Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

24 січня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг у сумі 69000,00 грн., а також судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким він передав [PERSON] у борг 69000,00 грн. Відповідно до розписки, відповідач зобов`язався повернути борг в повному обсязі не пізніше 31 грудня 2019 року. Водночас [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав та в строк борг не повернув. Станом на 21 січня 2020 року сума боргу становить 69000,00 грн. Оскільки відповідачем в добровільному порядку борг не повернутий, позивач просить стягнути його в судовому порядку. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності. Зазначила, що відповідачем на сьогодні частина боргу сплачена, станом на 21 жовтня 2020 року борг становить 40000, 00 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги на суму боргу 40000,00 грн. визнає, не заперечує щодо задоволення позову саме в цій частини. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Так як у матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено, наступне. 12 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у борг у позивача 69000,00 грн. (а.с. 4), про що було складено відповідну розписку. Оригінал розписки суду не передавався. З огляду на її зміст, [PERSON] зобов`язався повернути борг не пізніше 31 грудня 2019 року. У вказаний у розписці строк відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання. На сьогодні борг не повернутий. Відповідно до наданих позивачем виписок з його банківського рахунку [PERSON] сплачена частка боргу на загальну суму 29000,00 грн. Відповідно до статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Статтею 509\~ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу Пунктом 1 частини 2 статті 11\~ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник - зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною 2 статті 1047 УК України на підтвердження укладання договору позики та його умови може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 527, 1049 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610 ЦК України). У статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Грошове зобов`язання - це зобов`язання по сплаті певної грошової суми, яке повинно припинятися шляхом його належного виконання. Стаття 625\~ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Справа розглядається за поданими позивачем доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не подавались. Отже, оскільки суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення боргу, то відповідно до положень статей 625, 1049 ЦК України позов підлягає задоволенню частково, а саме на суму 40000,00 грн., з урахуванням сплаченої відповідачем частини боргу. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 486,95 грн.

Outcome: partial