Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

24.2.2017року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просила:- визнати недійсним правовідношення, яке виникло на підставі Іпотечного договору від 16 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В., та зареєстровано в реєстрі № 3997; - визнати недійсним правовідношення, яке виникло на підставі Договору про зміну Іпотечного Договору від 05 березня 2008 року, посвідченого 16 серпня 2007 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Мазарчук Н.В., та зареєстровано в реєстрі № 3997. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що в серпні 2007 року її колишній чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбі до 09.03.2011 року, у ТОВ КБ «Експобанк» отримав декілька кредитів. 16.08.2007 р. між нею та ТОВ КБ «Експобанк» було укладено договір поруки, яким поручалася за виконання [PERSON] зобов'язань за Договором кредитної лінії від 15.08.2007 р. Однак сам договір кредитної лінії вона не бачила, та ТОВ КБ «Експобанк» її не ознайомлював з умовами зазначеного Договору. Також зазначила, що 16.08.2007 року між нею та ТОВ КБ «Експобанк» було укладено Іпотечний Договір, який зареєстровано в реєстрі за № 3997 та який вона вважає недійсним. Так, позивач зазначає, що 09.11.2007 року ТОВ КБ «Експобанк» припинив діяльність, а ПАТ «КБ Експобанк» в цей же день- розпочав свою діяльність. Згідно п.8.3 іпотечного Договору від 16.08.2007 р. ПАТ КБ «Експобанк» попередньо повинен був внести зміни до даного договору, чого зроблено не було. Вона ж ні з ТОВ КБ «Експобанк», ні з ПАТ КБ «Експобанк» ніяких змін та узгоджень до зазначеного іпотечного договору не підписувала. Тому вважає, що іпотечний договір від 16.08.2007 року не перейшов до ПАТ КБ « Експобанк». Крім того, у відповідності до п.8.6 іпотечного договору, у разі зміни реквізитів однієї з сторін, відповідна сторона зобов'язана в триденний термін письмово повідомити іншу сторону. Відповідний пункт Договору не було дотримано ні ТОВ КБ «Експобанк», ні ПАТ КБ «Експобанк», та не надіслано на її поштову адресу рекомендованого листа з повідомленням про зміну реквізитів. Також зазначила, що 05.03.2008 року між ВАТ «КБ Експобанк» та нею, [PERSON], було підписано Договір про зміну Іпотечного Договору, посвідченого 16.08.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 3997, та викладено сам договір в новій редакції. Згідно відомостей ЄДР- ВАТ «КБ Експобанк» не було зареєстровано станом на день внесення змін до договору. Вважає, що відповідна підстава тягне за собою наслідок-порушення абз.1 п.1 ч.1 ст.18 ЗУ «Про іпотеку», за яким іпотечний договір повинен містити такі істотні умови для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів-найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців. Зауважила, що в порушення вимог п.3 ч.1 ст.18 ЗУ «Про іпотеку», ні Договір про зміну Іпотечного Договору від 05.03.2008 р., ні Іпотечний Договір від 16.08.2007 р. в п.1.2 не містять кадастрового номер земельної ділянки, яка була предметом Іпотеки. 10.04.2017 року ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області залучено до участі в справу в якості третьої особи ТОВ ФК «Фінтайм Капітал». В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги просив суд позов задовольнити, а також зазначив, що відповідно до додаткових пояснень (а.с.126-132) наявні підстави для визнання оспорюваних позивачем Іпотечного договору та Договору про внесенні змін до Іпотечного договору недійсними, зокрема у зв'язку з тим, що застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в Іпотечному договорі потребує під час укладення такого Іпотечного договору щодо спільного майна отримання окремої згоди другого з подружжя на включення до цього договору іпотеки відповідного застереження; відсутність такої згоди дає можливість визнати відповідного застереження недійсним. Також зазначає, що відповідно до ч.1 ст.227 ЦК України встановлює, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії). може бути визнаний судом недійсним, та що ч.2 ст.203 ЦК України передбачає, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, в той час, як Експобанк не мав ліцензії Національного банку України на здійснення валютних операцій, а отже необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладенні Іпотечного договору У судове засідання представник відповідача ПАТ «КБ «Експобанк» не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень та заяви про розгляд справи за його відсутності не направив. На адресу суду надійшла заява представника АТ «КБ «Експобанк» Павлюк А.А., в якій просив застосувати строки позовної давності до вимог [PERSON] про визнання недійсним іпотечного договору та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа Вишеньківська сільська рада в судове засіданні не з'явилася. На адресу суду за підписом сільського голови Т.Г. Кулинич надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їхнього представника, при вирішенні справи покладаються на думку суду. Від третьої особи - органу опіки та піклування Бориспільської РДА , також надійшла заява за підписом в.о. начальника служби у справах дітей та сім'ї Корніяки Л.Г. з проханням розглянути справу за відсутності представника, при вирішенні спору покладаються на думку суду та просять прийняти рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Представник третьої особи ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Вважає позов недоведеним, а твердження позивача такими, що не відповідають дійсності. Крім того, зазначив, що іпотечний договір було укладено в 2007 році, позивач з позовом про його недійсність звернулася лише у 2017 році, через 10 років після його укладення, тобто після спливу загального строку позовної давності, встановленого законом - 3 роки. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 16 серпня 2007 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Експобанк» було укладено Договір кредитної лінії № 11/USD-СК, про надання кредиту на споживчі цілі у межах суми(ліміту) кредитної лінії, що становить 300000 доларів США, а в подальшому укладено ряд додаткових угод, якими, зокрема, змінено розмір кредитної лінії: 300000 доларів США з 16 серпня 2007 року по 05 березня 2008 року, 600000 доларів США - з 05 березня 2008 року по 15 серпня 2014 рок, змінювалась відсоткова ставка, графік погашення кредиту (а.с.75-84). На забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним Договором кредитної лінії № 11/USD-СК, 16 серпня 2007 року між ТОВ «КБ Експобанк» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 11/USD-СК ( а.с.9-10), а також між ТОВ КБ «Експобанк» та [PERSON] 16.08.2007 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В., зареєстрований в реєстрі за номером № 3997( а.с.11-13). Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: - земельна ділянка, загальною площею 0,1853га, що розташована: [ADDRESS], що належить [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 10.08.2005 р., виданого на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.07.2005 р., та об'єкт незавершеного будівництва під [ADDRESS] готовністю 85% та вартістю 3111000 гривень. Предмет іпотеки є спільною сумісною власністю подружжя іпотекодавця і передається в іпотеку за цим Договором за згодою чоловіка іпотекодавця (п.1.3.1 Іпотечного договору - а.с.11-13) В подальшому, 05 березня 2008 року, між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк « Експобанк» та [PERSON] було укладено Договір про зміну Іпотечного Договору, посвідченого 16.08.2007 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В.Д., та зареєстрованого в реєстрі за № 3997 (а.с.14-16). П.1.1 Договору про зміну Іпотечного Договору визначено, що відповідно до цього Договору забезпечується іпотекою виконання Позичальником зобов'язань за договором кредиту. За умовами договору кредиту Позичальник, зокрема, зобов'язаний повернути іпотекодержателю кредит, розмір якого не перевищує 600000 доларів США до 15 серпня 2014 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитом у розмірі, що встановлений Договором кредиту, неустойку у розмірі та випадках, передбачених Договором кредиту і цим Договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги ( а.с.14-16). Предметом іпотеки за Договором (п.1.2) є нерухоме майно, а саме: - земельна ділянка, загальною площею 0,1853 га, що розташована: [ADDRESS], що належить [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 10.08.2005 р., виданого на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.07.2005 р. , та домоволодіння під [ADDRESS], що належить іпотекодавцю відповідно до Свідоцтва [NUMBER] про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 29.01.2008 року, виданого Вишеньківською сільською радою на підставі рішення від 21.09.2007 №626 (а.с.14-16). Предмет іпотеки є спільною сумісною власністю подружжя іпотекодавця і передається в іпотеку за цим Договором за згодою чоловіка іпотекодавця (п.1.3.1 Іпотечного договору - а.с.14-16) Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його зобов'язання. Правочин у всіх випадках повинен визначатися недійсним, якщо він суперечить імперативним нормам закону. Згідно зі ст.ст. 3, 17 ЗУ «Про іпотеку» також передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання тільки дійсного зобов'язання. Дана стаття встановлює, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про іпотеку» законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного кодексу України , Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України. Згідно зі ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом, що регулює відповідні відносини у сфері іпотеки.. Встановлено, що всупереч твердження позивача, укладені між нею та ВАТ «КБ «Експобанк» Іпотечний договорі від 16 серпня 2007 року та Договір про зміну іпотечного Договору від 05. Березня 2018 року містять усі необхідні відомості, визначені ч.1 ст.18 Закону України «Про іпотеку», зокрема найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців ВАТ КБ «Експобанк» та прізвище, ім'я по-батькові, адресу постійного проживання, ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів [PERSON], а також зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання, посилання на правочин, й якому встановлене основне зобов'язання; опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації та реєстраційні дані, а також цільове призначення земельної ділянки. При цьому суд звертає увагу, що в редакції Закону України «Про іпотеку» на момент укладення іпотечного договору, не було передбачено необхідною умовою - зазначення кадастрового номеру земельної ділянки. Суд також звертає увагу, що згідно із змістом Статуту Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» (а.с.106-112) воно є правонаступником всіх прав та обов'язків відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», яке є правонаступником всіх прав та обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційного банку «Експобанк», рішення про реорганізацію якого було прийнято загальними зборами учасників 06 серпня 2007 року протокол №6. Згідно з Довідкою з Єдиного Державного реєстру підприємстві та організацій України (ЄДРПОУ) первинна реєстрація юридичної особи ПАТ «КБ «Експобанк» була здійснена 26.12.1991 року (а.с.113-114). Той факт, що у зв'язку з реорганізацією ВАТ «КБ «Експобанк» в публічне акціонерне товариство не було внесено зміни до іпотечного договору, не має своїм наслідком його недійсність, оскільки на момент укладення договору усі вимоги були сторонами дотримані. Враховуючи, що ТОВ «КБ «Експобанк» з 03.03.2003 року, та ВАТ КБ «Експобанк» з 23.11.2007 року мали відповідні ліцензії Національного банку України на здійснення операцій з валютними цінностями, що підтверджується відповідним витягом (а.с.136-142), доводи позивача, щодо відсутності у ВАТ КБ «Експобанк» необхідної цивільної дієздатності (правоздатності) на укладення Іпотечного договору та відповідно змін до нього в забезпечення зобов'язання, визначеного в іноземній валюті, слід визнати необґрунтованими. Щодо додаткових доводів позивача та її представника про недійсність укладеного Іпотечного договору від 16 серпня 2007 року та Договору про зміну Іпотечного Договору від 05 березня 2008 року суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до статті 578 ЦК України та статті 6 Закону України від 5 червня 2003 рок № 898-IV «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників. Така згода за своєю правовою природою є одностороннім правочином. Згідно із частиною першою статті 219 ЦК України в разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Разом з тим відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України в разі вчинення одним зі співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв'язку Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у справі №6-1912цс15 (постанова від 27 січня 2016 року) дійшла висновку, що укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України №1622цс15 від 07 жовтня 2015 року. Проте, зі змісту п.2.2 Договору кредитної лінії, укладеного 16 серпня 2007 року між ВАТ «КБ «Експобанк» та [PERSON] вбачається, що сторонами погоджено, що забезпеченням зобов'язань позичальника є іпотека об'єкту незавершеного будівництва - житловий будинок (2006 - незавершене будівництво - готовність 85 %) та земельна ділянка площею 0,1853 га, що знаходяться за адресою : [ADDRESS], та належить на праві власності майновому поручителю позичальника [PERSON] та порука [PERSON] (дружина починальника). Договір іпотеки укладається Позичальником та/або майновим поручителем з Банком нотаріально. У разі ухилення Позичальника від виконання цих обов'язків Банк може в судовому порядку вимагати від Позичальника забезпечення зобов'язань та/або відмовити у наданні кредиту (а.с. 75-76). Крім того, відповідно до змін внесених до п.2.2 Договору кредитної лінії №11/USD-СК від 16 серпня 2007 року, внесеними Додатковою угодою №2 від 05 березня 2008 року, укладеної між ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» та Позичальником [PERSON], сторонами погоджено, що забезпеченням зобов'язань позичальника є іпотека житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1853 га, що знаходяться за адресою : [ADDRESS], що належать на праві власності майновому поручителю [PERSON], та порука [PERSON] (дружина починальника). Договір іпотеки укладається Позичальником та/або майновим поручителем з Банком нотаріально. У разі ухилення Позичальника від виконання цих обов'язків Банк може в судовому порядку вимагати від Позичальника забезпечення зобов'язань та/або відмовити у наданні кредиту (а.с.78) . За змістом вказаної Додаткової угоди №2 від 05 березня 2008 року, з умовами договору була ознайомлена позивач [PERSON], про що свідчить її підпис на угоді (а.с.78-зворот). Наведене свідчить про те, що [PERSON] було відомо про його обов'язок особисто, або за участі [PERSON] укласти з ВАТ КБ «Експобанк» та нотаріально посвідчити Іпотечний договір, яким передати в іпотеку : об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок (2006 - незавершене будівництво - готовність 85 %), а в подальшому - зареєстроване за позивачем на праві власності домоволодіння та земельну ділянку площею 0,1853 га, що знаходяться за адресою : [ADDRESS], право власності на які було набуто позивачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Наведене свідчить про добросовісність дій первісного кредитора та іпотекодержателя за оспорюванами іпотечними договорами - ВАТ «КБ Експобанк». Щодо доводів позивача, що застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в Іпотечному договору прирівнються до Договору про задоволення вимог іпотекодержателя та потребує під час укладення такого іпотечного договору щодо спільного майна отримання окремої згоди подружжя на включення до цього договору іпотеки відповідного застереження, то вони не можуть бути прийняті судом як підстава для задоволення позову про визнання недійсним Іпотечного договору, враховуючи наступне. Так, відповідно до вимог ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» в редакції закону, чинній на момент укладення оспорюваних правочинів, с торони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. За змістом ч.2 та 3 вказаної статті (в редакції закону, чинній на момент укладення Договорів іпотеки), договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Отже, чинним на момент укладення оспорюваних договорів іпотеки законодавством було передбачено, і в цій частині положення законну не зазнали суттєвих змін, що застереження в іпотечному договорі про задоволення вимог іпотекодержателя, прирівнюється до окремого договору, та має своїм наслідком реалізацію прав іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, тобто без додаткової згоди іпотекодателя. Враховуючи, що оспорюване позивачем одночасно з усім іпотечним договором застереження про задоволення вимог іпотекодержателя прирівнюються законом до окремого виду договору, який за змістом ч.2 ст.3, ч.2 ст.6, ч.1 ст.18 Закону України «Про іпотеку» мав бути укладений в письмовій формі та підлягав нотаріальному посвідченню, він мав укладатися за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Проте, враховуючи вищенаведенні встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд прийшов до висновку, що укладення нотаріально посвідченого Іпотечного договору між ВАТ «КБ «Експобанк» та [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань позичальника - її чоловіка [PERSON] за Договором кредитної лінії №11/USD-СК від 16 серпня 2007 року, було вчинено з відома та за взаємною згодою [PERSON] та [PERSON], а отже, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України у справі №6-1912цс15 (постанова від 27 січня 2016 року), сам лише факт відсутності нотаріально посвідченої заяви на укладення Іпотечного договору та внесенні до нього застереження про задоволення вимог іпотекодержателя не може бути достатньою підставою для визнання Іпотечного договору недійсним. Крім того, позивачу [PERSON] було відомо про включення до Іпотечного договору умови - застереження про позасудове задоволення вимог іпотекодержателя (п.п.4.2, 4.3, 4.4), проте з моменту укладення Іпотечного договору - з 16 серпня 2007 року-, та Договору про зміну Іпотечного договору - з 05 березня 2008 року -, позивач до суду з позовом про визнання такого застереження недійсним не зверталась, пропустила строк позовної давності без поважних причин, що відповідно до заяви відповідача та третьої особи з урахуванням вимог ст.ст.256,257,367 ЦК України є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. Як встановлено судом, іпотечний договір було укладено 16.08.2007 року, договір про зміни до іпотечного договору укладений 05.03.2008 року, а позовна заява позивачем [PERSON] подана до суду 24.02.2017 року. Тобто, [PERSON] пропущено загальний строк позовної давності, встановлений законом, 3 роки. Обставин, які б свідчили про поважність причини пропущення позовної давності, судом не встановлено. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні [PERSON] щодо визнання недійсними Іпотечного договору та Договору про зміну Іпотечного договору та відповідно визнання недійсними правовідношення, що виникло на підставі їх укладення, задоволенню не підлягають у зв'язку з їх безпідставністю, а також в частині позовних вимог щодо застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в Іпотечному договорі та в Договорі про зміну Іпотечного договору - з підстав пропуску позовної давності. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed