Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

25.09.2015 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 100000 грн. 17.03.2017 позивач [PERSON] подала до суду уточнений позов, в якому просить стягнути з [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн. та 27714,71 грн. матеріальної шкоди. В обґрунтування позову позивач вказує, що 29.03.2012 о 8-20 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito», д/н [NUMBER], рухаючись по сухому асфальтному покриттю по вул. Серафимовича з боку вул. Башкирська в напрямку вул. Дніпропетровське шосе, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка по шляху слідування на роботу, переходила проїзну частину дороги з ліва на право, по напрямку вказаного транспортного засобу. Внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2042 від 14.08.2013 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Згідно висновку комісії, нещасний випадок, який стався з нею, вважається нещасним випадком невиробничого характеру. З вини водія [PERSON], їй завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, погіршення реалізації професійних можливостей, відносин з оточуючими, також вона позбавлена можливості виконувати фізичні навантаження, чим ставить свою родину і себе у важкі життєві умови, її не покидає відчуття глибокої депресії. Усвідомлення безпорадності перед хворобою приводить у відчай та викликає сильний душевний біль. Через ДТП вона змушена постійно проходити лікування, на що вже нею було витрачено 27714,71 грн., що підтверджується квитанціями та фіскальними чеками, тому просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду, яку вона оцінила в розмірі 100000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 27714,71 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомила. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти винесення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 29.03.2012 о 8-20 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito», д/н [NUMBER], рухаючись по сухому асфальтному покриттю по вул. Серафимовича з боку вул. Башкирська в напрямку вул. Дніпропетровське шосе, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка вийшла на проїжджу частину дороги вул. Серафимовича з-за маршрутного автобуса, який зупинився в зустрічному напрямку та почала переходити проїзну частину дороги з ліва на право по напрямку руху транспорту, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а пішохід отримав тілесні ушкодження. Постановою слідчого Довгинцівського РВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 21.03.2014 закрито кримінальне провадження у звязку з відсутністю у діяннях водія [PERSON] складу злочину передбаченого ст.286 КК України, - а.с. 93-94. Відповідно до вказаної постанови від 21.03.2014 пішохід [PERSON] грубо порушила вимоги п.4.10, п.4.14 а) б) ПДР України, в діях якої вбачаються ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.05.2014, у звязку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності закрито провадження по справі по відношенню [PERSON], а.с. 143. Згідно висновку експерта № 2042 від 12.08.2013 [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна та підшкірної гематоми лівої половини голови, закритої травми грудини, закритих переломів 3,4,5 ребер праворуч зі зміщенням уламків, розриву правої легені, який ускладнився розвитком гемо пневмотораксу, закритої травми живота, розриву печінки та серозної оболонки сліпої кишки, зачеревної гематоми, гемоперіотонему, закритого перелому правої лонної кістки, вертлюжної западини з деформацією тазового кільця, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а.с.12-15. [PERSON] є власником автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі Vito 112D, реєстраційний номер [NUMBER], типу пасажирський-В, білого кольору, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а.с.- 22. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 ст.1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позов про відшкодування шкоди» (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.4 постанови від 01 березня 2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Внаслідок ДТП позивачем було витрачено на лікування в розмірі 27714,71 грн., що підтверджується копіями квитанцій та фіскальними чеками, - а.с. 41-78. Згідно з ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Під моральною шкодою розуміються витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я (роз'яснення Пленуму Верховного Суду України дані у п.3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995). Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України в п.п.5, 9 постанови від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи всі обставини справи, відсутність вини відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортій пригоді та наявність грубої необережності потерпілої [PERSON], яка призвела до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, характер і обсяг фізичних і душевних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди позивачу. Позивач при подачі позову до суду був звільнений від сплати судового збору, а тому при винесенні рішення судовий збір підлягає стягненню з відповідача за дві вимоги немайнового та майнового характеру на користь держави в розмірі 487,20 грн. та 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial