Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

26. 06. 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] В укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердженням чого є Поліс №АІ/0587391, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ, д.р.н 31514АА. 12. 05. 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля МАН, д.р.н ВС9774СЕ, з полупричепом д.р.н ВС7658ХТ, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Згідно постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Транспортний засіб МАН, д.р.н ВС9774СЕ, застраховано за договором добровільного страхування (КАСКО) в ПАТ СК «Українська страхова група», яка виплативши страхове відшкодування власнику МАН, д.р.н ВС9774СЕ, у порядку ст. 27 Закону України «Про страхування» набула право вимоги до особи відповідальної за завдану шкоду у межах фактично понесених витрат. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ, д.р.н 31514 АА, застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», ПАТ СК «Українська страхова група» звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування. ТДВ СК «Альфа-Гарант», вважаючи вимоги ПАТ СК «УСГ» обґрунтованими провело розрахунок суми страхового відшкодування за страховим випадком та виплатило 5016 грн. 84 коп. страхового відшкодування. Тобто, ТДВ СК «Альфа-Гарант» належно виконало свої зобовязання за полісом №АІ/0587391. Відповідно до п. «ґ» п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду», якщо він не повідомив страховка у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.1 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідачем, всупереч вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не було належним чином повідомлено ДТВ СК «Альфа-Гарант» про настання дорожньо-транспортної пригоди. ТДВ СК «Альфа-Гарант» як страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право подати до відповідача регрес ний позов у розмірі фактично понесених витрат. Тому, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» завдану матеріальну шкоду у розмірі 5016 грн. 84 коп., а також сплачений при зверненні до суду з даним позовом судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але до початку його проведення надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. \~Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, клопотань щодо розгляду справи у його відсутності, заяв про відкладення судового засідання, або заперечень стосовно предмету позову, до суду від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12. 05. 2014 року в м. Дніпропетровськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21011», д/н 31514АА, під управлінням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17. 09. 2014 року, яка набрала чинності 30. 09. 2014 року, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП водія [PERSON], та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено Поліс №АІ/0587391 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11. 06. 20214 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з настанням страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 21011, н/з 31514АА. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Транс-Сервіс-1», 05. 06. 2014 року укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1301-14-00185/00007, предметом якого є страхування транспортного засобу «МАН» , д/р/н [NUMBER] (а. с. 12-13) Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу [PERSON] - ВАЗ 21011, яким керував [PERSON], застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», після сплати страхового відшкодування власнику ТОВ «Транс-Сервіс-1» (а. с. 15) пошкодженого автомобіля МАН, д/р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], згідно Договору добровільного страхування неземних транспортних засобів №28-1301-14-00185/00007 від 05. 06. 2014 року, звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» для відшкодування витрат на відновлення пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля МАН, д/р/н [NUMBER], надавши при цьому усі необхідні документи, передбачені Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для здійснення виплати страхового відшкодування. 03. 03. 2015 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено на користь ПАТ СК «Українська страхова група» страхове відшкодування у розмірі 5016 грн. 84 коп., згідно платіжного доручення №9997 від 03. 03. 2015 року. Відповідно до ст. ст. 525, 526, ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Отже, після виплати страхового відшкодування позивачем - ТДВ СК «Альфа-Гарант» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. Відповідно до підпункту «ґ» пункту 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції що діяла на момент скоєння ДТП), страховик (позивач) після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, або водія зазначеного транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховникуа у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.1 пункту 33.1 ст. 33 цього Закону. Підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальник зобовязаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, або у випадках, передбаченим цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки [PERSON] не було повідомлено про настання ДТП, з моменту виплати страхового відшкодування ПАТ СК «Українська страхова група», у ТДВ СК «Альфа-Гарант» виникло право вимоги до [PERSON], щодо сплати у порядку регресу страхового відшкодування у розмірі 5016 грн. 84 коп. 23. 04. 2015 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» на адресу відповідача [PERSON] направлено регресну вимогу, однак жодної відповіді страховиком отримано не було. Пунктами 1, 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. в рахунок сплаченого судового збору.

Outcome: approved