Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

25.04.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування жилого будинку та земельної ділянки від 16.02.2008 року, посвідченого нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого 02.04.2008 Краматорським міським бюро технічної інвентаризації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 18885797 йому належить на праві особистої приватної власності жилий будинок № 76 по вул. Уссурійська у м. Краматорську Донецької області. В даному житловому будинку з 04.06.2008 та по теперішній час зареєстрований його син [PERSON] Проте з 2014 року і по теперішній час останній у зазначеному будинку не мешкає, даним жилим приміщенням не користується, оскільки виїхав на постійне місце мешкання за іншою адресою. Крім того, в зазначеному будинку відсутні будь які особисті речі відповідача. Будь-якої участі у витратах по утриманню будинка і прибудинкової території, проведення ремонту, оплаті комунальних послуг, відповідач участі не приймає. Внаслідок реєстрації відповідача в будинку, він позбавлений можливості оформити субсидію. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком №76 по вул. Уссурійська у м. Краматорську Донецької області. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, втім, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте, надав суду заяву, згідно якої не заперечує щодо задоволення позовних вимог, та просить суд розглядати справу у його відсутність. Суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності відповідача, який надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позову. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди в здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з копії договору дарування жилого будинку та земельної ділянки від 16.02.2008 року, [PERSON] належить будинок №76 по вул. Уссурійська у м. Краматорську Донецької області. Вищевказаний договір було посвідчено нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] за №2-1424. (а.с.6). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Краматорського міського бюро технічної інвентаризації від 02.04.2008, власником будинку № 76 по вул. Уссурійська у м. Краматорську Донецької області є позивач [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки виконавчого комітету Ясногірської селищної ради за № 664 від 15.03.2017, за адресою: м. Краматорськ, вул. Уссурійська, буд. №76 зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. (а.с.11). Як вбачається з акту про не проживання від 15.03.2017, за адресою: м. Краматорськ, вул. Уссурійська, буд. №76 громадянин [PERSON], [INFO], зареєстрований та не проживає з 2014 року по теперішній час. (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. При таких обставинах, суд вважає доведеними доводи позивача про те, що реєстрація відповідача перешкоджає йому користуватися власністю, відповідач не мешкає більше року і тому його необхідно визнати втратившим право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved