Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

24 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьов Іван Сергійович про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] у м. Алмазная Луганської області померла [PERSON] . Так як померла вона на території, тимчасово не підконтрольній Українській владі, то свідоцтво про смерть було видане Києво-Святошинським районним ВДРАЦС Центрального міжрегіонального УМЮ (м. Київ) тільки 15 січня 2021 року на підставі рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2020 року по справі №756/15702/20. Померла доводилася позивачу матір`ю, а тому позивач є спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги. Однак позивач не встиг звернутися до нотаріальної контори у шестимісячний термін з дня смерті матері. На час відкриття спадщини та на теперішній час на території Луганської області, в тому числі у м. Алмазная Луганської області, не працювали та не працюють ніякі державні органи, включаючи органи ЗАЦС, установи пошти, нотаріальні контори, так як ці території тимчасово не підконтрольні українській владі, а відтак на реєстрацію у встановленому законом порядку смерті спадкодавця був потрібен певний час. Позивач у поданій позовній заяві, звертає увагу суду, що звернення до суду та органів ЗАЦС для отримання свідоцтва про смерть, а потім звернення до нотаріальної контори було пов`язане з небезпекою для здоров`я та життя при перетинанні зони розмежування на території Луганської області. Крім того, з березня 2020 року перетинання пункту пропуску було обмежено через карантин. Отже, звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на підконтрольній території України протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини становило для позивача істотні та непереборні труднощі. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьова Івана Сергійовича, який видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 лютого 2021 року №165/02-31. Інших спадкоємців, крім позивача, які претендують на спадок, чи прийняли спадщину, після смерті [PERSON] немає. На підставі вище наведеного [PERSON] просила суд визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у двомісячний строк після набрання рішенням суду законної сили. 01 березня 2021 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито загальне позовне провадження у справі. 22 квітня 2021 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі. 22 квітня 2021 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області у приватного нотаріуса Києво-Святошинського району Київської області Леденьова І.С. було витребувано належним чином завірену копію спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 02 серпня 2021 року приватним нотаріусом Леденьовим І.С. через канцелярію суду було надано копію спадкової справи №17/2021 після померлої [INFO] [PERSON] . Представник позивача в позовній заяві просила суд розгляд справи здійснювати без її та позивача участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, через канцелярію суду зареєстрував заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі за наявними матеріалами справи та відповідно до вимог чинного законодавства України. Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьов І.С. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причина неявки не відома. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] у м. Алмазная Луганської області померла [PERSON] , що підтверджується копією рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2020 року по справі №756/15702/20 та свідоцтвом про смерть Києво-Святошинського районного ВДРАЦС Центрального міжрегіонального УМЮ (м. Київ) від 15 січня 2021 року. Померла доводилася позивачу матір`ю, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , тому позивач є спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги. На час відкриття спадщини та на теперішній час на території Луганської області, в тому числі у м. Алмазная Луганської області, не працювали та не працюють ніякі державні органи, включаючи органи ЗАЦС, установи пошти, нотаріальні контори, так як ці території тимчасово не підконтрольні українській владі, а відтак на реєстрацію у встановленому законом порядку смерті спадкодавця був потрібен певний час. Позивач у поданій позовній заяві, звертає увагу суду, що звернення до суду та органів ЗАЦС для отримання свідоцтва про смерть, а потім звернення до нотаріальної контори було пов`язане з небезпекою для здоров`я та життя при перетинанні зони розмежування на території Луганської області. Крім того, з березня 2020 року перетинання пункту пропуску було обмежено через карантин. Отже, звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на підконтрольній території України протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини становило для позивача істотні та непереборні труднощі. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьова Івана Сергійовича, який видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 лютого 2021 року №165/02-31. Інших спадкоємців, крім позивача, які претендують на спадок, чи прийняли спадщину, після смерті [PERSON] немає, що підтверджується копією спадкової справи №17/2021 після померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). За приписами ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v.), серія A,303-A, п. 29). Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] обґрунтовує пропуск строку із заявою про прийняття спадщини тим, що на території Луганської області, в тому числі у м. Алмазная Луганської області, не працювали та не працюють ніякі державні органи , а звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на підконтрольній території України протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини становило для неї істотні та непереборні труднощі в зв`язку з небезпекою для здоров`я та життя при перетинанні зони розмежування на території Луганської області. Ураховуючи вище викладене, суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки пов`язані з об`єктивними, непереборними та значущими перешкодами для вчинення цих дій. Оскільки, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, а також враховуючи той факт, що у відповідача відсутні заперечення з приводу заявлених позивачем позовних вимог тому суд дійшов висновку, про можливість надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved