Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

25 липня 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Володимир-Волинського міського суду Волинської області із позовом до Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтували тим, що 10 березня 1995 [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений Бубнівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області за №6, зробивши на випадок своєї смерті заповітне розпорядження про те, що належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями і все майно, що знаходиться в селі Черчичі Володимир-Волинського району і все, що буде належати їй на день смерті заповідає [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] в рівних частинах. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на належне їй майно, зокрема, земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос», що знаходиться у с. Бубнів Володимир-Волинського району Волинської області, розміром 3.11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 27 лютого 1997 року, зареєстрованого 15 травня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 475. Після смерті [PERSON] спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] вступили у фактичне володіння та управління спадковим майном, яке належало покійній. Отже, відповідно до заповіту вони прийняли спадщину, яка належала покійній, однак [PERSON] за життя не оформила своїх спадкових прав і померла [INFO] . Спадкоємець [PERSON] , спадщину не прийняв, про що 26.02.2008 року подав в нотаріальну контору відповідну письмову заяву. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] залишилась єдиною спадкоємицею майна своєї матері за законом, оскільки за свого життя заповіту вона не склала. В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину, однак нотаріусом позивачам було відмовлено в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку, а тому вони не можуть реалізувати свого права. Позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/2 частини земельної частки (паю), по колишній КСП «Колос», розміром 3,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/2 частини земельної частки (паю), по колишній КСП «Колос», розміром 3,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , однак не оформила спадкових прав і померла [INFO] . Ухвалою суду від 26.07.2019 року відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження. В судові засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , позивач [PERSON] не з`явилися, до суду надійшли заяви, згідно яких позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити та розгляд справи проводити у їх відсутності. Представник відповідача Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив (заяву), згідно якої позов визнав та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12, 13\~ЦПК\~України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1268-1270 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Що стосується даного випадку, в судовому засіданні встановлені наступні факти. У відповідності до поданої позивачами довідки відділу у Володимир-Волинському районі міськрайонного управління у Володимир-Волинському районі та м. Володимир-Волинському ГУ Держгеокадастру у Волинській області № 29-3-0.171-162/111-19 від 16 липня 2019 року, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадянці [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишній КСП «Колос» серії [NUMBER] , зареєстрований 15 травня 1997 року за № 475. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах складає 3,11. У відповідності до поданої копії заповіту від 10 березня 1995 року, який був посвідчений Бубнівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області за № 6, [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилась про те, що належні їй по праву власності житловий будинок з усіма спорудами біля нього, і все майно, що знаходиться в селі Черчичі Володимир-Волинського району і все, що буде належати їй на день смерті заповідає [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] в рівних частинах. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] . Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент. У відповідності до п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних\~відносин,\~які\~виникли\~до набрання\~чинності\~Цивільним\~кодексом України,\~положення\~цього\~Кодексу застосовуються\~до\~тих\~прав і\~обов`язків,\~що\~виникли\~або продовжують\~існувати\~після\~набрання ним\~чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За таких умов, при розгляді даного спору суд опирається на норми законодавства, які діяли як до 01 січня 2004 року, так і на даний час, залежно від часу виникнення та існування відповідних правовідносин. У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство , зокрема, відповідні положення Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини. Тобто, до зазначених спадкових правовідносин мають застосовуватися положення цивільного законодавства щодо встановлення факту прийняття спадщини відповідно до статті 549 ЦК УРСР від 1963 року, відповідно до норм якої спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] в у фактичне володіння та управління спадковим майном, яке належало покійній вступили позивач [PERSON] та мати позивача [PERSON] - [PERSON] Спадкоємець [PERSON] , спадщину не прийняв, про що 26.02.2008 року подав в нотаріальну контору відповідну письмову заяву. Отже, відповідно до заповіту [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, яка належала покійній, однак [PERSON] не оформила своїх спадкових прав так як померла [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] . Як стверджується рішенням Володимир-Волинського міського суду від 21.04.2008 року встановлено факт прийняття [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] підтверджується також довідкою Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 396 від 19.06.2019 року. Згідно копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , позивач [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] . Згідно довідки Зимнівської сільської ради № 396 від 19.06.2019 року, по смерті [PERSON] заповіт не складався. Спадщину прийняла її дочка [PERSON] Матеріалами витребуваної у Володимир-Волинської державної нотаріальної контори спадкової справи № 434/2000 по смерті [PERSON] . стверджується, що позивач [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті матері [PERSON] Інших спадкоємців немає. Відтак суд прийшов до висновку про те, що позивач є єдиною спадкоємицею за законом першої черги після смерті її матері [PERSON] та прийняла її спадщину у встановленому законом порядку. У відповідності до постанови державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Билень Н.П. № 1344/02-31 від 04 липня 2019 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку права на земельну частку (пай), яке перебуває в колективній власності КСП «Колос» у селі Бубнів Володимир-Волинського району після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 1343/02-31 від 04 липня 2019 року, [PERSON] , яка звернулась до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори від імені гр. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за заповітом після померлої [PERSON] , у зв`язку із відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, вирішення зазначеного питання проводиться в судовому порядку. У відповідності до змісту ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Успадкування права на земельну частку у разі смерті громадянина - співвласника колективної власності на землю, зокрема й тих, які не змогли з різних причин отримати сертифікат на право на земельну частку (пай), здійснюється згідно з нормами Цивільного кодексу України. Згідноч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст. 16 цього Кодексу, може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК України). У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Право позивачів, як спадкоємців на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця не залишилося оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, що є перешкодою позивачам в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимоги позивача [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та позивача [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі,

Outcome: approved