Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~24.12.2020 року представник акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання (АТ Сумське НВО ) адвокат Бирченко Богдан Вікторович звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, із змісту якого вбачається, що акціонерне товариство Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання звертається на захист своїх порушених прав з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у зв`язку з наступним. Викладення фактичних обставин справи. У відповідності до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 15.08.2000 року № 376 (копія додається) відкрите акціонерне товариство Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М. В. Фрунзе , правонаступником якого є акціонерне товариство Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання , починаючи з 01.07.2000 року визначено надавачем послуг з теплозабезпечення для населення північної частини м. Суми. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.05.2011 року № 322 (копія додається) ВАТ Сумське НВО ім. М. В. Фрунзе (попереднє найменування позивача, зміна найменування підтверджується витягом зі статуту товариства) було визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання міського єдиного інформаційно-розрахункового центру (оригінал довідки додається) . Таким чином, у відповідності до вищевказаного рішення виконавчого комітету Сумської міської ради, позивач надає послуги з постачання теплової енергії для квартири, в якій проживають відповідачі. Позивачем на виконання вимог Закону України Про теплопостачання та Закону України Про житлово-комунальні послуги належним чином надавалися відповідачам послуги з постачання теплової енергії. У відповідності до вимог чинного законодавства споживач зобов`язаний оплачувати отримані послуги з постачання теплової енергії в порядку і строки, встановлені нормативно-правовими актами або договором. У відповідності до ст. 20 Закону України Про теплопостачання , тариф на послуги постачання теплової енергії є регульованим та на сьогоднішній день встановлений рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 18.08.2020 року № 436 Про встановлення тарифів акціонерному товариству Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води . Оплата за надані товариством послуги повинна була проводитися відповідачами згідно з тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради № 376 від 15.08.2000 року № 441 від 19.09.2000 року, № 558 від 21.11.2000 року, № 482 від 04.09.2006 року, № 550 від 27.10.2008 року, № 40 від 26.01.2010 року, № 831 від 28.12.2010 року, № 426 від 23.07.2019 року, № 436 від 18.08.2020 року, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 664 від 13.06.2014 року, № 1171 від 31.03.2015 року, № 1101 від 09.06.2016 року. В порушення вимог законодавства відповідачі отримані послуги з централізованого опалення, поставки теплової енергії оплатили не в повному обсязі, внаслідок чого у відповідачів виникла заборгованість з оплати\~послуг з\~централізованого опалення\~та постачання\~теплової енергії\~за період\~з серпня\~2000\~року по\~вересень 2020\~року у\~сумі 24166,61\~грн.\~,\~що підтверджується\~довідкою про\~заборгованість (додається)\~.\~Загальна сума\~заборгованості відповідачів\~перед позивачем\~за надані\~послуги з\~централізованого опалення,\~поставки теплової\~енергії складає\~24166,61\~грн.\~та залишається\~неоплаченою відповідачами\~станом на\~день подання\~даної позовної\~заяви. Нормативно-правове обґрунтування позовних вимог. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно) , яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру) , зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 162 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У період, за який виникли спірні правовідносини по даній справі, діяли два різні основні нормативні акти, що врегульовували відносини з надання житлово-комунальних послуг між виконавцями та споживачами, а саме: Закон України Про житлово-комунальні послуги № 1875-IV від 24.06.2004 року, який втратив чинність 01.05.2019 року, та Закон України Про житлово-комунальні послуги № 2189-VIIІ від 09.11.2017 року, що набрав чинності 01.05.2019 року. Ст. 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 1875-IV від 24.06.2004 року передбачала, що однією з комунальних послуг є послуга з централізованого опалення. Ст. 5 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 2189-VIII від 09.11.2017 року передбачає, що однією з комунальних послуг є послуга з постачання теплової енергії. Таким чином, до 01.05.2019 року товариством надавалися відповідачам послуги з централізованого опалення, а з 01.05.2019 року послуги з постачання теплової енергії. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 1875-IV, споживач мав обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. П. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 2189-VIII встановлено, що індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п/п 5 п. 2 ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 2189-VIII, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. В той же час ч. 3 ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 2189-VIII передбачає, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Враховуючи викладене, усі дієздатні особи, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати отриманих ними житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України) . Товариство відзначає, що між ним та відповідачами не було укладено договори про надання житлово-комунальних послуг, проте, відповідно до постанови Судової палати у цивільних та господарських справ Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13 споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (https://reyestr.court.gov.ua/Review/34634297) . Ч. 1 ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлює, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не є підставою звільнення відповідачів від оплати послуг, а надані житлово-комунальні послуги, в силу ст. 11 ЦК України. Відповідачі були зобов`язані оплачувати позивачу в строки, встановлені законодавством. Порядок надання послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії та порядок оплати відповідних послуг врегульовано на підзаконному рівні різними нормативними актами, а саме: Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць. Плата за послуги вносить не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. П. 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Враховуючи викладене, відповідачі були зобов`язані оплачувати отримані послуги: - не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, для послуг з централізованого опалення, що надавалися до 01.05.2019 року; - не пізніше останнього дня місяця, наступного за розрахунковим, для послуг з постачання теплової енергії, що надавалися відповідачам після 01.05.2019 року. Вказаний обов`язок відповідачами виконано не було, наслідком чого стало звернення позивача до суду з даною позовною заявою. Щодо заходів досудового врегулювання спору, заходів забезпечення доказів або позову. Позивач повідомляє про те, що заходи досудового врегулювання спору сторонами не вживалися. Заходи забезпечення доказів та/або позову позивачем не вживалися, клопотання про застосування відповідних заходів позивачем не заявляється. Щодо доказів у справі. На виконання ст. 175 ЦПК він зазначає про те, що оригінали довідок міського єдиного інформаційно-розрахункового центру щодо реєстрації відповідачів та довідок про заборгованість за надані житлово-комунальні послуги наявні у позивача та додаються до позовної заяви. Оригінали рішень виконавчого комітету Сумської міської ради та постанов Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (додатки 8-23) , відсутні у позивача та є в наявності у відповідних органів державної влади та місцевого самоврядування, що видали відповідні акти, та є публічно доступними (розміщені на офіційних сайтах відповідних органів у мережі Інтернет) . У відповідачів оригінали доданих до позовної заяви доказів відсутні. Усі докази додані позивачем до позовної заяви, подання інших доказів у справі не передбачається. Щодо розміру судових витрат у справі. Товариство повідомляє про те, що у зв`язку з розглядом справи позивач очікує понести витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. . Щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. П. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України встановлює, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У відповідності до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік встановлено, що з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102,00 грн. . Враховуючи те, що загальна ціна позову по даній справі становить 24166,61 грн. , тобто є меншою за сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позивач вважає, що вимоги по даній позовній заяві мають розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження. Ст. 276 ЦПК встановлює, що клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній. Враховуючи викладене, товариство вважає за необхідне заявити клопотання про розгляд справи за даною позовною заявою в порядку спрощеного позовного провадження. При поданні даної позовної заяви товариство на виконання п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК підтверджує, що ним не було подано іншого позову (позовів) до цих же відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав. На підставі викладеного,

Outcome: partial