Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

25 жовтня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. 24 травня 2021 року, реєстровий № 50581, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» 21796,80 грн. заборгованості за кредитним договором №439317 від 24 квітня 2018 року. Вимоги мотивує тим, що як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 66030361, а саме зі змісту виконавчого напису, між ним та ТОВ «ВЕЛЛФІН» 24 квітня 2018 року було укладено договір № 439317 відповідно до якого він нібито отримав кредит в сумі 800 гривень. 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №50581, на підставі якого з нього стягнуто на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за кредитним договором № 439317 від 24 квітня 2018 року в сумі 21796,80 грн. 8 липня 2021 року старшим державним виконавецем Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Костенком Ю.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в межах виконання виконавчого напису а також постанови про стягнення з нього виконавчого збору та розміру мінімальних витрат виконавчого провадження. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, так як при його вчиненні нотаріус не пересвідчився у безспірності вимог стягувача а також строків звернення для здійснення виконавчого напису, відповідно є таким, що не підлягає виконанню. Нотаріусу не надано або ним належним чином не перевірено документи, надані відповідачем, які підтверджують безспірність заборгованості, як основну вимогу для вчинення виконавчого напису. Крім того, вчинення виконавчого напису як способу досудового врегулювання спору не передбачене умовами вищевказаного кредитного договору. Наданий нотаріусу кредитний договір не був посвідчений нотаріально. Позивач не одержував будь-яких повідомлень від відповідача про наявність заборгованості та вимоги щодо її сплати із зазначенням відповідних сум. Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач ухвалу суду про відкриття провадження у справі разом з копією позову та доданими до неї документами отримав 4 листопада 2021 року. В установлений судом строк письмовий відзив проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, відповідач до суду не надав. Від сторін до суду не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову у справі задоволено. Вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. від 24 травня 2021 року, реєстровий № 50581, про стягнення з [PERSON] 21796,80 грн. заборгованості за кредитним договором №439317 від 24 квітня 2018 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «ВЕЛЛФІН», що проводиться Недригайлівським міжрайонним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в межах виконавчого провадження № 66030361. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. на підставі заяви відповідача було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 50581, про задоволення вимог ТОВ «ВЕЛЛФІН» та стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №439317 від 24 квітня 2018 року в розмірі 21046,80 грн., в тому числі 800 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 20246,80 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом, 750 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 9). Виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. 8 липня 2021 року на підставі заяви стягувача ТОВ «Веллфін» старшим державним виконавцем Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Костенком Ю.В. було відкрито виконавче провадження із виконання виконавчого напису (а.с. 10). 20 липня 2021 року старшим державним виконавцем Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Костенком Ю.В. при примусовому виконанні виконавчого напису № 50581, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. 24 травня 2021 року за реєстровим № 50581, винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника [PERSON] , а саме на заробітну плату, яку боржник отримує в ТОВ «Завод Кобзаренка» (а.с. 19). При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частинами 1, 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У відповідності до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зазначену постанову доповнено розділом 2 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», якою передбачено можливість вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 в частині, зокрема, доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», якою передбачено можливість вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Відтак, положення постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662, якими передбачено можливість вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, на підставі рішення суду втратили чинність. Висновки суду по суті спору. Нотаріусом вчинено виконавчий напис на підставі кредитного договору - документу, який відсутній у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус керувався положеннями постанови Кабінету Міністрів України, які втратили чинність. Підставою для задоволення позову є вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору - документу, за яким виконавчий напис не міг бути вчинений. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Щодо доводів позивача про те, що вчинення виконавчого напису не було передбачене умовами кредитного договору а також щодо спливу трьох років з дня виникнення права вимоги, то суд позбавлений надати оцінку цим доводам, оскільки відповідний кредитний договір не був наданий суду. Відповідно до ст. 141 ЦК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved