Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

26 вересня 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути на її користь з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісяця на утримання сина [PERSON], [INFO], на весь період його навчання у Чернігівському національному педагогічному університеті ім. Т.Г. Шевченка по червень 2020 року. Позовні вимоги обґрунтувались тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який був зареєстрований 14 грудня 1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області, Україна, актовий запис № 189, який був розірваний, про що 11 грудня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області було вчинено актовий запис № 155. Під час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Їх син з 1 вересня 2016 року навчається в Чернігівському національному педагогічному університеті ім. Т.Г. Шевченка, денної форми навчання. В зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яку може і зобов'язаний надавати відповідач, оскільки він працює у ВП «Атомремонтсервіс» і має заробітну плату приблизно 12000 гривень, з якої не проводиться ніяких відрахувань згідно виконавчих листів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на те, що її син потребує матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням, а відповідач добровільно відмовляється сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання в Чернігівському національному педагогічному університеті ім. Т.Г. Шевченка. Так, розмір оплати за навчання складає: 6100 гривень за перший семестр, та 6700 гривень - за другий семестр. Враховуючи платну форму навчання син стипендії не отримує, а вона не може самостійно забезпечити належне матеріальне утримання на період його навчання. Крім того зазначила, що вона несе значні витрати, пов'язані з придбанням навчального матеріалу, канцелярських товарів, що становить приблизно 400-500 гривень щомісяця, на придбання продуктів харчування - приблизно 2000 гривень щомісяця, а також витрати на транспорт - 200 гривень щомісяця. Оскільки вона проживає в м.Чернігові, то син проживає разом з нею. На даний час вона не працює, надавати матеріальну допомогу на утримання сина їй допомагають її батьки та чоловік, з яким вона проживає однією сім'єю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частки від його доходу щомісяця, що буде становити 3000 гривень. Вважає, що даний розмір аліментів буде достатнім для утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, враховуючи те, що позивач також зобов'язана приймати участь в утриманні сина. Інших осіб на його утриманні немає, відрахування з його заробітної плати на підставі виконавчих листів не здійснюються. Стан його здоров'я задовільний. [PERSON], третя особа у справі, в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до канцелярії суду подав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, оглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, зареєстрованому 14 грудня 1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області, Україна, актовий запис № 189, який був розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу відділу реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління Київської області 11 грудня 2011 року зроблено актовий запис № 155, що підтверджено свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про розірвання шлюбу. Під час спільного шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, а матір'ю - позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою № 70/2016, укладеного 17 серпня 2016 року між Чернігівським національним педагогічним університетом ім. Т.Г. Шевченка та [PERSON], предметом договору є надання освітньої послуги за денною формою навчання, ступінь вищої освіти - бакалавр. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 49000 гривень. З додаткової угоди до договору № 70/2016 від 17.08.2016 року про підготовку фахівців з вищою освітою за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, укладену між Чернігівським національним педагогічним університетом ім. Т.Г. Шевченка та [PERSON], вбачається, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 53500 гривень. З долученої до справи довідки № 49 від 25.10.2017 року вбачається, що [PERSON] є студентом денної форми навчання, за контрактом, ІІ курсу філологічного факультету Чернігівського національного педагогічного університету ім. Т.Г. Шевченка. Термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року. Квитанціями ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0.601969101.1 від 17.08.2016 року та № 0.0.694035550.1 від 25.01.2017 року підтверджено оплату [PERSON], позивачем у справі, вартості навчання [PERSON] за І семестр та ІІ семестр 2016/2017 навчального року на загальну суму 11100 гривень. Як зазначено у довідці від 09.08.2017 року, виданої управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки № 4929 від 25.09.2017 року, виданої управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. З пояснень позивача вбачається, що син проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки від 27.09.2017 року, виданої управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, [PERSON], відповідач, зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду України у п. 20 постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З пояснень позивача вбачається, що повнолітній син [PERSON], третя особа у справі, дійсно потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням, оскільки він навчається у вищому навчальному закладі за контрактом, вартість навчання за перший семестр цього року становила 6100 гривень, з кожним роком вартість навчання збільшується витрати на продукти харчування складають 2000 гривень на місяць, витрати на транспорт становлять 200 гривень щомісяця, на придбання канцелярських товарів, учбових посібників витрачається 400-500 гривень щомісяця. Крім того, її син часто хворів, внаслідок чого вона з ним змушена була звертатися за наданням медичної допомоги. На даний час стан його здоров'я задовільний. На даний час вона не працює, матеріальну допомогу в утриманні сина надають її батьки та чоловік, з яким вона проживає однією сім'єю. Відповідно до довідки № 383 від 25.10.2017 року [PERSON], відповідач у справі, працює у ДП НАЕК «Енергоатом» ВП «Атомремонтсервіс» на посаді інженера-технолога 1 гр. ЦРТМО. Загальна сума доходу за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року складає 80318,40 гривень. Середньомісячна заробітна плата складає 13386,40 гривень. З пояснень відповідача вбачається, що його стан здоров'я задовільний, на час розгляду справи в суді з його заробітної плати не проводиться ніяких стягнень за виконавчими листами, інших дітей він немає. Надавати матеріальну допомогу на утримання сина має можливість в розмірі 1/6 частки від його доходу щомісяця, оскільки такий розмір аліментів вважає достатнім для утримання сина, який продовжує навчання. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановлено судом, повнолітній син сторін по справі після досягнення повноліття продовжує навчання у вищому навчальному закладі на підставі оплатного договору, в період навчання проживає разом з матір'ю, стипендію не отримує, власних доходів не має, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків. Оцінюючи на підставі наданих сторонами доказів обставини, зазначені у ч. 1 ст. 182 СК України, які мають значення при визначенні спірного розміру аліментів, суд, враховуючи стан здоров'я відповідача та третьої особи, матеріальне становище третьої особи і відповідача, відсутність інших дітей у відповідача, розмір витрат, пов'язаних з навчанням, вважає позовні вимоги та заперечення проти них частково обґрунтованими, у зв'язку з чим позов необхідно задовольнити частково, визначивши аліментивідповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України у розмірі 1/5 частини заробітку відповідача щомісяця на період навчання третьої особи в Чернігівському національному педагогічному університеті ім. Т.Г. Шевченка, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років, що з урахуванням обов'язку та можливості одержувати утримання від матері забезпечить оплату за договором про навчання, проживання та утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Вказаний розмір аліментів суд вважає справедливим і таким, що забезпечує необхідну участь батька в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання і проживає разом з позивачем. В іншій частині розмір аліментів є необґрунтованим, тому задоволенню не підлягає. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Виходячи із змісту ст. 201, ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та п. п. 1 п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial