Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

25.05.2020 [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, в якій просять розірвати укладений між ними шлюб. У своїй заяві зазначили, що 14.06.2014 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1149. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Зазначають, що шлюбні відносини припинено через розбіжність у поглядах на життя, спільне проживання сторін, існування сім`ї та збереження шлюбу виявилося не можливим. Також зазначають, що обов`язок по утриманню та вихованню спільної дитини беззаперечно усвідомлюється обома батьками, між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі в забезпеченні умов життя дитини, участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживатиме окремо. Вказують, що всі зазначені обставини передбачені нотаріально посвідченим договором від 21.05.2020, відповідно до умов якого донька [PERSON] залишається проживати з матір`ю, при цьому батько має бачитись з нею в порядку, передбаченому зазначеним договором та чинним законодавством України, та сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 4000 грн. на місяць. 29.05.2020 суддею винесено ухвалу відкриття провадження в справі та призначення справи до судового розгляду. Заявники в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі, заяву про розірвання шлюбу підтримали та просили її задовольнити. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявники зареєстрували шлюб 14.06.2014 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] від 14.06.2014, видане Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1149. Від шлюбу заявники мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.02.2018, серії [NUMBER] , виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Судом встановлено, що сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, оскільки, їх шлюб носить формальний характер. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. 21.05.2020 між сторонами був укладений договір про місце проживання дитини, про участь у забезпеченні умов життя дитини та про умови здійснення права на особисте виховання дитини щодо малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією Україниохорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Стаття 109 СК України встановлює, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити спільну заяву [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки, дійшов до висновку про те, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, та відповідно після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини.

Outcome: approved