Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

25 липня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до приватного підприємця Дворянова О [PERSON] про розірвання трудового договору. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона 10.11.2002 уклала трудовий договір з відповідачем\~ПП [PERSON] , на невизначений строк, та який було зареєстровано в Селидівському міському центрі зайнятості 14.11.2002. За умовами укладеного договору позивач була прийнята на роботу до ПП [PERSON] на посаду продавця. У липні 2004 року позивач фактично припинила здійснювати трудову діяльність у відповідача, але трудовий договір з ним не розірвано. Позивач звернулася до відповідача із вимогою внести до трудової книжки запис про припинення трудового договору. Проте відповідач відмовився вносити відповідний запис до трудової книжки. Враховуючи той факт, що [PERSON] позбавлена можливості звільнитися у відповідності до вимог чинного законодавства та у зв`язку з цим працевлаштуватися на законних підставах, позивач просить суд визнати трудовий договір укладений між нею та ПП [PERSON] від 10.11.2002, зареєстрований в Селидівському міському центрі зайнятості 14.11.2002 року - розірваним\~з 31.07.2004 року. Позивач у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, та задовольнити заявлені вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю та відзиву на позов не надходило. Представник третьої особи - Селидівський міський центр зайнятості, до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.\~280\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 06.09.2019 року, провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 10.11.2002 між позивачем та ПП [PERSON] було укладено безстроковий трудовий договір. Даний договір 14.11.2002 був зареєстрований в Селидівському міському центрі зайнятості. Згідно з п.п.1, 2 вказаного договору позивача безстроково з 10.11.2002 було прийнято на роботу до ПП [PERSON] на посаду продавця для реалізації товару. Як вказує позивач у поданій позовній заяві, з липня 2004 року трудові відносини між нею та ПП [PERSON] були фактично припиненні, як зі сторони працівника, так і приватного підприємця, у відповідності до ст.36 КЗпП України. При цьому трудовий договір між сторонами не розірвано, а отже позивач і надалі продовжує рахуватись працівником у ПП [PERSON] , в той час як нею не виконуються жодні зобов`язання за трудовим договором. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються цивільним законодавством, Кодексом законів\~про працю (далі - КЗпП України). Відповідно до ст.\~43\~Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст.\~21\~КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено п.1 ч.1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Відповідно до п.4 ч.1 ст.36\~КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно зі ст.\~38\~Кодексу законів\~про працю\~України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Згідно з Наказом Міністерства парці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін`юсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Згідно з п. п. 8, 9 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України N 260 від 08.06.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за N 554/5745, «Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою» у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Враховуючи, що трудові відносини між позивачем та відповідачем ПП [PERSON] фактично були припинені в липні 2004 року, відповідач на вимоги оформити розірвання трудового договору не реагує, позивач позбавлена можливості звільнитися у встановленому законодавством порядку, за ст.38 КЗпПУ, не має можливості розірвати укладений між нею та відповідачем трудовий договір за власною ініціативою, що порушує її конституційні права, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача до даного відповідача в частині розірвання трудового договору, на підставі ст. 38 КЗпП України, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Тому суд вважає необхідним зобов`язати центр зайнятості зняти вказаний трудовий договір з реєстрації, так як позов підлягає задоволенню. При пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved