overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

26.01.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н від 10.06.2011 року. Згідно договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 2900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2015 року має заборгованість 12419,87 грн., яка складається з наступного: 2780,16 грн. заборгованість за кредитом; 6972,10 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом; 1600,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 567,61 грн.- штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 12419,87 грн., а також судові витрати: 1378,00 грн. - судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою б/н від 10.06.2011 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

26.01.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н від 25.06.2012 року. Згідно договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2015 року має заборгованість 38651,58 грн., яка складається з наступного: 14692,26 грн. заборгованість за кредитом; 20742,58 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом; 900,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 1816,74 грн.- штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 38651,58 грн., а також судові витрати: 1378,00 грн. - судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою б/н від 25.06.2012 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

26.01.2016р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 12.08.2006р. по 04.08.2011р. перебувала у шлюбі з відповідачем, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, у телефоному режимі повідомив суд про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2006р. по 04.08.2011р., мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] року народження, відповідно свідоцтва про народження (а.с.4-7). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, інших стягнень з нього не проводиться. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, син фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу їх спільній дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, беручи до уваги рівний обов'язок обох батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

26.01.2017 Оболонський районним судом міста Києва ухвалено рішення по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення грошових коштів, відповідно до якого позов задоволено. 20.03.2017 відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення. У судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Як вбачається з рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2017 відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність по наявним в справі доказам (а.с. 103). Відповідно до ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 1 ст. 226 ЦПК України за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 213 і 215 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Враховуючи те, що суд не постановлював ухвалу про проведення заочного розгляду справи, відповідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2017 по справі за позовом [PERSON] про перегляд заочного рішення по справі №2/756/291/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення грошових коштів не є заочним, то заява відповідача про перегляд заочного рішення, не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

26.01.2017 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка продовжує навчатися та потребує матеріальної допомоги, в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви і до закінчення навчання 30.06.2020. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 14.10.19995 вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 02.11.2011 рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 02.11.2011 шлюб між ними було розірвано. З відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дітей до їх повноліття. 05.12.2016 дочці [PERSON] виповнилося 18 років і стягнення аліментів було припинено. Дочка сторін є студентом групи БМ-62 факультету біомедичної інженерії Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені [PERSON]», ІV рівня акредитації, денної форми навчання за держзамовленням і закінчує навчання 30.06.2020, що підтверджується довідкою №\~4595 від 26.12.2016. Позивач надає матеріальну допомогу, але цього є недостатньо, відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу дочці не надає, тому вона змушена звернутися з позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надіславши суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіславши суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову про стягнення аліментів на дочку [PERSON] на період її навчання та просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши позовну заяву та заяви позивача і відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст.\~174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. На підставі пункту 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому відповідно до ч.\~3 ст.\~88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 640,00\~грн., що відповідає вимогам підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017\~рік».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

26.01.2017 позивач [PERSON] звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовна заява подана за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача фізичної особи: с. Старі Бабани, Уманського району, Черкаської області, відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України, тому справа підсудна Уманському міськрайонному суду Черкаської області. Позовна заява подана і оформлена в порядку, встановленому статтями 118-120 ЦПК України. Підстави для залишення заяви без руху, повернення заяви чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні. Суд вважає необхідним призначення та проведення попереднього судового засідання в цій цивільній справі, з метою зясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення правильного та швидкого вирішення справи. Також, у позовні заяві [PERSON] міститься клопотання про витребування з Уманського відділу ЧОБТІ інвентаризаційної справи на житловий будинок за адресою: вул. Пархоменка, 2-а, с. Старі Бабани, Уманського району, Черкаської області. Відповідно до положень частин 1, 3 ст. 137 ЦПК України\~ у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням, поданим до початку розгляду справи по суті, зобов'язаний витребувати такі докази; докази, які вимагає суд, направляються до суду безпосередньо Враховуючи те, що позивач не надала доказів того, що вона позбавлена можливості самостійно отримати та надати суду зазначені нею докази, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання в частині витребування доказів. На підставі наведеного вище,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

26.01.2017 р. [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що у зв'язку із досягненням пенсійного віку він звернувся до Чорноморського об'єднаного управління пенсійного фонду України Одеської області з метою оформлення пенсії за віком. Але йому було відмовлено у зв'язку з тим, що в трудовій книжці та його паспорті існують розбіжності, які не дають можливості підтвердити належність трудової книжки. У зв'язку з вищезазначеним позивач звернувся до суду з даною заявою та просить суд визнати, що трудова книжка, видана на ім'я «[PERSON]» [PERSON], [INFO], промкомбінатом Чорноморського морського пароплавства 09.10.1973 р., належить йому [PERSON], [INFO] (а.с. 2-3). В судове засідання сторони не з'явились. Заявник надав заяву (а.с. 27), в якій підтримав свої вимоги в повному обсягу, заявив клопотання про розгляд заяви у його відсутності. Представник заінтересованої особи - Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі (а.с. 26). Дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З копій свідоцтва про народження, архівної виписки копії наказів, військового квитка, посвідчення водія, закордонного паспорта, паспорта громадянина України та трудової книжки [PERSON], довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с. 4, 5-8, 9-12, 13. 14, 15, 17, 18), вбачається, що трудова книжка належить [PERSON] Докази на а.с. 4, 17 підтверджують, що прізвище позивача за паспортом «[PERSON]», а в трудовій книжці його прізвище помилково вказано «[PERSON]» (а.с. 5-8). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження, якої що зазначені в документі,не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. При цьому суд бере до уваги те, що виправлення помилки проведено без дотримання вимог Інструкції щодо порядку ведення трудових книжок, що належне виправлення помилки на цей час не є можливим в звя'зку з ліквідацією підприємства , яке видало трудову книжку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

26.01.2017р. до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, пояснюючи вимоги наступним:\~вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 23.06.2015р., одруження було зареєстровано у ВРАЦС по м. Словянську реєстраційною службою Словянського МУЮ Донецької області, актовий запис № 261.\~ Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Спільне життя між ними не склалося, зникла взаємоповага, терпіння і розуміння один одного. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені. Однією сімєю вони не мешкають з жовтня 2016 року, відновлювати шлюбні стосунки не бажають.\~Спору про поділ майна та місце мешкання дитини не має. Просить суд\~ розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю,\~просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю,\~позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. З наданих письмових доказів слідує наступне: [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу Рагуліна) [PERSON], [INFO], уклали шлюб 23.06.2015 року, одруження було зареєстровано у ВДРАЦС по місту Словянську реєстраційною службою Словянського МУЮ Донецької області, актовий запис № 261\~(а.с.5), є батьками неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно ч.1 ст.24 СК України, ст.51 Конституції України, ст.16 Загальної декларації прав людини шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставинах суд приходить до переконання, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи інтереси дитини, суд вважає за необхідне залишити дитину [PERSON], [INFO], на вихованні його матері [PERSON]. Після розірвання шлюбу\~ [PERSON] залишити прізвище «Баришенко». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

26.01.2017 року [PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовною заявою до Балтської міської ради Одеської області про тлумачення змісту заповіту. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] склав на користь нього заповіт, в якому заповів йому державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ - ОД № 039100. Відповідно до вказаного державного акту [PERSON] мав право власності на земельну ділянку площею 3,55 га., що знаходиться на території Гольмянської сільської ради Балтського району Одеської області. 15.11.2016 року [PERSON] помер, не внісши змін до вказаного заповіту. Після його смерті він як спадкоємець за заповітом у відведений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкодавець [PERSON] заповів йому державний акт на право приватної власності на землю, а не саму земельну ділянку. Тому він просив суд здійснити тлумачення заповіту, а саме встановити, що посилання в заповіті на державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ - ОД № 039100 стосується волі спадкодавця щодо успадкування ним земельної ділянки площею 3,55 га., що знаходиться на території Гольмянської сільської ради Балтського району Одеської області. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач - представник Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з заповіту спадкодавця, [PERSON] заповів позивачу державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ - ОД № 039100. 15.11.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст. 1256 ЦК України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до \~статті 213 цього Кодексу. Виходячи з аналізу ст. 213 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою визначення справжньої волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ - ОД № 039100 спадкодавець [PERSON] мав право власності на земельну ділянку площею 3,55 га., що знаходиться на території Гольмянської сільської ради Балтського району Одеської області. Отже, судом встановлено, що [PERSON], складаючи заповіт, самостійно та вільно виявив волю щодо настання реальних наслідків вчиненого ним правочину, що в разі\~\~його смерті позивач успадкує не державний акт на право приватної власності на землю, а саме земельну ділянку, на яку він мав право власності згідно вказаного державного акту. На підставі викладеного,

Outcome: approved