Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

26.07.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, просить суд шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13 січня 2017 року у Білгород Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 15 розірвати; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але\~ не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття [PERSON], [INFO]; аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн., щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення [PERSON], [INFO] трьох років, вказуючи, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 13 січня 2017 року у Білгород Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 15. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, збереження шлюбу є неможливим, до перемирення вони не дійшли. Разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона і вимушена звернутися з позовом до суду. Позивач свої позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач з позовними вимогами позивача погодився у повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів, про що надав заяву, відповідно якої з позовними вимогами про розірвання шлюбу та стягнення аліментів згодний, просить справу розглядати за його відсутність. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно до наданих заяв. за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані позивачем докази по справі, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 13 січня 2017 року у Білгород Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 15.\~ /л.с. 10/ Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. /л.с. 11/ Спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини припинені, збереження шлюбу є неможливим, до перемирення вони не дійшли. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сімї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. \~ Як вказує позивач у своїй позовній заяві, з відповідачем вони проживають окремо один від одного, він матеріальної допомоги на утримання дитини не надає у повному обсязі. У відповідності до довідки про склад сім'ї № 372 від 23 липня 2018 року, склад сімї [PERSON] складає: син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. /л.с. 12/ Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Згідно частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що\~ ст. 180 СК України\~ покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, що відповідач по справі працює, не заперечує проти сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але\~ не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 26.07.2018 року та до повноліття [PERSON], [INFO], тобто до 02 грудня 2034 року. Що стосується позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, суд вважає зам необхідне вказані вимоги позивача також задовольнити у повному обсязі з наступних підстав: У відповідності до ч.1 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до\~ ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Якщо батько дитини (будучи працездатною людиною) не працює, це не є підставою вважати, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї вагітної дружини чи матері своєї дитини. Можна вважати його неспроможним надавати таку матеріальну допомогу, якщо, наприклад, він має на своєму утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, якщо він є інвалідом та отримує лише пенсію по інвалідності тощо. Аналогічні положення застосовуються й відносно батька дитини, якщо він доглядає за дитиною до досягнення дитиною 3-річного (6-річного) віку. Як встановлено матеріалами справи, відповідач не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, не є інвалідом, працює, тому суд вважає, що він може надавати допомогу матері дитини до досягнення дитиною трьох років. На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 26.07.2018 року та до досягнення [PERSON], [INFO] трьох років, тобто до 02 грудня 2019 року. Визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до ст. 184 ч. 2 СК України, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В звязку з обґрунтованістю позовних вимог позивача підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved