Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

25.07.2016 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 19.02.2002 р. по 04.05.2006 р. вона та [PERSON] знаходились у шлюбних відносинах. 28.03.2005 року у них народився син [PERSON]. Після розірвання шлюбу, з травня до жовтня 2006 року вона та [PERSON] проживали окремо, а потім знову стали проживати однією сімєю, аж до 24.09.2008 року. З вересня 2008 року вони знову стали проживати окремо. Під час сумісного проживання, 16 квітня 2008 року у них народилась донька [PERSON]. Її батько, [PERSON] забирав доньку з пологового будинку, визнаючи своє батьківство. Вона народжувала доньку у м. Донецьку і [PERSON], визнаючи себе батьком доньки, супроводжував її до лікарні декілька разів. Оскільки на момент народження дитини вони з [PERSON] не були у шлюбі, він не мав роботи, не мав можливості і не хотів платити аліменти на утримання дитини, тому за його проханням та за ініціативою колишнього секретаря Богатирської сільської ради [PERSON] дитина була зареєстрована на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. За проханням [PERSON] та наполегливою ініціативою [PERSON] батьком дитини був вказаний неіснуючий чоловік - [PERSON]. Після народження дитини [PERSON] постійно спілкувався з дитиною та проводив час, цікавився її особистим життям, брав участь у її навчанні та вихованні, інколи надавав матеріальну допомогу. 28 березня 2016 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,8231 га, яка належала померлому на підставі Державного акту про право власності на землю серії ЯА №984278 від 24.10.2005 року. Вважаючи свою доньку спадкоємицею спадщини її померлого батька [PERSON], вона звернулась до матері померлого [PERSON] з проханням включити доньку померлого [PERSON] Олену-Валерію до кола спадкоємців, але остання відмовила в її проханні та заявила, що вона не впевнена в тому, що дитина дійсно є донькою її померлого сина [PERSON] Вона не може звернутись до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину через те, що у свідоцтві про народження доньки у графі «Батько» вказана не існуюча в дійсності людина, [PERSON]. Встановлення факту батьківства необхідно для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Просила виключити відомості з актового запису №7 від 13 травня 2008 року про народження дитини [PERSON], 16 квітня 2008 року відомості про [PERSON], як батька дитини. Встановити факт батьківства [PERSON] [INFO], стосовно дитини, [PERSON], [INFO]. Внести відомості до актового запису про народження [PERSON], 16 квітня 2008 року, зазначивши батьком дитини [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач, її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач також пояснила, що причиною розірвання шлюбу стало зловживання [PERSON] спиртними напоями. Приблизно з вересня 2006 року вона та [PERSON] знов почали зустрічатися та жити разом. 6 квітня 2008 року у неї народилась донька Олена-Валерія. Батько дитини [PERSON] забирав її з пологового будинку. Подвійне імя дали в звязку з тим, що вона хотіла назвати доньку [PERSON], а він [PERSON]. У травні вона пішла зареєструвати дитину з наміром бути матірю-одиначкою, щоб мати змогу отримувати державну допомогу, проте батьком бажала зазначити [PERSON] Вона наполягла на тому, що по-батькові зазначити «Олександрівна», не зважаючи на те, що секретар сільської ради наполягала на тому, щоб записати батьком не існуючу людину. Коли вона прийшла додому і показала чоловіку свідоцтво, той хотів піти до сільської ради внести зміни та зазначити батьком його. На це вона відповіла, що тоді вона з нього буде стягувати аліменти, і він не пішов. [PERSON] сам знайшов хрещених, на хрестинах проводилась фотозйомка. З вересня 2008 року вони припинили разом проживати через пияцтво [PERSON] Донька ходила до [PERSON], коли він вже жив окремо і хворів, а потім діти були на похороні. Крім того, донька ходила і до бабусі, а після смерті [PERSON] його мати сказала, що вона їй не онука. Після цього вона зверталась до центру за консультацією з приводу проведення генетичної експертизи, однак їй сказали, що це можливо лише в тому випадку, якщо у дітей різні матері. Крім того, відповідач не надала згоду на ексгумацію. Вважає, що зазначені обставини підтверджують факт батьківства [PERSON] відносно її доньки. Крім того, у них одне прізвище, по-батькові її доньки зазначено «Олександрівна», у них співпадають групи крові, що також свідчить про його батьківство. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила, в звязку з чим суд вважав можливим розглянути справу за її відсутності. Пізніше, 23.03.2017 р. подала заяву про визнання позову, яке суд не прийняв, оскільки це порушує права третьої особи. Представник третьої особи - Великоновосілківського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення на розсуд суду. Представник третьої особи - [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що за життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого [PERSON] є спадкоємцем належної тому земельної ділянки площею 5,8231 га. Після смерті [PERSON] він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом. На той час спадкова справа вже була відкрита і непрацездатна мати померлого [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини. Вважає, що позивачем не доведено факт батьківства [PERSON] відносно її доньки [PERSON] Олени-Валерії, а тому просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши позивача та її представника, представника третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 130 СК України\~у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1\~ст. 135 цього Кодексу. Частина 1\~ст. 135 СК України передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, що в період з 19.02.2002 р. по 04.05.2006 р. позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище «Паніотова» (а.с. 6, 10). 28.03.2005 р. у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] (а.с. 8). 16.04.2008 р. у позивача [PERSON] народилась донька [PERSON], батьком якої відповідно до свідоцтва про народження зазначений [PERSON] (а.с. 9). Запис про батька у Книзі реєстрації народжень вчинено за прізвищем матері, а його ім'я та по батькові записано за її вказівкою відповідно до вимог\~ст. 135 СК України (а.с. 13). 28.03.2016 р. [PERSON] помер (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, яка належала тому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 984276, що стало підставою для звернення позивача до суду. Заповітом, посвідченим 06.05.2015 р. секретарем Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку [PERSON] (а.с. 78). Відповідно до п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. На підтвердження факту батьківства позивачем надано копії довідок Багатирської сільської ради № 980 від 14.07.2016 р., № 1006 від 18.07.2016 р., № 1031 від 22.07.2016 р., та фотокартки (а.с. 14, 15, 16, 28, 29). Згідно копії довідки Багатирської сільської ради № 980 від 14.07.2016 р. [PERSON], померлий 28.03.2016 р., на момент народження дитини [PERSON], [INFO], мешкав за адресою: с. Багатир, пр. Южний,34. З 24.09.2008 р. змінив місце проживання за адресою: [INFO] (а.с. 14). Згідно копії довідки Багатирської сільської ради № 1006 від 18.07.2016 р. [PERSON] у період з вересня 2006 р. по 24.09.2008 р. мешкав за адресою: с. Багатир, пр. Южний,34. До складу його сімї входили: співмешканка [PERSON], син [PERSON], малолітня дитина [PERSON] О-В.О. (а.с. 15). Згідно копії довідки Багатирської сільської ради № 1031 від 22.07.2016 р. [PERSON] згідно домової книги Багатирської сільської ради ніколи не проживав і взагалі не існував на території Багатирської сільської ради (а.с. 16). Разом з тим, 01.03.2017 р. на адресу суду надійшов лист Багатирської сільської ради № 70 від 28.02.2017 р., відповідно до якого повідомлено, що [PERSON] сільською радою було надано довідку про місце проживання [PERSON] у період з 01.09.2006 р. по 24.09.2008 р., проте пізніше виявилося, що в довідці було допущено помилку та неправильно сказано адресу померлого [PERSON] Просять не брати до уваги довідку № 629 від 20.05.2016 р. (яка не була надана суду і не була предметом дослідження) та надати для залучення до матеріалів справи довідку про проживання [PERSON] у період з 01.09.2006 р. по 24.09.2008 р. та засвідчену копію по господарської книги (а.с. 130). Згідно довідки Багатирської сільської ради № 271 від 01.03.2017 р. [PERSON] у період з 01.09.2006 р. по 24.09.2008 р. згідно погосподарської книги Багатирської сільської ради мешкав за адресою: с. Багатир вул. Гагаріна,2. До складу його сімї входили: співмешканка [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 131). Згідно засвідченої копії погосподарської книги №5 за період 2006-2010 р.р., оригінал якої був наданий суду для огляду, [PERSON] до 24.09.2008 р. був зареєстрований за адресою: [INFO]. До 07.09.2007 р. за цією ж адресою були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 133-134). Допитана в судовому засіданні в якості свідка секретар Багатирської сільської ради [PERSON], яка готувала зазначені вище довідки, пояснила, що померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], після чого був знятий з реєстрації за цією адресою та зареєстрований за адресою: [INFO], де проживають його мати та вітчим. Довідку про місце проживання [PERSON] [INFO] вона надавала по факту, не користуючись даними погосподарської книги, при цьому період, в який [PERSON] проживав за цією адресою, назвати не може. Дата проживання [PERSON] була зазначена з моменту реєстрації по пр. Гагаріна, при цьому дату початку проживання з 01.09.2006 р. зазначила зі слів [PERSON], а другу вказала з даних паспорта. Також зазначила, що в погосподарській книзі назначено місце фактичного проживання, а не реєстрації. Вважає, що першу довідку видала неправильно, при цьому зазначила, що у листі від 28.02.2017 р. могла неправильно зазначити номер довідки. Пояснила, що точно не знає, в який період та до якого моменту [PERSON] та [PERSON] проживали разом. Пояснити, чому за наявності в погосподарській книзі запису про вибуття [PERSON] та [PERSON] 07.09.2007 р. до іншої сімї вона дала відомості про проживання позивача разом з [PERSON] до 24.09.2008 р., вона не може. Враховуючи наявність у довідках Багатирської сільської ради ряду невідповідностей та протиріч, а також пояснення секретаря Багатирської сільської ради [PERSON], надані нею в судовому засіданні щодо обставин видачі довідок, суд не може прийняти їх як належні та допустимі докази. Крім того, суд враховує, що місце проживання [PERSON] та [PERSON] в період з 01.09.2006 р. по 24.09.2008 р., зазначене у довідці від 01.03.2017 р. № 271, не відповідає місцю проживання у цей період, зазначеному позивачем. Надані суду фотокартки суд також не може прийняти як належні та допустимі докази, оскільки вони не містять дати подій, які відображені на них, а тому, враховуючи наявність у [PERSON] і [PERSON] спільного сина, не можуть свідчити про обставини, на які посилається позивач, або припускати, що вони відносяться до періоду народження доньки позивача (а.с. 28, 29). Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] з 2006 року по 2011-2012 рік, майже до моменту смерті. Кожного разу, як він приїздив, [PERSON] та [PERSON] разом були у дворі. До будинку він не заходив. Зазначив, що [PERSON] забирав [PERSON] з пологового будинку на його автомобілі. Коли відвозили [PERSON] до пологового будинку та забирали її, [PERSON] особисто передавав йому гроші на бензин, заправляв його автомобіль. Після народження доньки він не спускав її з рук. Свідок [PERSON] пояснив, що восени, рік не памятає, він приходив до [PERSON] в будинок, який вони з [PERSON] придбали поруч з будинком його матері, за його проханням, щоб відремонтувати грубу, в інший раз ремонтував піч, утепляли вікна. Там він поживав з [PERSON], сином та донькою. Дівчинці тоді було приблизно пять років, вона ходила до дитячого садка. Вважає, що [PERSON] там жив, однак, пояснити, чому він прийшов до такого висновку, не зміг. Також пояснив, що бачив, як [PERSON] забирав дівчинку з дитсадка. Охарактеризував [PERSON] як працьовиту, добру людину, яка завжди відкликається на прохання допомогти. Свідок [PERSON] пояснила, що померлий [PERSON] є її племінником. Їй відомо, що на момент народження доньки у 2008 році, а також до цього та після цього протягом 1-2 років, він мешкав разом з [PERSON], забирав [PERSON] з пологового будинку, приводив дитину до дитсадка та забирав її, оплачував рахунки. При цьому пояснити, з якого часу вони почали та припинили проживати разом, не знає, оскільки не цікавилась. З відповідачем [PERSON] спілкується лише по телефону, вдома у [PERSON] ніколи не була. Зазначила, що проживає на іншому краю села, а тому не знає, хто забирав [PERSON] з пологового будинку після народження доньки, як оплачував рахунки не бачила. Зазначила, що до народження Олени-Валерії [PERSON] та [PERSON] проживали у його матері [PERSON], проте назвати період, в який вони там проживали разом, а потім [PERSON] один, не може, та зазначила, що донька народилась в будинку [PERSON] Також пояснила, що після розірвання шлюбу, коли [PERSON] вже проживав окремо від [PERSON], він допомагав останній по господарству. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її братом. Навесні 2006 року він та [PERSON] розлучились і після чого практично не спілкувались. Будинок [PERSON] та їх батьків знаходяться навпроти і оскільки її брат не платив аліменти, він постійно допомагав [PERSON] по господарству. Пояснила, що він міг пожити у позивачки пару днів, а потім повернутися до матері. Зазначила, що її брат хотів вірити, що це його донька, називав її так, однак не був у цьому певний, оскільки позивачка і йому і їх батькам одного дня могла сказати, що це його дитина, а іншого дня що не його. Зі слів батьків їй відомо, що вони пропонували їй проведення експертизи, однак [PERSON] не була впевнена, що це його донька. При огляді фотокарток пояснила, що фотографії з пологового будинку були зроблені, коли позивачка народжувала сина [PERSON]. Оцінюючи показання свідків, суд звертає увагу на їх суперечливість та непослідовність. Жоден зі свідків не є близьким до сімї позивачки або померлого [PERSON] настільки, щоб підтвердити факт батьківства [PERSON] та відповідний характер відносин між ним, [PERSON] та її донькою в період до народження дитини та після, ведення спільного господарства, спільного виховання та утримання дитини. Крім того, періоди сумісного проживання позивача [PERSON] та померлого [PERSON], зазначені свідками, не узгоджуються з показанням самої позивачки, яка зазначила, що проживала з [PERSON] з вересня 2006 р. і до вересня 2008 р. Пояснення свідка [PERSON] в тій частині, що донька [PERSON] народилась під час їх проживання у відповідачки, нічим не підтверджені і не узгоджуються з показаннями самої позивачки. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] і [PERSON] не проживали однією сімєю, останній хотів сімю і, враховуючи близьке розташування будинків, відсутність у нього роботи і неможливість сплачувати аліменти, наявність спільної дитини сина [PERSON], останній часто допомагав [PERSON] по господарству. Свідок [PERSON] також пояснив, що бачив [PERSON] лише у дворі. Суд також враховує, що [PERSON] в разі визнання ним свого батьківства відносно доньки позивачки нічого не перешкоджало офіційно зареєструвати своє батьківство в органах РАЦС або через суд, проте такого бажання він не виявив. Більш того, згідно позовної заяви та пояснень позивача в судовому засіданні, саме за проханням [PERSON] внесено відомості про батька на підставі ч.1 ст. 135 СК України. Зазначені обставини, на думку суду, свідчать про не визнання [PERSON] свого батьківства. Посилання позивача як на підтвердження факту батьківства [PERSON] на ті обставини, що у її дитини та [PERSON] спільне прізвище та однакова група крові, а також по-батькові померлого, суд вважає безпідставними, оскільки прізвище дитині, якщо мати не перебуває у шлюбі і немає спільної заяви батьків або заяви батька, присвоюється за прізвищем матері (в даному випадку [PERSON]), по-батькові за її вказівкою, а співпадання груп крові не тільки нічим не підтверджено, а і в будь-якому разі не свідчить про наявність кровного споріднення, враховуючи існування лише чотирьох допустимих комбінацій груп крові. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3\~постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм\~СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до статей\~213,\~215 ЦПК\~рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до\~\~ч.1\~ст. 11\~\~ЦПК України\~\~суд\~\~розглядає цивільні справи\~\~не інакше як за зверненням фізичних\~\~чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть\~\~участь у справі.\~\~ Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~\~кожна сторона\~\~зобовязана довести\~\~ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і\~взаємний зв'язок доказів у їх сукупності\~(ч.3\~ст.212 ЦПК України). Суд вважає, що позивачем не надано суду належних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження заявлених нею позовних вимог, а сукупність досліджених в судовому засіданні доказів не дає підстав засвідчити походження доньки позивача [PERSON] від померлого [PERSON] або з достовірністю підтвердити факт визнання [PERSON] свого батьківства відносно [PERSON] Олени-Валерії. З метою повного, всестороннього та обєктивного розгляду справи та сприяння у здобутті інших доказів по справі судом неодноразово було розяснено право проведення експертизи аналізу ДНК, проте клопотань про призначення експертизи не поступило. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено заявлені нею позовні вимоги, а тому не вбачає підстав для їх задоволення.

Outcome: dismissed