Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

26 липня 2018 року [PERSON] , звернулася до суду із позовом до Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] у с. Куликів Радехівського району помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 17.04.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області. На момент смерті спадкодавця були зареєстровані та проживали у [ADDRESS] [PERSON] , дружина останнього та мама позивача, а також - [PERSON] , брат позивача. У подальшому, [INFO] у смт. Лопатин Радехівського району померла мама позивача - [PERSON] . На момент смерті спадкодавця, разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] , [PERSON] - брат позивача, і який успадкував майнові права спадкодавця, зокрема майнові паї у майні пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства ПА « Куликів ». [INFO] у с. Куликів Радехівського району помер брат позивача [PERSON] . Згідно даних, викладених у довідці Куликівської сільської ради Радехівського району №206 від 30.05.2018 року, разом із [PERSON] , який помер [INFO] , разом з останнім без реєстрації проживала у [ADDRESS] , [PERSON] . За результатом звернення позивача до приватного районного нотаріального округу Юрченко О.В., останньою було зареєстровано спадкову справу №118/2018, проте відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності належних правовстановлюючих документів. Так, не успадкованими [PERSON] залишилися земельні ділянки, передані [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,1355 га, що розташовані на території Куликівської сільської ради Радехівського району, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] виданий на ім`я [PERSON] після смерті останньої. Крім позивача, інших осіб, які б претендували на майно спадкодавця, ні за законом, ні за заповітом немає. Позивач після смерті спадкодавця, фактично вступив в володіння спадщиною і надалі продовжує користуватись майном, зокрема зазначеними вище земельними ділянками. Відсутність правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав позивача, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому позивач вимушений звернутися з позовом до суду. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що [PERSON] постійно проживала по [ADDRESS] разом із [PERSON] до дня його смерті, тобто до [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , індивідуальний податковий номер [NUMBER] , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,1355 га, яка складається з двох земельних ділянок площами 0,1288 га та 1,0067 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Куликівської сільської Радехівського району Львівської області та належали [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 02.04.2001 року, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, однак надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повній мірі (а.с.37,39). Представник відповідача Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, клопотав про розгляд справи без участі представника (а.с.36). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , повторно виданим 17.04.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області (а.с.11). На момент смерті спадкодавця, що підтверджується довідкою Куликівської сільської ради Радехівського району №204 від 30.05.2018 року, разом із [PERSON] , який помер [INFO] , були зареєстровані та проживали у [ADDRESS] , [PERSON] , дружина останнього та мама позивача, а також, [PERSON] , брат позивача (а.с.12). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області 25 серпня 2010 року (а.с.13). На момент смерті спадкодавця, що підтверджується довідкою Куликівської сільської ради Радехівського району №207 від 30.05.2018 року, разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] [PERSON] - брат позивача і, який успадкував майнові права спадкодавця, зокрема майнові паї у майні пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства ПА « Куликів ». (а.с.14,17,18). За результатом звернення позивача до приватного районного нотаріального округу Юрченко О.В., останньою було зареєстровано спадкову справу №118/2018, проте відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності належних правовстановлюючих документів (а.с.19). [INFO] у с. Куликів Радехівського району помер брат позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 07.02.2018 року виконавчим комітетом Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис №03 (а.с.20). Згідно даних, викладених у довідці Куликівської сільської ради Радехівського району №206 від 30.05.2018 року, разом із [PERSON] , який помер [INFO] , разом з останнім без реєстрації проживала у [ADDRESS] [PERSON] і заповіт від імені померлого виконкомом сільської ради не посвідчувався (а.с.21). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , в графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , в графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.24). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] , виданого 02.04.2001 року головою Куликівської сільської ради народних депутатів на підставі рішення ХІІІ сесії ІІІ демократичного скликання Куликівської сільської ради народних депутатів від 29.03.2001 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №14814, вбачається, що земельна ділянка, площею 1,1355 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.16 - зворот). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved