Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

24березня 2021 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, в якому просить суд: - стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 51099 грн. 02 коп. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. І. Стислий виклад позиції учасників справи. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до державної програми забезпечення населення України послугами водопостачання та водовідведення позивач надає послуги водопостачання та водовідведення споживачам, які повинні оплачувати дані послуги щомісяця. Між КП «Дніпроводоканал» та [PERSON] встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно Рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Станом на 31.12.2020 року у відповідача утворилась заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, яку в добровільному порядку відповідач не погашає, що і стало причиною подання даного позову до суду (а.с.2). У судовому засіданні 08 листопада 2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов не визнала та пояснила, що будинок за адресою [ADDRESS] , в якому вона проживає, а також всі мережі до цього будинку було збудовано ДП «Придніпровська залізниця» для спеціалістів, які запускали новий об`єкт, та взято залізницею на баланс. Обслуговування будинку з усіх питань здійснювалося відокремленими структурними підрозділами ДП «Придніпровська залізниця». Для ведення об`єктивного обліку та проведення розрахунків за комунальні послуги відповідач організувала встановлення лічильників на всі послуги. На підставі її заяви ВСП «Дніпропетровське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» ДП «Придніпровська залізниця», на балансі якого знаходився будинок, встановило та взяло на обслуговування лічильник води крильчатий КВ-1,5. Починаючи з 2010 року МКВП «Дніпроводоканал» почав нараховувати та присилати квитанції за воду у великих сумах та обсягах. Сума оплати за цими рахунками та розрахунки за показаннями лічильника води різнилася у 10 разів. Для з`ясування обставин, починаючи з 2010 року вона письмово почала звертатися заказними листами із повідомленнями до керівництва МКВП «Дніпроводоканал» із проханням розібратися щодо водопостачання в її квартирі, наявністю в ній лічильника та необхідності заключити Договір на поставку води, а також надати їй можливість сплачувати за використану воду відповідно до показань лічильника. Починаючи з 2019 року, відповідач здійснювала оплату за використану воду за показаннями лічильника через сайт «Приват-24». Представники КП «Дніпроводоканал» неодноразово перевіряли та фотографували покази лічильника. У зв`язку із чим вважає заборгованість необгрунтованою та просила застосувати строки позовної давності. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 16 квітня 2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 23). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2021 року позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто із [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) на користь КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (код ЄДРПОУ 03341305, п/р [NUMBER] в Акціонерному товаристві «Укрсиббанк» в м. Дніпропетровськ) заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення у розмірі 43376 грн. 24 коп., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 6711 грн. 15 коп., сума 3% річних у розмірі 1011 грн. 63 коп., загальна сума заборгованості складає 51099 грн. 02 коп. та судові витрати по справі в сумі 2270 грн. (а.с.28-29). 29 червня 2021 року [PERSON] подала до суду заяву про перегляд заочного рішення (а.с.32-35). Ухвалою судді від 01 липня 2021 року прийнято заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення і призначено до розгляду (а.с.62). Ухвалою судді від 09 липня 2021 року скасовано заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська, ухвалене 28 травня 2021 року по цивільній справі № 206/1190/21, провадження № 2/206/673/21, за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до [PERSON] по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.66). 20.09.2021 року відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності. Під час розгляду справи судом заслухано представника позивача, відповідача, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 08.11.2021 року в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до державної програми забезпечення населення послугами водопостачання та водовідведення, КП «Дніпроводоканал» ДМР надає послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із чим, був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Однак, оплату за послуги водопостачання та водовідведення відповідач не здійснює,у зв`язку із чим станом на 31.12.2020 року виникла заборгованість в розмірі 43376 грн. 24 коп. (а.с. 3-5). Відповідно до довідки №1/43 від 23.06.2017 року, виданої [PERSON] вбачається, що у квартирі [ADDRESS] у лютому 2000 року було встановлено лічильник води крильчатий КВ-1,5 ПБВИ.407223,002 заводський №080813, який до передачі на баланс до міськводоканалу знаходився на обслуговуванні та балансі Відокремленого структурного підрозділу «Дніпропетровське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (а.с.50). На підтвердження неодноразового звернення до позивача з проханням укласти договір на водопостачання та проведення повірки лічильника, відповідач надала до суду відповідні заяви, які датуються починаючи з 2010 року (а.с.51-59). В свою чергу представник позивача надав суду завірені належним чином копії повідомлень на ім`я [PERSON] , щодо її звернень (а.с.96-104) та копію акта МКВП «Дніпроводоканал» №68, відповідно до якого абонент за адресою: [ADDRESS] відмовляється проводити державну повірку лічильника обліку води, встановленого у 1998 році (а.с.105-106). ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Так, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються ЗУ «Про житлового-комунальні послуги». Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Так, відповідно до Рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал» відкрито особовий рахунок, тобто між КП «Дніпроводоканал» та [PERSON] встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг. Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч в частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, на який посилається відповідач, сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15, яка у відповідності до ч.2 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Критично суд ставиться і до посилань відповідача не те, що вони не користувалися водою, у звязку з чим не повинні сплачувати нараховану заборгованість, з наступних підстав. Відповідно до Порядку звільнення наймачів (власників) квартир (приватних будинків) та членів їх сімей за період тимчасової відсутності від оплати за комунальні послуги (гаряче та холодне водопостачання, водовідведення), затвердженого Рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №3884 від 20.12.2004 року, наймач (власник) квартири (приватного будинку) при тимчасовій відсутності всієї сімї має право на несплату вартості наданих послуг з холодного та гарячого водопостачання, водовідведення за умов відключення виробником (надавачем) послуг холодної та гарячої води, опломбування запірних вентилів на вводі у квартиру (приватний будинок) Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №82 від 26.02.2013 року було затверджено Порядок звільнення власників квартир та членів їх сімей за період їх тимчасової відсутності від оплати за послуги холодного і гарячого водопостачання та водовідведення, який передбачає аналогічні підстави звільнення наймача (власника) квартири від оплати послуг водопостачання та водовідведення. При цьому власник квартири повинен надати в районні дільниці КП «Дніпроводоканал» такі документи: заява про відключення холодної і гарячої води та опломбування запірних вентилів із зазначенням періоду тимчасової відсутності; акт КП «Дніпроводоканал» про відключення та опломбування вентилів холодної і гарячої води. Як встановлено в судовому засіданні відповідач не зверталась до КП «Дніпроводоканал» із заявами про відключення послуги з водопостачання та опломбування вентиля на вводі у квартиру, тобто мала необмежений доступ до зазначеної услуги. Т.ч. відповідач не вжила жодних заходів для того, щоб належним чином відмовитися від отримання послуг водопостачання та водовідведення, або встановити лічильник води, а тому, суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Позивач у позовній заяві також просив стягнути з відповідача 3% річних та інфляційне збільшення, відповідно до розрахунку. Але суд зауважує, що до даних правовідносин доцільно застосовувати вимоги ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Але таких позовних вимо не було заявлено. Що стосується періоду, за який необхідно стягнути заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, то тут суд виходить з наступного. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна даність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення по справі. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позову. Позивач звернувся із даним позовом до суду 24.03.2021 року. Враховуючи письмові заперечення відповідача, в яких вона просила застосувати строк позовної давності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у межах позовної давності. Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості за період з 01.05.2008 ро 31.07.2018 року, за період з березня 2018 року по липень 2018 року заборгованість склала (511,99+525,24+525,24+525,24+525,24) = 2612,95 грн. та, враховуючи розрахунок заборгованості з липня 2018 року по грудень 2020 року, сума заборгованості за яким становить 20141,19 грн., з урахуванням сплачених за цей період 9161,59 грн., стягнення з відповідача заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення підлягає за період з березня 2018 року по грудень 2020 року в сумі 13592,51 грн. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд, враховуючи викладене вище, аналізуючи надані сторонами поясненнями у справі, з урахуванням в сукупності всіх досліджених письмових доказів, наявних в матеріалах справи, вважає можливим прийняти рішення, задовольнивши позовні вимоги позивача частково. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: partial