Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

26.06.2018 року позивач звернувся до суду з уточненим позовом, а відповідачі звернулися у відповідь з зустрічним позовом, яким просять визнати за ними право власності за кожним - на 1 / 4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS] що належить їм як членам колгоспного двору, посилаючись на те, що станом на теперішній час не можуть цього зробити у досудовому порядку через відмову реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції Одеської області в реєстрації цього права - з-за відсутності відповідного правовстановлюючого документу. Також [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1 / 4 частину вищезазначеного домоволодіння, як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]., мотивуючи вимоги тим що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно. У судове засідання позивач [PERSON] за первісним позовом та позивачі за зустрічним позовом [PERSON] і [PERSON] - не з'явилися, надавши суду заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю, підтримали свої позовні вимоги, просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області - надіслав суду заяву про те, що копії позовних заяв відповідач отримав, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу без участі представника відповідача. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а вимоги зустрічного позову - в повному обсязі, за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про її смерть [NUMBER], видане 21.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції в Одеської області, актовий запис №56, а.с.44, а.с.6), після її смерті відкрилася спадщина, своє майно вона заповідала позивачу [PERSON] (заповіт 21.08.2013 року, зареєстрований в реєстрі за №573, а.с.14); - станом на 14 квітня 1991 року спірний житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] на праві власності належав колгоспному двору, до складу двору входили: [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1 / 4 частині вищезазначеного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що підтверджується довідкою Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області від 05.06.2018 №183 (а.с.16); - з технічного паспорту на садибний житловий будинок вбачається, що адреса спірної нерухомості - [ADDRESS] (а.с.11-13); - постановою державного нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори Пінігіної Т.М. від 11.05.2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку, що він успадкував після смерті його матері - спадкодавця [PERSON], - у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірну нерухомість (а.с.87); - згідно відповіді державного нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори Пінігіної Т.М на запит суду від 14.08.2018р. за №6328/02-14, спадкова справа щодо майна спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO], - заводилася, спадкоємцем майна за заповітом є син - позивач за первісним позовом, що прийняв спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори, на частину спадщини він вже має свідоцтво про право на спадщину за заповітом (зареєстрована в реєстрі за №в-813, а.с.81); - відповідно до заяви голови Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області - сільська рада вимоги позивачів визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Пленумом Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено щодо правовідносини, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», - застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, що належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч.2ст.123 ЦК України в редакції 1963 року). Відповідно до ст.ст.1216,1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а відповідно до ст.1268ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, - вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 15 названого Закону, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703. За п.26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, необхідними документами є ті, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, свідоцтво про право власності на спадщину, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, визначені пунктом 27 Порядку. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1ч.2ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути їх визнання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За результатом розгляду даної справи судом встановлено, що в даному випадку мають місце обставини, передбачені ст.392 ЦК України, оскільки позивачі, будучи членами колгоспного двору і співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: вул.Миру, 4, у с.Калчева, Болградський район, Одеська область, не можуть зареєструвати своє право власності на цю нерухомість у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому, внаслідок цього порушуються їхні права як власників користуватися, володіти та розпоряджатися своїм нерухомим майном, і це порушене право потребує захисту у судовому порядку. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об'єктивно на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивача підтверджується доказами, вказаними судом, а також іншими матеріалами справи, що були досліджені судом. Відповідно до ст.ст.1216, 1220, 1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об'єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивача [PERSON] , на частину вищезазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, підтверджується вищевикладеними відомостями та доказами, а також іншими доказами, дослідженими судом, що містяться в матеріалах справи та ніким й нічим не спростовані. Відомостей того, що задоволенням позовних вимог будуть порушені права третіх осіб, - не встановлено.

Outcome: approved