Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

24 липня 2017року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] в його користь борг за договором позики в сумі 213733,02 гривень, судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 24 липня 2016року [PERSON] взяла у позику в нього грошові кошти в сумі 180000,00грн. Повернути кошти [PERSON] зобовязувалася до 25 серпня 2016року. На підтвердження укладення договору позики та передачі грошей [PERSON] написала відповідну розписку. Станом на 19.07.2017 року грошові кошти в розмірі 180000,00грн. йому не були повернуті. Втрати від інфляції станом на 27.06.2017року становлять 180000 х 116,036% /100% 1 180000 = 28 865,62 гривень, три проценти річних від проспореної суми 4867,40гривень. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед ним складається із суми позики 180000,00гривень, суми інфляційних втрат - 28 865,62 грн. та трьох процентів річних 4 867,4 грн. та в сукупності складає: 213 733,02 грн. В судовому засіданні позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24 липня 2016року [PERSON] взяла у позику в [PERSON] грошові кошти в сумі 180000,00грн. Повернути кошти [PERSON] зобовязувалася до 25 серпня 2016року. На підтвердження укладення договору позики та передачі грошей [PERSON] написала відповідну розписку. Станом на 19.07.2017року грошові кошти в розмірі 180000,00грн. [PERSON] не були повернуті. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У той самий час за змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання. Поряд з цим, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Втрати від інфляції станом на 27.06.2017року становлять 180000 х 116,036% /100% 1 180000 = 28 865,62 гривень, три проценти річних від проспореної суми 4867,40гривень. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед ним складається із суми позики 180000,00гривень, суми інфляційних втрат - 28 865,62гривень та трьох процентів річних 4867,4 гривень та в сукупності складає: 213733,02 гривень. Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість у розмірі 213733,02гривень.

Outcome: approved