Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

25 січня 2014 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 червня 2000 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконкомі Балашівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, актовий запис №4. Позивач зазначив, що шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені на протязі останніх шести років, відносини вони не підтримують, мешкають окремо, спроб примиритися не було. Позивач вважає, що примирення між ним та відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу недоцільним. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовних вимогах просив розглянути справу без його участі, зазначив, що наполягає на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні визнала позовні вимоги позивача, зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Як було встановлено в судовому засіданні, 10 червня 2000 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Балашівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] припинили шлюбні відносини близько шести років назад, не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно викладеного,

Outcome: approved