Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

24 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 24 січня 1997 року у м. Балаклія відділ реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 12. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що від шлюбу вони з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалось, оскільки дружина проживає з іншим чоловіком. Подальше спільне життя і збереження шлюбу не відповідає його інтересам, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Шлюбні відносини припинені, примирення не можливе. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 24 січня 1997 року між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , у м. Балаклія відділ реєстрації актів громадянського стану Харківської області, було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 12. У вказаному шлюбі неповнолітніх дітей не мають. За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння. Фактично шлюбні стосунки припинено, разом не проживають. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги вищенаведене, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 420,40 гривень, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (840,80 х 0,5 = 420,40). Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 420,40 гривень відповідно до ст.141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved