Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

24 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що на підставі виконавчого листа № 2/180/1068/2013, виданого 15 січня 2014 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області з [PERSON] на її користь стягуються аліменти до повноліття доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки у розмірі, визначеному рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області. Згідно розрахунку державного виконавця станом на 01 вересня 2019 року розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 91790,61 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду одержувач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмін неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 вересня 2013 року по 31 серпня 2019 року складає 814964,20 гривень. Просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 814964,20 гривень неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 01 вересня 2013 року по 31 серпня 2019 року. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає та просить його задовільнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково у розмірі 40 000 гривень, тому, що [PERSON] проживає у квартирі, половина якої належить йому. Згідно закону, він може переоформити квартиру на свою доньку в рахунок заборгованості за аліментами. Позивачка відмовляється. [PERSON] користувалася пільгами учасника бойових дій (його пільги на квартиру). В усній формі відмовлялася від грошей. З травня 2019 року він перебуває на обліку в Марганецькому міському центрі зайнятості у пошуках роботи. Виплат не має. Має на меті продати свою частку квартири та погасити борг (за законом переписати на доньку та погасити борг). Проживає у сільській місцевості з матір`ю, роботи там немає. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст.124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як установлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що сторони по справі являються батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 239 (а.с.9). На підставі виконавчого листа № 2/180/1068/2013, виданого 15 січня 2014 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області, з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22.08.2013 року до її повноліття (а.с.8). Відповідач [PERSON] ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки, внаслідок чого, з серпня 2013 року по серпень 2019 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 91790,61 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 12.09.2019 року (а.с.6-7). Відповідно до розрахунку, неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01 вересня 2013 року по 31 серпня 2019 року, становить 814964,20 гривень. Суд вважає, що встановленим фактам та обставинам відповідають відносини, які регулюються ЦК України, СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.09.2019 року складає 91790,61 гривень (а.с.6-7). Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Відповідно до розрахунку, неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01 вересня 2013 року по 31 серпня 2019 року, становить 814964,20 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 552 ЦК України, сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. На цій підставі суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що сплата неустойки не знімає обов`язку з відповідача сплати заборгованості по аліментам. Ухвалюючи рішення суд вважає за необхідне роз`яснити, учасникам процесу, що неустойка (пеня) не може перевищувати суму заборгованості. При ухваленні рішення та стягненні з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів, суд враховує обставини, того що відповідач намагається погасити заборгованість по аліментам, що підтверджується відповідним розрахунком наявними в матеріалах справи. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача, який зобов`язаний за рішенням суду сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, однак не виконував свої обов`язки по сплаті аліментів, порушене право позивача на отримання неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає судовому захисту. Частиною 2 ст.196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки неустойку за несплату аліментів, яка прирівнюється до розміру заборгованості. Суд приходить до висновку, що розмір пені - 91790,61 гривень буде відповідати принципу розумності та справедливості. У відповідності до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved