Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

25 серпня 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 08.06.12 р. о 21 год. 45 хв. в Дніпропетровській області [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ» з державним номерним знаком АЕ9672ВО допустив зіткнення з автомобілем «Ореl» з державним номерним знаком АЕ5585ЕВ, під керуванням водія [PERSON], що належить [PERSON]. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.07.2012 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Ореl» з номерним знаком Аі.5585ЕВ, що належить [PERSON]. Розмір завданих збитків, згідно Висновку за вих. № ЕФ-082/12 від 29.06.2012 р., завданої власнику колісного транспортного засобу марки «Ореl» з номерним знаком АЕ5585ЕВ, внаслідок ДТП від 08.06.12 р., становить 15 412,24 грн. (з урахуванням ПДВ) за пошкоджений транспортний засіб. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до [PERSON] (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2464028 (термін дії з 21.12.2011 року по 20.12.2012 року). Договірних зобовязань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Нормами ст.11 ЦК України передбачене, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП. У звязку з настанням події, передбаченої п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 18.09.2012 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 12843,53 грн. (без урахування ПДВ). Крім того, МТСБУ було відшкодовано витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 786,44 грн. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обовязок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ст. 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до вимог ст.1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. В звязку наведеним, в позовній заяві Моторне (транспортне) страхове бюро України просило суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (транспортного) страхового бюро України на відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 13 629,97 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] (транспортного) страхового бюро України не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися, в своїх заявах просили суд розглянути справу без їх участі, позов не визнали. Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 1 липня 2012 року, [PERSON] був визнаний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. [PERSON] був визнаний винним в тому, що 08 червня 2012 року о 12-45 годині в м. Новомосковську по вул. Радянській, він, керуючи автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції та на перехресті вул. Радянська та вул. Українська м. Новомосковськ Дніпропетровської області, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Судом встановлено, що транспортний засіб - автомобіль [NUMBER], належить на праві власності [PERSON]. У відповідності до ст. 61 УПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про наявність вини [PERSON] в настанні наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Встановлено, що на дату дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON]. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до [PERSON] (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2464028 (термін дії з 21.12.2011 року по 20.12.2012 року). Договірних зобовязань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Нормами ст.11 ЦК України передбачене, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст. 39.1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004 року, Позивач (надалі МТСБУ) являється єдиним обєднанням страховиків, які здійснюють обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Згідно до ст. 41.1 МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в транспортному засобі. У відповідності до п. 38.2.1 ст. 38 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у а. 13.1. ст. 134 Цього Закону. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи зі змісту ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1191 ЦК України до страхової організації, що сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яку особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. В той же час, у відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна надати докази, на підтвердження своїх вимог або заперечень. Як зазначалося вище, позивач посилався на те, що Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило потерпілій особі 12843,53 грн. В той же час, позивачем не надано суду підтвердження розміру шкоди, яка спричинена пошкодженому транспортному засобу автомобілю [NUMBER], що належить [PERSON]. На обґрунтування розміру шкоди, позивач посилався на Висновок автотоварознавчого дослідження № Еф-082/12 від 29 червня 2012 року, в той же час, у відповідності до зазначеного висновку оцінювачем визначив, що матеріальна шкода, з технічної точки зору, спричинена володільцю автомобіля [NUMBER], який пошкоджений внаслідок ДТП складає 5\~269,37 грн. Враховуючи наведене, в задоволенні позовних вимог належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed