Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

24 квітня 2014 року [PERSON] (позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Садове товариство «Мічуринець-1», про визнання права власності на садовий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог (з урахуванням уточнень від 01.07.2014 позивач посилається на те, що з 04 листопада 1966 року позивач перебувала в офіційному шлюбі з [PERSON]. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0704 га наданої для садівництва, що розташована на території Самарського району м.Дніпропетровська садівниче товариство «Мічуринець-1» ділянки [NUMBER], яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю та садовий будинок [ADDRESS]. 04 квітня 2014 року позивач звернувся до Другої державної Дніпропетровської нотаріальної конториз письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак згідно з постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі такого свідоцтва, через те, що не має підтвердження зареєстрованого права власності на імя [PERSON] на вказаний садовий будинок. На підставі викладеного позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на садовий будинок садовий будинок [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, підтвердивши всі обставини викладені в позовній заяві. 13.06.2014 року надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися. 13.06.2014 року надіслали до суду заяви відповідно до яких зазначають, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора та Садове товариство «Мічуринець-1» в судове засідання не з»явилися. Про час і місце засідання суду повідомлені згідно з вимогами чинного законодавства. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню зважаючи на наступне. 04 листопада 1966 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до вказаного свідоцтва після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища «[PERSON]». [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 5448, [NUMBER] (а.с.7). 04 квітня 2014 року позивач звернувся до Другої державної Дніпропетровської нотаріальної контори з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 04.04.2014 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0704 га наданої для садівництва, що розташована на території Самарського району м.Дніпропетровська садівниче товариство «Мічуринець-1» ділянки [NUMBER] (а.с. 14). 04.04.2014 року згідно з постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі такого свідоцтва, через те, що не має підтвердження зареєстрованого права власності на ім»я [PERSON] на вказаний садовий будинок. 25.12.2012 року [PERSON] отримала рішення Дніпропетровської міської ради № 1965, яким вирішено оформити право приватної власності гр.. [PERSON] на прибудови до садового будинку. Видати свідоцтво про право власності на об»єкти нерухомого майна. КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» оформити і зареєструвати свідоцтво про право власності (а.с.16). Як вбачається зі спадкової справи № 929/2013 до майна померлої [INFO] [PERSON], після її смерті з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся [PERSON] (а.с.70). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] є матір'ю [PERSON] (а.с.76). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON], а [PERSON] матірью (а.с.77). Згідно спадкової справи № 929/2013 [PERSON] [INFO]надав письмову відмову від належної йому частини спадшини. (а.с.52) Спадкоємці [PERSON] та [PERSON], до нотаріальної контори не звертався. Відповідно до довідки наданої житлово-експлуатаційним товариством № 25, [PERSON] дійсно прописан в [ADDRESS] та має склад сім'ї: [PERSON], [PERSON] (а.с.75). Таким чином на момент смерті [PERSON], мешкала разом з [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином [PERSON]Р, вважається таким що фактично прийняв спадщіну після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного вище Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалися підзаконними нормативними актами: - інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56; - тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом мінюсту України від 07.02.2002 року № 7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Однак, лише відсутність факту реєстрації свідоцтва в МБТІ перешкоджає оформленню позивачем своїх спадкових прав. Виходячи з вищенаведених обставин справи, та з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є цілком обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки позивачем надані докази в підтвердження обґрунтованості своєї заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved