Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

26.12.2017р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся з позовом до Новопавлівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області (далі - відповідач), в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 6,30 га (земельна ділянка 1, площею 4,5517 га, кадастровий номер 4822383800:01:000:0338; земельна ділянка 2, площею 1,7510 га кадастровий номер 4822383801:01:000:0094), які розташовані в межах території Новопавлівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], яка померла 04.05.2015р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.01.2012р. помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки загальною площею 6,30 га (земельна ділянка 1, площею 4,5517 га, кадастровий номер 4822383800:01:000:0338; земельна ділянка 2, площею 1,7510 га кадастровий номер 4822383801:01:000:0094), які розташовані в межах території Новопавлівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вищезазначену земельну ділянку його батько заповідав його дружині [PERSON], яка прийняла вищезазначене спадкове майно, так як на день смерті проживала разом з його батьком [PERSON] та вони вели спільне господарство. Однак, його дружина [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на зазначене спадкове майно та не отримала свідоцтво про право власності, так як 04.05.2015р. померла. Після смерті його дружини залишилося спадкове майно, яке складається з вищезазначеної земельної ділянки. 28.10.2015р. позивач звернувся до Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області з заявою щодо оформлення своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальною дії, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на вищезазначену земельну ділянку. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, проте 06.02.2018р. представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте 11.01.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу за його відсутності, з позовними вимогами ознайомлений та визнає їх. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчив матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 189 ЦПК України,\~виконано завдання підготовчого провадження, суд вважає за можливе прийняти рішення за результатами проведення підготовчого провадження на підставі наявних у справі матеріалів. Так, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи 03.01.2012р. в селі Вишняки Арцизького району Одеської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 280975, виданим 04.01.2012р. З довідки № 101, наданої 13.02.2012р. Вознесенською Першою сільською радою Арцизького району Одеської області слідує, що [PERSON] дійсно проживав з 15.01.2011р. по день його смерті, яка настала 03.01.2012р. з [PERSON] та [PERSON], які проживали сумісно за адресою: вул. Осколкова, 102, с. Вишняки Арцизького району Одеської області та вели сумісне господарство. Відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК № 022061, виданого Врадіївською райдержадміністрацією 13.07.2004р., витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4803686862017, № НВ-4803686872017 від 02.08.2017р. та довідок Відділу у Врадіївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 187/111-17, № 188/111-17 від 03.08.2017р., [PERSON] був власником земельної ділянки загальною площею 6,30 га (яка складається: земельної ділянки 1, площею 4,5517 га, кадастровий номер 4822383800:01:000:0338; земельної ділянки 2, площею 1,7510 га кадастровий номер 4822383801:01:000:0094), які розташовані в межах території Новопавлівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя, а саме 13.01.2011р. [PERSON] заповів вищезазначену земельну ділянку [PERSON] повністю. Заповіт був посвідчений секретарем Вознесенської Першої сільської ради Арцизького району Одеської області, зареєстровано в реєстрі 01 від 13.01.2011р., що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 27524773 від 15.07.2011р. 04.05.2015р. в м. Арциз, Арцизького району Одеської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 417042, виданим 07.05.2015р. Позивач [PERSON], 01.05.1950р.н., є чоловіком померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-АБ № 443587, виданим 15.08.1970р. З довідки № 763, виданої 16.11.2017р. виконавчим комітетом Прямобалківської сільської ради Арцизького району Одеської області слідує, що позивач [PERSON] проживав сумісно зі [PERSON] по вул. Покровська, 73, в селі Прямобалка Арцизького району Одеської області по день її смерті, яка наступила 04.05.2015р. та вели спільне господарство. Відповідно до довідки № 811, виданої 12.12.2017р. виконавчим комітетом Прямобалківської сільської ради Арцизького району Одеської області, рішенням від 24.12.2015р. № 21-УІІ Про перейменування вулиць села Прямобалка Арцизького району Одеської області вулиця Радянська перейменована на вулицю Покровська. 28.10.2015р. позивач звертався з заявою № 1170 (спадкова справа № 476/2015) до Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області щодо оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON], що підтверджується заявою № 1170 від 28.10.2015р. Постановою № 1736/02-14 від 01.11.2017р. державний нотаріус Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] відмовила позивачу у видачі після [PERSON] свідоцтва на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 6,30 га (яка складається: земельної ділянки 1, площею 4,5517 га, кадастровий номер 4822383800:01:000:0338; земельної ділянки 2, площею 1,7510 га кадастровий номер 4822383801:01:000:0094), які розташовані в межах території Новопавлівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку. З інформаційної довідки Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області № 1175/01-16 від 24.01.2018р. та матеріалів спадкової справи № 476/2015 слідує, що після смерті [PERSON], померлої 04.05.2015р., відкрито спадкову справу № 476/2015. Заяву про прийняття спадщини подав чоловік спадкодавці [PERSON] (заяву зареєстровано в книгу обліку і реєстрації спадкових справ № 17 від 28.10.2015р.). Крім того з вказаної довідки слідує, що згідно Алфавітних книг обліку спадкових справ, після смерті [PERSON], померлого 03.01.2012р., спадкова справа не заводилася. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. У відповідності до ч.ч. 1-3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], та в даному випадку не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у нього виникло у зв'язку із смертю дружини [PERSON], з врахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved