Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

24 березня 2014 року уповноважений представник територіальна громади в особі Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області Рудич В.І. на підставі ст. 1277 ЦК України, ст. 278 ЦПК України звернулась до суду із заявою про визнання спадщини, померлої [INFO] року [PERSON] відумерлою та передачу її у власність територіальної громади в особі вищевказаної сільської ради. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилась не витребувана спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 3,91га, яка розташована на території Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області. та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 514185. Залишену після смерті [PERSON] спадщину у встановлений законодавством термін ніхто не прийняв, спадкоємців останньої на теперішній час не виявлено в зв'язку з чим спадщина може бути визнана судом відумерлою. Будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, представник заявника - Сагайдацькій сільський голова Рудич В.І. в судове засідання не з'явився, до суду надіслав письмову заяву в якій підтримав заявлені вимоги, просив визнати спадщину померлої [PERSON] відумерлою, а справу розглянути без участі представника заявника. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. 20 травня 20003 року в с. Сагадак Шишацького району Полтавської області померла [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть № 16 від 21.05.2003 по Сагайдацькій сільській раді Шишацького району Полтавської області та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00013675390 від 29 березня 20014 року (а.с.11-12). Померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 514185, виданого Сагайдацькою сільською радою народних депутатів 22 серпня 2001 року за реєстровим номером 307 належала земельна ділянка площею 3,91га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сагайдацької сільської ради (а.с.4). Як слідує зі змісту заяви про визнання спадщини відумерлою станом на час розгляду справи в суді вказана спадкова земельна ділянка рахується не витребуваною. Як встановлено з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 33948526 виданої Шишацькою державною нотаріальною конторою 14 травня 2013 року інформація про спадкові справи або видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. Згідно довідки Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області від 24 березня 2014 року № 333 померла [INFO] року [PERSON] до моменту смерті проживала в [INFO]. На момент смерті разом з нею були зареєстровані та проживали син - [PERSON], який помер [INFO] року (актовий запис № 17 від 09.04.2009) та онук - [PERSON], який помер [INFO] року (актовий запис № 13 від 07.05.2008 року) (а.с.6). Враховуючи те, що [PERSON], який являється спадкоємцем 1 черги за законом після померлої, проживав разом з нею на день її смерті і помер лише [INFO], звертався 21 травня 2006 року до органів РАЦС із заявою про реєстрацію факту смерті своєї померлої матері та отримав свідоцтво про смерть, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00013675390 від 29 березня 20014 року, а у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що він відмовився від прийняття спадщини, суд вважає, що він прийняв спадщину (не переоформивши її належним чином на себе за життя), шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном відповідно до вимог п. 1 ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спадкових правовідносин. Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Факт відсутності в Спадковому реєстрі інформації про спадкові справи або видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] не є достатнім доказом відсутності спадкоємців у останньої або неприйняття ними спадщини, оскільки в разі фактичного прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (п. 1 ст. 549 ЦК УРСР) або шляхом не заявлення у 6-ти місячний строк відмови спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України) спадкова справа не заводиться. Так, згідно п. 11. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа є заява про видачу свідоцтва про право на спадщин, а не заява про прийняття ним спадщини, подання якої в такому випадку не вимагається. При цьому звернення спадкоємця до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину є його не обмеженим у часі правом, а не обов'язком. Крім того судом встановлено, що по батькові померлої було «[PERSON]», в той час, як пошук нотаріусом у Спадковому реєстрі здійснювався за параметрами [PERSON], що може суттєво вплинути на результати такого пошуку. Згідно ч.1 та п. 8 ч. 2 ст. 234 ЦПК України справи про визнання спадщини відумерлою суд розглядає в порядку окремого провадження, яке є видом непозивного цивільного судочинства. Згідно приписів ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Таким чином заявники у цивільних справах окремого провадження не звільняються від встановленого ст. 60 ЦПК України обов'язку доказування і подання доказів. Так, згідно вказаної статті кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як слідує із приписів ч.ч. 1-3 ст. 1277 ЦК України та ст. 278 ЦПК України суд визнає спадщину відумерлою та передає її у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття. В той же час, за наявності обов'язку доказування своїх вимог, заявником не були надані суду для дослідження достатні докази, які б повній мірі підтверджували відсутність спадкоємців у померлої [PERSON], або факт неприйняття ними спадщини відповідно до вимог цивільного законодавства, а отже вимоги заявника не підлягають задоволенню через їх недоведеність. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed