Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

24 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2892 від 21 вересня 2007 року Четвертою Маріупольською державною нотаріальною конторою. У вказаній квартирі зареєстровані та фактично не проживають її онучка разом зі своїм сином [PERSON], [INFO]. Вони 28 березня 2014 року вибули з села Виноградне до міста Маріуполя та зареєструвалися за її адресою 12 квітня 2014 року. Але майже з цього часу по теперішній час вони не мешкають за вказаною адресою, будь-яких речей особистого вжитку, що належать відповідачам, в даній квартирі немає, вони не несуть будь-яких витрат на утримання жилого приміщення, не сплачують комунальній послуги. У судове засідання позивачка та її представник [PERSON], діюча на підставі договору про надання безоплатних правових послуг, не зявилися, надали заяви з проханням розглядати справу в їх відсутності. Просили позовні вимоги задовольнити, проти постановлення заочного рішення по справі не заперечували. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, зявитися у судове засідання не має можливості, тому як проживає разом з сином в місті Пермь Російської Федерації. Зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог про визнання їх з сином втратившими право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Представник третьої особи служби по справам дітей Лівебережної районної адміністрації Маріупольської міської ради [PERSON], діюча на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, рішення постановити на розсуд суду з урахуванням інтересів малолітньої дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачці по справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2892 від 21 вересня 2007 року Четвертою Маріупольською державною нотаріальною конторою (а.с. 3,4). З картки прописки щодо квартири [ADDRESS] вбачається, що в даній квартирі з 12 квітня 2014 року зареєстровані [PERSON] та її малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З акту ОСББ «Добробут 65» від 09 жовтня 2016 року вбачається, що зі слів сусідів, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані окрімі володільця з серпня 2014 року її онука [PERSON] зі своїм сином [PERSON], які ніколи у зазначений квартирі не проживали (а.с. 8). Як вбачається зі свідоцтв за № 1024 та № 1022 про реєстрацію за місцем перебування, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за місцем прибуття за адресою: Пермський край, [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника квартири, який не є її співвласником, на користування цим жилим приміщенням обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому жилому приміщенні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником квартири або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивачка прописала у належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] свою онуку [PERSON] та сина останньої [PERSON], [INFO], які не проживають в зазначеній квартирі понад рік, не використовують зазначене жиле приміщення за його призначенням, не сплачують комунальні платежі. Більш того, судом встановлено, що відповідачка разом з сином зареєструвалася за місцем прибуття за адресою: Пермський край, [ADDRESS], а тому суд вважає, що вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування жилою площею у квартирі [ADDRESS]. Аналізуючи вищевикладене суд приходе до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON], діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS].

Outcome: approved