overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

25 червня 2019 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою, в якій вказав, що 09 серпня 2018 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 192000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов`язання по кредитному договору не виконує. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 195200,00 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, відзив на позов не надав. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 09 серпня 2018 року відповідач [PERSON] , [INFO] , (код [NUMBER] ) отримав кредит у сумі 195200.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов`язання по кредитному договору не виконує. Станом на 10 травня 2019 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає:- 247566,13 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог в частині стягнення заборгованості зазначив: - за тілом кредита - 195200.00 грн., - заборгованості по процентам за користування кредитом - 52366,13 грн., Здійснивши аналіз матеріалів цивільної справи та в зв`язку з тим, що позивач просить стягнути тільки розмір заборгованості за тілом кредиту без урахування процентів, штрафів, пені, тощо, та в зв`язку з тим, що відповідач не надав доказів погашення вищевказаної заборгованості, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в повному обсязі в розмірі 195200.00 грн. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 2928 грн., суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь банка в розмірі 2928 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

25 червня 2019 року до Овідіопольського району Одеської області надійшов вищевказаний позов в якому позивач зазначив, що будучи власником нерухомого майна, на яке відповідно до ухвали суду першої інстанції від 20.09.1990 року був накладений арешт на невизначене майно, при цьому позивач не має ні яких спірних правовідносин на території Донецької області, а тому позивач просить зняти арешт з майна позивача, виключивши запис з Єдиного реєстру заборон. В ході судового розгляду від представника позивача надійшла заява з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в його відсутності. Відповідач Чорноморський МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Відповідач нотаріальна контора до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER] ), будучи у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , яка є власником земельної ділянки площею 0.100 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6,23). Виходячи з даного земельна ділянка відповідно до норм сімейного законодавства є спільним сумісним майном подружжя. 20 вересня 1990 року Червоногвардівським районним судом Донецької області відповідно до ухвали б\\н був накладений арешт на невизначено майно [PERSON] , відомості які були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно … посадовими особами Першої Макіївської державної нотаріальної контори номер запису № 2870701 від 13 лютого 2006 року, при цьому рік народження фізичної особи [PERSON] та його код не зазначили. Згідно відповіді з компетентних установ, видно, що арешт на невизначене майно на імя [PERSON] , перешкоджає правам та інтересам позивача в частині відчуження вищевказаної земельної ділянки. Судом встановлено, що позивач народився та навчався в місті Іллічівськ Одеської області (а.с.19,20). В ході розгляду справи не встановлено виникнення будь-яких правовідносин, які виникли у позивача на території Донецької області. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що арешт на невизначене майно на і`мя [PERSON] , без наявності дати місця та року народження або інд.коду фізичної особи перешкоджає у користуванні власністю позивача, а тому вважає необхідним усунути такі перешкоди шляхом зняття арешту з майна позивача [PERSON] виключивши запис з Єдиного реєстру заборон. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в повному обсягу, вини відповідачів у поданні позову не має, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

25 червня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що на цей час сторонами припинено ведення спільного господарства, примирення та відновлення сім`ї є неможливими, сторони втратили почуття любові та поваги, шлюб має формальний характер. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, до суду надала заяву про визнання позову. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 жовтня 2000 року, мають дитину - [PERSON] , [INFO] . На цей час остаточно припинили ведення сумісного господарства, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб сторін має формальний характер, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення, тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

25 червня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 03 січня 2018 року [PERSON] передав 6000 дол. США, а відповідачка прийняла у власність дані гроші, які зобов`язалась їх повернути 03 січня 2019 року, але своїх зобов`язань\~відповідачка по поверненню боргу не виконує і на письмову вимогу про повернення боргу не реагує. З цих підстав позивач просив стягнути з відповідачки \~борг в розмірі 162\~000 грн., що відповідає по курсу НБУ 6000 дол. США. Позивач свої вимоги підтримав, справу просив розглянути в його відсутність на підставі поданих доказів. Відповідачка під час судового розгляду фактично позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З розписки, копію якої позивач долучив до матеріалів справи, вбачається, що 03 січня 2018 року відповідачка [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER] ) отримала у власність, від позивача [PERSON] , [INFO] грошові кошти в розмірі 6000 дол. США, що по курсу НБУ на час передання грошей складає 162\~000 грн. (а.с. 7). Відповідачка згідно договору, який був укладений у простій письмовій формі, повинна повернути гроші 03 січня 2019 року, свої зобов`язання відповідачка не виконала. У зв`язку із наведеним суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. При подані позову позивач сплатив судовий збір в розмір 1620.00 грн. (а.с.1), суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмір 1620 грн. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

25 червня 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 23 вересня 1995 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області згідно актового запису № 735 - розірвати. В обґрунтування позову він зазначив, що 23 вересня 1995 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з червня 2018 року. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. В якій він також зазначив, що позовні вимоги підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. Судові витрати просить не стягувати з відповідачки, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 23 вересня 1995 року уклали шлюб (арк.с.8). Від зазначеного шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з червня 2018 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

25 червня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, вимоги, викладені в заяві підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Зазначив, що 16 листопада 2012 року виконавчим комітетом Малинівської сільської ради Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між ним та [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін є дитина - [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини на даний час повністю припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, а тому сім`я розпалася остаточно. Таким чином шлюб носить виключно формальний характер. За таких обставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Отже рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 16 листопада 2012 року підтверджується те, що сторони з 16 листопада 2012 року перебувають у шлюбі, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №37 (а.с.9). Від даного шлюбу у сторін є спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 04 серпня 2015 року (а.с.10). Спору про визначення місця проживання дитини у сторін немає. Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2019 року за клопотанням відповідача сторонам надавався строк для примирення до 16 вересня 2019 року. Однак примирення між [PERSON] та [PERSON] не відбулося. Отже, судом встановлено, що сторони перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає, що сім`я розпалася остаточно. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

25 червня 2019 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 09.10.2015 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні стосунки між подружжям фактично припинено, до чого призвела відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні життя. Подружжя проживає окремо, дитина проживає спільно із позивачем. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно та не бажаючи примирення, просила його розірвати. Ухвалою суду від 15 липня 2019 року за вказаним позовом було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] також до підготовчого судового засідання не прибув, надавши заяву про визнання ним пред`явленого позову у повному обсязі. Просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 09 жовтня 2015 року, актовий запис № 594. У шлюбі мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. На сьогодення неповнолітня [PERSON] проживає спільно із позивачем, про наявність спору щодо визначення місця проживання дитини, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи на визнання пред`явленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам обох сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених нею та документально підтверджених витрат з оплати судового збору у сумі 384,20 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 384,20 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

25 червня 2019 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 січня 1986 року Роздольським сільським ЗАЦС Первомайського району Харківської області, актовий запис № 1, мотивуючи свій позов тим, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, вони виявилися людьми з різними характерами, з різними поглядами на життя, через що не можуть порозумітися, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. 11 липня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 29 серпня 2019 року. 29 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12 вересня 2019 року. Позивач у позовній заяві просила суд розглянути справу без її участі, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не прибув, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, відзиву у встановлений строк не надав. Враховуючи одночасне існування вищезазначених умов суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: сторони перебувають у зареєстрованому Роздольським сільським ЗАЦС Первомайського району Харківської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, вони виявилися людьми з різними характерами, з різними поглядами на життя, через що не можуть порозумітися, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Судові витрати по справі розподілити між сторонами відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

25 червня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 17 травня 2008 року. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року сім`я фактично припинила своє існування. Спільне життя та збереження шлюбу неможливе, тому він просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 17 травня 2008 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що складено відповідний актовий запис №30 (а. с. 7). [PERSON] та [PERSON] від подружнього життя мають неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 8-9). Як вбачається із заяви позивача, основою розпаду сім`ї послугувало несумісність характерів та різні погляди на життя. Відповідачка своєї позиції з приводу причин розпаду сім`ї суду не висловила. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідачки, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ст. ст. 141, 142 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 420,40 грн та повернути позивачу з державного бюджету 420,40 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved