Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

26 березня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Розівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.02.2006 року у розмірі 15 968 грн. 90 коп., яка склалася із тіло кредиту 911 грн. 60 коп., нараховано відсотків за користування кредитом 5 684 грн. 17 коп., нараховано пені 8 136 грн. 52 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп. та штраф (процентна складова) 736 грн. 61 коп.. Також, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму понесених судових витрат\~у розмірі 1 762 грн. 00 коп.\~ Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.02.2006 року отримала кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овертрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua, складає між ним та банком договір, про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору. Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. Одночасно пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Відповідно до п.1.1.2.1.5 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по карткових рахунків. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, але відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору та станом на 04.03.2018 року має заборгованість у загальному розмірі 15\~968,90 грн. В звязку з тим, що відповідач на даний час продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашена, просять суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 15\~968,90 грн., а також понесені судові витрати у виді оплати судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 1762,00 грн. Відповідно до ухвали Розівського районного суду Запорізької області від 28.03.2018 року зазначена позовна заява залишена без руху та позивачеві надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків (а.с. 36). 15.05.2018 року позивачем виконані вимоги ухвали суду від 28.03.2018 року та усунені зазначені в ній недоліки (40-44). Відповідно до ухвали Розівського районного суду Запорізької області від 29.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 49). Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі довіреності [PERSON] у письмовій заяві, поданій до суду разом з позовною заявою, вказав, що позивач позов підтримує у\~повному обсязі по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та просить розглянути справу за його відсутністю (а.с. 33). Відповідач [PERSON] письмово повідомила судові про те, що нею частково визнаються обставини, зазначені у позовній заяві, та просить суд зменшити розмір пені до розміру тіла кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом, а також просить суд розгляд справи провести за її відсутності та винести рішення на розсуд суду (а.с.54). Сторони у судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.52,53), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с. 33,54).\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.211, ст.223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, викладену у позовній заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 07.02.2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] шляхом підписання анкети - заяви, уклали договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 8). При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку» складають між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у цій заяві (а.с. 8). Відповідно до ч. 1\~ст.\~634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд приходить до висновку, що між сторонами укладений кредитний договір від 07.02.2006 року, який по своїй суті є договором приєднання, відповідно до\~ст. 634 ЦК України. Частиною 1 статті 1054 ЦК України, визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі змістом ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст.\~612\~ЦК\~України передбачено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Нормами статті 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобовязання, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно до\~ч. 1 ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За змістом частини 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором (а.с. 19). Пунктом 2.1.1.5.5, та п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов), позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати\~ зобовязання з повернення кредиту, (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплаті винагороди Банку (а.с. 19 зворотна сторона). Пунктом 1.1.5.25 Умов передбачено застосування пені за несвоєчасну сплату кожного грошового зобовязання, передбаченого Договором та Умовами, у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення (а.с. 15 зворотна сторона). При порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів,\~ позичальник зобовязався сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено Тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни (п. 2.1.1.7.6) (а.с. 9,19 зворотна сторона). Позичальник [PERSON] користувалася коштами, разом з цим, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 5-7). Таким чином, [PERSON] станом на 04.03.2018 року має заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 15\~968,90 грн., яка склалась із тіла кредиту 911,60 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 5\~684,17 грн.,\~заборгованості за пенею 8\~136,52 грн., штрафу (фіксована частина) 500, 00 грн., штрафу (процентна складова) 736, 61 грн. Водночас, згідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини пятої статті 12 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року в справі № 6-100цс14). Таким чином, враховуючи, що розмір пені 8\~136,52 грн. значно перевищує розмір збитків 6\~595,77 грн. (заборгованість за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом), суд, діючи до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, вважає необхідним зменшити її розмір до розміру збитків, а саме до 6\~595,77 грн. Крім того, суд доходить висновку і про відсутність підстав для стягнення штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 736,61 грн. (процентна складова), виходячи з\~ наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 1.1.5.25 Умов передбачено застосування пені за несвоєчасну сплату кожного грошового зобовязання, передбаченого Договором та Умовами, у розмірі 0, 1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення (а.с. 15 зворотна сторона). У той самий час, умовами цього Договору, разом із Тарифами передбачена сплата штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, а саме порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому Договором, більш ніж на 30 днів (п. 2.1.1.7.6) (а.с. 9, 19 зворотна сторона). Враховуючи вищевикладене та вимоги статті 549 ЦК України, суд доходить висновку, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15). Таким чином, оскільки пеня і два види штрафу, нараховані в один і той же період, тобто є одним видом цивільно-правової відповідальності, то вимоги позивача про стягнення штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов, а саме штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу (процентна складова)\~в розмірі 736,61 грн., не підлягають задоволенню, оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути пеню відповідно до пункту 1.1.5.25 Умов. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається ПАТ КБ «Приватбанк», як на підставу своїх вимог до відповідача [PERSON], а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором станом на 04.03.2018 року в сумі 13\~191,54 грн., де 911,60 грн. тіло кредиту, 5\~684,17 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 6 595,77 грн. заборгованість за пенею. В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити. \~ \~ \~ \~ Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з [PERSON] в сумі 1 455 грн. 55 коп., виходячи з розрахунку: (13 191 грн. 54 коп. (розмір задоволених позовних вимог) * 1\~762 грн. 00 коп. (сума сплаченого судового збору) / 15 968 грн. 90 коп. (розмір заявлених позовних вимог) = 1 455 грн. 55 коп.

Outcome: partial