Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

25 березня 2014 року до Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області звернувся [PERSON] з позовною заявою до ТОВ «Енергокапітал» в якому просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3 850,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 16 липня 2013 року він працював в ТОВ «Енергокапітал», звідки 02 грудня 2013 року був звільнений на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України (за власним бажанням). У порушення вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України в день звільнення з ним не був проведений остаточний розрахунок, а виплата належних йому сум була проведена відповідачем лише 16 січня 2014 року. За таких обставин просив стягнути з ТОВ «Енергокапітал» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при його звільненні по день остаточного розрахунку, який становить 3 850 гривень. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Показав суду, що 16 липня 2013 року він був прийнятий на роботу в ТОВ «Енергокапітал» де працював слюсарем-електриком. Режим роботи в товаристві становив п'ятиденний робочий тиждень з восьмигодинним робочим днем. 02 грудня 2013 року він був звільнений з вказаного товариства за власним бажанням. В день його звільнення з ним не був проведений остаточний розрахунок та не виплачені всі належні йому суми при звільненні. Такий розрахунок був проведений з ним лише 16 січня 2014 року. Просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку із заробітною платою. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про перенесення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав. За таких обставин, зі згоди позивача, суд, відповідно до положень ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] з 16 липня 2013 року працював в ТОВ «Енергокапітал» на посаді слюсаря-електрика з ремонту електрообладнання 4-го розряду і згідно наказу №552 а-к від 02.12.2013 року був звільнений з вказаного товариства на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України. Вказане підтверджено копією трудової книжки позивача. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Відповідачем не доведено, що остаточний розрахунок при звільненні позивача не був проведений не з його вини, а сама по собі відсутність у відповідача грошових коштів не приймається судом до уваги, оскільки не виключає його відповідальності. За наведених обставин, позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні ґрунтуються на законі, відповідають фактичним обставинам по справі та підлягають задоволенню. Відповідно до Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 якою затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Згідно представлених позивачем табуляграм щодо нарахованої та виплаченої заробітної плати у жовтні 2013 року позивачу була виплачено 2 223,92 гривень заробітної плати за 23 відпрацьованих дня, а у листопаді 2013 року - 2 282,80 гривень за 22 відпрацьованих дня. Таким чином розмір середнього заробітку позивача буде розраховуватися наступним чином і складатиме: 5500,03 гривень (виплати за жовтень та листопад 2013 року)/ 40 робочих днів за вказаний період = 137,50 гривень. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 02 грудня 2013 року по 16 січня 2014 рік (день проведення розрахунку) складає - 3 850,00 гривень (137,50 грн. х 28робочих днів при п'ятиденному робочому тижні). В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави 243,60 судового збору.

Outcome: approved