Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

26.05.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.№3-4). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 01.07.2021р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№20). Позивачка в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 19.09.2017р. у Соборному районному у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області під актовим записом № 850, мають двох малолітніх синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка по тексту позову зазначала, що відносини з чоловіком погіршилися з січня 2021р. Наразі позивачка з дітьми проживає окремо від чоловіка та з березня 2021р. остаточно припинила шлюбні стосунки. Оскільки відповідач застосовував до неї фізичне насилля, позивачка вважає, що родина розпалася остаточно та не може бути відновлена. Позивачка 25.10.2021р. суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянувши справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. В цій заяві позивачка також зазначила, що шлюбні відносини з чоловіком вони припинили саме з березня 2021р. В цій заяві позивачка також заперечувала проти заочного розгляду, оскільки відповідач отримав судову повістку. Також позивачка в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу прізвище змінювати не бажає (а.с.№32). Відповідач в судові засідання по справі, які були призначені на 23.09.2021р. та 25.10.2021р., повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою, яка зазначена позивачкою по тексту позову (а.с. № 3), а також підтверджена відповіддю ВОМУ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 19). Втім, судова повістка (разом з іншими документами) в судове засідання на 23.09.2021р. повернулася до суду з відміткою на конверті - «за вказаною адресою адресат відсутній», або «не вручена з інших причин» (а.с.№24). Судова повістка на 25.10.2021р. вручена поштою відповідачу особисто 09.10.2021р. (а.с. № 31). Отже відповідач відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином про дати розгляду справи, втім, про причини неявки суд не сповістив, так само, як і не надав відзив на позовну заяву. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалити у справі рішення в судовому засіданні 25.10.2021р. за відсутності обох сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Підстав для ухвалення заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, в даному випадку відсутня згода позивачки на заочний розгляд. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.09.2017р. у Соборному районному у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області під актовим записом № 850 (а.с. № 5). 03.09.2017р. (до реєстрації шлюбу) та 17.10.2018р. (після реєстрації шлюбу) у сторін народилося двоє синів: [PERSON] та [PERSON] (а.с. № 6, 7). Позивачка по тексту позову зазначила, що спільне життя сторін не склалося через застосування до неї фізичного насилля з боку чоловіка, що в січні 2021р. призвело до погіршення стосунків між ними, а в березні 2021р. до повного розриву стосунків між подружжям, позивачка з обома дітьми стала проживати окремо від чоловіка. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по справі остаточно припинені, зі слів позивачки, з березня 2021р., і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач не надав заперечень проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При ухваленні рішення судом зазначається причину припинення шлюбних стосунків між сторонами та період припинення цих стосунків відповідно до даних позивачки, які зазначені нею по тексту позовної заяви (а.с. № 3-4) та заяви до суду від 25.10.2021р. (а.с. № 32), оскільки відповідач письмових пояснень або відзиву на позов суду не направив. Питання щодо зміни прізвища позивачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки остання не виявила бажання повертати собі прізвище, яке у неї було до реєстрації шлюбу (а.с. № 32). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908грн. (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved