Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

26.07.2018 року до суду надійшла заява [PERSON], заінтересована особа: Ряснопрільська сільська рада Березівського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. На обґрунтування своїх вимог заявник вказала, що з 1997 року до [INFO] року проживала з [PERSON] однією сім'єю, без реєстрації шлюбу в житловому будинку в [ADDRESS] були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на земельну ділянку площею 9.38 га, розташованої на території Ряснопільської сільської ради, масив [NUMBER]. За життя спадкодавець заповіту не складав, інших спадкоємців за законом та заповітом не має. 24.07.2018 року [PERSON] звернулась до нотаріуса з питання прийняття спадщини після смерті [PERSON], та нотаріусом надано роз'яснення з рекомендацією звернутися до суду, так як відсутні документи, що підтверджують родинні відносини з померлим. Заявник зазначила, що встановлення факту проживання однією сім'єю з спадкодавцем необхідно для належного оформлення права на спадщину. У зв'язку з вищевикладеним заявник просить суд задовольнити її заяву. Ухвалою від 01.08.2018 року заву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою від 09.08.2018 року відкрито провадження по справі. Представник заявника у судовому засіданні 05.09.2018 року заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, зіславшись на обставини зазначені у заяві. Представник Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області у судовому засіданні 05.09.2018 року зазначила, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі та вказала, що дійсно вони проживали однією сім'єю, вели спільне господарство. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши думку представника заявника, думку представника зацікавленої особи, допитавши свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до актового запису про смерть №03 від 27.01.2004 року помер [PERSON] (а.с.7). Згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] власником земельної ділянки площею 9.38 га, що розташована на території Ряснопільської сільської ради є [PERSON] (а.с.5). [PERSON] та [PERSON] в період з 01.01.1997 року по [INFO] року проживали разом як подружжя та вели спільне господарство, що підтверджується актом, складеним депутатами Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області від 09.07.2018 року (а.с.6). Відповідно до листа Березівського районного нотаріального округу Одеської області від 24.07.2018 року [PERSON] роз'яснено, що не додано документів, що підтверджують факт родинних відносин з померлим, та рекомендовано звернутись до суду (а.с.10). Витягом з погосподарської книги підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство (а.с.8-9). Відповідно до частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, «суд розглядає в порядку окремого провадження справи провстановлення фактів, що мають юридичне значення». В судовому засіданні представником позивача зазначено, що з 1997 року заявник разом з [PERSON] проживали однією сім'єю до дня його смерті без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та витрати, після його смерті залишилось спадкове майно, яке [PERSON] не може успадкувати, так як не перебувала у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем. Відповідно до статті 1264 Цивільного Кодексу України, «у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини» Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є проживання осіб однією сім'єю зі спадкодавцем. За змістом статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) «сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки». Тобто поняття сім'ї дається через формулювання її ознак, головною з яких є наявність між її членами взаємних прав та обов'язків, що зумовлені їхнім спільним проживанням. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Загальна декларація прав людини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., у частині третій статті 16 називає сім'ю природним та основним осередком суспільства. Таке ж положення міститься у статті 23 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 р. та у статті 10 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права 1966 року. Як роз'яснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року, №7 «Про судову практику у справах про спадкування», «при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо». Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм матеріального права та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є наявність взаємних прав та обов'язків, а також систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. З урахуванням змісту Рішення Конституційного суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (Справа № 1-8/99), «обов'язковою умовою для визнання членами сім'ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин». В матеріалах цивільної справи містяться докази на підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю в [ADDRESS] тобто були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, зумовлені спільним проживанням, та які притаманні сімейним відносинам, а також несли спільні витрати, спрямовані на забезпечення життєдіяльності, саме сім'ї, у прямому розумінні цього слова. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] вказали та підтвердили, що дійсно бачили, що заявник проживала разом з померлим чоловіком як сім'я. Вказали, що умови проживання достатні, їх спільні інтереси були як в усіх людей та допомагали один одному по господарству. За таких обставин, суд вважає задовольнити вимогу заявника про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] року, в житловому будинку в [ADDRESS] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.01.1997 року до [INFO] року. Рішення повинно відповідати вимогам Цивільно-процесуального кодексу України бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved