Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

24 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на її користь неустойки (пені) за несвоєчасність сплати аліментів в сумі 3596, 79 гривень. Позов мотивовано тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач належним чином аліменти не сплачував, у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів, позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) в розмірі 3596,79 гривень. Ухвалою суду від 06.03.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представник позивача просив розглянути справу без його участі, де також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2019 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі постанови державного виконавця Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Хрипта О.О. від 26.11.2019 ВП № 60483152 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 303/5107/19, виданого 18.09.2014 про стягнення з [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 5). Згідно із розрахунком заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом 19.02.2020 року складає 19455,06 гривень ( а.с. 3). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно до частини п`ятої ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до вимог статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як роз`яснено в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих положень Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 у справі № 6-300цс16, і визначила правову позицію, згідно якої пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Межі позовних вимог позивача зводяться до стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів саме за період із 01.12.2019 року до 19.02.2020 року. Оскільки пеня нараховується за відповідні дні прострочення, позивач на власний розсуд визначив період стягнення пені із 01.12.2019 року до 19.02.2020 року (дні прострочення), у зв`язку з чим пеня за своєю природою може бути нарахована на заборгованість, що виникає саме у цей період. Таким чином у даній справі обчислення та стягнення пені без урахування днів прострочення за кожним щомісячним платежем поза межами позовних вимог неможливе. З урахуванням положень ст. 196 СК України, правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц та меж позовних вимог, судом зроблено розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, відповідно до якого з відповідача слід стягнути пеню в сумі 2430 гривень ( період з 01.12.2019 року по 31.12.2019 року, кількість днів 31*3000*1%, період з 01.01.2020 по 31.01.2020 року, кількість дні 31*3000*1%, період з 01.02.2020 року по 19.02.2020 року, кількість днів 19 * 3000 * 1%) Враховуючи те, що відповідач не виконує покладені на нього судовими рішеннями зобов`язання зі сплати аліментів на утримання їх спільних дітей, що призвело до наявності в останнього боргу в зазначеній державним виконавцем сумі, а також те, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, суд приходить до висновку про підставність вимог за предметом позову та необхідність їх часткового задоволення, загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів за період із 01.12.2019 по 19.02.2020 складає 2430 грн. З урахуванням ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved