overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

25.03.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що вона з відповідачем з 29.09.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.02.2014 року шлюб розірвано. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Оскільки дитина проживає з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги, позивач просила стягнути на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 від всіх доходів відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом про розгляд справи була повідомлена належним чином, суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила проводити судовий розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області про розірвання шлюбу від 21.02.2014 року (а.с.2). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що відповідно підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.01.2013 року, в якому батьком дитини вказаний відповідач - [PERSON] (а.с.3). Неповнолітня дитина - [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 26.02.2015 року (а.с.4). Відповідно до ст. 180, ч 3 ст. 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та кошти на їх утримання присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Отже, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що [PERSON] який є батьком неповнолітньої дитини зобов'язаний до її утримання, тому вважає можливим визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з положень ст. 79 СК України час з якого слід присудити аліменти визначається з дня пред'явлення позову, тобто з 25.03.2015 року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК Українирішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 80, 88 ЦПК Україниз відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

25.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 435400,00 гривень та судовий збір. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. 01 лютого 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач передав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 20 000,00 доларів США, що еквівалентно 435400,00 гривень згідно офіційного курсу НБУ станом на 16.03.2015 року. Відповідач зобов'язався повернути грошові кошти у строк до 01.02.2013 року. Однак, з настанням дати виконання зобов'язання, відповідач на телефонні дзвінки не відповідає та всіма можливими способами ухиляється від виконання покладених на нього обов'язків щодо повернення позики. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми визначеної кількості речей. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено повернення одержаних у позику коштів, а статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та що за порушення грошового зобов'язання наступає відповідальність і боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

25.03.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 16.04.2013 року, від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі та просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.04.2013 року, від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

25.03.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, оскільки вони разом не проживають, збереження шлюбу неможливо, між ними досягнута домовленість про місце проживання і утримання неповнолітнього сина. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 1/2 частину судових витрат в розмірі сплаченого позивачем: судового збору - 122 грн.30коп. та 100 грн. за оплачену позивачем юридичну допомогу. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про слухання справи за їхньою відсутністю, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 03 вересня 2013року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (свідоцтво про одруження [NUMBER], видане 03.09.2013 року, актовий запис №1455). Від цього шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. народження (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20.03.2014 року, а/запис №164), який проживає з матір'ю; про наявність спору між сторонами про місце проживання дитини суду невідомо. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, незгода сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання їх права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу, що не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, дійсні причини розірвання шлюбу, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, оскільки вони продовжувати шлюбні відносини не бажають. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги і розірвати цей шлюб, що не суперечить вимогам ст.ст.104,105,110,112 Сімейного Кодексу України. Задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги, суд, на підставі ст.88 ЦПК України, вважає можливим розподілити між сторонами судові витрати і задовольнити вимогу позову про стягнення з відповідача на користь позивача 1 / 2 частину судових витрат, які складаються з 1 / 2 частини розміру сплаченого позивачем: судового збору - 122 грн.30коп. та 100 грн. - 1 / 2 частину оплаченої позивачем юридичної допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

25.03.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів. Позивач у судовому засіданні наполягала на своїх позовних вимогах з підстав зазначених в позові та просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з*явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив і судом було прийняте рішення справу розглянути без його участі в заочному порядку. Суд заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що: Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 4 квітня 2006 року з відповідача - [PERSON] на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання його неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття. Оскільки, відповідач регулярно не сплачує аліменти на користь своєї доньки-Бутової Єлізавети Ігорівни, тому виникла заборгованість зі сплати аліментів, згідно довідки відділу ДВС Краснолиманського міського управління юстиції, заборгованість по аліментах станом на 11 січня 2015 року складає 28 749 грн. 80 коп.(а.с.14-15). Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу, або на момент стягнення. Неустойка (пеня) зі спнараховується за період з травня місяця 2010 року по лютий місяць 2015 року. За цей період кількість днів прострочення складає -1734 дні. Неустойка (пеня) зі сплати аліментів відповідно до ст. 196 СК України, за період з травня місяця 2010 р. по лютий місяць 2015 р. складає: 138 725,46 грн. Неявку відповідача до судового засідання про яке він був повідомлений у передбаченому законом порядку, суд розцінює як небажання відповідача оспорювати пред'явлений до нього позов, оскільки він не надав суду відомостей про причину своєї неявки, та заперечень щодо позову, пред'явленого до нього. Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Також при зверненні до суду позивачем за надання правової допомоги було сплачено 1000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 19.03.2015 р. та розрахунком понесених витрат на правову допомогу (а.с.18,19). Стороні, на користь якої ухвалено рішення, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Тому позовні вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

25.03.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 24.04.1993 року перебуває у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2013 року вони припинили спільне подружнє життя у зв'язку з тим, що втратили взаєморозуміння, в результаті чого між ними склалися такі відносини при яких подальше спільне життя неможливе. Спільне господарство вони не ведуть. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Просить винести рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, була не проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, повідомлень про причини неявки від нього не надійшло. Згідно ст.224 ЦПК України, суд на підставі наявних у справі доказів, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 24.04.1993 року уклали шлюб, реєстрація якого відбулася у Біленківській селищній раді м. Краматорська, актовий запис № 22. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2013 року сторони припинили сімейні відносини, проживають окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

25.03.2015 року, позивачка [PERSON]. звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначає, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 25.10.2006 року, з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 31.08.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач умисне не виконує аліментні зобов»язання, в зв»язку з чим, станом на 01.01.2015 року, виникла заборгованість по аліментах в сумі 31583,68 грн. Просить, відповідно до ч.1 ст.196 СК України, стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 9147,40 грн. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON], підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON], будучи в розумінні ч.5 ст.74 ЦПК України, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, повторно, в судове засідання не з»явився (а.с.21-24). Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи, згідно рішення Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 25.10.2006 року, з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 31.08.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач умисне не виконує аліментні зобов»язання, в зв»язку з чим, станом на 01.01.2015 року, в нього виникла заборгованість по аліментах в сумі 31583,68 грн. (а.с.4-14). Згідно наданого розрахунку, неустойка (пеня), в зв»язку з несплатою відповідачем аліментів за період з червня 2007 року і по грудень 2014 року (включно), складає 9147,40 грн. (а.с.15). Суд приймає даний розрахунок до уваги, оскільки він відповідає останнім роз»ясненням ВСУ, а саме щодо нарахування неустойки не на загальну суму боргу, а на щомісячну суму заборгованості. Таким чином позов підлягає задоволенню. Даних для зменшення розміру неустойки, відповідно до ч.2 ст.196 СК України, не встановлено. Судові витрати по справі, відповідно до ст.88 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

25.03.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу з [PERSON] має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, в зв'язку з чим просила стягнути аліменти на дітей в розмірі ? частини заробітку відповідача, щомісячно на двох дітей, до досягнення ними повноліття. Позивач та її представник позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Відповідач позов визнав частково в розмірі ? частини заробітку, оскільки за рішенням суду він сплачує аліменти в розмірі ? частини свого заробітку. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З копій свідоцтва про народження дітей (а.с. 4,5) вбачається, що сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Оскільки відповідач не надає допомоги на утримання дітей, суд вважає, що з відповідача з врахуванням матеріального стану сторін, слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на двох дітей щомісяця. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного до її віку. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

25.03.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 10.09.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося. На початку 2015 року позивачка з відповідачем почали жити окремо та припинили шлюбно-сімейні відносини з тієї причини, що відповідач з неповагою відносився до позивачки, не звертав уваги на її думку у вирішенні сімейних питань, не брав участі у веденні сімейного господарства та не надавав належної матеріальної допомоги, що призвело до того, що сторони втратили один до одного почуття взаєморозуміння та взаємоповаги. Малолітня дитина залишилася на утриманні позивачки та проживає разом з нею. Подальше сумісне життя та збереження родини позивачка вважає не можливим. Сумісного майна нажитого в шлюбі сторони не мають. В судове засідання позивачка надала заяву, у якій підтримала позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та просила розглянути справу без її участі. В судове засідання відповідач двічі повідомлений про час та місце судового засідання до суду не з'явився про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі: - копія паспорта позивачки (а.с.4) - свідоцтво про народження дитини (а.с.5) - довідка про склад сім»ї (а.с.6) - копія паспорта відповідача (а.с.7) - свідоцтво про шлюб (а.с.8) У відповідності до ст.104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. У відповідності до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення… Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

25.03.2015 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 20.07.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області, актовий запис №301. 16.12.2012 року від шлюбу народився син [PERSON] Відповідач не працює, матеріально сімю не утримує, здає до ломбарду техніку та золото, у звязку з цим виникають сварки, що негативно впливає на виховання сина. Зазанчені підстави призвели до розпаду сімї. Бажає розірвати шлюб, у звязку з тим, що вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач в судове засідання не зявився, надала заяву, в якій він підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідачка до судового засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно свідоцта про шлюб серія 1-НО №288519 від 20.07.2012 року між позивачкою та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб 20.07.2012 року, актовий запис №301 (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія 1-НО №013819 від 20.10.2012 року [PERSON] змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON], про що складено відповідний запис №52 (а.с.11). Згідно до свідоцтва про народження серія 1-НО №489902 від 21.12.2012 року у позивачки та відповідача є спільна дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сімя розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та їх дитині.

Outcome: approved