Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

24.07.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Київський страховий дім», у якому просить стягнути з відповідача на свою користь витрати, пов'язані з відшкодуванням матеріальної шкоди в сумі 48982,90 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.10.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс АЕ/6349387, за яким об'єктом страхування є цивільна відповідальність власника транспортного засобу марки «Toyota Corolla», номерний знак BK0733BO. 30.05.2016 року на автомобільній дорозі М-06 «Київ - Чоп» відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю вказаного транспортного засобу, під керуванням позивача та транспортного засобу марки «Ssang Yong», номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON] та під керуванням останнього. Зазначена ДТП мала місце з вини позивача, внаслідок якої вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Позивач у встановленому законом порядку звернувся до відповідача з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою, однак вказане повідомлення залишилось відповідачем без належного реагування. Разом з тим, постановою Апеляційного суду Рівненської області від 10.05.2018 року в справі № 570/2146/17, яка набрала законної сили, з позивача на користь ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», яке виплатило потерпілому [PERSON] страхове відшкодування, на підставі укладеного між ними договору страхування власника транспортного засобу, було стягнуто 48982,90 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Таким чином позивач, посилаючись на те, що його цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована у відповідача, при цьому він на підставі рішення суду виплатив на користь страховика потерпілої особи в порядку регресу матеріальну шкоду, завдану ним внаслідок ДТП, вважає, що з відповідача на його користь підлягають стягненню витрати, пов'язані з відшкодуванням матеріальної шкоди в сумі 48982,90 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. Ухвалою від 26.07.2018 року відкрито провадження у вказаній справі, розгляду якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками та судову повістку представнику відповідача вручено 20.11.2018 року, про що свідчить відповідна відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Разом з тим, у встановлений в ухвалі строк відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 15.10.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс АЕ/6349387, за яким об'єктом страхування є цивільна відповідальність власника транспортного засобу марки «Toyota Corolla», номерний знак BK0733BO. Відповідно до вказаного Полісу, який був дійсним на момент ДТП, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду майну становить 50000,00 грн. на одного потерпілого, при цьому розмір франшизи складає 0,00 грн. 30.05.2016 року на автомобільній дорозі М-06 «Київ - Чоп» відбулась ДТП за участю вказаного транспортного засобу, під керуванням позивача та транспортного засобу марки «Ssang Yong», номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON] та під керуванням останнього. Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Зазначена ДТП мала місце з вини позивача, що встановлено у постанові Апеляційного суду Рівненської області від 10.05.2018 року в справі № 570/2146/17, а тому відповідно до ч.5 ст. 82 ЦПК України дана обставина доказування не потребує. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Позивач у встановленому законом порядку 31.05.2016 року звернувся до відповідача з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою, однак вказане повідомлення залишилось відповідачем без належного реагування. При цьому, відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Апеляційного суду Рівненської області від 10.05.2018 року в справі № 570/2146/17, яка набрала законної сили, з позивача на користь ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», яке виплатило потерпілому [PERSON] страхове відшкодування, на підставі укладеного 12.05.2014 року між ними договору страхування власника транспортного засобу № 0111-0108-0106, було стягнуто 48982,90 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Позивачем вказана постанова суду була виконана в повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій № 91 та № 92 від 20.06.2018 року. Разом з тим, відповідно до позиції висловленої у постанові Верховного Суду України від 20.10.2016 року в справі № 6-954цс16, особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином у позивача виникло право на компенсацію страховиком (відповідачем) відшкодованої в порядку регресу матеріальної шкоди. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована у відповідача, при цьому позивач на підставі рішення суду виплатив на користь страховика потерпілої особи в порядку регресу матеріальну шкоду, завдану ним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати, пов'язані з відшкодуванням матеріальної шкоди в сумі 48982,90 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 49687,70 грн. (48982,90 грн. + 704,80 грн.).

Outcome: approved