Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

26.05.2016 позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» заборгованість у розмірі 18 372,13 гривень за кредитним договором №MKLVU1.69612.004 від 10.01.2014. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №MKLVU1.69612.004 від 10.01.2014 відповідач отримав кредит на споживчі цілі у вигляді строкового кредиту розмірі 25 000,00 гривень строком до 09.01.2017 зі сплатою відсотків у розмірі 12% річних та комісії. Відповідно до системи автоматизації банку ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та довідки про рух коштів по особовому рахунку відповідача №2203.3.027880017 в день укладення кредитного договору (10.01.2014) відповідач отримав готівкою через касу банку 25 000,00 грн. Він тривалий час належним чином виконував умови договору щодо сплати щомісячних платежів, а саме за період з лютого 2014 по вересень 2014 року позичальником було сплачено 10 070,04 грн. потілу кредиту та 1611,45 грн. відсотків за користування кредитом. Проте, починаючи з жовтня 2014 року позичальник повністю припинив виконання своїх зобов'язань із повернення кредиту. Оригінал кредитної справи по договору №MKLVU1.69612.004 від 10.01.2014 зберігався в Центральному офісі ПАТ «ВБР», розташованому в м. Донецьку, який 02 червня 2015 року було захвачене озброєними бойовиками так званої «ДНР» та розграбований, а тому в банку відсутня будь-яка інформація щодо кредитних справ, документів та матеріальних цінностей, які зберігалися в центральному офісі. Банком проводилося резервне накопичення та зберігання всієї інформації для забезпечення відновлення роботи банку внаслідок виникнення форс-мажовних обставин або в разі ліквідації банку, що є вимогою Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим Постановою Правління НБУ №254 від 18.06.2003 за реєстр. В Міністерстві юстиції України 08.07.2003 за №559/7880. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує та станом на 18.01.2016 має заборгованість у сумі 18 372,13 гривень, яка складається з такого: 8 320,00 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту; 7 409,96 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 45,53 грн. - нараховані проценти на поточну заборгованість; 2 596,64 грн. - прострочена заборгованість по процентам; Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання, призначені на 23.06.2016, 26.07.2016, 09.08.2016, 22.08.2016, 12.09.2016, 29.09.2016 та на 10.10.2016 не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 10.10.2016 згідно ст.225 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до журналу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що 10.01.2014 між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та відповідачем було укладено кредитний договір №MKLVU1.69612.004 згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 25 000,00 грн. 02 червня 2015 року озброєні автоматами бойовики так званої «ДНР» увірвалися в приміщення центрального офісу ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» і використовуючи спеціальне обладнання, розграбували офіс банку, в зв'язку з чим у банку відсутня будь-яка інформація щодо кредитних справ, документів та матеріальних цінностей. З цього приводу керівництво Банку звернулося до чергової частини Шевченківського райвідділу ГУМВС України в м. Києві з відповідною заявою про злочин, передбачений ч.3 ст. 187 КК України, що підтверджується витягом із ЄРДР. (а.с.10). Таким чином судом досліджуються фактичні дані щодо умов укладеного між сторонами кредитного договору надані позивачем з системи автоматизації банку. Так, згідно витягу з системи автоматизації банку 10.01.2014 між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №MKLVU1.69612.004 згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 25 000,00 грн. Термін користування кредитом до 09 січня 2017 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 12% процентів річних. (а.с.11-14). Крім того факт укладення сторонами договору та прийняття сторонами всіх його умов підтверджується тривалим час виконанням боржником зобов'язань по ньому, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 10.01.2014 по 18.01.2016. За таких обставин між позивачем та відповідачем виникли кредитні правовідносини. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач, як кредитодавець, виконав всі взяті на себе обов'язки передбачені кредитним договором, щодо надання кредиту. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Статтями 625 та 1048 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також проценти від суми позики. Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Статтями 625 та 1048 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також проценти від суми позики. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в зв'язку з чим з 01.10.2014 виникла забргованість і станом на 18.01.2016 складає 18 372,13 гривень, а саме: 8 320,00 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту; 7 409,96 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 45,53 грн. - нараховані проценти на поточну заборгованість; 2 596,64 грн. - прострочена заборгованість по процентам. Статтями 625 та 1048 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також проценти від суми позики. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При поданні позову позивачем платіжним дорученням від 22.03.2016 був сплачений судовий збір у сумі 1378 гривень, а тому він підлягає стягненню з відповіда на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved