Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

26.06.2020 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] . Спадщину в установлений законом шестимісячний строк з часу смерті спадкодавця прийняли його діти - [PERSON] та [PERSON] шляхом подання заяв до Першої синельниківської державної нотаріальної контори. [INFO] [PERSON] помер, не оформивши своїх спадкових прав. Син спадкодавця [PERSON] при одруженні змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Спадкоємцем [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка вже отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . І таким чином має право на все спадкове майно після смерті [PERSON] , в тому числі і на 1/2 частку житлового будинку, який належав батькові її чоловіка - [PERSON] . Таким чином право на спадщину після смерті [PERSON] мають позивачі у справі [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Постановою державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори від 09 червня 2020 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно яке належить померлому [INFO] [PERSON] , так як право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано за померлим. Підтвердженням факту належності спадкодавцю на правовій підставі житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] є наступні документи: Договір про надання земельної ділянки для будівництва; Акт вводу в експлуатацію житлового будинку; Технічний паспорт на будинок; Довідка КП «СМБТІ». Через відсутність можливості іншим шляхом захистити свої права та отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно, позивачі звернутися до суду з даним позовом. Враховуючи вищевикладені обставини, позивачі просять визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , а саме: А1-1 житловий будинок, загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., а2-1 прибудова, а3-1 прибудова, а4-1 ганок, Б - літня кухня, б - прибудова до літньої кухні, Г-гараж, П - погріб, З - літній душ, Д - вбиральня, № 1-2 огорожа, № 3 - бруківка. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , а саме: А1-1 житловий будинок, загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 37, 2 кв.м., а2-1 прибудова, аЗ-1 прибудова, а4-1 ганок, Б - літня кухня, б-прибудова до літньої кухні, Г-гараж, П - погріб, З- літній душ, Д - вбиральня, № 1-2 огорожа, № 3 - бруківка. До початку судового засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви, у яких просять розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак до початку його проведення надав заяву про розгляд справи без його участі, та визнання заявлених вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст.\~1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого 10 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області підтверджується факт смерті [INFO] [PERSON] . З копій свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] вбачається, що їх батьками є: [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 7, 8). З копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] виданого 28.09.1991 року вбачається, що позивач у справі [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який змінив своє прізвище на шлюбне « [PERSON] ». Копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] виданого 03.05.1989 року підтверджується зміна прізвища позивача [PERSON] [INFO] на шлюбне прізвище « [PERSON] ». Із спадкової справи № 142/2005 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що з заявою про видачу свідоцтва про право спадщину за законом після померлого звернулись його діти: [PERSON] та [PERSON] . Заповіт відсутній. З копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого 20 жовтня 2017 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що [INFO] [PERSON] помер. Із спадкової справи № 364/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого звернулась його дружина [PERSON] . Донька спадкодавця [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. Заповіт відсутній. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 308, вбачається що спадщина на яку видано свідоцтво [PERSON] складається з житловий будинку за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори від 09 червня 2020 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно яке належить померлому [INFO] [PERSON] , так як право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано за померлим. Факт належності померлому [PERSON] на правовій підставі житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] підтверджується письмовими матеріалами справи, з яких вбачається, що 25 червня 1959 року [PERSON] було укладено договір з Виконавчим комітетом Синельниківської міської ради на підставі рішення виконкому № 14 від 21.06.1959 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки площею 500 кв.м. для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 29 червня 1959року договір посвідчено в Синельниківській держнотконторі за реєстром № 2668. Згідно з актом № 284 від 05.08.1988 року будівництво житлового будинку закінчено. Згідно довідки № 269 від 17.03.2020 року КП «СМБТІ» самовільних будівель не виявлено. Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок станом на 02.03.2020 року на земельній ділянці площею 500 кв.м. за адресою [ADDRESS] знаходяться: А1-1 житловий будинок, загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., а2-1 прибудова, аЗ-1 прибудова, а4-1 ганок, Б- літня кухня, б-прибудова до літньої кухні, Г-гараж, П-погріб, 3-літній душ, Д - вбиральня, № 1-2 огорожа, № 3-бруківка. Всі будівлі збудовано в період з 1961 по 1986 рік. Право власності на майно станом на 31.12.2012 року в КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» не зареєстровано. Земельна ділянка не приватизо\-вана. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжуються внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року №6-54 цс12). Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і змагальними принципами міжнародного права. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент прийняття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Таким чином, суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності приходить до висновку, що спадкове майно належало спадкодавцеві [PERSON] на відповідній правовій підставі, тому позовні вимоги позивачів спадкоємців про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved