Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

25.08.2020 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернулось Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ, позивач) з позовом до [PERSON] , в якому просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 32 802,29 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування своїх позовних вимог Моторне (транспортне) страхове бюро України зазначило, що 27.07.2018 року о 16:30 годині в м. Дніпрі на вул. Січеславська Набережна, в районі електроопори 31 сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю: автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля Citroen, д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON] ). Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль Citroen, д.н.з. [NUMBER] , та завдано шкоди власнику вказаного транспортного засобу (механічні пошкодження транспортного засобу, зафіксовані в довідці про ДТП та в акті огляду транспортного засобу з додатками). За поясненнями позивача, згідно з довідкою про ДТП та постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2018 року, справа № 203/2807/18, ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] о. пунктів 1.3, 1.5, 2.3. (б) Правил дорожнього руху. Водночас [PERSON] на момент ДТП не застрахував цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», інформація про що була відсутня в базі даних МТСБУ. Як зазначив позивач, понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою загалом становлять 32802,29 грн, з яких: 31942,29 грн - вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 16-08-18Р про оцінку транспортного засобу Citroen, д.н.з. [NUMBER] , 860,00 грн - витрати позивача на послуги щодо урегулювання по справі та визначення розміру шкоди. Тому, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь 32802,29 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 27.08.2020 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Разом з позовною заявою подав клопотання, в якому просить суд розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судові засідання, призначені на 25.09.2020 року, 15.10.2020 року, 16.11.2020 року, відповідач, який був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, не з`явився, відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку з цим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК Країни, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2018 року, справа № 203/2807/18, [PERSON] було визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави у сумі 340,00 грн, стягнуто судовий збір у розмірі 352,40 грн. (набрала законної сили станом на 02.10.2018 року). Вказаною постановою встановлено, що 27.07.2018 року о 16 год. 30 хв. в м. Дніпрі на вул. Січеславська Набережна в районі електроопори 31, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, відволікся від керування та допустив зіткнення з автомобілем Citroen, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим порушив п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б) ПДР; пасажир автомобіля Citroen, д.н.з. [NUMBER] , - [PERSON] отримала тілесні пошкодження, автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків (а.с.9). За відомостями з Централізованої бази даних МТСБУ станом на 27.07.2018 року за транспортним засобом, д.н.з. [NUMBER] , не виявлено наявності чинного договору внутрішнього страхування (а.с.10). Водієм транспортного засобу Citroen, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] було складено та направлено повідомлення від 30.07.2018 року про ДТП на адресу ПРАТ «СК Уніка» (а.с.11). Власником транспортного засобу Citroen, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] було складено заяву від 05.10.2018 року на адресу МТСБУ щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що сталася 27.07.2018 року о 16 год. 30 хв. в м. Дніпрі на вул. Січеславська Набережна в районі електроопори 31, за участю транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Citroen, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (а.с.12). Розмір регламентної виплати 31942,29 грн, яка була виплачена потерпілій особі МТСБУ, а також розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку 860,00 грн, який МТСБУ було сплачено особам, які надавали послуги по врегулюванню справи, здійснювали збір документів, визначення розміру завданої шкоди, підтверджується матеріалами справи, а саме копіями: звіту № 16-08-18Р про оцінку транспортного засобу Citroen, д.н.з. [NUMBER] з додатками, в тому числі фототаблиці; рахунку-фактури № СФ-308 від 06.09.2018 року; акту виконаних робіт від 06.09.2018 року; наказу МТСБУ від 12.11.2018 року № 10371 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] »; довідки МТСБУ № 1 від 07.11.2018 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих; платіжних доручень від 21.09.2018 року № 993474 на суму 860,00 грн, від 12.11.2018 року № 1013832 на суму 31942,29 грн (а.с. 14-26). Відповідач не виконав в добровільному порядку регресні вимоги МТСБУ (сума регресної вимоги: 32802,29 грн), про що зазначено в претензії від 04.11.2019 року вих. № СУ/51854/4 (а.с. 27). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу несплати відшкодування [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 32802,29 грн майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Підпунктом «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її завдання транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Матеріалами справи підтверджено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача в порушення вимог п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не була застрахована. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Під час судового розгляду справи знайшли своє підтвердження твердження позивача про те, що майнова шкода власнику автомобіля Citroen, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] завдана в результаті ДТП, що сталася внаслідок порушення [PERSON] о. п.п. 1.3, 1.5, п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху. Відповідно до пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, до яких відповідач не належить. Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (постанова КЦС ВС від 13.02.2019 року, справа № 369/13976/15?ц; постанова КЦС ВС від 27.03.2019 року, справа № 806/2?1093/2011). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Наявні в матеріалах справи письмові докази підтверджують наявність у позивача права вимагати від відповідача відшкодування майнової шкоди в порядку регресу в загальному розмірі 32802,29 грн (31942,29 грн - вартість відновлювального ремонту, пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 16-08-18Р про оцінку транспортного засобу Citroen, д.з.н. [NUMBER] , + 860,00 грн - витрати позивача на послуги по врегулюванню по справі та визначенню розміру шкоди), заподіяної власнику автомобіля Citroen, д.з.н. [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка мала місце 27.07.2020 року о 16:30 годині в м. Дніпрі на вул. Січеславська Набережна, в районі електроопори 31, з вини відповідача. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. На підставі наведеного вище, суд, вважаючи доведеним факт сплати позивачем страхового відшкодування у зазначеному в позові розмірі та наявність у позивача права на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а саме: з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає стягненню завдана майнова шкода в порядку регресу в загальному розмірі 32802,29 грн (тридцять дві тисячі вісімсот дві гривні 29 копійок), заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн (платіжне доручення від 28.05.2020 року № 9797876 на суму 2102,00 грн).

Outcome: approved