Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

24 вересня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що відповідно до договору міни від 04 червня 1997 року та доповнення до договору міни від 05 червня 1997 року, посвідчених приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 18 червня 1997 року у Вінницькому обласному обєднаному бюро технічної інвентаризації зареєстровано право спільної сумісної власності на квартиру № 20 у м. Вінниці по вул. В. Порика у будинку під номером 16. 08 липня 2005 року помер [PERSON] (свекор позивача та дід відповідача) та 24 лютого 2015 року помер [PERSON] (чоловік позивача та батько відповідача), після смерті яких відкрилась спадщина на частку квартири № 20 у м. Вінниці по вул. В. Порика у будинку під номером 16. [PERSON] (син позивача) відмовився від прийняття спадщини, після смерті свого діда та батька, на користь [PERSON], у звязку з чим було подано до Третьої Вінницької нотаріальної контори відповідну заяву. Позивач, як спадкоємець за законом прийняла спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] і вступила у володіння зазначеним спадковим майном. Листом № 1689/02-31 від 19 вересня 2015 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну спадкодавцю частину квартири, оскільки розмір її частки у спільній сумісній власності не визначений, а нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. У звязку з вищевикладеним позивач [PERSON] просить суд визначити розмір часток [PERSON] та [PERSON] та частки померлих [PERSON] і [PERSON] по ? ідеальній частці кожному у спільній сумісній власності на квартиру № 20 у м. Вінниці по вул. В. Порика у будинку під номером 16. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд даної справи проводити за її відсутності, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що позов визнає. За таких обставин, на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, 04 червня 1997 року [PERSON], [PERSON], [PERSON]А, [PERSON] та [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та імені свого неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON] уклали договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], згідно з умовами якого [PERSON], [PERSON], [PERSON]А, [PERSON] міняють належну їм квартиру під № 20 в будинку № 16 по вул. В. Порика в м. Вінниці на належну [PERSON] квартиру під № 1 в будинку № 55 по вул. Юності в м. Вінниці та на належну [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартиру під № 21 в будинку № 3 по вул. В. Порика в м. Вінниці (а.с. 12). Відповідно до доповнення до договору міни від 04 червня 1997 року, яке посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 05 червня 1997 року за реєстром № 4648, після здійснення вищезазначеного обміну, квартира під № 20 в будинку № 16 по вул. В. Порика в м. Вінниці переходить у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Згідно реєстраційного свідоцтва від 18 червня 1997 року, видане ДКП « Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», 21/1000 частки будинковолодіння № 16, кв. № 20 по вул. В. Порика в м. Вінниці зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на праві приватної власності на підставі договору міни від 04 червня 1997 року та доповнення до договору міни від 05 червня 1997 року (а.с. 14). 08 липня 2005 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 001960, видане 11 липня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 8). Як вбачається з оглянутої копії спадкової справи до майна померлого № 549/06, відкритої Третьою Вінницькою державною нотаріальною конторою внаслідок смерті [PERSON], що [PERSON] (син померлого) звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, а саме: земельної ділянки, розташованої на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 41). Однак, матеріали спадкової справи не містять відомості про прийняття [PERSON] спадщини, а саме: частки квартири [ADDRESS], належної померлому [PERSON] 24 лютого 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 308223, видане 02 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Коренько) В.І. 19 лютого 1877 року уклали шлюб у м. Вінниці в міському відділі ЗАГС, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ № 373186, видане 19 лютого 1977 року відділом запису актів громадського стану (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-АМ № 384751, видане 04 жовтня 1985 року в м. Вінниці міським відділом ЗАГС, батьками [PERSON] зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається з оглянутої копії спадкової справи до майна померлого № 244/2015, відкритої Третьою Вінницькою державною нотаріальною конторою внаслідок смерті [PERSON], що [PERSON] (дружина померлого) звернулась із заявою про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк (а.с. 56). Також із заявою звернувся [PERSON] (син померлого [PERSON]Д.) про відмову від усієї частки спадщини, що залишилась після смерті його батька на користь дружини померлого [PERSON] (а.с. 57). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1689/02-31, виданою Третьою Вінницькою державною нотаріальною конторою 19 вересня 2015 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на її імя після смерті [PERSON], який помер 24 лютого 2015 року на частку квартири [ADDRESS] та після смерті [PERSON], який помер 08 липня 2005 року на частку квартири [ADDRESS], що є обєктом права спільної сумісної власності, у звязку з тим, що частки померлих у вищезазначеній квартирі не визначені (а.с. 17). Відповідно до витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформації з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, сформованих 12 жовтня 2015 року, відомості про зареєстровані обтяження на квартиру [ADDRESS], відсутні (а.с. 112-114). Згідно ст. ст. 1216 1218, 1222-1224, 1233 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 - 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно глав 13-14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються, зокрема, причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд зазначає, що главою 86 ЦК України, Законом України Про нотаріат, підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до розяснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, лише тоді виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Враховуючи вищезазначені положення законодавства, те, що частки у майні, належному померлим [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на даний час не визначені, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved