Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

26.10.2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 24.04.2004 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, сторони мають різні погляди на життя, не можуть дійти спільного погляду щодо порядку ведення домашнього господарства, щодо подружніх прав та обовязків, щодо розподілу коштів сімейного бюджету та з інших питань сімейного життя, відповідач зловживає спиртними напоями, що призводить до постійних сварок та бійок в сімї, які негативно впливають на виховання дітей. На сьогоднішній день взаєморозуміння в сімї немає, шлюбні відносини між сторонами припинені протягом шести місяців. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишаться проживати з позивачем. Спір щодо поділу майна, на даний час, відсутній. Позивач у судове засідання не зявилася, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі статей 211, 223, 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 24.04.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №100917, виданим виконавчим комітетом Носівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області від 24.04.2004 року, про що складено актовий запис №2 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ТП №006586, виданим виконавчим комітетом Носівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області від 10.01.2006 року (а.с. 7), дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ТП №071590, виданим виконавчим комітетом Носівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області від 08.02.2008 року (а.с. 6), сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ТП №114342, виданим виконавчим комітетом Носівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області від 11.05.2010 року (а.с. 5). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дітей на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить залишити їй після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище «Шевчук». Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved