Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

26 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті, [INFO] року, [PERSON] на земельну ділянку площею 0,83 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області та належала померлій, [INFO] року, [PERSON], на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16.02.2006. Обґрунтовуючи позов послався на те, що він є спадкоємцем всього майна [PERSON] згідно заповіту від 23 червня 2011 року. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 липня 2017 року по справі № 541/729/17 було встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON]. Вказане рішення набрало законної сили 10 серпня 2017 року. [PERSON] успадкував все належне [PERSON] майно, до складу якого входила, зокрема, і земельна ділянка площею 0,83 га, яка розташована на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району з кадастровим номером [NUMBER]. Оскільки, він є єдиним спадкоємцем всього майна померлого [PERSON], він також успадкував і вищевказану земельну ділянку, проте не може оформити право власності на неї у зв'язку з тим, що оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] втрачено. 10 січня 2018 року він звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON], на що йому було відмовлено постановою нотаріуса у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Ним було розміщено оголошення у газеті «Прапор перемоги» від 30.03.2018 року №13 (12400) про втрату державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Оскільки речове право на земельну ділянку в інформаційних системах не зареєстровано тому не існує позасудових шляхів для вирішення даного питання, а тому він вимушений звернутися з вказаним позовом про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку визначеному ст. 392 Цивільного Кодексу України до суду для захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою судді від 01.10.2018 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі . Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.12.2018 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив її задовільнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача Великосорочинської сільської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.61). Представник відповідача Миргородської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, направив заяву в якій просив справу розглядати у відсутність представника, при прийнятті рішення покладався на розсуд суду (а.с. 51). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в раніше направленій заяві просив справу розглядати без його участі , при вирішенні спору покладався на розсуд суду, вказував, що Головне управління не розпоряджається землями, які знаходяться у приватній власності ( а.с. 21,22). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно заповіту від 23 червня 2011 року спадкоємцем всього майна [PERSON] є позивач [PERSON] (а.с. 39 зворот). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16.02.2006 [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,83 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с. 63). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.64). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 липня 2017 року по справі № 541/729/17 було встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] період часу з 1963 року по день смерті [PERSON], тому на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] вважається таким, що успадкував належне [PERSON] майно, зокрема й спірну земельну ділянку (а.с. 26,27). 10 січня 2018 року [PERSON] постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] року [PERSON] на земельну ділянку розміром 0,83 га, що знаходиться на території Великосорочинської сільської ради, яка належала померлій [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] було розміщено оголошення у газеті «Прапор перемоги» від 30.03.2018 року №13 (12400) про втрату державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с. 10). На даний час отримати правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Згідно роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з положенням ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, враховуючи те, що оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку відсутній, тому з метою оформлення спадщини необхідно встановити за спадкоємцем [PERSON] право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, що складається з права власності на земельну ділянку площею 0,83 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області та належала померлій, [INFO] року, [PERSON], на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16.02.2006. За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі. В зв'язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз'яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved