Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

24 січня 2017 року [PERSON], звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вищезазначеною позовною заявою у якій просить ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON], 20 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області № 106. Свої вимоги обґрунтувала тим, що на даний час подружніх відносин вони з чоловіком не підтримують, через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сім'ї немає взаєморозуміння і злагоди, відбуваються постійні сварки, що негативно впливає на дитину, втрачено почуття поваги і любові один до одного. Вважає, що їх сім`я розпалась остаточно і примирення в ній неможливе. Позивач, [PERSON], у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. В матеріалах справи міститься заява останньої про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, судові витрати покласти на відповідача. Прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являється з невідомих суду причин, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином,у відповідності до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, заперечень щодо позову не надав. За вказаних обставин суд вважає, що є передбачені ст.ст. 224, 225 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 20 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області № 106, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). При цьому дошлюбне прізвище позивача «Усик». Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьками якої являються відповідно свідоцтва про народження останньої (а.с.5). Шлюбні стосунки між сторонами припинені і на даний час вони разом не проживають, через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сім'ї немає взаєморозуміння і злагоди, відбуваються постійні сварки, що негативно впливає на дитину, втрачено почуття поваги і любові один до одного, спільного господарства не ведуть. За таких обставин позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що їх з відповідачем сім'я розпалась остаточно і примирення між ними неможливе. Спір про місце проживання дитини і розподіл майна між сторонами відсутній. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, відповідач заперечень щодо позову не надав, від спільного життя мають малолітню дитину, що досягла семирічного віку, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а відтак позов необхідно задовольнити. При цьому, позивач, яка змінила своє прізвище, у зв'язку із реєстрацією шлюбу, бажає у подальшому іменуватись прізвищем «Шматко». Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved