Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

24 січня 2020 року заявник [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із заявою про встановлення факту смерті особи у певний час, заінтересована особа: Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). 1. Обґрунтування заяви: [INFO] у селищі міського типу Тельманове Тельманівського району Донецької області помер його батько - [PERSON] , [INFO] . Заявник звернувся до Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) із заявою про відповідну реєстрацію факту смерті та надав документи, які були йому видані на тимчасово окупованій території. Проте, органом реєстрації актів цивільного стану в реєстрації відповідного факту йому було відмовлено, оскільки документи видані на тимчасово окупованій території та не відповідають вимогам, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545. Посилаючись, зокрема на ст.315 ЦПК України, заявник просив встановити факт смерті [PERSON] у смт Тельманове Тельманівського району Донецької області 02 листопада 2019 року від хронічної серцево-судинної недостатності. 2. Судовий розгляд: Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляду справи за його відсутності, заяву просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явився, до суду надійшов лист з проханням розглянути заяву у відсутності представника відділу, рішення прийняти на розсуд суду. 3. Оцінка фактичних обставин та позиція суду: Згідно з постановою Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» від 12.05.2016 року №1351-VIII, у Донецькій області Тельманівський район було перейменовано на Бойківський, а селище міського типу Тельманове було перейменовано на Бойківське. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №1085-р, на території Бойківського району Донецької області, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного розпорядження смт Бойківське Бойківського району Донецької області також було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] . Також з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого від 05.11.2019 року, відділом РАЦС Тельманівського районного управління юстиції складено актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] року у смт Тельманове Тельманівського району. Згідно лікарського свідоцтва по смерть №165 від [INFO] року, виданого ЦРЛ Тельманівського району, причина смерті [PERSON] - хронічна серцево-судинна недостатність. Відповідно до відмови у проведенні державної реєстрації від 24.01.2020 року №16.4-59-177, виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків), підставою відмови у реєстрації акту цивільного стану, стало подання Заявником документа, форма якого не відповідає наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. При цьому, частина 3 цієї статті передбачає, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. В той же час, ч.4 ст.10 ЦПК України і ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» покладає на суд обов`язок при розгляді справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (надалі -ЄСПЛ) як джерело права. Так, у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), ЄСПЛ застосував «намібійський виняток», який було сформульовано у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Отже, суд як виняток, приймає до уваги документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, та оцінює їх разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Частина 1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачає, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Таким чином, оскільки документи, які видані на території селища міського типу Бойківське Бойківського району Донецької області щодо смерті [PERSON] є недійсними та іншим способом отримати належні до допустимі документи щодо смерті свого батька заявник не має можливості з об`єктивних причин, так як на території Бойківського району Донецької області, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, то суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті особи у певний час, на підставі наданих доказів є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved