Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

26.07.2016 року Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить надати дозвіл на госпіталізацію [PERSON], [INFO], в примусовому порядку на строк три місяці до Київської міської протитуберкульозної лікарні № 2. В обґрунтування вимог, викладених у заяві, зазначає про те, що за даними Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві [PERSON], [INFO], становить загрозу розповсюдження хвороби - туберкульоз, наведене підтверджується даними витягу з історії хвороби стаціонарного хворого № 57, висновком Центральної лікарсько-консультативної комісії про необхідність примусової госпіталізації хворого на заразну форму легеневого туберкульозу від 13.07.2016 року. Згідно даних вказаних медичних документів, [PERSON] встановлено діагноз: ІТБ (09.02.2016 р.) лівої легені (інфільтративний) Дестр+, МБТ+, М+, МГ+, Риф-, К+, Резист І (HS), Резист ІІ (0), Гіст 0, Кат 2, Ког 1 (2016р.). Однак, [PERSON] відмовляється від обстеження та лікування, про свій стан здоров'я був поінформований, однак до протитуберкульозного закладу не з'являється, у зв'язку із чим, своєю свідомою відмовою від проходження лікування [PERSON] створює особливу загрозу та небезпеку для здоров'я оточуючого населення. Відповідно до ч. 1 ст. 285 ЦПК України справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 ЦПК України заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не викликався, оскільки згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, останній становить загрозу розповсюдження хвороби. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до даних витягу з історії хвороби стаціонарного хворого № 57, [PERSON] встановлено діагноз: ІТБ (09.02.2016 р.) лівої легені (інфільтративний) Дестр+, МБТ+, М+, МГ+, Риф-, К+, Резист І (HS), Резист ІІ (0), Гіст 0, Кат 2, Ког 1 (2016р.). Хворий був госпіталізований до Київської міської туберкульозної лікарні № 2 20.02.2016 року у незадовільному стані. Порушення хворим протиепідемічного режиму та контакт з оточуючими становить загрозу зараження туберкульозом інших осіб. Про свій стан здоров'я та необхідність лікування в стаціонарних умовах проінформований. [PERSON] лікування перервав самовільно, виписаний з лікарні за порушення режиму, до диспансеру не з'явився. Згідно висновку Центральної лікарсько-консультативної комісії про необхідність примусової госпіталізації хворого на заразну форму легеневого туберкульозу № 1009/08, наданого 13.07.2016 року Територіальним медичним об'єднанням «Фтизіатрія», [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в ТМО «Фтизіатрія» з діагнозом ІТБ (09.02.2016 р.) лівої легені (інфільтративний) Дестр+, МБТ+, М+, МГ+, Риф-, К+, Резист І (HS), Резист ІІ (0), Гіст 0, Кат 2, Ког 1 (2016р.). Пацієнт самовільно покинув стаціонар Київської міської протитуберкульозної лікарні № 2, де перебував у період з 20.02.2016 року по 02.07.2016 року, в диспансерне відділення не з'являється. Від рекомендованого стаціонарного лікування відмовився. Про свій стан здоров'я та необхідність лікування в умовах стаціонару хворий повідомлений. У зв'язку із тим, що порушення протиепідемічного режиму та контакт з оточуючими становить загрозу зараження туберкульозом для інших осіб, громадянин [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару з дотриманням протиепідемічного режиму. Судом встановлено, що [PERSON] необхідно пройти курс лікування проти туберкульозу в умовах стаціонару, дотримуватися режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-противоепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. Однак, [PERSON] самовільно залишає спеціалізовані медичні установи, у зв'язку із порушенням режиму, що свідчить про свідоме ухилення від лікування. Своєю відмовою від проходження лікування [PERSON] створює особливу небезпеку та загрозу для здоров'я оточуючого населення. Відповідно до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» туберкульоз віднесено до соціально небезпечних захворювань. Статтею 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Згідно з ч.3 ст.20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1)дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2)дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3)проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4)дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. [PERSON] в порушення наведеної норми закону, не виконує зазначені обов'язки, ухиляється від лікування небезпечної хвороби, чим ставить в загрозливе становище осіб, що його оточують. Подальша відмова [PERSON] від проходження лікування може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення, що призводить до порушення право на безпечну санітарно-еідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб. Стаття 25 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» передбачає, що особи, винні у порушенні законодавства у сфері протидії захворюванню на туберкульоз, несуть відповідальність згідно із законом. Стаття 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» зазначає, що у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] в епідеміологічному відношенні є небезпечним для оточуючих, однак в добровільному порядку відмовляється пройти курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бактеріовиділенням, суд приходить до висновку, що заява Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], до протитуберкульозного закладу, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного диспансеру.

Outcome: approved