Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

25 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ізмаїльський РВ ГУДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням мотивуючи тим, що в будинку №132 по вул. Болградська в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, який належить на праві власності позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №735 від 07.08.2008 року, зареєстрований відповідач. Проте з 2000 року відповідач не проживає за вказаною адресою, не сплачує комунальні платежі, житлом не користується, благоустроєм домоволодіння не займається. В будинку нема ніяких речей чи майна відповідача. З огляду на зазначене, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: вул. Болградська, № 132 в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Представник третьої сторони в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що є знайомою [PERSON], регулярно буває в гостях за адресою: вул. Болградська, 132 в с. Броска та за цей період відповідач рідко зявлявся у квартирі, більш ніж 10 років не проживає за вказаною адресою та, наскільки їй відомо, проживає в Криму. Свідок [PERSON] повідомила, що є сусідкою позивача та знайома з ним більш ніж 28 років. Відповідач за адресою позивача не проживає, останній час приїжджав приблизно півтора року назад. Сусід позивача [PERSON], допитаний у якості свідка, повідомив, що [PERSON] за адресою: вул. Болградська, 132 в с. Броска не проживає, та інколи приїжджав на декілька днів. Останній раз [PERSON] відвідував позивача більш ніж 1,5 роки тому назад. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №735 від 07.08.2008 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Бросківської сільської ради №43 від 23.05.2008 року, [PERSON] є власником житлового будинку №132 по вул. Болградська в с. Броска Ізмаїлі Одеської області, що підтверджується, також, технічним паспортом на будинок (а.с.4, 5,6). Як вбачається з витягу погосподарської книги виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] зареєстрований [INFO], по вул. Болградська в с. Броска, належному позивачу (а.с.7). Зазначене підтверджується довідкою Ізмаїльського районного відділу державної міграційної служби України в Одеській області № 14973 від 02.10.2015р. (а.с. 22). Згідно довідки № 1455 від 21.09.2015р. виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] зареєстрований [INFO], по вул. Болградська в с. Броска, але за зазначеною адресою не проживає (а.с.8). Згідно пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON]ЛО. за місцем реєстрації по вул. Болградська, 132 в с.Броска Ізмаїльського району Одеської області не проживає більше десяти років. За таких обставин, оскільки відповідач за місцем реєстрації за адресою: вул.Болградська, 132 в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області не проживає більше року, він втратив право користування житлом відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно\~ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України житлове приміщення зберігається за особою в разі її відсутності не більше шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В\~статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року\~(в подальшому Закон) визначено: місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрацією встановлюється офіційне місце проживання особи. Відповідно до ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Таким чином, будь-які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за адресою належного позивачу майна у відповідача відсутні. Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку в будинку №132 за адресою по вул. Болградська в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, який належить позивачу, відповідач створює перешкоди в реалізації ним в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити, та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №132, розташованим по вул. Болградська в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, оскільки позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved