Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

26 липня 2021 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа № 2-2723 від 15.05.2009 на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу). Позов мотивований тим, що після присудження аліментів сталися істотні зміни у сімейному та матеріальному стані позивача, у зв`язку з чим він не має змоги надавати матеріальну допомогу сину [PERSON] у раніше визначеному судом розмірі, а саме: 25.02.2014 він уклав новий шлюб, у якому народилося двоє синів, з 12.05.2021 позивач є пенсіонером, його дружина на даний час не працює, і інших джерел доходу, окрім пенсії, їх сім`я не має. Ухвалою від 30.08.2021 суд відкрив провадження за даним позовом та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 15.09.2021 відповідач [PERSON] отримала ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, проте правом на подання відзиву вона не скористалась. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Позивач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви та копії постанови державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у м. Києві вбачається, що за рішенням суду з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. 25.02.2014 позивач уклав шлюб з [PERSON] , з якою у них народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 12.05.2021 [PERSON] отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] серія [NUMBER] . Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї правової норми дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є зміна як матеріального, так і сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12, 81 ЦПК України). Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. За змістом норм статей 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається, зокрема, на зміну його сімейного стану, проте сам по собі факт укладення ним нового шлюбу та народження у ньому дітей не є безумовною підставою для задоволення вимог про зменшення визначеного судом розміру аліментів, оскільки зменшення розміру утримання однієї дитини за рахунок іншої не відповідає засадам розумності та справедливості. Жодних належних доказів на підтвердження доводів про погіршення матеріального стану, яке робить неможливим сплату аліментів у встановленому рішенням суду розмірі, позивач не надав. Більше того, позивач навіть не послався на рішення суду, на підставі якого з нього стягуються аліменти, та не надав його копію, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити, які ж обставини враховувалися судом при визначенні розміру аліментів та чи змінилися вони за час, який пройшов після ухвалення рішення. Відсутність даних про дату ухвалення рішення про стягнення аліментів також робить неможливим дотримання судом вимог статті 365 ЦПК України щодо змісту резолютивної частини рішення. Отже на підставі оцінки наведених позивачем аргументів і наданих ним доказів суд дійшов висновку про недоведеність його вимог про зменшення розміру аліментів, у зв`язку з чим відмовляє у їх задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed