Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

26.11.2013р. МТСБУ звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення суми. В обґрунтування позовних вимог, позивач у позовній заяві та представник позивача Конюшко Д.Б., що діє на підставі довіреності від 27.12.2013р. (а.с. № 37) в наданій суду 22.04.2014р. заяві, посилалися на те, що 09.08.2010р. сталося ДТП за участі автомобілів під керуванням [PERSON] та ТОВ «Дніпрокомунмаш». Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2010р. [PERSON] визнано винним у ДТП. З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 4839грн.91коп. та на проведення оцінки та збір необхідних документів, позивачем було витрачено 527грн. 19.04.2011р. та 09.10.2013р. на адрес відповідача було надіслано претензії щодо добровільного відшкодування збитків, проте претензії не були задоволені. Представник позивача просив позов задовольнити та стягнути з відповідача суму 4839грн.91коп., 527грн. та судові витрати 229грн.40коп., розглянувши справу за його відсутності (а.с. № 64). Відповідач в судові засідання 07.04.2014р. та 24.04.2014р. не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 31) шляхом вручення судових повісток на підставі ч. 3 ст. 76 ЦПК України через КП «ЖЕП№ 9» ДМР. Згідно відповідей, що надійшли до суду 24.03.2014р. та 17.04.2014р. вручити судові повістки відповідачу не має можливості через відсутність його за місцем реєстрації в робочий час (а.с. № 53, 60). За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку та особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 38.2.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Судом встановлено, що 09.08.2010р. сталося ДТП за участі автомобіля ВАЗ, держномер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Тайота» держномер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Даний факт також підтверджено постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2010р. (а.с. № 6, 26). З огляду на те, що [PERSON] не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на дату ДТП, то ТОВ «Дніпрокомунмаш» звернулося до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди (а.с. № 21). Відповідно до Наказу № 3714 від 17.12.2010р. ТОВ «Дніпрокомунмаш», якому належить на праві власності автомобіль було перераховану суму страхового відшкодування в розмірі 4839грн. 91коп., що також підтверджується платіжним дорученням № 5227 від 17.12.2010р. (а.с. № 24, 25). Крім того, згідно платіжного доручення № 4922 від 01.12.2010р. МТСБУ було перераховано 527грн. за послуги аварійного комісара, згідно рахунку № 069 від 16.11.2010р. (а.с. № 27). З огляду на те, що відповідач, як особа винна в ДТП і така, що не має договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в добровільному порядку не повернув МТСБУ страхове відшкодування в розмірі 4839грн.91коп., то дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі, оскільки сторонами не надано суду документів, які б на підставі п. 13.1 статті 13 вищевказаного Закону були підставою для звільнення відповідача від відшкодування шкоди. З огляду на те, що ЦК України та Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає стягнення з винної особи лише страхового відшкодування та не передбачає стягнення інших витрат, пов'язаних з вирішенням питання про виплату страхового відшкодування, то в задоволені позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача 527грн. слід відмовити. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь Моторного (Транспортного) Страхового Бюро України в порядку регресу грошові кошти в розмірі 4839грн. 91коп., відмовивши в задоволені іншої частини позовних вимог. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, не дивлячись на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за можливе на підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені при подачі позову в розмірі 229грн.40коп., оскільки станом на 2013р. це був мінімально встановлений законом розмір судового збору для справ даної категорії. На підставі викладеного,

Outcome: partial