Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2012 року. Шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 15. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Подальше сімейне життя з відповідачем не склалось, через те, що між сторонами виникли взаємні непорозуміння та різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, зникли почуття, належна підтримка і допомога. Натомість, стосунки погіршилися, з'явились сварки і скандали, насамперед через зловживання відвідачем спиртними напоями. Відповідач також, вчиняв відносно позивача протиправні насильницькі дії. Окремо сторони проживають з травня 2013 року, спільне господарство не ведуть. Кожен із них на даний час живе своїм окремим особистим життям, жодним чином не переймаючись проблемами іншого. Сім'я фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу на примирення є недоцільним. Спору з приводу місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. Дитина - [PERSON] залишиться проживати разом із позивачем. У зв'язку із викладеним, просила суд розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти надання строку на примирення заперечував. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 25 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії: [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Спору з приводу місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. Дитина [PERSON] залишиться проживати разом із позивачем. Подальше сімейне життя з відповідачем не склалось, через те, що між сторонами виникли взаємні непорозуміння та різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, зникли почуття, належна підтримка і допомога. Натомість, стосунки погіршилися, з'явились сварки і скандали, насамперед через зловживання відвідачем спиртними напоями. Окремо сторони проживають з травня 2013 року, спільне господарство не ведуть. Кожен із них на даний час живе своїм окремим особистим життям, жодним чином не переймаючись проблемами іншого. Сім'я фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу на примирення є недоцільним. Вказані обставини сторонами не оспорюються, ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. В зв'язку з цим, судом у відповідності із ст. 61 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Відповідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову ,яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Так, відповідачем [PERSON] на адресу суду було надано письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній, позов [PERSON] визнає та не заперечує проти його задоволення, більш того заперечує проти надання строку на примирення. Суд приймає до уваги таку заяву відповідача [PERSON] у зв'язку із наявністю для того законних підстав, та вважає за можливе задовольнити вимоги позивача. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін. Дитина залишається із позивачем, оскільки про це існує домовленість між сторонами. Відповідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище «[PERSON]», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Крім того, оскільки суд прийшов до переконання, що позов слід задовольнити у повному обсязі, то відповідно судові витрати у виді судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі наведеного

Outcome: approved