Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

26.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлової будівлі [ADDRESS], який було укладено між позивачем та [PERSON] в простій письмовій формі. [PERSON] [INFO] померла. Посилаючись на те, що під час укладання договору між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу і відбулося повне його виконання, але договір нотаріально не посвідчено, на підставі ст. ст. 220, 328, 334 ЦК України просив задовольнити позов. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, наполягала на його задоволенні з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON]. у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.05.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу житлової будівлі [ADDRESS] (а.с. 7). Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, що укладений в простій письмовій формі 05 травня 2007 року, про визнання дійсним якого заявлено позов, виходячи з положень ст. 202 ЦК України є двосторонньою угодою, оскільки створює обов'язки для обох сторін, які його вчиняють. Правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення двостороннього договору передбачені ст. 220 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 цієї ж статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Як роз'яснив у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed