Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

24 вересня 2018 р. позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою про захист прав споживача, стягнення авансового платежу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 07 серпня 2018 року між ТОВ «Бліц АВТО» та позивачем [PERSON] укладено попередній договір № 0255 купівлі-продажу т/з, за умов якого сторони взяли на себе зобов`язання до 15 серпня 2018 року та не пізніше 29.08.2018 року укласти основний договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ, моделі 2113, 2014 року випуску. ВІдповдіно до умов попереднього договору , істотними умовами основного договору є те, о продавець зобов`язується передати вказаний транспортний засіб у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити поточн повну вартість у сукупності, яка складає 78\~300, 00 грн. На виконання вказаних умов договору, позивачем, до підписання попереднього договору, на рахунок продавця були сплачені грошові кошти в розмірі 77\~210 грн. Разом з тим відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, договір купівлі-продажу не уклав, автомобіль не передав. На підставі викладеного позивач просив стягнути з ТОВ «Бліц Авто» на користь позивача кошти шплачені в якості авансового внеску у розмірі 77\~210, 00 грн., моральну шкоду в розмірі 10\~000, 00 грн., а також судові витрати . Позивач [PERSON] під час судового засідання позовні вимоги підтримав у повному осязі, з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача до суду не з`явився, прични неявки суду не повідомив, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встанволеному законом порядку. За таких обставин, за згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оглянувши телефон, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Наданими позивачем доказами встановлено, що 07 серпня 2018 року між [PERSON] (покупець) та ТОВ «БЛІЦ АВТО», укладено попередній договіркупівлі-продажу транспортного засобу № 00255. Відповідно до умов договору сторони збов`язались 15 серпня 2018 року укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «ВАЗ» модель «2113», 2014 року випуску. Відпвоідно до п. 1.6. вказаного договору визначені істотні умови основного договору, відповідно до якого продавець зобов`язався передати майно у власність покупця, а останній зобов`язується прийняти майно та оплатити його вартість у сукупності 78\~300, 00 грн. Пунктом 2.1 договору передбачено, що на підтвердження дійсних намірів сторін на укладення основного догвоору в момент укладення цього Попереднього догвоору покупець перераховує на поточний рахунок Продавця грошові кошти в розмірі 72\~000 грн., а продавець своїм підписом під попереднім договором підтверджує отримання таких коштів. Відповідно до п. 4.2. договору, усі правовідносини, що виникають у зв`язку з виконанням цього попереднього договору і не врегульовані ним, регламентуються нормами чинного законодавства України. На виконання умов попереднього договору 07 серпня 2018 р. [PERSON] сплатив на рахунок ТОВ «БЛІЦ АВТО» грошові кошти в розмірі 72 000 грн., що підтверджується наявною в матеріалах копією квитанції від 07.08.2018 року. Судом встановлено, що у зазначений в попередньому договорі строк договір купівлі-продажу транспортного засобу сторони не уклали з вини відповідача, який ухиляється від укладення цього договору. 16 серпня 2018 року позивачем на аресу ТОВ «БЛІЦ АВТО» направлено заяву про коштів. Вказані вимоги не були отримані відповідачем (повернуто за закінченням терміну зберігання). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що у зазначений в попередньому договорі строк договір купівлі-продажу транспортного засобу сторони не уклали з вини відповідача, тому відповідно до положень ст. 635 ч.3 ЦК України зобов`язання, встановлені попереднім договором, припиняється. Сплачені позивачем кошти в розмірі 72 000 грн. є авансом, про що зазначено в попередньому договорі, і підлягають поверненню в силу вимог ст. 570 ЦК України, згідно п. 3.4 попереднього договору. Позов в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає, виходячи з такого. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Згідно ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Як зазначено у п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Аналіз вказаної норми свідчить про те, що моральна шкода відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодовується лише в разі, якщо вона завдана недоліками продукції (дефекту в продукції). Враховуючи те, що транспортний засіб позивачу не передавався, то правових підстав для відшкодування моральної шкоди немає.

Outcome: partial