Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

24 березня 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 112. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона 22 серпня 2014 року вступила до шлюбу з відповідачем, їх шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 112. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, різні звички та характери. Подружні стосунки фактично ними припинено з січня 2017 року. Стосунки не підтримують, проживають в різних місцях. При таких взаємовідносинах, які склалися між ними, поновлення шлюбних відносин неможливе. Просить шлюб з відповідачем, залишивши їй прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Позивачка в судове засідання не зявилася, в позовній заяві зазначила про розгляд справи в її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовільнити з наступних підстав: Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2\~статті 3 СК України\~встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Нормами ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розлучення, позивачці слід залишити прізвище [PERSON]. Судові витрати, відповідно ст.88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved