Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

26.05.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, загальною площею 6,5644 га (рілля), цільове призначення - для ведення товарного сільського господарського виробництва, розташованої на території Асіївської сільської ради Балаклійського району, Харківської області, яка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 08.02.2002 року [PERSON]. 11.06.2015 року суду була надана уточнена позовна заява, в якій [PERSON] , окрім заявленої вище позовної вимоги, просила встановити факт належності [PERSON], померлому [INFO], Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] (зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №161) , який було видано Асіївською сільською радою Балаклійського району, Харківської області 08 лютого 2002 року на ім'я [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що є дружиною [PERSON], який помер [INFO]. У передбачений законом шестимісячний термін, вона не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тому як вважала, що прийняла спадок після смерті чоловіка фактичним шляхом, так як проживала разом з ним та була зареєстрована за однією адресою. За життя [PERSON] отримав у приватну власність земельну ділянку площею 6,5644 га згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] від 08.02.2002 року. Вказаний Державний акт було втрачено. В лютому 2014 року позивачка отримала належним чином завірену копію вищевказаного Держакта у відділі Держземагенства у Балаклійському районі, з якої було встановлено, що в написанні прізвища чоловіка є технічна помилка, замість прізвища «[PERSON]» надруковано - «[PERSON]». В квітні 2015 року [PERSON] звернулась до Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області з метою отримання свідоцтва про права спадщину, але їй було відмовлено та надане роз'яснення стосовно неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу і рекомендовано звернутися до суду. В судове засідання сторони не з»явились. Від позивача [PERSON] та її представника [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності та підтримку позовних вимог. Від відповідача Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області надійшла заява про визнання уточненого позову та розгляд справи у відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. За ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER], виданим повторно 22 липня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклійского районного управління юстиції Харківської області (а.с.7,10). Як вбачається з наданої копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], виданого повторно 24.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області, [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). На момент своєї смерті [PERSON] був зареєстрований і проживав разом з позивачкою [PERSON] за однією адресою в с. Успенське, Балаклійського району Харківської області, що підтверджується довідкою Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області вих. №8 від 13.01.2015 року (а.с.12). Як вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] від 08.02.2002 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, загальною площею 6,5644 га, цільове призначення - для ведення товарного сільського господарського виробництва, розташована на території Асіївської сільської ради Балаклійського району, Харківської області (а.с.11). Власника Держакту зазначено «[PERSON]». У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Із роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Факт правильності написання прізвища спадкодавця як «Горжовський» підтверджується: свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданого Комарівською сільською радою, Сторожинецького району, Чернівецької області 05.04.1985 року (а.с.9); свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим повторно 22 липня 2009 року відділом ДРАЦС Балаклійского РУЮ Харківської області (а.с.7,10), свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно 24.12.2014 року відділом ДРАЦС Балаклійського РУЮ у Харківській області (а.с.8), прізвище, ім'я та по-батькові в яких правильно зазначено як «[PERSON]». Листом за №744/01-16 від 10.04.2015 року Балаклійська державна нотаріальна контора повідомила позивача стосовно неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу (а.с.13). 07.05.2015 року в газеті «Вісті Балаклійщини» №19 було розміщено оголошення про втрату Державного акту про право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] (а.с.26-27). Згідно Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, виготовленого ТОВ «САБО КОНСАЛТИНГ» 10.04.2015 року, загальна вартість земельної ділянки складає 55600 гривень (а.с.14-25) Відповідно до повідомлення Балаклійської державної нотаріальної контори №1142/01-16 від 11.06.2015 року, після смерті [PERSON], померлого [INFO], ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не звертався. Відповідно до п.4 Прикінцевих положень, чинного на теперішній час Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, до цивільних правовідносин, що виникли до набрання ним чинності, застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Статтею 529 Цивільного кодексу УРСР ( в редакції 1963 року) передбачено, що при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Так, згідно зі ст. 549 ЦК Української УРСР ( в редакції 1963 року) особою, що фактично прийняла спадок, визнається спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Викладене вище дає підстави вважати, що спірна земельна ділянка може бути предметом спадкування, визнання за позивачем права власності на неї не порушуватиме права інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved