Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

25.11.2019 року до Валківського районного суду Харківської області надійшов позов [PERSON] до Приватного сільськогосподарського підприємства «Мельникове», третя особа: Мельниківська сільська рада Валківського району Харківської області про визнання договору купівлі-продажу укладеним і визнання права власності. В позові зазначено, що 26.02.2018 року одноосібним учасником ПСП «Мельникове», згідно Статуту, якою є [PERSON] було прийняте рішення, про продаж нежитлової будівлі - майстерні літ. «А-1» за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] за ціною 20 000 грн. 00 коп. 28.02.2018 року між ПСП «Мельникове» в особі директора [PERSON]. та позивачем, в простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу №4 вищезазначеної нежитлової будівлі - майстерні, літ. «А-1». За умовами договору, розрахунком за вказане майно стали кошти надані позивачем в позику ПСП «Мельникове» в 2013 році, що підтверджується квитанціями до касових ордерів №135 та 141 на загальну суму 20 000 грн. 00 коп. В підтвердження тієї обставини, що відповідач (продавець) передав, а позивач (покупець) прийняв нежитлову будівлю, 28.02.2018 року був складений акт прийому-передачі №4. Разом із примірником договору купівлі-продажу №4, позивачу були надані оригінали документів, що посвідчують право власності на дану будівлю. Згідно даних наданих Головним управління Держгеокадастру у Харківській області від 29.10.2019 року, право власності на земельну ділянку, на якій розташована зазначена нежитлова будівля не обліковується та земельна ділянка не сформована. При укладанні договору, позивач та відповідач домовились, що посвідчать договір нотаріально пізніше, коли у підприємства з`явиться фінансова можливість. [PERSON] неодноразово звертався до керівника ПСП «Мельникове» з вимогою посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально, однак йому було відмовлено в усному вигляді з посиланням на брак коштів. Нежитлова будівля потребувала капітального ремонту, що підтверджується звітом про проведення технічного обстеження від 26.02.2018 року. З моменту придбання, позивач відкрито користується нежитловою будівлею та проводить поточний ремонт. Станом на 01.03.2018 року нежитлова будівля на балансі у підприємства не значилась. Право власності на вказаний об`єкт нерухомості зареєстрований за ПСП «Мельникове». Оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивач вимагає визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі - майстерні, літ. «А-1», яка розташована за адресою: [ADDRESS] , від 28.02.2018 року №4, укладений між ним та Приватним сільськогосподарським підприємством «Мельникове». Крім того, позивач вимагає визнати за ним право власності на нежитлову будівлю - майстерню, літ. «А-1», яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 531,8 кв.м. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та прохала його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача ПСП «Мельникове» в судовому засіданні був відсутній, проте подав до суду відзив в якому позовні вимоги визнав та зазначив, що 26.02.2018 року одноосібним учасником ПСП «Мельникове» [PERSON] було прийнято рішення про продаж нежитлової будівлі - майстерні, літ. «А-1» за адресою: [ADDRESS] , громадянину [PERSON] . 28.02.2018 року між [PERSON] та ПСП «Мельникове» в простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу №4 вказаної нежитлової будівлі. Крім того, 28.02.2018 року був складений акт прийому-передачі №4 зазначеної нежитлової будівлі, згідно змісту якого, ПСП «Мельникове» передало, а [PERSON] прийняв нежитлову будівлю - майстерню, літ. «А-1» за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено у відзиві, представник відповідача прохає проводити розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Мельниківської сільської ради Валківського району Харківської області в судовому засіданні також був відсутній, проте і від нього надійшла заява, згідно змісту якої прохає проводити розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав №28767991 від 24.01.2011 року, ПСП «Мельникове» належить нежитлова будівля, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] а на підставі свідоцтва про право власності від 24.01.2011 року (а.с.16). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.01.2011 року, ПСП «Мельникове» належить нежитлова будівля, а саме майстерня, «А-1», загальною площею 531,8 кв.м.(а.с.15). Як вбачається зі змісту статуту ПСП «Мельникове» затвердженого власником від 04.05.2017 року, засновником (власником) ПСП «Мельникове» є [PERSON] (а.с.22-24). Крім того, та обставина, що засновником (власником) ПСП «Мельникове» є [PERSON] підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 17.10.2019 року (а.с.25-30). Відповідно до п. 7.1. Статуту, до виключної компетенції Засновника (власника), окрім іншого, відноситься розпорядження майном підприємства та укладання угод в межах компетенції. Отже, [PERSON] мала повноваження від іменні ПСП «Мельникове» укладати угоди, в тому числі, договори купівлі-продажу майна, яка належало підприємству. Відповідно до рішення б/н від 26.02.2018 року, одноосібним учасником ПСП «Мельникове» [PERSON] вирішено продати нежитлову будівлю - майстерню, літ. «А-1» за адресою: [ADDRESS] , громадянину [PERSON] за ціною 20 000 грн. 00 коп.(а.с.11). 28 лютого 2018 року між ПСП «Мельникове» в особі директора [PERSON]. (продавець) та [PERSON] (покупець), в простій, письмовій формі, був укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі - майстерні, літ. «А-1», яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] 12-12. Вартість нерухомого майна становить 20 000 грн. 00 коп.(а.с.12). Крім того, згідно змісту договору, продавець та покупець дійшли згоди, що в оплату за нежитлову будівлю зараховано позику, яку надав покупець продавцеві в грудні 2013 року, яка була оприбуткована в касу ПСП «Мельникове» 19.12.2013 року в сумі 10 000 грн. 00 коп. по ПКО №135 та 25.12.2013 року в сумі 10 000 грн. 00 коп. по ПКО №141. Підтвердженням зарахування коштів [PERSON] на загальну суму 20 000 грн. 00 коп. на рахунок ПСП «Мельникове» є квитанції до прибуткових касових ордерів №135 від 19.12.2013 року та №141 від 25.12.2013 року (а.с.13). Як вбачається зі змісту звіту про проведення технічного обстеження від 26.02.2018 року, нежитлова будівля - майстерня, літ. «А-1», яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відноситься до категорії технічного стану - не придатний до нормальної експлуатації (а.с.32-68). На підставі договору купівлі-продажу №4 від 28.02.2018 року [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв нежитлову будівлю - майстерню в [ADDRESS] інв. №12-12, що підтверджується актом прийому-передачі №4 від 28.02.2018 року (а.с.14). Хоч в акті прийому-передачі і зазначена адреса, яка відрізняється в одну цифру, суд вважає, що позивачу була передана саме нежитлова будівля - майстерня, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки співпадає номер та дата договору, інвентарний номер об`єкта нерухомості. З листа ПСП «Мельникове» №01-12/41 від 02.08.2019 року вбачається, що балансова вартість нежитлової будівлі - майстерні, складає 24 790 грн. 00 коп. На 28.02.2018 року знос становить 10 356 грн., залишкова вартість 14 434 грн. У зв`язку із договором купівлі-продажу №4 від 28.02.2018 року між ПСП «Мельникове» та [PERSON] , нежитлова будівля - майстерня була знята із балансу підприємства. Станом на 01.03.2018 року на балансі ПСП «Мельникове» не значилось (а.с.69). Як вбачається з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Суд приймає до уваги ті обставини, що [PERSON] мала повноваження укладати угоди від іменні ПСП «Мельникове», крім того, волевиявлення учасників було вільним, а також те, що укладання договору було спрямоване реальне настання правових наслідків, оскільки відповідач передав, а позивач прийняв об`єкт нерухомості. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Як вбачається з ч. 1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилається на ту обставину, що усі істотні вимоги договору купівлі-продажу між ним та відповідачем були досягнуті, а сам договір не може посвідчити нотаріально через бездіяльність відповідача. У відзиві відповідач позов визнав, а тому суд вважає встановленою ту обставину, що нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу від 28.02.2018 року, який був укладений в простій письмовій формі позивач позбавлений можливості, саме через ухилення відповідача від цього. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з ч. 1 ст. 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Матеріалами цивільної справи підтверджено, що сторони договору купівлі-продажу, а саме ПСП «Мельникове» та [PERSON] домовились про усі істотні умови договору та відбулось повне його виконання, тобто нерухоме майно було передане покупцю, а продавець отримав кошти в повному обсязі. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач не бажає нотаріально посвідчувати даний договір. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №29-20-9,1-8629/0/19-19 від 29.10.2019 року, правовстановлюючі документи на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , не обліковуються. Земельна ділянка не сформована. В системі ведення Державного земельного кадастру - Національній кадастровій системі (НКС) земельна ділянка не зареєстрована (а.с.31). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №181423069 від 18.09.2019 року, нежитлова будівля, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 531,8 кв.м. належить ПСП «Мельникове». Будь-які обтяження на об`єкт нерухомості - відсутні (а.с.70-71). Отже, враховуючи вищенаведене, а також ту обставину, що будь-яких обтяжень на нежитлову будівлю - майстерню, літ. «А-1», яка розташована за адресою: [ADDRESS] , не має, суд вважає за необхідне визнати договір купівлі-продажу від 28.02.2018 року №4, укладений між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством «Мельникове», - дійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Як вбачається з ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Суд вважає, що ефективним способом захисту прав позивача буде не лише визнання договору купівлі-продажу дійсним, а і визнання за ним права власності на нерухоме майно, яке останній набув уклавши відповідний договір, що буде відповідати завданню цивільного судочинства. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки за подачу позову до суду, позивачем був сплачений судовий збір на загальну суму 4 948 грн. 00 коп., що підтверджується квитанціями № ПН3595688 та № ПН3595684 від 04.11.2019 року, суд вважає за необхідне стягнути такі витрати з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved