Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

26 липня 2021 року до суду звернулась [PERSON] з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказує, що 27 червня 2018 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. У шлюбі з відповідачем народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилось невдалим, оскільки за час спільного проживання у них не були створенні нормальні сімейні стосунки, стало видно, що в них різні характери, погляди на життя. На цей час відсутня взаємоповага один до одного і їх відносини переросли в повну байдужість один до одного. Також відсутня психологічна сумісність, повністю втрачено почуття кохання. Зазначає, що фактично між ними шлюбні відносини припинились з травня 2021 року і вони стали проживати окремо один від другого, за цих обставин на думку позивача сумісне життя та збереження сім`ї стали не можливими. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна яке є їх спільною власністю на цей час немає. Вказує, що донька буде проживати разом з нею, з відповідачем досягнуто домовленності про утримання доньки. Ухвалою судді від 27 липня 2021 року провадження по справі було відкрито та призначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 27 червня 2018 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 22, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданий 27 червня 2018 року (а.с. 11). У цьому шлюбі у них народилась донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06 лютого 2019 року, виданого Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 5). Відповідно до довідки № 942 від 19 липня 2021 виданої виконавчим комітетом Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області, позивач проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із нею зареєстрована дитина: [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем заявлено вимогу щодо залишення прізвище, яке вона змінила після реєстрації шлюбу, а саме залишити прізвище « [PERSON] ». У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивачки сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved