Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

24.11.2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] Заповіту спадкодавцем складено не було. Як спадкоємець за законом прийняв спадщину шляхом подання у встановлений законом строк заяви у нотаріальну контору, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами йому відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Інших спадкоємців, які б претендували на дане майно, немає. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує із підстав, зазначених у позовній заяві. Просить визнати право власності на будинок. Від представника відповідача також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], що стверджується копією свідоцтв про смерть (а.с. 4). Після його смерті залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, довідок Локачинської селищної ради, рішення виконкому, акта про виділення земельної ділянки, акта прийому в експлуатацію ідивідуального домогосподарства та технічного паспорта на житловий будинок - спірне майно належало [PERSON] на день його смерті. Після смерті спадщину прийняв його син [PERSON], інша особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась (а.с. 5-13, 18, 19 ). Інших спадкоємців, які б претендували на дане майно, судом не встановлено. Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується копією паспорта та свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 15-17). Із постанови нотаріуса від 16.11.2016 року вбачається, що позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, однак йому відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки спадкоємцем не подано відповідних правовстановлюючих документів на будинок (а.с.14). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, в другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 1268 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право власності на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS], суд дійшов висновку, що право власності на нього переходить до позивача як спадкоємця за законом і за ним необхідно визнати право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує нічиїх прав та інтересів, його необхідно прийняти та ухвалити рішення про задоволення позову. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved