Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

24 червня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася позивач [PERSON] із вищевказаним позовом, котрий в подальшому 24 жовтня 2016 року нею було уточнено, та вмотивовано тим, що 05 грудня 2012 року помер її дідусь, - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 9,68 гектарів, яка розташована на території Новоіванівської сільської ради, Генічеського району, Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Факт родинних відносин з померлим дідусем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища, свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON] Вказувала на те, що вона є спадкоємцем після смерті свого дідуся, оскільки він фактично проживав із нею однією сімєю не менше ніж пять років до моменту відкриття спадщини. Зазначала, що вони вели спільне господарство, у них був спільний бюджет. Коли дідусь помер, вона займалася його похованням. Вважає, що фактично вона прийняла спадщину, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Посилалася на ті обставини, що вона звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, і рекомендовано звернутися до суду. Згідно інформації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Новоіванівської сільської ради, Генічеського району, Херсонської області, ринкова вартість останньої становить 164681,33 гривня. На підставі викладеного позивач [PERSON] просила суд задовольнити її уточнені позовні вимоги у повному обсязі. Присутня у судовому засіданні позивач [PERSON], надала пояснення в обґрунтування уточнених позовних вимог, підтримала їх у повному обсязі з підстав та мотивів викладених в уточненій позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до зали суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в порядку ст.38 ЦПК України, скористалася правом представництва своїх інтересів у суді зі сторони представника. Присутня у судовому засіданні представник відповідача [PERSON], - [PERSON] (довіреність від 13 липня 2016 року, термін дії, до 13 липня 2017 року (а.с.29), також надала пояснення по суті справи, уточнені позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Представник відповідача, - територіальної громади м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в особі, - Виконавчого комітету Металургійної районної у місті [PERSON] ради, до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду також не надходило. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі представника відповідача, - територіальної громади м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в особі, - Виконавчого комітету Металургійної районної у місті [PERSON] ради, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON], - [PERSON], повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено наступне. 05 грудня 2012 року помер рідний дідусь позивача [PERSON] (а.с.3), - [PERSON], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії І-АН №256220, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції Автономної республіки Крим (а.с.5). Факт родинних відносин позивача [PERSON] з померлим дідусем [PERSON] підтверджується копіями наявних в матеріалах справи: свідоцтва про народження [PERSON], свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.25-28, 30). Після смерті дідуся позивача [PERSON], - [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 9,68 гектарів, яка розташована на території Новоіванівської сільської ради, Генічеського району, Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та належить померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 10 квітня 2003 року (а.с.6). Згідно інформації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Новоіванівської сільської ради, Генічеського району, Херсонської області, ринкова вартість останньої становить 164681,33 гривня (а.с.31-32). З пояснень позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON], - [PERSON] судом встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті свого дідуся, оскільки він фактично проживав із нею однією сімєю не менше ніж пять років до моменту відкриття спадщини за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Партизанська, буд.№34, разом з її родиною (а.с.24), однак був зареєстрованим за адресою: АРК, м. Сімферополь, вул. Першої кінної армії, буд.№21а, кв.№15, та що підтверджується наявною в матеріалах справи копією відповідного акту (а.с.7). Вказували на те, що позивач та померлий вели спільне господарство, у них був спільний бюджет. Коли дідусь помер, позивач займалася його похованням. 17 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у звязку із тим, що станом на день її звернення до нотаріуса, за даними спадкового реєстру значиться спадкова справа №7/2013, заведена 01 березня 2013 року приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу АРК [PERSON], після громадянина [PERSON], померлого 05 грудня 2012 року, і рекомендовано було звернутися до суду (а.с.8). Таким чином, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування після смерті свого дідуся. Позовні вимоги представником відповідача [PERSON], - [PERSON] у судовому засіданні було визнано у повному обсязі. Суд зазначає, що факт родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, зокрема права на спадщину. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року№5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд відповідно до п.1 ст.273 ЦПК України, вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщин, прийняття спадщини, тощо. У зв'язку з вищезазначеним суд вважає встановленим факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON], а саме те, що [PERSON], котрий помер 05 грудня 2012 року, є рідним дідусем позивача [PERSON] Крім того, задоволенню також підлягає вимога позивача [PERSON] щодо встановлення факту прийняття нею спадщини, яка відкрилась після смерті її дідуся, [PERSON], що помер 05 грудня 2012 року, у вигляді земельної ділянки площею 9,68 гектарів, яка розташована на території Новоіванівської сільської ради, Генічеського району, Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Що стосується вимог позивача про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 9,68 гектарів, яка розташована на території Новоіванівської сільської ради, Генічеського району, Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті її дідуся [PERSON], що помер 05 грудня 2012 року, то дана вимога підлягає також задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.ч.1, 2 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України). Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При цьому, у разі наявності підстав для застосування ч.3 ст.1268 ЦК України, питання про надання додаткового строку для прийняття спадщини не вирішується, оскільки вважається, що особа, що постійно проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті, прийняла спадщину, якщо не заявляє про відмову про неї. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не зверталася із заявами про відмову від прийняття спадщини протягом строку, визначеногост.1270 ЦК України. Таким чином, [PERSON] успадкувала земельну ділянку площею 9,68 гектарів, яка розташована на території Новоіванівської сільської ради, Генічеського району, Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як спадкоємець після смерті свого дідуся, - [PERSON], оскільки суд прийшов до висновку про наявність підстав для встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], що помер 05 грудня 2012 року, у вигляді земельної ділянки площею 9,68 гектарів, яка розташована на території Новоіванівської сільської ради, Генічеського району, Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі викладеного, відповідно до ст.55 Конституції України, ст.ст.1217, 1218, 1220, 1221, 1261, 1276, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved