Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

24 листопада 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП Волиньвугілля про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював на підприємстві відповідача, ВП «Шахта № 9 «Нововолинська». 30 червня 2015 року був звільнений на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України. Стверджує, що на день звільнення, відповідач не провів з ним повного розрахунку, не виплатив належних йому сум при звільненні. Остаточний розрахунок підприємство провело 24 вересня 2015 року. Вважає, що відповідач повинен виплатити йому 22792,80 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 липня 2015 року по 23 вересня 2015 року з розрахунку 379,88 грн. х 60 робочих днів. Просить суд стягнути з відповідача вказані кошти на його користь. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просить його задоволити. Не заперечує щодо винесення заочного рішення Представник відповідача в судове засідання не зявився без поважних причин будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи про, що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки до суду не повідомив. Частиною 2 статті 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у спорах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження жодним строком. З дослідженої в судовому засіданні копії трудової книжки [PERSON] (а.с. 4), виписок з наказів № 148-к від 26 жовтня 2010 року, № 177-к від 21 грудня 2010 року, № 66к від 30 червня 2015 року (а.с. 6-8) вбачається, що позивач працював на підприємстві відповідача. 30 червня 2015 року звільнений на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України. Згідно довідки ВП «Шахта № 9 «НВ» № 490 від 11 листопада 2015 року (а.с. 5), середньоденний заробіток [PERSON] становив 379,88 грн. Дата кінцевої виплати нарахованої заробітної плати 24 вересня 2015 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідачем не надано суду жодних доказів щодо правомірності невиплати [PERSON] вихідної допомоги при звільнені у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України. Період затримки розрахунку встановлено з 01 липня 2015 року (наступний робочий день після звільнення) по 23 вересня 2015 року (попередній день, що передує дню виплати), середньоденний заробіток становить 379,88грн. (а.с. 5), а саме: 60 робочих днів х 379,88 грн., тому до стягнення з відповідача на користь позивача належить 22792,80 грн. середнього заробітку на час затримання розрахунку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також до стягнення з відповідача ДП Волиньвугілля в дохід держави підлягають судові витрати: 487,20 грн. судового збору.

Outcome: approved