Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

24.12.2019 року [PERSON] звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що 18.11.2017 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] виданого 18.11.2017 року Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2226. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різним поглядами на сімейне життя, що призводить до постійних суперечок та непорозумінь. Сторони не проживають разом більше року. Позивач не бажає більше продовжувати подружні стосунки. У зв`язку з вищевикладеним позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та відповідачем [PERSON] Стягнути з відповідача на користь [PERSON] сплачений судовий збір та після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 13.01.2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання по справі. (а.с.20-21) Позивачка [PERSON] надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності. (а.с.24) Відповідач [PERSON] надав суду заяву, відповідно до якої з позовними вимогами ознайомлений, погоджується в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти сплати судових витрат на користь позивачки. (а.с.25) У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.11.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , видане 18.11.2017 року Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2226. (а.с.10) Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . (а.с.11) Позивачка на розірвання шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, вважає, що їх сім`я розпалась остаточно. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, з позовними вимогами погоджується. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до позовної заяви, позивачка просить суд залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Враховуючи те, що сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 768,40 грн. Відповідно до позовної заяви позивачка просила суд стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн., відповідач відповідно до наданої суду заяви не заперечував проти відшкодування позивачці [PERSON] суму понесених судових витрат. У зв`язку з вищевикладеним суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати на користь позивачки [PERSON] . На підставі ст.105 ч.3, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved