Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

26.09.2019року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що 25.09.1992 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у Першому Суворівському відділі РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис 955, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданого повторно Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 13.09.2019 року. Спільне життя з відповідачем не склалось через постійні конфлікти, непорозуміння один до одного. Сторони не мають спільних інтересів, внаслідок чого збереження шлюбу на думку позивача неможливо. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.10). Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Також надала заяву, відповідно до якої просила долучити до матеріалів справи документи, про те, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. (а.с.29). В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, а також п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 25.09.1992 року у Першому Суворівському відділі РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис 955, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданого повторно Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 13.09.2019 року. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, наявного в матеріалах справи(а.с.25-26). Відповідно до довідки Виноградарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області № 785 від 06.11.2019 року виданій [PERSON] діти : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні ( а.с.24), Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. В порядку ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Причиною розпаду сім`ї позивач вказує відсутність між ними взаєморозуміння та різних характерів, а тому наполягає на розірванні шлюбу і вважає, що їх сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб суд, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, сім`я розпалася остаточно, спільне господарство подружжям не ведеться, суд вважає за необхідне ухвалити рішення відповідно до ст. 112 СК України, яким позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судовий збір по справі складає 768,40 грн., який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду та відповідно до ст. 141 ЦПК України розподілу не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: approved