Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

24.07.2020 [PERSON] звернулася із вказаним позовом у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований 24.11.2017 Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. На обґрунтування позову [PERSON] вказала, що з 24.11.2017 вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована за адресою місця реєстрації батька, проте проживає із нею та перебуває на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалось, відповідач їй не допомагав, принижував і ображав її у присутності знайомих та дитини. Через сварку 09 листопада 2019 року, вона вночі із дитиною поїхала від відповідача та з того часу кожен із них проживає своїм життям, сімейних стосунків вони не підтримують, проживають окремо. Примирення між ними неможливе. Відзив на позовну заяву не надходив. Ухвалою від 10.09.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивачка підтримала позов із підстав, вказаних у позовній заяві. Підтвердила, що з відповідачем не проживають спільно, примирення неможливе; вказала, що відповідач надає кошти на утримання дочки, які складають близько 4000 грн на місяць. Відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу, вважає, що примирення неможливе, проте не погоджується із підставами позову. Він утримує дитину, пересилаючи десятки тисяч гривень. Все інше у позові також не відповідає дійсності. Як сім`я вони з позивачкою не проживають з лютого 2020 року. Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 24.11.2017 Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 5,41). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6,12). З довідок № 415 від 28.02.2020 та № 1560 від 31.07.2020 виданої МК ВЖРЕП № 7 вбачається, що [PERSON] , 1992 р.н. зареєстрована та проживає адресою: [ADDRESS] , разом з дочкою [PERSON] , 2018 р.н., яка проживає без реєстрації (а.с. 15, 44). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Оскільки кожен із сторін наполягають на розірванні шлюбу, твердять, що шлюбні відносини припинені, не бажають примиритися, зважаючи, що добровільність шлюбу є однією із основних його засад, суд доходить висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на корись держави належить стягнути 840,8 грн судового збору, оскільки ухвалою суду від 29.07.2020 позивачка була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved