Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

24.09.2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовними вимогами, якими просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється наймачем квартира [ADDRESS], відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі, однак вже тривалий час не мешкає в ній. Через реєстрацію відповідача [PERSON] сплачує житлово-комунальні послуги, які формуються з урахуванням кількості осіб, що зареєстровані в помешканні у встановленому законом порядку, крім того, виникають труднощі з отриманням субсидії. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - сектору ведення реєстру територіальної громади м. Ізмаїл секретаріату виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, в судове засіданняне з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви, яким просять справу розглянути за їх відсутністю та не заперечують проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 317, ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджено довідкою №6821 від 19.09.2018 року, наданою КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс». Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідкою від 18.10.2018 року №13/05-12-3178, наданої виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області. Згідно акту від 28.09.2018 року, затвердженого директором КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс», за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак факт проживання [PERSON] за вищевказаною адресою не встановлено. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖД № 123664 від 04.09.2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 04.09.2002 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 242. Крім того, згідно показів допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], починаючи з 2013 року [PERSON] виїхав до Російської Федерації та не проживає за адресою: [ADDRESS]. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved