Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

26 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просила визнати місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом із матірю [PERSON], а також стягнути із відповідача аліменти на свою користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ј від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду, тобто з 26 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Позов обґрунтований такими обставинами. З 2007 розу сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON] У 2014 році сторони припинили спільне проживання, малолітній син сторін залишився проживати разом із матірю. Позивач зазначила, що малолітній [PERSON], боїться відповідача та не бажає з ним спілкуватися. Зазначила, що відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина, а тому просить стягнути з нього аліменти. Представник позивача у відкритому судовому засіданні позовні вимови підтримав в повному обсязі. Відповідач у відкритому судовому засіданні позов, в частині визначення місця проживання дитини визнав в повному обсязі. Позов в частині стягнення аліментів визнав частково, зазначив що згоден виплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник третьої особи Відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судові засідання не зявлявся, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місцезнаходження, про причини неявки не повідомив. Надав до канцелярії суду висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на такі обставини. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли у звязку із визначенням місця проживання дитини та обовязком батьків утримувати дитину, а тому регулюються Главою 13, 15 СК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2007 по 2014 рік перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], від 09 листопада 2010 року, серії [NUMBER] в графі батько зазначено: [PERSON], громадянин України, в графі мати зазначено: [PERSON], громадянка України. У позовній заяві позивач зазначила, що при народженні сина, запис про батька у свідоцтві про народження вносився зі слів матері. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2018 року визнано батьківство [PERSON] щодо [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні встановлено, що малолітній син сторін: [PERSON], проживає разом із матірю. Згідно Висновку органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №1036/01-20 від 14 квітня 2019 року, останній вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом із матірю [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків коли є виключні обставини, бути розлучена з матір'ю. Виходячи з викладеного і враховуючи те, що відповідач визнав позов в частині визначення місця проживання дитини та надав під час підготовчого судового засідання свою згоду на проживання сина з матірю,

Outcome: approved