Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

25.04.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового приміщення на праві приватної власності, яке знаходиться в [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] , його невістка, без поважних причин 04.04.2018 року покинула сім`ю та виїхала за кордон, а згодом повідомила, що вона зреклася християнства, прийняла іслам та бажає розірвати шлюб з [PERSON] .. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2019 року справу передано для розгляду судді [PERSON] . Ухвалою судді від 08.05.2019 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та постановлено, що розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Наказом №47-К від 10.07.2020 року суддю [PERSON] відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю [INFO] . З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2020 року справу передано для розгляду судді [PERSON] .. Ухвалою судді від 30.09.2020 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 10 годину 30 хвилин 01.12.2020 року, яке було відкладено на 16 годину 30 хвилин 21.04.2021 року та на 15 годину 00 хвилин 16.07.2021 року у зв`язку з неявкою відповідачки. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Мукан Б.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки суду не повідомила. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просив позов задовольнити. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст. 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню у тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. За змістом ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК УРСР - дружина наймача, їх діти і батьки, може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч.1 ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою статті 71 ЖК УРСР. Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР вбачається, що член сім`ї втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад шість місяців. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. З свідоцтва про право власності на нерухоме майно відомо, що [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). З довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Нижанковицької селищної ради Старосамбірського району Львівської області від 01.04.2019 року №406 (а.с.10), довідки адресно-довідкого підрозділу ГУДМС УДМС України у Львівській області (а.с.25) та з копії будинкової книги (а.с.16-18) відомо, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] . З акту перевірки житлових умов [PERSON] від 01.04.2019 року (а.с.11) відомо, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , проте, з 05.04.2018 року не проживає, місце її перебування невідоме. Із пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , відомо, що відповідачка [PERSON] більше 2-х років не проживає в будинку позивача. Вона була одруженою з [PERSON] , разом виховували троє дітей. Потім вона пропала не повідомивши нікого, без поважних причин. Сім`я жила мирно. На даний час дітьми опікується [PERSON] та позивач. Ніхто відповідачку не виганяв. Сама покинула будинок та сім`ю в квітні 2018 року перед Великодніми святами. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам. Наведені докази достовірно підтверджують відсутність відповідачки без поважних причин понад шість місяців за місцем реєстрації, тобто в [ADDRESS] , відповідачка не веде спільного господарства з позивачем, будь-яку угоду з позивачем про порядок користування житловим приміщенням не укладали, отже, у відповідності зі ст.71 ЖК УРСР відповідачка втратила право на користування жилим приміщенням у будинку позивача. Неявки відповідачки у судові засідання суд розцінює як її байдуже ставлення до вирішення питання щодо користування спірним житловим приміщенням. Отже, факт реєстрації місця проживання відповідачки у належному позивачу житловому приміщенні порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, в тому числі оформлення субсидії та реалізації його майнових прав як власника будинку. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок (а.с.1).

Outcome: approved