Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

25.06.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 10.12.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. В шлюбі [INFO] року в них народився син [PERSON], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. На даний час вони припинили шлюбні відносини та спільне проживання. Останні місяці відповідач не приймає участі у вихованні дитини, а позивач не має можливості самостійно утримувати сина, тому змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила стягувати з відповідача щомісячно аліменти в розмірі 500 грн. на утримання сина [PERSON], так як відповідач працює неофіційно, має нерегулярний мінливий дохід, на його утриманні інших осіб немає. Також суду пояснила, що з червня 2014 року, коли вони припинили шлюбні відносини, до серпня 2014 року відповідач не надавав матеріальну допомогу на утримання сина, лише в кінці серпня дав 900 грн. На утримання дитини щомісячно витрачається 900 грн. Вона на даний час не працює, шукає роботу, тому сама утримувати сина не взмозі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що постійної роботи немає, має тимчасові заробітки, від утримання та виховання сина не ухиляється, сина відвідує, постійно щось йому купує, дає кошти на його утримання коли скільки може, в червні дав 200 грн., в кінці серпня - 900 грн. Погоджується сплачувати аліменти на утримання сина щомісячно 400 грн., зобов`язується давати більше коштів, якщо буде мати таку змогу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 грудня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Також в судовому засіданні було встановлено, що шлюб між сторонами розірвано Вінницьким районним судом Вінницької області 25 червня 2014 року. В шлюбі в сторін 22 червня 2011 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.07.2011 року (а.с.5). Син сторін перебуває на утриманні матері [PERSON], що підтверджується довідкою № 452, виданою виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 18.03.2014 року (а.с.4). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Між сторонами по справі відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину, що змусило позивача звернутися до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивач пояснила, що з моменту фактичного припинення подружніх відносин в червні 2014 року відповідач не приймав участі у вихованні їхньої дитини, декілька місяців не надавав коштів на утримання сина. Визначаючи розмір аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка здорова, перебуває на утриманні матері; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який здоровий, працездатний, інших неповнолітніх дітей, окрім сина [PERSON], та інших утриманців на утриманні не має, офіційно не працює, зі слів відповідача має нерегулярні заробітки. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно пояснень відповідача в судовому засіданні він отримує нерегулярні заробітки, так як офіційно не працює, що не заперечується позивачем, тому суд приходить до висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], визначений в твердій грошовій сумі, про що просять і позивач, і відповідач. Визначаючи суму щомісячних платежів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як відповідач в судовому засіданні пояснив, що не ухиляється від утримання сина, постійно щось йому купує, дає кошти на його утримання коли скільки може, в червні дав 200 грн., в кінці серпня - 900 грн., але за рішенням суду погоджується сплачувати аліменти в сумі 400 грн., так як більша сума поставить його в скрутне матеріальне становище. Зі слів позивача на дитину щомісячно витрачається 900 грн. Згідно з ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави - судові витрати, які складаються із суми судового збору, від сплати яких звільнено позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial