Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

24 листопада 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовують тим, що їм на праві спільної приватної власності належить квартира № 29, розташована за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. 60 років СРСР, буд. 23, в якій з 2001 року зареєстрована відповідачка [PERSON] З 2002 року остання за вказаною адресою не проживає, фактичне місце її проживання невідоме. Наявність зареєстрованої особи позбавляє позивачів їх права належним чином користуватися нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просили визнати відповідачку такою, що втратила право користування зазначеною квартирою та зобовязати її знятися з реєстрації за вказаною вище адресою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив про їх задоволення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не проживає, про час та місце розгляду справи повідомлена через оголошення у пресі, у порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомила. Представник третьої особи виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками квартири № 29, розташованої за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. 60 років СРСР, буд. 23, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 0528 від 02 серпня 1993 року. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача жилого приміщення у будинку, що належить громадянину, за першим зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1 ст. 71 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За зазначеною вище адресою [PERSON] зареєстрована з 23 серпня 2001 року, але з 2002 року фактично не проживає, тобто більше ніж шість місяців, що підтверджується актами обстеження квартири від 30 квітня 2015 року та від 01 листопада 2015 року, довідкою ОССБ «Фортуна» № 136 від 01 листопада 2015 року, довідкою РС УДМС України в Миколаївській області від 26 листопада 2015 року № 3358. Таким чином, враховуючи те, що відповідачка за адресою: [ADDRESS], фактично не проживає більше шести місяців, а також те, що наявність зареєстрованої особи позбавляє позивачів права користуватися належним чином своїм нерухомим майном, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Водночас, відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування жилим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, вимогу про зобовязання відповідачки знятися з реєстрації суд вважає зайвою, оскільки захист порушеного права позивачів можливе без покладення на відповідачку таких зобовязань. З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: partial