Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

25.03.2015р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь 33986 грн. 03 коп. в рахунок відшкодування вартості ? частини автомобіля, який було придбано в шлюбі. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що в період з 18.09.1999р. по 14.11.2012р. вона перебувала з відповідачем у шлюбі. В період перебування у шлюбі вони за спільні кошти придбали автомобіль KIA CERATО, який 23.09.2009р. було зареєстровано на ім'я [PERSON] Вважала, що вона є співвласником вказаного автомобіля. 23.07.2012р. відповідно до довідки-рахунку №772205 відповідач здійснив відчуження автомобіля за 67972 грн. 07 коп. без її відома та згоди. Просила стягнути з відповідача на її користь половину вартості автомобіля. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] наполягали на задоволенні позову, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач сплатив на користь позивачки половину вартості автомобіля, який ними було придбано під час шлюбу. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов наступного. Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в період з 18.09.1999р. по 24.04.2012р. перебували у зареєстрованому шлюбі. /а.с. 3-4/ 23.09.2009р. на ім'я [PERSON] було зареєстровано автомобіль марки KIA CERATО, номер шасі [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. /а.с. 93/ Згідно довідки-рахунку серії КІМ №772205, 23.07.2012р. вищевказаний автомобіль було продано [PERSON] за 67972 грн. 07 коп. /а.с. 92 зворот/ Вищевказані обставини сторонами не заперечуються. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 30 постанови від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі №6-7цс15 від 03 вересня 2014р. та відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Як убачається з рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.04.2014р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, судом під час розгляду справи було встановлено, що сторони з жовтня 2011 року не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують. Дане рішення набрало законної сили та сторонами не оскаржувалося. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] та його представником не надано жодних доказів стосовно того, що відповідачем було сплачено на користь позивачки половину вартості автомобіля, який ними було придбано під час шлюбу. Таким чином, судом з вірогідністю встановлено, що автомобіль марки KIA CERATО, номер шасі [NUMBER] було придбано сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, обставини, які б свідчили про те, що продаж майна було здійснено в інтересах сім'ї або відповідачем сплачено на користь позивачки половину вартості автомобіля відсутні. За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки належить стягнути 33986 грн. 03 коп. в рахунок відшкодування вартості ? частини автомобіля. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачені при пред'явленні позову витрати по сплаті судового збору в розмірі 339 грн. 86 коп.

Outcome: approved