Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

25 вересня 2017 року, [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, скасувати рішення загальних зборів СОГ «Західний» № 2 від 27.05.2017 р. в частині зобов'язання [PERSON] замінити електролічильник та винести його на фасад будинку видимим монтажем, як такого, що має юридичної сили та стягнути з відповідачів судовий збір у сумі 640 грн., мотивуючи це порушенням відповідачами під час прийняття оскаржуваного рішення вимог «Правил для користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1357 та Закону України «Про громадські об'єднання», які у оспорюваному рішенні вийшли за межі діючого законодавства України і порушили його конституційні права та права члена-садовода СОГ «Західний», в якому він перебуває з 02.05.1999 р. В судовому засіданні, позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представники відповідачів, в тому числі голова правління СОГ «Західний» позов не визнали повністю, просили відмовити у його задоволенні, зважаючи на його безпідставність і необґрунтованість, стверджуючи про законність оспорюваного рішення СОГ «Західний», за прийняття якого проголосували присутні 265 з 463 членів-садоводів СОГ «Західний», тобто понад половина усіх членів-садоводів, що відповідає умовам п. 5.3.1 Статуту СОГ «Західний», згідно якого, загальні збори вважаються такими, що відбулися, якщо в них взяли участь 50%+1 член СОГ. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи та додатково надані докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.. Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 41 Конституції України наголошує - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності - є непорушним. Відповідно до ст.13 ЦК України - при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 16 ЦК суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч.ч. 2-5 ст. 13 ЦК країни. Згідно із ст. 1 Закону України «Про громадські об'єднання» - громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об'єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об'єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об'єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку. Відповідно до ст. 12 Закону - статут громадського об'єднання має містити відомості про: 1) найменування громадського об'єднання та за наявності - скорочене найменування; 2) мету (цілі) та напрями його діяльності; 3) порядок набуття і припинення членства (участі) у громадському об'єднанні, права та обов'язки його членів (учасників); 4) повноваження керівника, вищого органу управління, інших органів управління (далі - керівні органи) громадського об'єднання, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень, а також порядок визначення особи, уповноваженої представляти громадське об'єднання, та її заміни (для громадських об'єднань, що не мають статусу юридичної особи); 5) періодичність засідань і процедуру прийняття рішень керівними органами громадського об'єднання, у тому числі шляхом використання засобів зв'язку; 6) порядок звітування керівних органів громадського об'єднання перед його членами (учасниками); 7) порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності керівних органів громадського об'єднання та розгляду скарг; 8) джерела надходження і порядок використання коштів та іншого майна громадського об'єднання; 9) порядок створення, діяльності та припинення діяльності відокремлених підрозділів громадського об'єднання (у разі їх створення громадським об'єднанням, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи); 10) порядок внесення змін до статуту; 11) порядок прийняття рішення щодо саморозпуску або реорганізації громадського об'єднання, а також щодо використання його коштів та іншого майна, що залишилися після саморозпуску, - для громадського об'єднання, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи. У статуті громадського об'єднання можуть бути передбачені додаткові положення щодо утворення, діяльності і саморозпуску чи реорганізації громадського об'єднання, що не суперечать закону. Статут громадського об'єднання, яке має намір здійснювати діяльність без статусу юридичної особи (у разі, якщо наявність статуту такого об'єднання передбачена рішенням про його утворення), може не містити положень, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті. Всі основні питання діяльності громадського об`єднання повинні вирішуватись на зборах всіх членів або представників членів об`єднання. Громадське об`єднання повинно регулярно обнародувати свої основні документи, склад керівництва, дані про джерела фінансування та витрати. Розділом 3 Статуту СОГ «Західний» передбачено, що прийом громадян в члени об'єднання здійснюється за письмовою заявою вступника, загальними зборами або зборами уповноважених, або правлінням об'єднання (якщо загальні збори доручать їм прийом) в місячний строк з дня подання заяви і сплати вступного внеску. Після прийняття в члени об'єднання - видається членська книжка встановленого зразка з підписом і печаткою. Припинення членства в об'єднанні відбувається на підставі, зокрема : за систематичне невиконання обов'язків члена об'єднання або перешкоджання своїми діями досягненню мети діяльності об'єднання, за порушення вимог Статуту. Розділом 4 Статуту передбачено, що член об'єднання зобов'язаний : виконувати вимоги Статуту, рішень Правління та Загальних зборів, своєчасно сплачувати членські і цільові внески в розмірах і строках, встановлених Загальними зборами, а також - своєчасно і в повному обсязі сплачувати за спожиту електроенергію та воду за тарифами, встановленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, вносити платежі, розраховані Правлінням об'єднання, як надбавка до тарифів, для компенсації витрат електричної енергії в елементах мереж (нагрів елементів мереж, контактних з'єднань, тощо) споживання електричної енергії на загальну потреби об'єднання. Правління об'єднання зобов'язане своєчасно доводити до відома членів об'єднання інформацію про розміри тарифів. Член об'єднання зобов'язаний не порушувати вимоги законодавства України. В судовому засіданні позивач стверджував, що він є членом-садоводом СОГ «Західний» з 02.05.1999 р., на підтвердження чого надав суду копію членської книжки-садовода, яка не відповідає вимогам Статуту СОГ «Західний», адже не містить жодних ознак її належності, враховуючи відсутність у вказаній книжці - номеру і дати рішення Правління чи Загальних зборів об'єднання СОГ «Західний» про прийняття в члени-садоводи [PERSON], не містить жодного підпису посадової особи (керівника, бухгалтера СОГ «Західний»), та не містить печатки об'єднання, що ставить під сумнів дійсність членства [PERSON] в СОГ «Західний» (а.с. 8). Позивач є власником земельної ділянки, площею 0,060 га та садового будинку з господарчими будівлями і спорудами за адресою : [ADDRESS] що підтверджується відповідним державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 030528 від 13.06.2000 р. та свідоцтвом про право власності н =а нерухоме майно від 19.04.2004 р. (а.с. 9,10). Згідно оскаржуваного протоколу (за Статутом у формі рішення ) загальних зборів СОГ «Західний» № 2 від 27.05.2017 р. - було прийнято рішення, за яке проголосували 265 (уповноважені від ліній 21, садоводів 57 осіб) з 463 членів-садоводів СОГ «Західний», тобто понад половина усіх членів-садоводів, що відповідає умовам п. 5.3.1 Статуту СОГ «Західний», згідно якого, загальні збори вважаються такими, що відбулися, якщо в них взяли участь 50%+1 член СОГ, проти - 1, утримався - 1, за яким було вирішено : всім членам - садоводам СОГ «Західний» винести електролічильники на фасад будівлі до 15.06.2017 р. та замінити механічні лічильники на електронні (а.с. 58-60). Позивач отримав повідомлення від керівника СОГ «Західний» з посиланням за оспорюване рішення про необхідність заміни електролічильника та виносу його на фасад будівлі видимим монтежем і у випадку невиконання рішення загальних зборів, він буде відключений від подачі електроенергії без попередження. На перенесення лічильника був наданий строк до 25.09.2017 р. (а.с. 26). Суд встановив, що відповідно до протоколу від 27.10.2015 р., за участю представників СОГ «Західний» було проведено заміну в будинку позивача 3-х фазного електронного лічильника № 673226 на 3-х фазний електронний 2-х тарифний електронний лічильник випуску 2015 р. № 02035548, який запараметрований 22.10.2015 р. службою обліку електроенергії ПАТ «Одесаобленерго» (а.с. 19-25). При цьому підставою свого позову [PERSON] зазначив те, що він як член СОГ «Західний» виконував усі обов'язки, покладені на нього Статутом, а оскаржуване ним рішення СОГ «Західний» суперечить п.10 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357. Так, у відповідності до п. 1 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26 липня 1999 р. № 1357, ці Правила регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками. Правила обов'язкові для виконання всіма побутовими споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Згідно з п. 2 «Правил користування електричною енергією для населення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, електропостачальник - це учасник ринку електричної енергії України, який купує електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживачам. Як роз'яснено у листі НКРЕ від 10 квітня 2003 р. № 05-39-11/1195 «Щодо надання роз'яснень з питань взаємовідносин садового товариства та енергопостачальної організації», садове товариство - не може бути постачальником електричної енергії по відношенню до членів садового товариства, оскільки не має ліцензії. Відтак, на думку суду - «Правила користування електричною енергією для населення», затверджені постановою КМУ від 26 липня 1999 р. № 1357 - на правовідносини між СОГ «Західний» та [PERSON] не поширюються, а тому відповідач, приймаючи оскаржуване Рішення Загальних Зборів № 2 від 27 травня 2017 р., жодним чином цей нормативно-правовий акт порушити не міг. Однак, згідно з п. 12.3 «Правил користування електричною енергією», затверджених Постановою НКРЕ від 31 липня 1996 р. № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17 жовтня 2005 р. № 910) - населений пункт на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту для задоволення комунально-побутових потреб споживачів населеного пункту, для технічних цілей та інших потреб населеного пункту. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується населений пункт відповідно до умов договору. Як зазначено у п.1.2, 5.1 «Правил користування електричною енергією», затверджених Постановою НКРЕ від 31 липня 1996 р. № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17 жовтня 2005 р. № 910), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. При цьому постачальник електричної енергії - це суб'єкт господарювання, який отримав ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії. В свою чергу, згідно з п.1.2 «Правил користування електричною енергією», затверджених Постановою НКРЕ від 31 липня 1996 р. № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17 жовтня 2005 р. № 910), населений пункт - це юридична особа-споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об'єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту. Відтак між СОГ «Західний» як споживачем-населеним пунктом та ВАТ Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» як постачальником електричної енергії було укладено Договір № 260 від 12 березня 2008 р., який є чинним і до цього часу (а.с. 52-55). Отже, до спірних правовідносин слід застосувати саме «Правила користування електричною енергією», затверджені Постановою НКРЕ від 31 липня 1996 р. № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17 жовтня 2005 р. № 910), а не «Правила користування електричною енергією для населення», затверджені постановою КМУ від 26 липня 1999 р. № 1357. При цьому, як було наголошено представниками відповідачів - про цю обставину добре відомо позивачеві, який на момент укладення вищезгаданого Договору № 260 від 12 березня 2008 р. обіймав посаду голови Правління СОГ «Західний» і підписував цей документ від імені відповідача. У відповідності до п. 10.2 вищезгаданих «Правил користування електричною енергією», затверджених Постановою НКРЕ від 31 липня 1996 р. № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17 жовтня 2005 р. № 910), споживач електричної енергії зобов'язаний раціонально використовувати електричну енергію, не допускати марнотратного (неефективного) використання електричної енергії, не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані постачальнику електричної енергії (електропередавальній організації), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача. Згідно з розрахунком за період з 01 вересня 2015 р. по 30 липня 2016 р., затвердженим правлінням СОГ «Західний» (протокол № 8 від 30 липня 2016 р.), за даними засобів диференційного (погодинного) обліку електричної енергії за 12 календарних місяців СОГ «Західний» було спожито 1038457 кВт електроенергії на загальну суму 762008,35 грн., з яких членами СОГ «Західний» було сплачено лише 713003,74 грн. Співвідношення боргу у сумі 59591,64 грн. до фактично сплачених членами СОГ «Західний» за спожиту електроенергію коштів становить біля 8% (а.с. 56-57). Вищевказана різниця між вартістю фактично спожитої всіма членами СОГ «Західний» електроенергії та сумою фактично сплачених ними коштів - є втратами електроенергії у розподільних мережах: технологічні втрати (навантажувальні, холостого ходу, витрати на власні потреби, недооблік електроенергії) та комерційні втрати (зафіксований, але не оплачений відпуск електроенергії, несанкціонований відбір електроенергії). Як роз'яснено у листі НКРЕ від 10 квітня 2003 р. № 05-39-11/1195 «Щодо надання роз'яснень з питань взаємовідносин садового товариства та енергопостачальної організації», загальний прилад обліку, встановлений на межі балансової належності між енергопостачальником та юридичною особою - садівничим товариством крім електричної енергії, спожитої усіма членами садівничого товариства, враховує витрати електричної енергії в елементах мереж (нагрів елементів мереж, контактних з'єднань тощо), споживання електричної енергії на загальні потреби товариства (освітлення вулиць, роботу насосів, електроспоживання контори тощо), а також безоблікове споживання електричної енергії окремими членами товариства. Тому, сумарне споживання за показами індивідуальних приладів обліку окремих членів товариства завжди буде меншим від споживання, зафіксованого загальним приладом обліку. Оскільки товариство має розраховуватися за загальним приладом обліку, згадана різниця розподіляється між членами товариства. Згідно з листом НКРЕ від 08 вересня 2004 р. N 03-39-09/4035 «Щодо тарифів на електроенергію для членів садівничих товариств» технологічні втрати електроенергії та витрати на утримання електроустановок, що належать садовому товариству на правах власності, відшкодовуються (додатково до сплати електроенергії за приладом обліку за тарифом для населення) членами товариства через механізми, прийняті згідно зі статутом правлінням чи загальними зборами членів садового товариства,тобто взаємовідносини між членами садового товариства і його керівництвом, в тому числі розрахунки за спожиту електроенергію регулюються статутом товариства, або вирішуються згідно з Законом України «Про об'єднання громадян» на зборах всіх членів або представників членів об'єднання. Відповідно до п. 2.2.3 Статуту СОГ «Західний» - до основних напрямків діяльності даного громадського об'єднання відноситься розвиток, ремонт та експлуатація мереж електропостачання та водопостачання (до передачі їх на баланс елекропостачальній та водопостачальній організаціям). При цьому у відповідності до п. 5.3.2 Статуту, Загальні Збори СОГ «Західний» вирішують усі основні питання, пов'язані з його діяльністю, а згідно з п.п.6.4, 6.5, 6.9 Статуту Правління СОГ «Західний», керівництво роботою якого здійснює Голова Правління, організує та контролює виконання завдань, затверджених Загальними Зборами, у тому числі приймає рішення про припинення подачі води та електроенергії на ділянку члена Об'єднання, який має заборгованість за спожиті воду та електроенергію, або не виконує рішень Загальних Зборів, рішень Правління про порядок користування електроенергією та водою (а.с. 42-51). Вказані положення Статуту СОГ «Західний» цілком відповідають п. 12.4 «Правил користування електричною енергією», затверджених Постановою НКРЕ від 31 липня 1996 р. № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17 жовтня 2005 р. № 910), відповідно до якого закупівля електричної енергії у постачальника за рахунок коштів споживачів населеного пункту, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами населеного пункту. Заслуговує увагу та обставина, що у відповідності до п. 2.1 вищевказаного Договору № 260 від 12 березня 2008 р., підписаного позивачем [PERSON] від імені СОГ «Західний», під час виконання умов цього Договору з питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та «Правилами користування електричною енергією». Суд з'ясував, що 19 квітня 2008 р. [PERSON] як голові правління було висловлено недовіру Загальними зборами членів СОГ «Західний», доказом чого є Протокол засідання Правління від 25 квітня 2008 р. (а.с. 71-73). Одночасно з цим, у відповідності до п. 10.1 «Правил користування електричною енергією», затверджених Постановою НКРЕ від 31 липня 1996 р. № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17 жовтня 2005 р. № 910) - споживачі електричної енергії мають право на доступ до встановлених поза межами об'єкта споживача розрахункових засобів обліку. Згідно з п. 3.7 «Правил користування електричною енергією», затверджених Постановою НКРЕ від 31 липня 1996 р. № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17 жовтня 2005 р. № 910) - засоби обліку мають бути встановлені таким чином, щоб для контролю за обсягом споживання електричної енергії забезпечити технічну можливість безперешкодного доступу до засобів обліку: 1) які встановлені на об'єктах електропередавальної організації, - відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії та споживача; 2) які встановлені на об'єктах споживача (основного споживача), - відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та субспоживача; 3) які встановлені на об'єктах субспоживача, - відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та основного споживача. Суд дійшов висновку, що різниця між вартістю фактично спожитої усіма членами СОГ «Західний» електроенергії та сумою фактично сплачених ними коштів впродовж 12 місяців становила біля 8%, і цю недоїмку доводиться розподіляти між членами СОГ «Західний», що як пояснили представники відповідачів, є для членів-садоводів додатковим фінансовим ярмом (витратами) до і без того непомірно високих тарифів на електроенергію, встановлених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 лютого 2015 р. № 220, а тому, на розгляд Загальних Зборів СОГ «Західний» було поставлено питання про необхідність винесення усіх електролічильників на фасад будівлі у строк до 15 червня 2017 р., а також про заміну механічних лічильників на електронні. Суд встановив, що оспорюване рішення в частині заміни механічних лічильників на електронні - жодним чином не стосується і не порушує прав позивача, який має в своєму розпорядженні і встановив електронний 3-х фазний 2-х тарифний лічильник, а стосується позивача, як і всіх членів-садоводів, лише в частині виносу електролічильника на фасад будинку, зо що проголосували 265 членів-садоводів СОГ «Західний» на загальних зборах СОГ «Західний», на яких, як стверджує позивач, він був присутнім. Такі заходи, на думку суду, були спрямовані відповідачами в оскаржуваному рішенні - на запобігання безобліковому споживанню електроенергії членами СОГ «Західний», удосконалення обліку спожитої електроенергії, запобігання марнотратному (неефективному) витрачанню електроенергії, як того вимагає п. 10.2 «Правил користування електричною енергією», затверджених Постановою НКРЕ від 31 липня 1996 р. № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17 жовтня 2005 р. № 910), а також відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про громадські об'єднання», за яким, громадські об'єднання утворюються і діють на принципах у тому числі самоврядності, що передбачає право членів (учасників) громадського об'єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об'єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського об'єднання, крім випадків, визначених законом. Як видно із оскаржуваного Протоколу № 2 Загальних Зборів СОГ «Західний» від 27 травня 2017 р., на яких були присутні 267 членів з 463 (тобто понад половину усіх членів СОГ «Західний»), за винесення усіх електролічильників на фасади будівель проголосувало 265 осіб, проти - 1 особа, утрималась також 1 особа. У відповідності до п. 5.3.1 Статуту СОГ «Західний» - рішення Загальних Зборів або Зборів уповноважених приймаються простою більшістю голосів, а Загальні Збори вважаються такими, що відбулися, якщо в них взяли участь 50 % + 1 членів Об'єднання. При цьому згідно з п.п.4.2.1, 4.2.6 Статуту СОГ «Західний» - члени Об'єднання зобов'язані виконувати вимоги Статуту, рішень Правління та Загальних Зборів, своєчасно і в повному обсязі сплачувати за спожиту електроенергію та воду за тарифами, встановленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а також вносити платежі, розраховані Правлінням Об'єднання, як надбавка до тарифів, для компенсації витрат електричної енергії в елементах мереж (нагрів елементів мереж, контактних з'єднань тощо), споживання електричної енергії на загальні потреби Об'єднання. Як встановлено Актом ревізійної комісії СОГ «Західний» від 12 квітня 2017 р. про результати перевірки фінансово-господарської діяльності СОГ «Західний» за 2016 рік - особисто позивачем [PERSON] недоплачено за споживання електричної енергії за 2015 рік - 779,80 грн., за 2016 рік - 1387,78 грн. У 2017 році (станом на 05 грудня 2017 р.) борг [PERSON] перед СОГ «Західний» за спожиту позивачем електроенергію становить - 1703,48 грн., що підтверджується Розрахунком від 05 грудня 2017 р., а загальна сума заборгованості [PERSON] перед відповідачем становить - 3871,06 грн., що не було спростовано позивачем з приводу його боргу за спожиту електроенергію і вказаний Акт ревізійної комісії є чинним і ніким не був оскаржений (а.с. 61-70). На думку суду, вищеописані дії [PERSON] - є грубим порушенням його обов'язків як члена-садовода СОГ «Західний», передбачених п.п. 4.2.1, 4.2.6 Статуту, що призводить до неможливості здійснення відповідачами належного контролю за споживанням електроенергії усіма членами СОГ «Західний», виявлення фактів крадіжок електроенергії, за які щомісяця змушені розраховуватися перед ПАТ «ЕК Одесаобленерго» усі члени СОГ «Західний», у тому числі ті, що дійсно сумлінно виконують свої обов'язки, на відміну від [PERSON], який на думку суду, подачею вказаного позову до суду, намагається уникнути відповідальності за свої борги за спожиту ним електроенергію, шляхом приховування дійсних показників його електролічильника та можливого, як вказують представники відповідачів, розкрадання електроенергії з посиланням на борги [PERSON] за спожиту електроенергію. При чому, представники відповідачів в судовому засіданні підтвердили суд факт того, що лише єдиним членом-садоводом [PERSON] з 463 членів-садоводів СОГ «Західний» було оскаржене вищевказане рішення загальних зборів № 2 від 27.05.2017 р., з якими всі інші 462 члена-садовода СОГ «Західний» були згодні. Слід звернути особливу увагу на те, що саме [PERSON], будучи у 2008 р. головою правління СОГ «Західний», уклав від імені відповідача з ПАТ «ЕК Одесаобленерго» вищезгаданий Договір про постачання електричної енергії № 260 від 12 березня 2008 р., який ставить усіх членів СОГ «Західний» у вкрай невигідне становище у порівнянні з іншими споживачами електричної енергії - фізичними особами (населенням), і на сьогодні, як показали представники відповідачів, ПАТ «Одесаобленерго» відмовляється переглянути, чи внести зміни до вказаного договору або укласти новий договір на більш вигідних умовах для членів-садоводів СОГ «Західний». Адже у даному випадку фізичні особи-кінцеві споживачі електроенергії, що постачається ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» за Договором № 260 від 12 березня 2008 р., ставляться у нерівне становище у порівнянні з будь-яким іншим населенням, не об'єднаним шляхом створення юридичної особи і не змушеним розраховуватися з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку, а саме: позбавляються ряду переваг, встановлених п.п.20, 27, 28, 36 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357 (які не поширюються на членів СОГ «Західний» після укладення [PERSON] вищезгаданого Договору № 260 від 12 березня 2008 р.) Також фізичні особи-члени СОГ «Західний» як споживачі населеного пункту позбавлені можливості розраховуватися за електроенергію за тарифом 0,90 грн. за 1 кВт/год у випадках, коли обсяг спожитої ними електроенергії за місяць не перевищує 100 кВт/год (згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 лютого 2015 р. № 220). Суд дійшов висновку, що у СОГ «Західний» як юридичної особи дійсно час від часу виникає заборгованість перед ПАТ «ЕК Одесаобленерго» за спожиту електроенергію, і значна частина цієї заборгованості зумовлена несвоєчасними розрахунками, в тому числі з боку [PERSON] та деяких інших несумлінних членів СОГ «Західний», а також невиконанням [PERSON] рішення Загальних зборів СОГ «Західний» щодо винесення електролічильника на фасад будинку, що позбавляє відповідачів можливості оптимально, для членів-садоводів СОГ «Західний» мінімізувати платежі, які доводиться щомісяця здійснювати усім членам СОГ «Західний» додатково до тарифів за електроенергію, встановлених НКРЕ. Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 р., оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оспорюваним рішенням загальних зборів СОГ «Західний» № 2 від 27.05.2017 р. - жодним чином не порушуються права, інтереси та свободи позивача, адже вказане рішення було направлено саме задля обґрунтованих розрахунків за спожиту електроенергію всіх членів-садоводів СОГ «Західний», і можливості оптимальної мінімізації платежів, які доводиться щомісяця здійснювати усім членам СОГ «Західний» додатково до тарифів за електроенергію, встановлених НКРЕ, що не влаштовує лише [PERSON], а тому в задоволенні безпідставного і необґрунтованого позову слід відмовити повністю, враховуючи відсутність з боку позивача належних та допустимих доказів нібито порушення його інтересів оспорюваним рішенням відповідачів і голослівного незадоволення роботою Правління та керівництва СОГ «Західний», представниками яких, як вони заявили в судовому засіданні, буде ініційоване питання на загальних зборах об'єднання щодо позбавлення членства позивача [PERSON] в СОГ «Західний» у зв'язку з його грубим та тривалим порушенням вимог Статуту СОГ «Західний». У відповідності до приписів ч. 9 ст. 158 ЦПК України, якою передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення судом рішення щодо повної відмови у задоволенні позову - суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову застосовані за заявою позивача, ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 26.09.2017 р. про заборону СОГ «Західний» вчиняти будь-які дії стосовно відключення від електропостачання ділянки [ADDRESS].

Outcome: dismissed