Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

26.12.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом (т.1, а.с. 1-7) до Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України (далі - ОНДЕКЦ МВС України), з урахуванням уточнення позовних вимог (т. 1, а.с. 98-102), остаточно просив суд: 1) визнати накази директора Одеського НДЕКЦ МВС України №69 від 29.11.2018 року в частині встановлення строку поновлення з 21.11.2016 року та №70 від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/ с - незаконними та скасувати їх; 2) визнати звільнення [PERSON] з роботи та посади заступника завідувача відділу завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують відділу інженерних, економічних, товарознавчів видів дослідження та оціночної діяльності Одеського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України за п. 1 ст. 40 КЗпП України - незаконним і поновити його на роботі в Одеському НДЕКЦ МВС України; 3) стягнути з Одеського НДЕКЦ МВС України на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу та затримку виконання судового рішення; 4) стягнути з Одеського НДЕКЦ МВС України на його користь відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 (п`ять) тисяч гривень. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2019 року, у задоволенні позову [PERSON] до Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про визнання наказів директора Одеського НДЕКЦ МВС України № 69 від 29.11.2018 року в частині встановлення строку поновлення на роботу та № 70 від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» незаконними і скасування їх, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію заподіяної моральної шкоди - відмовлено у повному обсязі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2019 року по справі призначено судове засідання для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Старостін С.О. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, у тому числі і вимогу, щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення. Разом з цим, позивач та його представник висловили незгоду з рішенням по суті. Новак-Кривчук Р.В. просив суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2019 року. Вважали що підстав для ухвалення додаткового рішення відсутні. Представники відповідача Будеянський С.Б . та Фролова І.О. у судовому засіданні, вважали можливим постановити додаткове рішення в частині судових витрат. Разом з цим заперечували проти ухвалення додаткового рішення суду в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення. Суду пояснили, що відповідачем в ході розгляду справи надавались пояснення та докази на підтвердження відсутності затримки в поновлені на роботі позивача [PERSON] та повного погашення середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначеної рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03.10.2017 року, (по справі № 521/21535/16-ц). Тому вважають позов [PERSON] необґрунтованим. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Як вбачається з мотивувальної частини рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2019 року, суд при ухваленні рішення вирішивши питання про право на отримання середньої заробітної плата за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника, не зазначив в резолютивній частині рішення точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати та судом не вирішено питання про судові витрати. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року, яке набрало законної сили, встановлено, що розмір середньомісячної заробітної плати [PERSON] становить 12694 гривень 82 копійки; середньоденна заробітна плата позивача 619 гривень 26 копійок. Оскільки судом встановлено, що кількість робочих днів [PERSON] за час затримки виконання рішення суду з дати допущення до негайного виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року до дати 29.11.2018 року видачі наказу директора ОНДЕКЦ МВС України Костіна О.Ю. № 69 про поновлення [PERSON] на посаді включно: в загальному складає - 349 робочих дні, тому суд приходить до висновку що у позивача [PERSON] виникло право на отримання середньої заробітної плата за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника з 12.07.2017 року по 29.11.2018 рік, у загальній сумі 216 121, 74 грн. (349 робочих дні Х 619 гривень 26 копійок). Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму 216 121, 74 грн. середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника з 12.07.2017 року по 29.11.2018 рік. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Поряд з цим, відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, оскільки позивач при зверненні до суду, судового збору не сплачував, так як звільнений від його сплати з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати у розмірі 1% від задоволеної частини позову, що складає 2161,21 грн. Стосовно цих вимог сторони подавали докази і давали пояснення, однак рішення з цього приводу не ухвалено, що в подальшому може ускладнити виконання судового рішення, тому відповідно до положень ст. 270 ЦПК України по справі необхідно постановити додаткове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved