Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

25 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 6 913 грн. 54 коп. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 лютого 2000 року з нього на користь відповідачки утримувались аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно як матеріальне утримання колишньому подружжю. Однак у зв'язку із припиненням обставин, які стали підставою для стягнення аліментів, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 червня 2013 року утримання грошових коштів на користь відповідачки було припинено. За період з січня по липень 2014 року з його пенсії було утримано 6 913 грн. 54 коп., які є безпідставно стягнутими, оскільки відповідачка вже кілька разів виходила заміж, та втратила право на утримання від нього з часу укладання останнього шлюбу - 25.10.2011 року, що підтверджено рішенням апеляційного суду Харківської області від 5 березня 2014 року. У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що рішенням апеляційного суду Харківської області з відповідачки стягнуто безпідставно набуті кошти у розмірі 1 342 грн. 13 коп., як сума переплачених аліментів, однак стягнення аліментів з його пенсії продовжувалось, для чого були відсутні підстави. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечувала, послалась на те, що вказані суми стягнуто з відповідача на погашення заборгованості по аліментам. Також вона вважає, що лише після винесення судом рішення про припинення стягнення аліментів відпали підстави для утримання з його пенсі її аліментів, а не з 25 жовтня 2011 року. Також послалась на те, що перебуває в геріатричному пансіонаті ветеранів праці як інвалід 1-ої групи, багато коштів витрачає на лікування та перебуває у тяжкому матеріальному становищі. Суд, опитавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню на підставі наступного. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач, як колишній чоловік відповідачки, сплачував аліменти на її утримання відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 17.02.2000 року у розмірі 1/6 частини всіх доходів від заробітку щомісячно, до зміни матеріального становища сторін. Позивач звертався до суду з позовом про припинення стягнення з нього аліментів на утримання відповідачки на тих підставах, що у нього змінилось матеріальне та сімейне становище. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 червня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 1 жовтня 2013 року, за позовом позивача припинено стягнення з нього аліментів на утримання позивачки на тій підставі, що внаслідок зміни його життєвих обставин він неспроможний надавати їй матеріальну допомогу. У жовтні 2013 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовом про стягнення з відповідачки безпідставно набутих коштів у сумі 8 198 грн. 8 коп., посилаючись на ті обставини, що остання двічі виходила заміж, тому втратила право на отримання від нього аліментів. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 5 березня 2014 року позов задоволено частково. З відповідачки стягнуто безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 1 342 грн. 13 коп., в задоволенні позову в іншій частині відмовлено, оскільки грошові кошти у сумі 6 855 грн. 95 коп. утримані з пенсії позивача на користь позивачки на погашення заборгованості по аліментам, яка виникла до вступу відповідачки у шлюб 25 жовтня 2011 року. Як зазначено у рішення апеляційного суду Харківської області, з 15.03.2003 року по 24.05.2003 року відповідачка перебувала у шлюбі з [PERSON], що відповідно до ст. 36 КпШтС могло бути підставою для припинення стягнення аліментів у разі звернення позивача до суду з відповідним позовом та ухвалення судом відповідного рішення. 01.01.2004 року набрав чинності Сімейний кодекс України (далі - СК України). Зазначений нормативний акт відповідно до ч. 1 ст. 5 Цивільного кодексу України не має зворотної дії у часі, тому факт вступу позивачкою у шлюб у 2003 році юридичного значення при вирішенні зазначеної цивільної справи не має. З 25.10.2011 року по 27 .12. 2011 року відповідачка перебувала у шлюбі з [PERSON] Відповідно до частин 1,2 ст. 82 СК України право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин. Якщо після припинення права на утримання виконання рішення суду про стягнення аліментів буде продовжуватися, всі суми, одержані як аліменти, вважаються такими, що одержані без достатньої правової підстави, і підлягають поверненню у повному обсязі, але не більш як за три роки. Зазначена правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин, відповідно до ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки аліментні зобов'язання позивача продовжили існувати після набрання чинності СК України. За таких обставин суд приходить до висновку, що з 25.10.2011 року обов'язок позивача сплачувати аліменти на утримання відповідачки припинився. Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, та обставина, що з 25.10.2011 року обов'язок позивача сплачувати аліменти на утримання відповідачки припинився, встановлена рішенням апеляційного суду Харківської області від 5 березня 2014 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем Ленінського ВДВС Харківського МУЮ, заборгованість позивача по аліментам на підставі виконавчого листа №2-623-2000 від 21.04.2000 року станом на 28.12.2012 року становила 13 563 грн. 35 коп., з лютого по вересень 2013 року з позивача на погашення вказаної заборгованості стягнуто 8 198 грн. 80 коп., та в період з січня по липень 2014 року стягнуто 6 913 грн. 54 коп. Щодо стягнутої заборгованості за період з лютого по вересень 2013 року у розмірі 8 198 грн. 80 коп., то у вищенаведеному рішенні апеляційного суду Харківської області надано висновок про те, що оскільки обов'язок позивача по сплаті аліментів припинився з 21 жовтня 2011 року - з дня реєстрації відповідачкою шлюбу з [PERSON], то заборгованість визначається до цієї дати та складає 6 855 грн. 95 коп., а стягнуті з позивача грошові кошти у розмірі 1 342 грн. 13 коп. є безпідставно набутими. Як зазначено у статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, оскільки 25 жовтня 2011 року обов'язок позивача сплачувати аліменти припинився, а заборгованість по сплаті аліментів, яка виникла до зазначеної дати, повністю погашена, отримані відповідачкою грошові кошти, утримані з пенсії позивача за період з січня по липень 2014 року включно у загальній сумі 6 913 грн. 54 коп. є безпідставно набутими. Доводи відповідачки щодо того, що вона за станом здоров'я потребує матеріальної допомоги, судом до уваги при розгляді даної справи прийняті бути не можуть, оскільки обов'язок позивача по її утриманню припинився 25 жовтня 2011 року. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved