Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

25.03.2021 року позивач [PERSON] (далі- Позивач,) звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі Відповідач, ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 200000,00 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 03.04.2000 по 30.07.2000 та 09.08.2000 по13.07.2009 працював підземним гірником на ВАТ «Суха Балка», ПрАТ «Євраз Суха Балка», правонаступником якого є відповідач. Рішенням МСЕК від 05.11.2020 йому вперше було встановлено 45% втрати професійної працездатності, з яких 35% по радикулопатії, 10% по хронічному обструктивному захворюванню легень, і встановлено третю групу інвалідності з з переоглядом 01.10. 2021 року. У зв`язку із отриманим профзахворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який не може вести звичний спосіб життя, постійно займається підтримання свого здоров`я в належному стані не допускаючи його погіршення. У працездатному віці, враховуючи захворювання, відчуває фізичний біль, не може не тільки нормально працювати, але й не може виконувати навіть домашню роботу, яку виконував до отримання професійного захворювання. Постійно відчуває обмеженість як у спілкуванні з оточуючими людьми, так і обмеженість у неможливості продовжувати колишній активний спосіб життя. Зазначив, що внаслідок професійного захворювання та втрати ступеню працездатності 45% з вини відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, що призводить до порушення звичайного способу життя та вимагає додаткових зусиль для його організації. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 28.04.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову посилаючись на те, що при укладенні з відповідачем трудового договору позивача було ознайомлено з умовами праці, наявністю на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, права та пільги позивача, і компенсації за роботу в таких умовах. При цьому позивач свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Також вказав, що позивачем не доведений факт спричинення йому моральної шкоди, а надані докази свідчать лише про наявність у нього професійного захворювання та відсотка втрати професійної працездатності. Зазначив, що заявлена позивачем сума моральної шкоди не є аргументованою, є необґрунтованою та завищеною, не відповідає принципам розумності та справедливості. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву пр. розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги просив залишити без задоволення, з підстав вказаних у відзиві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] що з 03.04.2000 по 30.07.2000 та 09.08.2000 по 13.07.2009 працював підземним гірником у шахтобудівному управління на ВАТ «Суха Балка», ПрАТ «Євраз Суха Балка», що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 12-15). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.06.2020 року, складеного на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання: Радикулопатія білатеральна шийна\~С6-С7\~та попереково-крижова\~L5-S1,\~на фоні\~полісегментарної дископатії,\~з вираженими\~статико-динамічними\~порушеннями,\~часто рецидивуючий\~перебіг,\~зі стійким\~больовим і\~периферичним нейросудинним\~синдромами,\~нейродистрофією у\~вигляді остеоартрозу\~у поєднанні\~з періартрозом\~колінних суглобів\~(ПФ\~другого ступеня)\~та остеоартрозу\~у поєднанні\~з періартрозом\~ліктьових (ПФ\~другого ступеня)\~суглобів,\~двобічним плечолопатковим\~періартрозом з\~гіпотрофією м`язів\~плечового поясу\~(ПФ\~другого \~ступеня).\~Хронічний (пиловий)\~бронхіт.\~ЛН першого\~ступеня. (а.с.6- 11) Згідно пункту 17 Акту підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут, за вказаний вище період роботи на протязі 9 років. Відповідно до пункту 20 вказаного Акту враховуючи роботу [PERSON] впродовж тривалого часу в шкідливих умовах та неодноразову зміну керівництва, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи неможливо. Внаслідок зазначеного вище професійного захворювання, Позивач 05.11.2020 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 45%, втрати професійної працездатності, з яких 35% по радикулопатії, 10% по хронічному обструктивному захворюванню легень, і встановлено третю групу інвалідності з з переоглядом 01.10.2021 року. Позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, вимушена поза (а.с.11) Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 45%, встановлення третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений проходити лікування. Крім того, відчуває фізичний біль, обмеженість у неможливості продовжувати колишній активний спосіб життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує загальний період роботи позивача у шкідливих умовах впродовж 06 років 04 місяців, з яких на підприємстві відповідача протягом характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 45% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, третю групу інвалідності, незворотність негативних наслідків профзахворювання на житті позивача, і виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 110000,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1100,00 гривень.

Outcome: partial