Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

24 вересня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В своїй заяві позивач зазначила, що вони з відповідачем з 11 жовтня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . З лютого 2019 року вони припинили шлюбні відносини. Спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, постійні конфлікти та суперечки. Спільне подружнє життя суперечить її інтересам, збереження шлюбу неможливе, вона з сином переїхала проживати до батьків. За новим місцем проживання вона має стабільну роботу та створила всі належні умови для розвитку дитини, влаштувала сина до дитячого садочку. У спілкуванні з відповідачем не перешкоджає. Таким чином, їх шлюб носить формальний характер, а сім`я фактично розпалася. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, шлюб укладений між нею та відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області 11 жовтня 2014 року, актовий запис 158 - розірвати та визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача судові витрати. У підготовче засідання позивач не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як зазначено в ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 11 жовтня 2014 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області 11 жовтня 2014 року, актовий запис 158 (а.с. 7). Від вказаного шлюбу мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області 27 січня 2015 року, актовий запис 13 (а.с. 8). Крім того, судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, постійні конфлікти та суперечки, проживають за різними адресами, спільного домашнього господарства не ведуть. Дитина проживає разом з позивачем. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтями 160 ч. 1, 161 ч. 1, 2 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти задоволення позову не заперечує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати та визначити місце проживання малолітнього сина з позивачем - [PERSON] . Згідно із ч. 2 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову підлягає поверненню позивачу з державного бюджету Решта 50 відсотків підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивачем документально підтверджені понесені нею витрати по сплаті судового збору за дві вимоги немайнового характеру в сумі 1536 грн. 80 коп., таким чином поверненню позивачу з державного бюджету та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі по 768,40 грн. (50 % від 1536,80 =768,40).

Outcome: approved