Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

25.06.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 29.08.2008 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 738, визначити місця проживання дитини разом з позивачем, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначала, що подружнє життя не склалося. Починаючи з 2009 року відносини з відповідачем погіршувалися. Останні 5 років матеріально дитині не допомагає, практично не бере участі у вихованні доньки. З 14.11.2014 року шлюбно-сімейні відносини припинені,сторони мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім'ї не можливе, на примирення позивачка не згодна. Майнового спору не мають. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.11.2015р. були залишені без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині визначення місця проживання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], разом із матір'ю [PERSON] 20.10.2015 року позивач [PERSON] через канцелярію суду надала письмову заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме просила залишити без розгляду позовні вимоги про визначення місця проживання дитини в зв'язку з тим, що аналогічні позовні вимоги розглядаються в іншій цивільній справі, що перебуває на розгляді судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Ульяніч І.В. В іншій частині справу просила розглядати за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. 20.10.2015 року відповідач [PERSON] через канцелярію суду надав письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, пояснення, надані в письмових запереченнях підтримав, зазначив, що не потребує в призначенні строку на примирення подружжя. Як вбачається із змісту письмових заперечень відповідача [PERSON] від 28.09.2015р. останнім часом шлюбні відносини між ним та позивачкою припинено. [PERSON] чинить перепони у його спілкуванні з донькою. Факти, викладені в позовній заяві про те, що він останні 5 років матеріально не допомагає дитині, не відповідають дійсності. За час шлюбу позивачка ніде не працювала, знаходилася на його утриманні. До кінця серпня 2015 року відповідач купував продукти та ліки. Останнім часом на питання відповідача про потреби дитини [PERSON] не відповідає. [PERSON] регулярно направляє позивачу грошові кошти на утримання дитини, купує необхідне шкільне приладдя, продукти. Він готовий добровільно сплачувати аліменти і надалі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 29.08.2008 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 738 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 36). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 26.11.2008 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1340 (а.с.6). Судом встановлено, що сторони мешкають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків з 14.11.2014 року, не ведуть спільне господарство, внаслідок того, що відносини між ними зіпсовані непорозуміннями, суперечками, сварками через наявність великих розбіжностей в інтересах, в поглядах на життя. Поновлювати шлюбно-сімейні відносини з сторони не бажають. Вказані обставини в ході розгляду справи з боку відповідача не заперечувалися. Відповідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Факт того, що на час вирішення справи сторони припинили спільне проживання однією сім'єю з їхнього боку не заперечувався. Матеріали справи свідчать, що позивачка [PERSON] та неповнолітня [PERSON], [INFO], зареєстровані та мешкають за однією адресою: [ADDRESS], квартира на праві власності належить відповідачу [PERSON], який має реєстрацію місця проживання за іншою адресою: [ADDRESS]. На теперішній час з боку батька пред'явлено позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом із батьком - [PERSON], який на теперішній час фактично мешкає окремо від дитини. Вказані обставини випливають в тому числі з наданої з боку самого відповідача переписки з позивачкою щодо з'ясування потреб дитини, стану її здоров'я та розвитку (а.с.42, 62-65). За таких обставин, батьки неповнолітньої [PERSON], [INFO], які перестали спільно проживати, не досягли взаємної домовленості про те, в якій формі батько дитини, який фактично проживає окремо від дитини, буде брати участь у її утриманні. Проте, положеннями ч.2 ст.181 СК України встановлено, що у разі наявності спору між батьками за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту ст.183 СК України випливає, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до положень ст.184 СК України, є випадки, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] має постійну роботу - працює торговим агентом в ТОВ «Виробнича ювелірно - комерційне підприємство», що підтверджується наданою довідкою з боку самого відповідача (а.с.54). На підставі наведеного, вимоги позивачки [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів у частці від заробітку відповідача суд вважає обґрунтованими. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї (ст.182 СК України). Судовим розглядом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи та регулярний дохід, даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї суд не має. На підставі наведеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Ч.1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто в даному випадку з 25.06.2015року. При визначені розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON] з 25.06.2015 року зарахуванню підлягає грошова сума сплачена ним в добровільному порядку на користь [PERSON] в якості аліментів на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 2400 грн., сплачені ним на користь [PERSON] після подання позову в добровільному порядку, що підтверджено з його боку відповідними чеками (а.с. 60,61). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., на користь держави судовий збір 487,20 грн. в зв'язку із задоволенням позовний вимог щодо стягнення аліментів. Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1) ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial