overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

24 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 05 серпня 2011 року. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до січня 2017 року. З цього часу сімя фактично розпалася внаслідок постійних непорозумінь та сварок. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, суперечить її інтересам та інтересам дитини, у звязку з чим шлюб необхідно. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 17). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає (а. с. 18). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 05 серпня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №74. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БП №060488 (а. с. 6). Згідно з свідоцтвом про народження серії І-БП №158974 [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO] (а. с. 7). Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною розпаду сімї стали взаємні непорозуміння та сварки між подружжям Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що сторони в справі не висловлюють взаємної згоди та не бажають підтримувати подружні стосунки, суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі заяви позивачки та відповідно до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Від стягнення з відповідача судових витрат позивачка відмовилася, про що подала відповідну письмову заяву (а. с. 17). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

24 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 07 серпня 2004 року у виконкомі Підвиноградівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №16. Від даного шлюбу народилась одна дитина: дочка [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони хоч і проживають разом, однак спільне господарство не ведуть, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не зявилася, однак надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. Просила слухати справу у її відсутність. В судове засідання відповідач не з'явився, однак надав письмову заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 07 серпня 2004 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, видане виконкомом Підвиноградівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №16 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, малолітня дитина після розірвання шлюбу залишається з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

24 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.03.2017 р. о 14 год. 22 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує задовольнити. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.03.2017 р. о 14 год. 22 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Новомосковської рай. лікарні» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, агресивний до рідних та сусідів, погрожує гвинтівкою. Взриває взривпакети. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

24 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Епіка, 19. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.03.2017 р. о 16 год. 58 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує задовольнити. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.03.2017 р. о 16 год. 58 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що збуджена. Висловлює маячні ідеї впливу, отруєння, відносини. Агресивна до сусідів, матері. Мислення паралогічне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, аффективно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

24 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Павлоград, вул. Малиновського, 3-А/11. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.03.2017 р. о 12 год. 20 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.03.2017 р. о 12 год. 20 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Павлоградської МЛ № 1» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий на запитання відповідає не завжди по суті. Напружений, підозрілий. Мова дещо прискорена. Настрій піднесений, емоційно нестійкий, дратівливий. Висловлює маячні ідеї величі, вважає, що в нього «озарение», багато нових проектів, які потрібно втілювати в життя. Судження паралогічне, непослідовне. Мислення деталізоване, з паралогіями. Орієнтований всебічно вірно. Свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний (шизофреноподібний) розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

24 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Новомосковськ, вул. Калініна, 203. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.03.2017р. о 13 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.03.2017р. о 13 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „НЦРЛ ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий на місці майже не утримується. В розмову вступає неохоче. На запитання відповідає «не знаю». Мова тиха, не розбірлива, за типом скоромовки. Орієнтування всіх видів збережено. Мислення паралогічне, непослідовне. Повідомляє, що в ночі не спить, з сусідами лається. [PERSON] було поставлено попередній діагноз резидуальна шизофренія. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

24 березня 2017 року позивач в особі директора Маріупольського міського центру зайнятості [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, яким просить стягнути з відповідача незаконно одержані кошти в сумі 15 341,92 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідач [PERSON] з 17 червня 2016 року перебував на обліку у центрі зайнятості як безробітний, та отримував допомогу по безробіттю з 24 червня 2016 року по 27 жовтня 2016 року. Проте, як з'ясувалось, на момент реєстрації та під час перебування на обліку у Маріупольському міському центрі зайнятості, між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Смарт Солюшнс» було укладено договір про надання послуг № 0808-сс/16-7, про що не повідомив Центр зайнятості. Оскільки відповідач через укладання договору мав певні завдання та обов'язки, які він виконував, то він мав роботу, внаслідок чого не відповідав вимогам статусу безробітного, та відповідно не мав права перебувати на обліку в Центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю. Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що згідно наданих ТОВ «Смарт Солюшнс» копій актів про надання послуг за серпень-листопад 2016 року, відповідач дійсно виконував умови договору, він мав оплатний характер, предметом правовідносин за договором є виконання певних дій за винагороду. Отже, укладаючи даний договір [PERSON] мав на меті отримання доходу. Таким чином, під час перебування на обліку у Маріупольському міському центрі зайнятості,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

24 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 01.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області між ним та відповідачкою укладено шлюб. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через постійні конфлікти, суперечки, оскільки кожен має різні погляди на сімейне життя. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо. За таких обставин, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачкою. Таким чином позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судовому засіданні позивач надав пояснення, аналогічні викладеним, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та Євич (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 195(а.с. 6). Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-БК № 253370, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.7) Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають та заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

24 березня2017 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Абдулла мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем 03.04.1981 року уклали шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис №818. Від шлюбу у них є діти, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Позивачка зазначає, що на протязі останніх трьох років взаємовідносини з відповідачем не склались, відсутнє взаєморозуміння, виникали конфлікти на побутовому грунті, погляди на життя різні. З часом вони стали чужими людьми, страчено почуття любові та довіри. Шлюбні відносини між ними припиненні , спільного господарства вони не ведуть. Спір про розподіл спільного майна у подружжя та місця проживання дітей відсутній. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 275268 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по.м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №818 між [PERSON] Абдулла та [PERSON] було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка Мустафа, дружини [PERSON]. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після розірвання шлюбу залишити за позивачкою прізвище «Кліщевська». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved