Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

24 жовтня 2019 [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та повнолітнього [PERSON] , [INFO] , вказавши на те, що відповідач є їхнім батьком. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось. Відповідач не приймає участі у вихованні дітей та не забезпечує матеріальні потреби сім`ї, хоча зобов`язаний це виконувати. Відповідач працює, тому має можливість забезпечити належне виховання та утримання синів. На підставі наведеного позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] к розмірі 33% частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05.12.1998 року виконкомом Ігнатпільської сільської ради Овруцького району Житомирської області, актовий запис №10. Від шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що батьком [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с. 10,11). Діти проживають з матір`ю, яка здійснює їхнє виховання та догляд. Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття (стаття 51 Конституції України). Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання неповнолітнього сина, а тому вимога про стягнення аліментів в примусовому порядку підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Аналіз норм сімейного законодавства дає підстави зробити висновок, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а тому обоє батьків мають брати рівну участь у забезпеченні рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, суд бере до уваги також, що згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 встановлений прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Даний прожитковий мінімум дитині повинні забезпечити обоє батьків. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, врахувавши, що відповідач не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 23.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення витрат на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період навчання, суд зазначає наступне. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно довідки №5697 від 08.04.2019 року вбачається, що [PERSON] є студентом ІІ курсу групи БМ-72 ФБМІ КПІ ім. Ігоря Сікорського денної форми навчання за держзамовленням. Термін навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021 року (а.с. 12). Відповідно до ст. 200 СК України при призначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не є меншим 23 років; продовження навчання ними; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] на даний час не працює, оскільки навчається на денній формі навчання. На думку суду, оскільки відповідач є працездатним та працює, а тому зобов`язаний утримувати сина-студента, який потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Тому суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно на період навчання дитини, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Outcome: partial