Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

24 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 8 000 грн., але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що вона, [PERSON] , перебувала з відповідачем [PERSON] у цивільному шлюбі. У них з відповідачем народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Вони із відповідачем [PERSON] на даний час проживають окремо. Донька знаходиться на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного обов`язку утримувати свою доньку [PERSON] , тому вона звернулася до суду із даним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У визначений в ухвалі від 05 лютого 2020 року строк від відповідача відзив не надійшов. В судове засідання, яке було призначено на 27 травня 2020 року о 12.00 год., позивач [PERSON] не з`явилася. Однак, подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона підтримує позовні вимоги, проти винесення в справі заочного рішення не заперечує та просить проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи та не подав відзив. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У відповідності до положень ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу 27 травня 2020 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Даний факт стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.01.2013 (а.с.9). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач не надає кошти на утримання дитини, а тому з нього слід стягувати ці кошти в примусовому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ст.ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved