Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

25 січня 2018 року, [PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які встановлено рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 2-1738/2010 від 29.06.2010 року про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] 13.06.2005р.н. в твердій грошовій сумі в розмірі по 350,00 грн. щомісячно. Окрім цього просить винести рішення про стягнення з [PERSON] в її користь аліментів, на утримання сина [PERSON] 31.03.2012р.н. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що батьками: [PERSON] 13.06.2005р.н. та [PERSON] 31.03.2012р.н., являється вона та відповідач по справі. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 2-1738/2010 від 29.06.2010 року з відповідача в її користь було стягнуто аліменти в розмірі 350 грн. щомісячно на утримання дочки [PERSON], оскільки присуджених аліментів не достатньо для належного утримання дитини, тому вона вирішила звернутися до Дрогобицького міськрайонного суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів. Оскільки відповідач не виконує свого батьківського обов?язку передбаченого ст.. 180 СК України, щодо сина [PERSON], то вона просить також винести рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, окрім цього в цьому ж клопотанні просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частина із всіх видів його заробітку на двох дітей, а не так як вона просила в позовній заяві по ? частині на кожну дитину, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час проведення судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином, через сайт «Судова влада України», причини неявки суду невідомі. Згідно правил\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов'язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд беручи до уваги клопотання позивача, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі являються батьками: [PERSON] 13.06.2005р.н. та [PERSON] 31.03.2012р.н., які проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. (а.с. 5, 7, 8) Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 2-1738/2010 від 29.06.2010 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] 13.06.2005р.н. в твердій грошовій сумі в розмірі по 350,00 грн. щомісячно, починаючи з 29.04.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки син [PERSON] народився після винесення рішення, то відповідно на нього з відповідача аліменти не стягуються. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.\~\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, зокрема суд враховує ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд вважає за доцільне роз'яснити сторонам, що мати та батько - найрідніші для дитини люди на землі, тому одним із найосновніших їхніх немайнових прав є можливість постійного або хоча б систематичного спілкування: безпосереднього (прямого), телефонного, листовного. Дитина має природну потребу і право спілкуватися з обома батьками. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на дитину негативний вплив, а брак материнської любові є психологічною травмою на все життя. Разом з тим, спілкування з батьком - це право, а не обов'язок дитини. Якщо дитина через певні обставини відмовлятиметься бачитися з батьком, силувати її ніхто не має права. Такий примус буде актом неповаги до дитини. Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка виховує та проживає з малолітніми дітьми (сином та дочкою), перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно \~до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Згідно ст.8,\~12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р. Враховуючи матеріальне становище позивачки, на утриманні якої знаходиться двоє дітей, а також те, що цінова політика на одяг та продукти харчування в порівнянні з 2010 роком (коли було ухвалено первісне рішення про призначення аліментів на дочку [PERSON]) неодноразово змінювалася, суд вважає слушним покликання позивачки на те, що їй важко повноцінно утримувати дітей. Позивач несе інші витрати повязані з фізичним, духовним та моральним розвитком дітей, а тому з врахуванням наведеного вище, суд приходить до переконання, що розмір стягуваних аліментів слід змінити з твердої грошової суми на частку, а також вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON]. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved