Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

25.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з 14.02.2009 року по 24.09.2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO]. З 2010 року відповідач проживає окремо, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про фізичний, духовний та культурний розвиток дитини. Крім того, відповідач не надає будь-якого матеріального утримання. Тому вона просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони та третя особа не з'явилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, [PERSON] проти позову не заперечує, представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної в місті ради при вирішенні рішення покладаються на розсуд суду ( а.с. 43,44,45 - заява). Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони 14.02.2009 року по 24.09.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 10 - копія свідоцтва про шлюб, а.с. 11,12 - копії рішень). Після розірвання шлюбу відповідачеві присвоєно прізвище - [PERSON] ( а.с. 12 - копія рішення). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 9 - копія свідоцтва про народження). Дитина проживає разом з матір'ю ( а.с. 13 - довідка). Відповідач з позивачем не проживає, у вихованні дитини участі не приймає, у дошкільному закладі де перебувала дитина не з'являвся, аліменти на утримання дитини не сплачує (а.с. 14 - акт, а.с. 15 - довідка, а.с. 20 - довідка). Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради м. Кривого Рогу від 12.11.2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав вважають не доцільним позбавлення батьківських прав у зв'язку з неможливістю встановлення місця його проживання та відсутністю достатніх підстав (а.с. 46-47). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до п.2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Суд вважає встановленим, що [PERSON] не займається вихованням сина, не забезпечує його матеріально, ухиляється від сплати аліментів, за місцем реєстрації не проживає, не виявляє щодо нього батьківського піклування, не заперечує проти позбавлення батьківських прав та його позиції відносно дитини, викладених позивачем в позові, тому враховуючи вказані обставини та письмові докази по справі, суд вважає, що відповідач [PERSON] повинен бути позбавлена батьківських прав відносно свого сина [PERSON], [INFO].

Outcome: approved