Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

25.05.2021 року позивач звернулась до суду із даною позовною заявою вказуючи, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . У шлюбі у них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано 05.02.2019 року. Повнолітня дочка навчається в Київському університеті культури, на денній формі навчання, на контрактній основі, строк навчання з 15.09.2020 по 30.06.2024 року, не отримує стипендії, не має інших джерел доходів, а в добровільному порядку відповідач не допомагає матеріально. Позивач, посилаючись на вище викладене та на ст. ст. 182, 191, 199, 200 СК України, ст. ст. 4, 175-177ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися у розмірі ј частки його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 09.06.2021 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами на 08.07.2021 року. Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст.278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву на позовну заяву, заперечень. Позивач та відповідач належним чином повідомлені про розгляд справи судом. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін суду не надходило. З огляду на вказане суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності учасників справи. 18.06.2021 року відповідач подав до суду відзив, яким звертає увагу суду на те, що він не ухиляється від свого обов`язку щодо утримання спільної з позивачкою дітей. Окрім іншого він має на своєму утриманні малолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] дитини - дочки [PERSON] . В даний час він не працює, але по мірі можливості допомагає у вихованні та утриманні дочки. Одночасно відповідач зазначив, що він на своєму утриманні має матір пенсіонерку, [PERSON] , 1952 року народження. Просить суд взяти до уваги його відзив. Здійснити розгляд справи без його участі. Задовольнити позовні вимоги частково, у розмірі 1000,00 гривень щомісячно. 25.06.2021 року позивач подала відповідь на відзив де зазначила, що просить суд задовольнити її вимоги викладені у позовній заяві . Позивач спростовує твердження позивача та зазначає, що відповідач [PERSON] не надав доказів того, що його малолітня донька [PERSON] ( від іншого шлюбу) перебуває на його утриманні. Окрім того, твердження відповідача про перебування на його утриманні матері пенсіонерки, є голослівним, оскільки для ствердження цих обставин він до свого відзиву не надав жодного письмового доказу. Навела розрахунок витрат повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, який складає в середньому, щомісячно - 5287,00 грн, на ствердження чого надала письмові докази понесених витрат на утримання доньки. Звертає увагу суду, що дитина навчається за денною формою навчання та не має можливості самостійно заробляти кошти. Суд, ознайомившись із позовною заявою, відзивом, відповіддю на відзив, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] . Матір`ю повнолітньої дитини є позивач [PERSON] , батьком відповідач [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про народження дитини ( а.с.7). [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою : [ADDRESS] ( а.с.8), та є студентом І курсу, денної форми навчання на контрактній основі Київського університету культури, ІV рівня акредитації. Термін навчання з 15.09.2020 по 30.06.2024 року, що стверджує довідка навчального закладу № 2009 від 27.04.2021 року ( а.с.9), договір про підготовку фахівця з вищою освітою № 36159 ( а.с.22, 23). За рішенням суду від 24.10.2018 року [PERSON] сплачував на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі ј частки доходу всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до її повноліття ( а.с.18-19). 20.03.2021 року позивач досягнула повноліття та виплата аліментів припинилась. В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступних міркувань. Так, згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд звертає увагу, що позивач просить суд визначити спосіб стягнення аліментів у частці від доходу батька дитини. Оскільки таким правом наділений саме той з батьків разом з яким проживає дитина. В даному випадку дитина проживає разом з матір`ю. А відтак визнання відповідачем позову у твердій грошовій сумі не узгоджується із зазначим та вимогами визначеними ч. 3 ст. 181 ЦПК України. Позивач зазначає, що загальний розмір витрат щомісячно складає: вартість навчання 29000,00 гривень на рік, щомісячна оплата 2417,00 гривень; витрати на проїзд до смт Володарка з міста Києва тричі на місяць складають 600,00 гривень; прожитковий мінімум для осіб працездатного віку з 01.01.2021 по 30.06.2021 року складає 2270,00 гривень. Всього 5287,00 гривень. З даного розрахунку позивач виходить і при визначенні розміру аліментів, які вона просить суд стягнути з відповідача, при цьому вказує, що донька навчається на денній формі навчання та не має можливості працювати, тому інших доходів для забезпечення своєї життєдіяльності вона не має. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання на денній формі навчання, на контрактній основі (а.с. 9,10-11) та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання ( канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям, оплатою на навчання та сплатою за гуртожиток.Також, суд вважає, що витрати позивача на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів. Оскільки позивач навчаючись на денній формі навчання, позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач заперечуючи проти вимог позивача вказує, що має на утриманні матір - [PERSON] , 1952 року народження, однак доказів перебування матері на його утриманні суду не надав. Вказує, що він не працює, та одночасно суперечить сам собі зазначаючи, що матеріально утримує сім`ю та допомагає матеріально позивачу. При визначені розміру аліментів суд бере до уваги обставину зазначену відповідачем у відзиві на позов, зокрема, що він має ще доньку - [PERSON] , 2020 року народження, на ствердження чого надав суду копію свідоцтва про народження. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, судом враховуються наступні обставини, зокрема: відповідач є особою працездатного віку, з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст.182 та ч.2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу. Із урахуванням вище наведеного, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення даного позову до суду і на період навчання доньки, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання ( канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям та який зобов`язаний утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, до досягнення нею двадцяти трьох років. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч. 2 ст. 182 СК України. Тому законодавчо встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Він не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до наведених обставин та норм чинного законодавства суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст.183 СК України присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача ( суд враховує наявність ще однієї дитини на його утриманні), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму. На даний час розміри законодавчо встановлених «аліментних» обмежень на 2021 рік складає: мінімальний гарантований розмір, грн (50 % прожиткового мінімуму): 01.01.2021 р. - 30.06.2021 р. - 1135,00 гривень, 01.07.2021 р. - 30.11.2021 р. - 1189,50 гривень, 01.01.2021 р. - 30.06.2021 р. -1240,50 гривень; мінімальний рекомендований розмір, грн (100 % прожиткового мінімуму) 01.01.2021 р. - 30.06.2021 р. - 2270,00 гривень, 01.07.2021 р. - 30.11.2021 р. 2379,00 гривень, 01.12.2021 р. - 31.12.2021 р. - 2481,00 гривень. Починаючи з дати пред`явлення позову і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою 23 років, щомісячно, що є адекватним та співмірним з урахуванням всіх наведених вище обставин. Визначений розмір аліментів, є реальним і дає змогу підтримати повнолітню доньку для забезпечення її життєдіяльності. Щодо розподілу судових витрат, суд врахує, що позивач в силу закону звільнена від сплати судового збору, а тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі - 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial