Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

25 серпня 2021 року [PERSON] звернулась до Ківерцівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Цуманської селищної ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 лютого 2015 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб, який зареєстрований Дубищенською сільською радою Ківерцівського району Волинської області за актовим записом №3. У шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2019 року шлюб між нею та відповідачем по справі розірвано. Рішення суду набрало законної сили. 06 травня 2021р. позивач по справі [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Цуманською селищною радою Ківерцівського району Волинської області. Після реєстрації шлюбу її прізвища « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] ». Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.10.2018р. з відповідача по справі [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.08.2018р. до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду набрало законної сили. Визначений судом розмір аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей відповідач по справі [PERSON] починаючи з серпня 2020р. по даний час припинив сплачувати. Зазначає, що відповідач по справі матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає та участі у їх вихованні та розвитку не приймає, інтересу до їх внутрішнього світу не виявляє, причому робить це свідомо, без поважних причин. На підставі вищенаведеного просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 серпня 2021р. відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче провадження у справі. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному об`ємі з підстав викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Щодо закриття підготовчого провадження у даній цивільній справі та призначення справи до розгляду по суті не заперечила. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги не визнав. Щодо закриття підготовчого провадження у даній цивільній справі не заперечив. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Цуманської селищної ради, будучи належним чином повідомлялася судом про дату, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання не з`явився. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.10.2021р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач по справі в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим судом про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Цуманської селищної ради 23 листопада 2021р. подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Позовні вимоги [PERSON] та наданий ними висновок щодо доцільності позбавлення відповідача по справі [PERSON] батьківських прав підтримують в повному об`ємі. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2015 року, який в подальшому на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2019 року було розірвано. Рішення суду набрало законної сили (а.с. 10). 06 травня 2021р. позивач по справі [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Цуманською селищною радою Ківерцівського району Волинської області. Після реєстрації шлюбу її прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] », даний факт стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.05.2021р. (а.с. 13). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 24.07.2015р., серії [NUMBER] від 21.07.2016р., серії [NUMBER] від 09.08.2018р. (а.с. 7-9). На підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.10.2018р. у цивільній справі №158/1960/18, провадження №2/0158/692/18 з відповідача по справі [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.08.2018р. та до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду набрало законної сили та пред`явлено до виконання (а.с. 11-12). В результаті ухилення відповідача від сплати аліментів утворилась заборгованість, розмір якої станом на час розгляду справи судом становить 67 850 грн. (а.с. 41). Факт ухилення відповідача по справі [PERSON] від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей також стверджується обвинувальним вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.02.2021р. (а.с. 20-21). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] №58/193 від 09.08.2021р. вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживає та зареєстрована позивач по справі [PERSON] зі своїми дітьми - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Даний факт також стверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку №709 від 09.08.2021р. (а.с. 18, 19). Рішенням Цуманської селищної ради від 15.07.2021р. №123 затверджено висновок органу опіки та піклування Цуманської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). З висновку органу опіки та піклування Цуманської селищної ради №6 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по справі вбачається, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, життям дітей не цікавиться, участі у їх вихованні не приймає, про фізичний та духовний розвиток дітей не піклується, матеріально не допомагає. Враховуючи вищенаведене, орган опіки та піклування Цуманської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Разом з тим, судом не встановлено наявності у відповідача реальних і об`єктивних перешкод для забезпечення своєї участі у належному вихованні, матеріальній підтримці та спілкуванні з дітьми. [PERSON] до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми не звертався. Наведене дає підстави для висновку про те, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання своїх неповнолітніх дітей та не виконує покладених на нього законом батьківських обов`язків без поважних причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дітей, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дітей, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дітей матиме таке рішення. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач по справі - [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх малолітніх дітей, не забезпечує їх матеріально, не займається їх вихованням, не спілкується з дітьми, що свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення відповідача по справі [PERSON] батьківських прав є обґрунтованими та підлягають до задоволення, що відповідає інтересам малолітніх дітей. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 164, 166 СК України,

Outcome: approved