Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

26 березня 2019 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул та моральної шкоди. В обгрунтування позову посилається на те, що 26 лютого 2019 року вона отримала наказ від 13 листопада 2018 року про припинення трудового договору на підставі ч. 2 ст. 41 Кодексу законів про працю України у зв`язку із втратою довіри. Позивачка вважає її звільнення протиправним оскільки дій, що порушують умови трудового договору, вона не вчиняла. У наказі № 137 від 13 листопада 2018 року відповідач посилається на акт комісії із проведення службового розслідування щодо втручання в систему зважування автомобіля, проте відповідачем ніякої комісії створено не було, та не проводилося ніякого службового розслідування. [PERSON] не була ознайомлена із посадовою інструкцією, жодного втручання в систему контролю зважування автомобілів нею не здійснювалося. Розмір заподіяної шкоди відповідачем не визначено. Незаконним звільненням для позивачки була заподіяна значна моральна шкода, стан її здоров`я погіршився, у зв`язку з чим вона тривалий час перебувала на лікуванні і 25 лютого 2019 року висновком МСЕК їй призначили 2 групу інвалідності. Враховуючи наведене, позивачка просить задовольнити її позовні вимоги та розмір моральної шкоди визначила в сумі 74\~000 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] , її представник адвокат Ксьондзик Ю.Ю. позовні вимоги підтримали. Представник відповідача адвокат Васильченко В.О. у поданому відзиві проти позову заперечив та зазначив, що 14 лютого 2000 року позивачку було прийнято на посаду завідуючого складом СТОВ «Зоря». 01 січня 2012 року між сторонами укладено договір про повну матеріальну відповідальність, за умови якого на позивача, крім іншого, покладено обов`язок своєчасно повідомляти керівництво відповідача про всі обставини, що загрожують збереженню матеріальних цінностей. 18 жовтня 2018 р. при огляді вагової було виявлено сторонній прилад в тензометричних автомобільних вагах ВАТ-80, які встановлені по вул. Польовій, 5, у с. Васьківці Ізяславського району. У зв`язку з виявленням стороннього приладу керівником відповідача було подано до Національної поліції повідомлення, яке внесено до ЄРДР за № 12018240150000381, про те, що в період часу з травня 2017 року по 18 жовтня 2018 року невідома особа встановила технічний пристрій на автомобільних вагах, внаслідок чого отримала доступ дистанційно коригувати вагу матеріальних цінностей відповідача з метою заволодіння майном. У зв`язку із виявленням стороннього приладу 06 листопада 2018 р. відповідачем створено комісію із проведення службового розслідування. Встановлено, що 18 жовтня 2018 року на складі працювала [PERSON] (завідуюча складом). 07 листопада 2018 року комісією відібрано пояснення у [PERSON] , яка підтвердила, що виконувала рішення сторонньої особи. 13 листопада 2018 року за результатами службового розслідування комісією складено акт № 1311-11-18-1, яким встановлено, що позивачкою допущенна винна діяльність , яка виражається у заподіянні значної майнової шкоди відповідачеві шляхом обману або зловживання довірою та невиконання посадових обов`язків. На підставі таких висновків комісія запропонувала звільнити позивача за порушення свої посадових обов`язків згідно ч. 2 ст. 41 КЗпП України. 13 листопада 2108 року позивачку звільнено з роботи на підставі ч. 2 ст. 41 КЗпП України з посиланням на обставини, викладені в Акті службового розслідування від 13 листопада 2018 року № 1311-18-1, у зв`язку з неповідомленням роботодавцеві або уповноваженій ним особі відомостей про вагу транспортних засобів та умисне замовчування відомої позивачеві та значимої інформації щодо ваги ввірених йому товарно-матеріальних цінностей під час зважування транспортних засобів. Позивач відмовилася підписати наказ № 137 від 13 листопада 2018 року про припинення трудового договору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 та отримати копію наказу про звільнення і трудову книжку, про що позивачем складено акт № 1311-18-2 від 13 листопада 2018 року. 07 грудня 2018 року позивачеві надіслано поштове повідомлення із зазначенням про необхідність отримання трудової книжки, позивач відмовилася отримати зазначене повідомлення. Відповідач також зазначає, що позивачка є особою, яка безпосередньо обслуговувала товарні цінності відповідача, оскільки в межах свої посадових обов`язків здійснювала приймання зерна на склад, його облік та відпуск. При цьому під час виконання своїх посадових обов`язків позивач умисно не повідомила керівника товариства про вагу транспортних засобів, умисно замовчувала відому їй та значиму для товариства інформації щодо ваги ввірених їй товарно-матеріальних цінностей, а також виконувала розпорядження співробітників сторонніх компаній, що в своїй сукупності спричинило втрату до неї довіри зі сторони відповідача. Крім того, позивачка пропустила місячний строк звернення до суду, звернувшись із позовною заявою лише 26 березня 2019 року. Будь-яких законних прав позивачки відповідачем порушено не було, а тому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] , її представник адвокат Ксьондзик Ю.Ю. позовні вимоги підтримали. Представник відповідача адвокат Василенко В.О. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив із посиланням на викладені у відзиві обставини. В судове засідання 18 вересня 2019 р. адвокат Васильченко В.О. повідомив суд, що в подальшому не прийматиме участь у у розгляді даної справи через відмову відповідача від укладеного договору із адвокатським об`єднанням про надання правової допомоги. Суд, заслухавши позивачку та її представника, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] була прийнята на роботу у СТОВ «Зоря» на посаду завідуючого складом 14 лютого 2000 року про що свідчить запис у трудовій книжці позивачки. 01 січня 2012 року між ТОВ «Зоря» та завскладом [PERSON] був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого працівник зобов`язалася: а) дбайливо ставитися до переданий йому на збереження підприємства і вживати заходів для попередження збитків; б) своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню ввірених йому матеріальних цінностей; в) вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей; г) брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. В свою чергу, відповідно до пп. «б» п. 1 зазначеного договору Підприємство зобов`язується знайомити працівника з чинним законодавством щодо матеріальної відповідальності працівників за збитки, нанесені підприємству, а також із чинними інструкціями, нормативами та правилами збереження, приймання, обробки, продажу (збуту), перевезення або застосування у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей. Під час судового розгляду встановлено, що із посадовою інструкцією [PERSON] ознайомлена не була. Із пояснень представника відповідача та наданих документів вбачається, що 18 жовтня 2018 р. при огляді вагової було виявлено сторонній прилад в тензометричних автомобільних вагах ВАТ-80, які встановлені по вул. Польовій, 5, у с. Васьківці Ізяславського району. Про даний факт товариством зроблено повідомлення до Ізяславського відділення Славутського ВП ГУПН у Хмельницькій області та слідчим внесено відомості до ЄРДР за № 12018240150000381, про те, що в період часу з травня 2017 року по 18 жовтня 2018 року невідома особа встановила технічний пристрій на автомобільну вагу, внаслідок чого отримала доступ дистанційно коригувати вагу матеріальних цінностей відповідача з метою заволодіння майном шахрайським шляхом. Станом на день розгляду цивільної справи будь-кому із осіб у даному кримінальному провадженні підозра не заявлялася, справа передана у прокуратуру Хмельницької області. Відповідно до наказу № 06/11/18 від 06 листопада 2018 року наказом генерального директора СТОВ «Зоря» була створена комісія із проведення службового розслідування щодо втручання в систему контролю зважування автомобілів в СТОВ «Зоря». 07 листопада 2018 року до завідуючого складом [PERSON] було запропонована надати відповіді на певні питання в опитувальнику. 13 листопада 2018 року комісією за результатами службового розслідування був складений акт № 1311-11-18-1, яким встановлено, що позивачкою допущенна винна діяльність, яка виражається у заподіянні значної майнової шкоди відповідачеві шляхом обману або зловживання довірою та невиконання своїх посадових обов`язків, що завдало великої шкоди підприємству. На підставі таких висновків комісія запропонувала звільнити позивача за порушення свої посадових обов`язків згідно ч. 2 ст. 41 КЗпП України, що призвело до великої майнової шкоди підприємству. За наказом керівника підприємства № 137 від 13 листопада 2018 року завскладом [PERSON] звільнено з 13 листопада 2018 року на підставі ст. 41 п. 2 Кодексу законів про працю України. Підстава звільнення акт комісії із проведення службового розслідування щодо втручання в систему контролю зважування автомобіля від 13 листопада 2018 р. № 1311-18-1. Також суду наданий наказ генерального директора СТОВ «Зоря» від 13 листопада 2018 року № 137-1 про доповнення до наказу № 137 від 13.11.2018 р. та викладення його в наступній редакції : «Звільнити завідуючу складом [PERSON] 13 листопада 2018 року у зв`язку винними діями, яка безпосередньо обслуговує товарні цінності підприємства та втрати довір`я до неї з боку виконавчого органу підприємства, пункт 2 статті 41 КЗпП України, у зв`язку з неповідомленням роботодавцеві або уповноваженій особі відомостей про вагу транспортних засобів та умисне замовчування відомої їй та значимої інформації щодо ваги ввірених їй товарно-матеріальних цінностей під час зважування транспортних засобів». Крім того, представник відповідача надав суду акт № 1311-18-2 від 13 листопада 2018 року про відмову [PERSON] від підписання наказу № 137 від 13 листопада про припинення трудового договору на підставі ч. 2 ст. 41 КЗпП України, отримати його копію та отримати трудову книжку. Вказаний акт підписаний генеральним директором товариства, бухгалтером [PERSON] та гр. [PERSON] . З метою перевірки зазначеного факту за клопотанням позивача до суду викликалися вказані особи, однак суду повідомлено, що на даний час [PERSON] та [PERSON] не перебувають у трудових правовідносинах із товариством, надати адресу місцезнаходження їх товариство не може через неможливість розголошення персональних даних. Генеральний директор СТОВ «Зоря» Йонкір Дірк [PERSON] надіслав суду нотаріально посвідчену заяву, в якій виклав обставини аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Позивачка [PERSON] заперечила, що її 13 листопада 2108 року пропонували отримати копію наказу про звільнення та трудову книжку, від отримання їх вона не відмовлялася. Про звільнення їй керівником було сказано усно близько обіду, після чого вона пішла додому. Повернувшись на роботу, її охорона не пропустила, внаслідок чого вона змушена була викликати поліцію. Пізніше стан її здоров`я погіршився і вона викликала швидку, яка доставила її в лікарню, де їй була надана невідкладна допомога. Наступного дня 14 листопада 2018 року лікарем Ізяславської ЦРЛ для позивачки був відкритий лікарняний лист і вона перебувала на стаціонарному лікуванні по 23 листопада 2018 року включно. В подальшому вона продовжувала хворіти і лікувалася, в тому числі, у Хмельницькій обласній лікарні. Будь-якого поштового повідомлення вона не отримувала і від отримування такого не відмовлялася. Суду наданий висновок дільничного офіцера поліції від 30 листопада 2018 року, з якого вбачається що 13 листопада 2018 року о 15.27 год. до Ізяславського відділення поліції надійшло звернення від [PERSON] про те, що охоронці СТОВ «Зоря`не допускають її на територію товариства, де вона працює. В ході проведення перевірки було встановлено, що 1311.2018 р. генеральний директор товариства дав вказівку охоронцям про недопуск [PERSON] на територію СТОВ «Зоря» у зв`язку з її звільненням відповідно до наказу № 137 від 13.11.2019 р. на підставі ст. 41 п. 2 КЗпП України. У наданих копіях наказу відсутній підпис [PERSON] про її ознайомлення з наказами. Позивачка та її представник звертають увагу суду, що працівникам поліції не був пред`явлений акт про відмову [PERSON] від отримання наказу про звільнення та трудової книжки. Представник відповідача у відзиві на позов та в судовому засіданні вказав, що позивачка 13 листопада 2019 року відмовилася від підпису та отримання наказу про звільнення № 137 від 13 листопада 2019 року та трудової книжки, однак нічого не зазначає про наказ № 137-1 від 13 листопада 2019 року, яким попередній наказ доповнено та викладено його в іншій редакції. Також відповідачем не надано суду переконливих доказів, що саме від повідомлення отримати трудову книжку, надісланого поштовим зв`язком 07 грудня 2018 року, відмовилася [PERSON] . Із представленого позивачкою виписного епікризу з 10.12.2018 р. по 17.12.2018 р. вона перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні хмельницької обласної лікарні. Також і епікризі зазначено, що [PERSON] продовжує хворіти. 25 лютого 2019 р. для позивачки Хмельницькою медико-соціальною експертною комісією встановлена друга група інвалідності. [PERSON] посвідчила, що копію наказу про звільнення та трудову книжку вона отримала у відповідача 26 лютого 2019 року і дана обставина ніким не спростована. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Кодексу України про працю трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути також розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого органу. У разі звільнення працівника за цією підставою роботодавцем має бути доведена винуватість особи, яка обслуговує матеріальні цінності, у даному випадку [PERSON] , у вчиненні певних дій. Відповідно до акта № 1311-18-1 від 13 листопада 2018 року, виявивши 18 жовтня 2018 року при огляді вагової сторонній прилад у тонзометричних автомобільних вагах, комісія із проведення службового розслідування встановила, що була допущена винна діяльність завідуючої складом [PERSON] , яка виражається в заподіянні значної майнової шкоди підприємству шляхом обману або зловживанні довірою та невиконанні своїх посадових обов`язків, і це завдало великої шкоди підприємству. Разом із тим в даному акті не зазначено в чому саме полягає винна діяльність [PERSON] ; яка саме майнова шкода була заподіяна; як при цьому діяла [PERSON] шляхом обману чи зловживання довірою; які саме посадові обов`язки вона не виконала (при відсутності у товаристві посадової інструкції завідуючого складом). Із змісту наказу № 137 від 13.11.2018 р. (та доповненим наказом № 137-1) також не зрозуміло в чому полягають винні дії [PERSON] , пов`язані із «неповідомленням роботодавцеві або уповноваженій ним особі відомостей про вагу транспортних засобів та умисне замовчування відомої їй та значимої інформації щодо ваги ввірених їй товарно-матеріальних цінностей під час зважування транспортних засобів». Із наданого відповідачем витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що за повідомленням керівника товариства від 18.10.2019 року зареєстроване кримінальне провадження № 12018240150000381 за ст. 190 ч. 1 КК України, в якому зазначено, що « у період часу з травня 2017 року по 18 жовтня 2018 року невідома особа встановила технічний пристрій на автомобільну вагу СТОВ «Зоря», по вул. Польовій, 5, у с. Васьківці Ізяславського району, внаслідок чого отримала доступ дистанційно коригувати вагу матеріальних цінностей відповідача з метою заволодіння майном СТОВ «Зоря» шахрайським шляхом. Разом із тим суду не надано відомостей про встановлення правоохоронними органами осіб, причетних до вказаного правопорушення, підозра у даному кримінальному провадженні нікому не оголошена. Допитані у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] посвідчила суду, що вона працювала по грудень 2018 року у товаристві заступником головного бухгалтера, кадрову роботу у товаристві вела бухгалтер по заробітній платі [PERSON] . В результаті проведеної напередодні інветаризації на складі нестачі виявлено не було. Свідок [PERSON] , який працював у товаристві інженером зернотоку до 21.12.2018 р., посвідчив суду, що 13 листопада 2018 р. на зернотік прийшов генеральний директор і повідомив, що [PERSON] звільнена. Завскладом пішла додому, а потім повернулася, однак охорона її не впустила. Також до будинку, де проживає [PERSON] і який знаходиться неподалік зернотоку, приїздила швидка. Що саме було виявлено на ваговій, і хто проводив розслідування, йому невідомо. Раніше на складі проводилася інвентаризація і все було в порядку. Згідно ст.ст.\~76,\~77,\~79,\~80,\~81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем у справі не була доведена вина [PERSON] у вчиненні дій, що дають підстави для звільнення за втратою довір`я, не дотримані вимоги трудового законодавства в частині належного повідомлення про звільнення та отримання звільненим працівником трудової книжки, що в сукупності дає суду підстави для визнання звільнення протиправним та поновлення на роботі із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розрахунок якого проводиться відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100. Згідно наданої відповідачем довідки середньомісячна плата [PERSON] перед звільненням складала 9523 грн. 13 коп. Середньоденна заробітна плата при цьому становить 453 грн. 48 коп., час вимушеного прогулу становить 10 місяців та 28 робочих днів, а тому розмір середнього заробітку позивачки за весь час вимушеного прогулу становитиме 107\~928 грн. 74 коп. (при виплаті зазначеної суми відповідачу слід утримати обов`язкові платежі та збори). Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки під час судового розгляду доведено, що незаконним звільненням позивачки їй завдана моральна шкоду, розмір такого відшкодування суд визначає в сумі 5000 грн. Судові витрати підлягають стягненню із відповідача відповідно до ст. 141 Цивільно-процесуального кодексу України. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 41 ч. 2 п. 1, 42, 237-1 Кодексу законів про працю України,

Outcome: partial