Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

24.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності на гараж [ADDRESS] (далі - Гараж). В обґрунтування позову зазначає, що в період з 1990 року по 1995 рік ним було самовільно побудовано гараж, на який 08.05.2012 року виготовлено технічний паспорт, а 07.02.2006 року отримано державний акт про право власності на земельну ділянку [ADDRESS] (далі - Земельна Ділянка), цільовим призначенням якої зазначено будівництво та обслуговування гаража. При зверненні до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області з приводу введення самовільно побудованого Гаража йому було відмовлено у зв'язку з тим, що на той час законодавством не було врегульовано питання прийняття в експлуатацію самочинно збудованих гаражів в гаражному масиві. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, зазначених в позові, просив їх задовольнити, представник відповідача просив вирішити справу на розсуд суду. Дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. В період з 1990 по 1995 роки позивачем був самочинно збудований Гараж, а у 2012 році виготовлено технічний паспорт /а.с.8,10/. Земельна Ділянка, на якій розташований Гараж, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Новоград-Волинської міської ради від 21.07.2005 року, належить [PERSON], а цільовим її призначенням - будівництво та обслуговування гаража /а.с.7/. Відповідно до висновку начальника управління містобудування архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради, Гараж не порушує нормативних містобудівних вимог і може використовуватись за призначенням /а.с.12/. Згідно з витягів з Поземельної книги про земельну ділянку та з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, дана Земельна Ділянка використовується за призначенням. /а.с.10,11/ Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Згідно ст. 376 ЦК України, будівля, споруда вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, чи без належного дозволу або без належно затвердженого проекту. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, за винятком надання їй земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (в тому числі і будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації, порядок якої встановлюється законом (ст. 182 ЦК України). Оскільки право власності на Земельну Ділянку було надано позивачу уже під збудований Гараж, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved