Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

25 червня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист права власності, усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи\~вимоги тим, що є власником квартири, що знаходиться в смт. Гранітне Малинського району Житомирської області по вул. Злагоди (до перейменування вул. Леніна), буд.13/22 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.05.1997 року. В даній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON], який вже більше двадцяти років по факту не проживає в квартирі та живе за іншою адресою. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити відповідно до обставин, зазначених у позовній заяві, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся за місцем реєстрації та фактичного проживання належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подав. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Згідно із ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до адоволення з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу від 06 травня 1997 року гр. [PERSON] продала належну їй квартиру №22 в житловому будинку №13 по вул.Леніна в смт. Гранітне Малинського району Житомирської області гр. [PERSON]. Даний договір зареєстровано в реєстрі за №ІІ-1659. Згідно реєстраційного напису на документі про право особистої власності за [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру №22 в житловому будинку №13 по вул.Леніна в смт. Гранітне Малинського району Житомирської області. За цією ж адресою, відповідно до довідки про склад сімї №336 від 23.05.2018 року, виданої КП «Гранітне-Комунгосп», зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON], донька позивача [PERSON] та онука [PERSON] (а.с.7). Також факт не проживання у квартирі №22 в житловому будинку №13 по вул.Леніна в смт. Гранітне Малинського району Житомирської області з 1997 року по даний час відповідача підтверджується підписами свідків, засвідчених секретарем Гранітненської селищної ради Малинського району Житомирської області (а.с.5). Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.13). Норми статей 15,16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні більше одного року без поважних причин, а тому позовні вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Відповідач не надав суду належних доказів поважної причини щодо своєї відсутності у спірній квартирі, чим не виконав вимоги\~ст. 83 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи.

Outcome: approved