Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

24.10.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами та просить встановити факт її постійного проживання разом з [PERSON], померлим 03.05.2013 року, в період з грудня 2011 року до дня смерті [PERSON], а саме до 03.05.2013 року та визнати за нею в порядку спадкування за законом, після смерті брата [PERSON], померлого 03.05.2013 року, право власності земельну ділянку площею 2,0312 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить [PERSON]. 03.05.2013 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить земельна ділянка площею 2,0312 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у звязку з тим, що [PERSON] необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця [PERSON] подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області всудове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~223,\~247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,0312 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 031206, виданого 02.02.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10-16-405, кадастровий номер земельної ділянки 5122085300:01:001:0258. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 342391 від 03.05.2013 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 03.05.2013 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 2,0312 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до витягу із Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 51300152 від 20.03.2018 року, наданого державним нотаріусом Ізмаїльської міської нотаріальної контори [PERSON], інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого 03.05.2013 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємців за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON], немає. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] являється: -сестра [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON], серії І-ЖД № 262784, виданим 31.12.1972 року [PERSON] сільського бюро РАЦС, де батьками записані: [PERSON] та [PERSON] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №303990, виданим 29.10.1991 року Ізмаїльським відділом ЗАГС, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «Коваленко»; копією актового запису про народження №2 [PERSON], від 15.12.1968 року, де батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON], померлим 03.05.2013 року, в період з грудня 2011 року до дня смерті [PERSON], а саме до 03.05.2013 року, що підтверджено показаннями, допитаних в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що [PERSON] постійно проживала за адресою: [INFO], разом із спадкодавцем та зазначили, що [PERSON] хворів, [PERSON] доглядала його. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] №301/02-14 від 20.03.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що [PERSON] необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця [PERSON] подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі\~ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved