Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

24.12.2014р. [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь моральну шкоду -50000 грн.. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 12.11.2014 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України та йому було призначено покарання у вигляді 1-го року обмеження волі, з застосуванням ст.75 КК України. Вказаний вирок набрав законної сили. Діями відповідача завдано позивачеві також моральної шкоди, визначену позивачем на суму 50000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та на полягав на його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні в повому обсязі Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 12.11.2014р. [PERSON] визнанно винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. на підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік./а.с.8/ Вказаний вирок набрав законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31 березня 1995 року N 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 5 Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31 березня 1995 року N 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають, зокрема, наявність такої шкоди. При цьому, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Виходячи з загальних принципів доказування та враховуючи, що цивільним позивачем по справі є особа, яка зазнала збитків від злочину, а також зазнала порушення нормальних життєвих зв'язків у зв'язку з викладеним та інших цивільних прав, суд вбачає можливість задоволення позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких умов, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та можливість їх часткового задоволення у розмірі: відшкодування моральної (немайнової) шкоди -2000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial