Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

26.02.2020 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 10000 грн. до досягнення дитиною трьох років. Позов обґрунтований такими обставинами. 27.06.2018 сторони зареєстрували шлюбі, а [INFO] у них народився син [PERSON] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. На сьогодні шлюбні відносини сторін припинені. Матеріальне становище позивача незадовільне, а на відповідача нормами Сімейного кодексу України покладений обов`язок утримувати свою дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку. Рівень доходів відповідача достатній для надання необхідної матеріальної допомоги позивачу, на утриманні якої перебуває малолітня дитина віком до трьох років. Ухвалою від 23.03.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та письмового відзиву на позов. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 27.06.2018 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Відповідно до припису частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (частина 4 статті 84 Сімейного кодексу України). Отже за змістом вказаних положень сімейного законодавства позивач [PERSON] як мати, з якою проживає дитина, має право на утримання від батька дитини - відповідача [PERSON] , до досягнення дитиною трьох років незалежно від будь-яких обставин, зокрема, свого матеріального становища та матеріального становища її батьків. Єдиною умовою, яка повинна враховуватись при вирішенні цього спору, є спроможність батька дитини надавати таке утримання. Згідно положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач посилається на те, що за рівнем доходів відповідач у змозі надавати їй утримання у заявленому розмірі, проте жодних доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надано. Водночас і заперечень проти позову та доказів неспроможності відповідача надавати утримання своїй дружині, яка доглядає за дитиною, що не досягла трирічного віку, суду також не надано. Отже, на підставі наведених позивачем аргументів та з урахуванням таких загальних засад цивільного законодавства як розумність і справедливість, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі ј частини доходів відповідача. На думку суду такий розмір утримання забезпечить інтереси позивача з урахуванням її потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з доглядом за дитиною і не поставить платника аліментів у занадто скрутне матеріальне становище, оскільки в його розпорядженні залишиться 3/4 частин його доходу. На підставі ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial