Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

26.06.2020 до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради, в якій позивач просить зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною - [PERSON] , [INFO] та встановити [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою - [PERSON] , [INFO] , такі способи участі: побачення кожну суботу та неділю з 10.00 год. до 18.00 год. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що з 09.08.2003 перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова було розірвано 03.02.2015 року. Від шлюбу [INFO] народилася донька - [PERSON] , [INFO] народилася друга донька [PERSON] . Починаючи з 2017 року шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинились, стали окремо проживати, позивач переїхав мешкати в іншу квартиру, а відповідач разом з доньками залишилася мешкати за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Фрунзенського райсуду м. Харкова від 21.08.2018 року з нього на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку. Відповідно до рішення Фрунзенського райсуду м. Харкова від 03.10.2019 року з нього на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку. Після розлучення між сторонами склалися неприязні стосунки, [PERSON] категорично перешкоджає спілкуванню з молодшою донькою [PERSON] , позивач доньку не бачив з моменту розлучення та позбавлений права її виховання. Також зазначив, що на теперішній час працює викладачем кафедри авіаційного обладнання та комплексів, повітряної розвідки інженерно-авіаційного факультету Харківського національного університету та отримує стабільну заробітну плату та орендує квартиру, яка розташована близько з місцем проживання відповідача та доньок. Донька [PERSON] відвідує дитячий садочок у Фрунзенському районі м. Харкова. Добровільно вирішити це питання [PERSON] відмовляється. Вважає, що такими діями з боку відповідача [PERSON] порушені його права як батька малолітньої доньки [PERSON] . Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.06.2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.08.2020 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. 04.02.2021 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнала. Зазначила, що жодним чином не порушувала права позивача на участь у вихованні дитини, ніколи раніше не заперечувала спілкуванню [PERSON] з його донькою. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , з початку свого життя проживає із нею, відповідач при народженні дитину не визнав. Коли вона почала влаштовувати своє власне життя, тільки тоді позивач наважився на певний крок, та через три роки від дня народження дитини, а саме 26 червня 2019 року [PERSON] , визнав [PERSON] власною донькою. Після 26 червня 2019 року позивач взагалі не виявляв бажання спілкуватися з малолітньою донькою. Жовтневим районним судом м. Харкова від 27.05.2020 року, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , яка фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Звертає увагу суду на те, що після визнання дитини своєю власною донькою, позивач не мав бажання взагалі з нею спілкуватися. А перед подачею даного позову (позов подано 26.06.2020 року) все ж таки навідався до дитини лише три рази, а саме 18.06.2020р., 23.06.2020р. та 18.12.20р., тобто позивач наче провокував, сподіваючись, що йому будуть заперечувати та перешкоджати у спілкуванні, і тоді, на думку позивача в нього мали б з`явитися беззаперечні підстави для звернення до суду. Але у спілкуванні з дитиною позивачу ніхто не заперечував, і не заперечує. Лише 18 червня 2020 року батько виявив бажання поспілкуватися з дитиною, прийшов на дитячий майданчик, який знаходиться біля дому, ховався то за одне дерево, то за інше, стрибав за кущами, для дорослих сторонніх людей, які також гуляли з дітками виглядало це безглуздо, але батько через деякий час, все ж таки наважився, вийшов із-за кущів, та зробив так, щоб його побачила дитина та вони почали спілкуватися. Вважає, що права позивача [PERSON] в частині визначення способів участі у вихованні дитини та встановлення графіку зустрічей з дитиною ніким не порушуються та не оспорюються. Крім того, вважає за необхідне зазначити, що [PERSON] не звертався з відповідною заявою, про визначення способів участі у вихованні дитини та встановлення графіку зустрічей з дитиною до Відділу забезпечення реалізації прав дитини Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, тому вважає, що спір між ними, щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою дитиною відсутній. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.02.2021 року закрито підготовче провадження по даній справі, цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою дитиною, призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначив, що відповідачка не дає можливості спілкуватись із дитиною, він може побачити дитину тільки коли вона гуляє у дворі із бабусею, дитину не бачив вже рік. З початку літа відповідачка відправила дитину із бабусею до родичів у Вінницьку область. Самостійно вирішити питання його участі у вихованні дитини вони із відповідачкою не можуть, тому був змушений звернутись до суду. Зазначив, що він працює 5 днів на тиждень, вихідні субота та неділя, бувають добові чергування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила, що вона не перешкоджала позивачу у спілкуванні із дитиною, позивач раніше не приходив до дитини та не бажав спілкування, він не має навичок у спілкуванні з дитиною. Просила суд врахувати вік дитини та те, що вона відпочиває вдень з 14.00 до 16.00 години. В судовому засіданні відповідач підтвердила ті обставини, що дитина влітку із бабусею виїхала до родичів у іншу область. Представник третьої особи: Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмові пояснення про розгляд справи без їх участі, разом з висновком опіки та піклування служби у справах дітей про розв`язання спору. У процесі судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.02.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 11). Також судом встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2019 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки з КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» [PERSON] на обліку не перебуває. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 24.04.2019 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору оренди житлового приміщення [PERSON] орендує квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 39 кв.м. Як вбачається з довідки Харківського національного університету Повітряних Сил, [PERSON] перебуває на військовій службі у Харківському національному університеті Повітряних Сил та його дохід за період з 01.12.2019 по 31.05.2020 за виключенням аліментів становить 31 618,95 грн. З службової характеристики на [PERSON] вбачається, що за час проходження служби у Збройних Силах України капітан [PERSON] зарекомендував себе грамотним, дисциплінованим та відповідальним військовослужбовцем. Вольові якості розвинуті добре. У роботі організований, впевнено діє в складних обставинах. Завжди якісно виконує поставленні завдання. Свої думки викладає коротко, логічно, не збиваючись у складній обстановці. Наполегливо працює над підвищенням своєї кваліфікації. Вольові якості та командирські навички розвинуті добре. Труднощі служби переносить стійко. Принциповий, вміє відстоювати свою точку зору, чесний і правдивий. За характером спокійний, комунікабельний. Зовнішній вигляд охайний, завжди підтягнутий, зібраний і акуратний. Стан здоров`я добрий. До виконання службових обов`язків ставиться з високим почуттям відповідальності. Здатний організувати та якісно виконувати поставлені завдання. До людей ставиться завжди уважно та з повагою, вникає в їх проблеми. На зауваження старших реагує правильно. Дисциплінарних стягнень не має. Як вбачається з висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР щодо доцільності встановлення порядку участі батька у вихованні дитини від 06.08.2021 року №453, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування вважає за доцільне встановити порядок участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши час спілкування з дитиною: кожні перша, третя субота місяця та друга, четверта неділя місяця з 10-00 до 14-00; перші два місяці зустрічі батька з дитиною проводити в присутності матері, [PERSON] . Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. За приписами ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ст. 153 СК України - мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Між сторонами не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з донькою та участі у її вихованнні. Згідно з ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно д ост.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Отже, сімейним законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини,ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159 СК України суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Всі питання виховання дитини батьки зобов`язані вирішувати спільно. У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Щодо визначення судом способу участі позивача у вихованні дитини, то кожен з батьків має рівні права та обов`язки щодо дитини. Позивач, як батько дитини, прагне і повинен приймати участь у вихованні дитини та створювати для неї необхідні умови її фізичного, духовного та морального розвитку. Спілкування позивача з дитиною має бути систематичним і максимально забезпечувати в першу чергу саме інтереси дитини. Враховуючи задоволення максимальних інтересів дитини, наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у спілкуванні з дитиною, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має гарантоване законом, рівне з матір`ю дитини право на спілкування зі своєю донькою та право на її виховання. Приймаючи до уваги викладене, виходячи з інтересів дитини, а також враховуючи напружені відносини позивача з відповідачем та їх неможливість самостійно домовитись про порядок участі позивача у вихованні дитини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, слід встановити порядок участі позивача [PERSON] у вихованні та спілкування з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , визначивши спілкування з дитиною: кожні перша, третя субота місяця та друга, четверта неділя місяця з 10-00 до 14-00; перші два місяці зустрічі батька з дитиною проводити в присутності матері, [PERSON] , враховуючи вік дитини, висновок органу опіки та піклування, тривалу відсутність спілкування дитини з батьком. Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б стверджували про негативну поведінку позивача, що здійснення ним своїх батьківських прав та обов`язків, форми та методи його виховання і спілкування з дитиною призвели до будь-яких негативних наслідків щодо психологічного стану дитини, а також, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному розвиткові дитини. На підставі викладеного та

Outcome: partial