overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

25.04.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача і просить змінити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], а саме, просить змінити розмір аліментів, присуджених Новоград-Волинським міськрайонним судом 26.04.2006 року, збільшивши їх у розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позову посилається на те, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 50 грн., щомісячно. Зазначила, що такий розмір є замалий, тому змушена звернутися з цим позовом до суду про зміну розміру аліментів. Позивач у судове засідання не зявилася. Надала заяву у якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що відповідно до копії рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду № 2-п-1027/06 від 26.04.2006 року, відповідач зобовязаний сплачувати на користь [PERSON], позивача у справі, аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 50 грн. щомісячно (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України проголошує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд дійшов висновку, що розмір аліментів, які стягуються на даний час з позивача на утримання дитини є замалий та такий, що не відповідає вимогам закону, тому слід збільшити стягувані аліменти з відповідача шляхом задоволення позовних вимог. Крім цього, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

25.04.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 04.08.1990 року у\~Відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~по м.\~Харкову \~Харківського міського\~управління юстиції, про що є актовий запис № 1083. Посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені у грудні 2013 року. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який залишається проживати з позивачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Макарова», відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував, Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 04.08.1990 року, про що є актовий запис № 1083 у Відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану по\~м.\~Харкову \~Харківського міського\~управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені у грудні 2013 року. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який залишається проживати з позивачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

25.04.2018 року позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення фактичних шлюбних відносин внаслідок відсутності почуття любові та взаєморозуміння між ними, як подружжям. З відповідачем фактичні шлюбні відносини припинені з 21 січня 2017 року. З цього часу вони припинили ведення спільного господарства та проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе, тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]», а також у зв'язку з тяжким матеріальним становищем відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення у справі. У підготовче судове засідання позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце його проведення, не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлений про час та місце проведення підготовчого судового засідання, не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 02.03.2005 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції в Донецькій області в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №87. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. З 21 січня 2017 року сторони припинили шлюбні відносини, не мають наміру їх поновити, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе. При цьому суд також приймає до уваги, що про наявність спору відносно розподілу майна сторонами не заявлено. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжя втратило взаєморозуміння та повагу один одного, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок. На підставі ст.ст. 104, 105, 107, 109, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

25.04.2018 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вона обґрунтовує позовні вимоги тим, що зареєструвала шлюб з відповідачем 22.02.2017 року у Хмельницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області за актовим записом №246. Від спільного проживання дітей не мають. Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, виявилося, що вони різних характерів, поглядів на життя. З приводу цього в сімї постійно виникали конфлікти, сварки, непорозуміння, які призвели до розпаду сімї. За таких обставин сумісне життя і збереження сімї стало неможливим. Спору про розподіл майна у сторін не виникає. Тому позивачка просить задовольнити позов - розірвати шлюб та залишити їй прізвище «Гасимова». Позивачка в судове засідання не зявилася, але направив суду заяву про підтримання позову і про розгляд справи без неї. Відповідач повідомлявся про час і місце судового розгляду, в судове засідання на виклик суду не зявився, причини неявки не повідомив. 05.07.2018 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно записів у свідоцтві про шлюб (а.с.4), сторони одружилися 22.02.2017 року. Судом встановлено, що між сторонами склалися такі відносини, які виключають подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Тому шлюб слід розірвати. Згідно правил ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Тому позивачці слід залишити прізвище, яке вона одержала у звязку з реєстрацією шлюбу. На підставі ст.ст.110-113 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

25.04.2018 року позивачка звернулася\~ до суду з позовом до [PERSON]\~ про розірвання шлюбу з таким о бгрунтуванням. 12.11.2005 року\~ між сторонами \~ було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі ДРАЦС Міжгірського РУЮ за актовим записом № 91. Від шлюбу у сторін народилися двоє дітей - дочка [PERSON],[INFO], та дочка [PERSON], [INFO].\~\~ Причиною розірвання шлюбу позивачка зазначила відсутність взаєморозуміння, розходження\~ поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки.\~ Сторони спільно не проживають та не підтримують шлюбних стосунків більше трьох років, шлюб існує формально. Діти сторін проживають з позивачкою, відповідач надає кошти на їх утримання.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка заявлений позов\~ підтримала, просить такий задовольнити в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач позов визнав та підтвердив обставини наведені позивачкою в позовній заяві. \~ \~\~\~\~\~\~\~Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов [PERSON] задовольнити, виходячи з такого.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно Свідоцтва про шлюб\~ серії І-ФМ № 004768\~\~[PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували\~ шлюб 12.11.2005 р. у відділі РАЦС Міжгірського РУЮ Закарпатської області, про що зроблений відповідний актовий запис за № 91. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони суду повідомили, що спільно у шлюбі не проживають біля трьох років, мешкають окремо, шлюбних відносин та стосунків з ознаками сім'ї не підтримують. Позивачка\~ та\~ відповідач наполягають на розірванні шлюбу, від пропозиції суду примиритися відмовилися, просять не надавати їм\~ строк для примирення. Спору про місце проживання дітей та їх утримання між сторонами немає. \~\~\~\~\~\~ Згідно ч.1 ст.24 СК України\~ шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування\~ до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. \~\~\~\~\~\~\~\~ За наведених обставин,\~ суд, вважає, що\~ відновлення шлюбу між сторонами\~ є неможливим, оскільки жодна сторона не бажає примирення у шлюбі.\~ Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя\~ сторін фактично припинене і застосувати ст.ст.112, 113 СК України. \~\~\~\~\~\~\~ Судових витрат до стягнення чи повернення позивачкою не заявлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

25.04.2018 року Щорським районним судом Чернігівської області винесено рішення у цивільній справі №749/342/18 за позовом [PERSON] до [PERSON], про зміну розміру аліментів, яким позов задоволено. Змінено розмір аліментів стягнутих за рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 28.05.2012 року (єдиний унікальний номер справи 2524/608/2012), яке набрало законної сили 08.06.2012 року та стягнуто з [PERSON] [INFO], уродженця та мешканця [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON], [INFO], мешканки [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання законної сили даним рішенням до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про стягнення з [PERSON] [INFO], уродженця та мешканця [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER] на користь держави судового збіру у розмірі 352,40 грн. Однак при винесенні вказаного рішення, судом не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з чим та у відповідності до ч.1 ст. 270 ЦПК України судом вирішено з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. У судове засідання сторони не викликались, відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи прийшов до наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1,2,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать зокрема витратина професійну правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів справи при зверненні до суду позивачкою сплачено 300 грн, 00 коп, за отримання правничої допомоги, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №5 від 28.03.2018 року. Оскільки позов задоволено в повному обсязі то відповідно до ст..141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

25.04.2018 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.09.2006 р. між ним та відповідачем укладено шлюб, мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], на користь якого він сплачує аліменти відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.04.2014 р. Зазначає, що з 2014 року з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують. Майновий спір між ними відсутній. Вказує, що розірвання шлюбу є їхнім спільним рішенням, підставою якого є відсутність інтересу до збереження сімї. Просив розірвати шлюб з відповідачем. Позивач та відповідач подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] згідно поданого клопотання позов про розірвання шлюбу визнала. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У звязку з викладеним, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.09.2006 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Цибульняк) [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 1958 (а.с. 9). Подружжя є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2014 року припинили подружні стосунки, разом не проживають, їх сімя фактично розпалася. За наведених підстав слід дійти висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

25.04.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 27.04.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського РУЮ у Харківській області, актовий запис № 22. На обґрунтування позову послався на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через різні погляди на життя, через що виникають постійні сварки. Шлюбні відносини фактично припинено з 01 лютого 2019 року, спільне господарство не ведуть. За таких обставин, вважає, що шлюб носить формальний характер, примирення не можливо. Спору щодо поділу спільного майна на даний час не існує У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог щодо розірвання шлюбу наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує, просила розглянути справу у підготовчому судовому засіданні. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі з 27.04.2012, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського РУЮ у Харківській області, актовий запис № 22 (а. с. 4). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] (а. с. 5). Судом встановлено, що сторони припинили сімейні відносини, спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Малолітня дочка сторін після розірвання шлюбу залишається проживати з матір`ю [PERSON] Питання щодо поділу спільного майна учасники справи на час розгляду справи не мають. Позивач просив судові витрати залишити за ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

25.04.2019 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх доходів щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей та вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved