Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

26 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті фізичної особи у певний час. В обгрунтування вимог зазначила, що проживає у [ADDRESS]. До одруження мала прізвище «Світлична». Вказує, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.12.1952 року. [INFO] року її мати померла, про що зроблено актовий запис про смерть № 915 від 12.09.2017 року та підтверджується повторним свідоцтвом про смерть № [NUMBER] серії ДНР від 17.10.2017 року, виданим Шахтарським міськрайонним відділом актів цивільного стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Зазначає, що її мати [PERSON] померла у м. Шахтарську Донецької області, яке входить до території проведення антитерористичної операції згідно Переріку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України 02.12.2015 року. Усвідомлюючи, що в деяких районах Донецької та Луганської областей, непідконтрольних Україні, органи юстиції, в тому числі відділи реєстрації актів цивільного стану, не працюють, вона звернулася за місцем свого проживання для реєстрації смерті матері за своїм тимчасовим місцем проживання до Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Зазначає, що отримала офіційну відмову від вищезазначеного органу у проведенні державної реєстрації смерті матері в зв'язку з тим, що нею для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Крім того, свідоцтво про смерть скріплено печаткою державної реєстраційної установи із зазначенням, що вона (установа) підпорядкована та знаходиться в так званій Донецькій Народній Республіці. Вказує, що вона не має можливості отримати лікарське свідоцтво про смерть своєї матері, яке б відповідало за формою вимогам українського законодавства та таке, що видане особою, уповноваженою законодавством на його видачу, оскільки як відомо, деякі території Донецької області, зокрема м. Шахтарськ, на даний час непідконтрольна владі України. На цій території діють органи так званої Донецької Народної Республіки. Таким чином, вона не має можливості зареєструвати смерть свої матері [PERSON] у відповідних органах влади на території України та отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка, оскільки при смерті матері на території м. Шахтарська Донецької Народної Республіки було видане свідоцтво про смерть, яке не відповідає вимогам вищезазначених Правил, в зв'язку з чим змушена звернутися до суду з відповідною заявою. Встановлення факту смерті матері [PERSON] необхідно заявнику для прийняття та оформлення спадщини, що залишилася після її смерті. В зв'язку з вищезазначеними обставинами, заявник просить встановити факт смерті громадянки України [PERSON], [INFO], [INFO] року у м. Шахтарськ Донецької області України. Заявник в судове засідання не з'явилася, надавши заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних доказів, заявлену вимогу підтримує та наполягає на задоволення заяви. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надавши заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, з'ясувавши позиції заявника, представника заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] від 01.12.1952 року, виданому Кіровським сільзагсом Ростовської області РСФСР, на російській мові «[PERSON]», народилася [INFO] року, батьками зазначені «[PERSON]» та «[PERSON]» (а.с. 7). Відповідно до паспорту серії [NUMBER] від 01.06.2010 року [PERSON], [INFO], уродженка м. Таганрог Ростовської області Російської Федерації, є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно свідоцтву про одруження серії VІІ-УР від 15.05.1971 року, виданому міським ЗАГСОМ м. Шахтарська Донецької області, на російській мові «[PERSON]» та «[PERSON]» одружилися 15.05.1971 року, прізвище дружини після укладення шлюбу зазначено «[PERSON]» (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровське Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 26.08.1998 року, про що зроблено актовий запис № 79 (а.с. 9). 23.04.2016 року заявник взята на облік як внутрішньо переміщена особа та отримала довідку № [NUMBER] від 19.08.2016 року управління праці та соціального захисту населення Шевченківської райдержадміністрації Харківської області за фактичним місцем проживання по [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії ДНР № [NUMBER] від 17.10.2017 року, виданого Шахтарським міськрайонним відділом запису актів громадянського стану Державної Реєстрації Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, на російські мові «[PERSON]», [INFO], померла [INFO] року в м. Шахтарськ Донецької Народної Республіки у віці 90 років, про що зроблено актовий запис за № 915 (а.с. 11). Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року зпа № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Заявник звернулась до Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про видачу свідоцтва про смерть на ім'я померлої матері [PERSON], однак їй відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявником пред'явлено документи, які були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 12). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Положеннями ст. 257-1 ЦПК України перебдачено, що заява про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно частині 1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту частин 2, 3 ст. 9 Закону вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У відповідності до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п. 7 глави 5 розділу Ш Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Мінюсту від 18 жовтня 2000 року номер 52/5 державна реєстрація смерті поводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Згідно п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. З наведеної правової норми слідує, що свідоцтво про смерть, видане Донецькою Народною Республікою на ім'я [PERSON] є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі викладеного, суд приходить висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті фізичної особи в певний час, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть її матері, виданому державним органом України, отримати допомогу на поховання та отримати можливість прийняти та оформити спадщину після смерті спадкодавця.

Outcome: approved