overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

26 жовтня 2015 року в с.Підзамочок Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Кінцевій,21 в с.Підзамочок Бучацького району Тернопільської області, та земельних ділянок площею 0,07 га для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та площею 0,24 га для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території Підзамочківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документів, які б за життя спадкодавця посвідчували її право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельні ділянки, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак, згідно поданої заяви, позов підтримала і просить справу розглядати у її відсутності. Представник відповідача Підзамочківської сільської ради Бучацького району, в судове засідання не з`явився, однак, згідно поданої заяви, позов визнав і просить справу розглядати у його відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 26 жовтня 2015 року в с.Підзамочок Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та земельних ділянок, яке належало їй на праві власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 18 лютого 2012 року і посвідчений приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу [PERSON], згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла позивачці; Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

26 жовтня 2015 року до Миргородського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON], в якій вона виклала прохання визнати за нею право власності на квартиру № 5 розташовану в будинку № 10 по вулиці Кашинського в місті Миргороді Полтавської області. Підставою набуття права власності на дану квартиру позивачка вказує сплату нею всієї суми внесків до будівельного кооперативу «Прогрес», членом якого вона являлась. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Суду повідомила, що вступила в кооператив «Прогрес», так як не мала власного житла. Вносила до кооперативу всі необхідні платежі. Від міської ради отримала ордер на вселення сімї до спірної квартири, де проживє по даний час. Відсутність правовстановлюючого документа на спірну квартиру позбавляє її можливості оформити будь-яке розпорядження своїм нерухомим майном. Представник Миргородської міської ради, [PERSON], яка дії на підставі довіреності, визнала позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі та просила його задовольнити. Суд заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши письмові докази додані до матеріалів справи, проходить до переконання про обґрунтованість та законності позовних вимоги [PERSON]. Судом встановлено, що позивачка являлась членом житлово-будівельного кооперативу «Прогрес» м. Миргород. Відповідно до довідки № 5 від 21 серпня 1991 року вона сплатила всю необхідні суму 5202 руб. 35 коп. за квартиру, до якої всилилась разом із членами сімї 1 лютого 1969 року. Вселення проведено на підставі ордеру Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області.(а.с. 4). Відповідно до п. 43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу а також розяснень Пленуму Верховного Суду України в підпункті «а» п. 6 постанови від 18 вересня 1987 р. № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» та підпункті «а» п. 11 постанови від 22 грудня 1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира після повної сплати пайового внеску є власністю члена кооперативу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

26 жовтня 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказав, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем, через різні погляди на життя, позивач просив суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій позов визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 вересня 2006 року [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу Сипко) [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного Управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 61 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, подружжя тривалий час не проживає разом. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8\~ст. 235 ЦПК України\~у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу відповідачу [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «Скорик», оскільки вона не виявила бажання його змінити. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

26 жовтня 2015 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірваний 24 вересня 2015 року. Від шлюбу вони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. За таких обставин просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини від заробітку. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Зазначив, що дійсно перебував у шлюбі з позивачкою, від якого вони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб з позивачкою розірваний та вони проживають окремо. Донька проживає разом з матірю. Він офіційно працює має стабільний дохід. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні вставлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між сторонами розірваний. Донька проживає разом з матірю та перебуває на її утримані. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач працює, здоровий, інших осіб, яких за законом зобовязаний утримувати не має, суд вважає необхідним стягнути з відповідача щомісячно на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487,20 гривень. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~26 жовтня 2015 року (за поштовим штемпелем) позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 24 вересня 1999 року сторони уклали шлюб, від якого дітей не мають. Сторони втратили почуття любові, мають різні погляди на життя, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинили з липня 2015 року, майнового спору не мають, тому просить шлюб між сторонами розірвати. В судове засідання сторони повторно не зявилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, позивач направив суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю, відповідач про причини неявки суду не повідомила, своїх заперечень на позов не надала. Відповідач відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України є такою, якій судовий виклик вручено належним чином. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 24 вересня 1999 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 733 (а.с.19 свідоцтво про укладення шлюбу), від якого неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється \~внаслідок \~його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, \~відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 \~ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 \~ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, \~якщо \~буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, \~що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 \~ст. 114 СК України у разі \~розірвання \~шлюбу \~судом шлюб припиняється у день \~набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

26 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Пятихатський р-н, с. Саєвка, вул. Леніна, 18. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.10.2015р. о 13 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.10.2015р. о 13 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Пятихатської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора афективно заряджена, багатомовна, гнівлива. Мислення паралогічне, ригідне, вязке. Увага нестійка, швидко відволікається. Маячні ідеї побутових відношень. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

26 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., Синельниківський р-н, с. Воронівка, вул. Л.Українки, 4. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.10.2015 р. о 15 год. 32 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 25.10.2015 р. о 15 год. 32 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Малишко лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий занепокоєний, місця не тримається. Мова прискорена. Під час бесіди посилюється тривога, відмічається логоневроз. На запитання відповідає не завжди по суті. В особистості. Місці, часі орієнтований вірно. Мислення дезорганізоване. емоційно напружений. Каже, що його „батьки підмінили, а ті що з ним поруч - „підставні. Свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

26 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський р-н, вул. Комунар, 5/32. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.10.2015р. о 23 год. 40 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.10.2015р. о 23 год. 40 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцької лікарні КЗ „ДСШМД ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого відповіді після паузи, суть переживань до кінця не розкриває. Держиться насторожено. Повідомив, що „было страшно, люди на меня подозрительно смотрели, хотели сделать что-то плохое. Іспитує слухові обмани сприйняття імперативного характеру „звуки ведут, зовут куда-то. Критики до свого стану не має. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

26 жовтня 2015 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області постановлено рішення, яким позовну заяву [PERSON] до [PERSON] управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Кіровоградській області, про визнання права на земельну ділянку та зобовязання вчинити певні дії, задоволено. Сторони в судове засідання не зявилися, проте їх неявка не перешкоджає розгляду питання про судові витрати. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про доцільність ухвалити додаткове рішення, враховуючи такі обставини. Під час винесення рішення не було вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви позивач [PERSON] сплатив судовий збір за дві вимоги немайнового характеру на загальну суму 974,40 грн., а тому враховуючи те, що позовна заява задоволена в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Кіровоградській області на користь позивача в розмірі 974,40 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 220 ЦПК України, суд з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, суд вважає за доцільне вирішити питання про судові витрати, а саме: стягнути з [PERSON] управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Кіровоградській області, на користь держави судовий збір, у розмірі 974,40 грн.

Outcome: approved