Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

25.08.2020 позивач, [PERSON] , звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що вона 20 грудня 2008 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1702 зареєструвала шлюб з відповідачем. Мають доньку, [PERSON] , [INFO] . Зазначала, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та зраду чоловіка. Відповідач негативно впливає на виховання дитини. Просила, шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Ухвалою судді від 22.09.2020 відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні. В судовому засіданні позивач, [PERSON] , позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Пояснила, що вона не бажає продовжувати з відповідачем подружні та сімейні стосунки з тих, підстав, що він обдурював її, зраджував , має іншу жінку. Це стало причиною того, що вона у серпні 2020 року пішла від відповідача разом з донькою, яка є дитиною з інвалідністю. Після того, як вона пішла, відповідач став тероризувати її, переслідує, обзиває, ображає, використовуючи ненормативну лексику. Вона пішла жити з донькою в орендоване житло, забрала з квартири холодильник, предмети домашнього вжитку, які є їхньою спільною, з відповідачем, сумісною власністю, та які необхідні для проживання їй і доньці. Однак відповідач з цього приводу звернувся до поліції. Не дивлячись на те, що це майно вони придбали у шлюбі, та воно вкрай необхідне для створення доньці нормальних умов проживання, вона вимушена була повернути його відповідачеві, який переслідував її. Позивач пояснила, що після цих подій вона відкрила в особі відповідача, зовсім іншу людину, з якою вона не може проживати однією сім`єю , оскільки відповідач застосовує до неї та доньки економічне та психологічне насильство, що не свідчить про щирі наміри відповідача на примирення. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надав , через свого представника, до суду заяву про надання строку для на примирення терміном 6 місяців, позовні вимоги не визнав, просив справу розглядати у його відсутність за участі його адвоката Стороженко С.В. Представник відповідача, адвокат Стороженко С.В., підтримала клопотання відповідача про надання сторонам строку на примирення терміном 6 місяців, не заперечувала проти пояснень позивача. Підтвердила ту обставину, що з приводу майна відповідач звертався до поліції, що на вимогу відповідача позивач повернула йому майно. Також не заперечувала того, що відповідач забрав у позивача подарований їй автомобіль, але на передодні розгляду справи повернув його. Посилалась на те, що відповідач не застосовував до позивача фізичне насильство. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд керується таким. Установлено, що 20 грудня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, який був юридично оформлений в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1702. Сторони мають доньку, [PERSON] , [INFO] . Судом установлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки у серпні 2020 року, позивач не бажає їх поновлення, просила розірвати шлюб. Звертаючись до суду із заявою про надання строку на примирення відповідач зазначає, що вони люблять одне одного, що він не застосовував до позивача фізичне насильство і усіляко намагається повернути дружину. Частиною 1 ст. 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ст. 51 Конституції України та ст.. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відсутність фізичного насильства з боку відповідача не свідчить про те, що до позивача не застосовується інше насильство. Із пояснень позивача, які не спростовані, а підтверджені представником відповідача, убачається, що до позивача застосовується економічне та психологічне насильство. Сам відповідач у судове засідання не з`явився, чим позбавив суд можливості пересвідчитись у його щирих бажаннях щодо збереження сім`ї. У заяві про надання строку на примирення він посилається на усіляки методи, які ним здійснені для повернення дружини, а у судовому засіданні встановлено, що ці методи полягають у економічному та психологічному тиску на позивача. Заява не містить жодного посилання на те, що позитивне відповідач вже зробив для того, щоб зберегти сім`ю та у майбутньому має намір зробити. За таких обставин суд не вбачає підстав для застосування заходів щодо примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку про те, що подальше збереження сім`ї є неможливим, а отже шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved