Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

26 квітня 2018 року [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому просить: «1. Скасувати наказ №66-ос від 28 березня 2018 року «Про звільнення [PERSON] »; 2. Поновити [PERSON] на роботі на посаді заступника директора філії (директора виконавчої філії) з творчих питань з 30 березня 2018 року; 3. Стягнути з Відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі встановленому на дату винесення рішення суду; 4. Допустити негайне виконання рішення про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах місячного платежу». В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуваним наказом її було незаконно звільнено з займаної посади без згоди профспілкового комітету, без врахування її переважного права на залишення на роботі та без врахування її згоди на зайняття вільних вакансій. Ухвалою суду від 05 травня 2018 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с.38). 28.08.2018 на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що 10.01.2018 Комісією відповідача з визначення переважного права на залишення на роботі працівників, що підлягають переведенню, звільненню та попередженню про майбутнє звільнення з роботи було надано [PERSON] персональне письмове попередження про наступне вивільнення та запропоновано самостійно обрати вакантну посаду із переліку усіх вакантних у ПАТ «НСТУ» посад, станом на дату повідомлення. Із переліку запропонованих вакантних посад позивачем не було обрано жодної посади для переведення. При повторному ознайомленні позивача з із переліком вакантних посад 15.03.2018 остання здійснила запис «згодна з переведенням на посаду головного продюсера. Готова взяти участь в конкурсному відборі». При цьому, перелік вакантних посад, станом на 15.03.2018 не містив посади «головного продюсера». Також, в обґрунтування заперечення позову, у відзиві зазначено, що підстав для застосування переважного права залишення на роботі до [PERSON] не було, у зв`язку з тим, що посада заступника директора філії (директора виконавчого філії) з творчих питань, яку займала позивач, була єдиною у штатному розписі Філії та підлягала скороченню, а іншої вакантної посади для переведення позивач не обрала. Обґрунтовуючи не врахування рішення профспілкового комітету «Профспілки працівників суспільного мовлення Житомирщини» від 14.03.20018 про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору із [PERSON] , відповідач зазначив, що дане рішення не було достатньо аргументованим із посиланням на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або з посиланням на неврахування роботодавцем фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з викладених у ньому підстав. Представник відповідача проти позову заперечував, з підстав зазначених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні позову виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються ст.ст.40, 42, 43, 49-2 КЗпП України, відповідно до яких трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. При скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) ст.41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу, первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Судом встановлено, що позивач працювала у відповідача на посаді заступника директора філії (директора виконавчого філії) з творчих питань ПАТ «НСТУ» «Житомирська регіональна дирекція», що підтвердилось змістом трудової книжки останньої (а.с.9-11). Відповідно до протоколу №32 засідання правління ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 21.12.2017, правлінням було прийнято рішення про затвердження та введення в дію з 02.04.2018 нової структури та штатного розпису ПАТ «НСТУ» (а.с.49-50). На виконання вказаного рішення 21.12.2017 ПАТ «НСТУ» видано наказ №469 «Про організацію заходів, пов`язаних зі змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників) у ПАТ «НСТУ», згідно з яким зобов`язано виконавчого директора та керівників філій не пізніше ніж за три місяці до запланованих звільнень надати первинним профспілковим організаціям Центральної дирекції та філій інформацію щодо заходів, пов`язаних із змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників) разом з інформацією про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може торкнутись та провести відповідно до чинного законодавства вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (а.с.51). 26.12.2017 виконавчим директором ПАТ «НСТУ» скеровано лист №02-18/4553 первинній профспілковій організації ПАТ «НСТУ» та Житомирській обласній організації Профспілки працівників культури України, в якому повідомлено про проведення змін в організації виробництва і праці, а саме, скорочення штату та чисельності працівників та долучено список посад (по категоріях), які підлягали скороченню, серед яких, зазначено посаду, яку обіймала позивач - заступника директора філії (директора виконавчого філії) з творчих питань (а.с.52-53). Листом від 05.01.2018 за №02-18/15-1 виконавчим директором ПАТ «НСТУ» було надано керівникам структурних підрозділів перелік вакансій станом а 05.01.2018 у Центральній дирекції ПАТ «НСТУ» та філіях ПАТ «НСТУ» (а.с.61). На виконання рішення правління ПАТ «НСТУ» від 21.12.2017 та наказу №469 від 21.12.2017, 05.01.2018, «Житомирською регіональною дирекцією» видано наказ №1 «Про створення комісії та організацію заходів в зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників)» (а.с.60). З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що 10.01.2018 позивача було персонально повідомлено про майбутнє скорочення з одночасним ознайомленням з переліком усіх наявних в ПАТ «НСТУ» вакантних посад, пропонуванням самостійно обрати для переведення відповідні посади та повідомлено, що не раніше двох місяців з моменту попередження, вона підлягає звільненню за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Із персональним письмовим попередженням позивач ознайомилась, про що поставила свій підпис (а.с.62-63). 21.03.2018 [PERSON] ознайомилась з «Пропозицією до персонального письмового попередження про наступне вивільнення працівника від «10» січня 2018 року», відповідно до якої її було ознайомлено з переліком посад, які вводились з 02.04.2018 в структуру та штатний розпис відповідача, та були вказані у додатках 1, 2, 3 до листа ПАТ «НСТУ» від 15.03.2018 №02-18/713. За результатом ознайомлення з даною пропозицією, позивачем було заповнено відповідну графу пропозиції та зазначено - «згодна з переведенням на посаду головного продюсера, готова взяти участь в конкурсному відборі». Як вбачається з штатного розпису філії ПАТ «НСТУ» «Житомирська регіональна дирекція», який було введено в дію з 02.04.2018 (а.с.109), посада головного продюсера передбачалась саме в цьому структурному підрозділі, однак, відповідно до переліку штатних посад, які вводились в структуру та штатний розпис у ЦД ПАТ «НСТУ» та відокремлених структурних підрозділів ПАТ «НСТУ» з 02.04.2018, вона не була вакантною (а.с.111-115), в зв`язку з тим, що відповідно до п.5.4. положення про філію ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Житомирська регіональна дирекція», затвердженого протоколом правління ПАТ «НСТУ» від 06.11.2017 №24, продюсер філії призначається на посаду на конкурсній основі. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач не обрала жодної із запропонованих їй вакантних посад, в зв`язку з чим, суд дійшов до висновку про те, що відповідачем, при скороченні позивача, були дотримані положення ч.2 ст.40 КЗпП України щодо заборони звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі наявності можливості переведення його на іншу роботу та положення ч.1 ст.49-2 КЗпП України щодо персонального попередження працівника про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці. Також, суд вважає безпідставним посилання позивача на порушення відповідачем положень ст.42 КЗпП України щодо її переважного права на залишення на роботі, оскільки вказані положення можуть бути застосовані лише при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації. При цьому, до кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівників, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, входять всі працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу. Посада, яку обіймала позивач [PERSON] була єдиною в старому штатному розписі і не була передбачена новим штатним розписом ПАТ «НСТУ» від 02.04.2018 року. Отже, надавати їй переваги у залишенні на роботі не було перед ким. Судом також встановлено, що відповідачем було надано до первинної профспілкової організації філії ПАТ «НСТУ» «Житомирська регіональна дирекція», Житомирській обласній організації профспілки працівників культури Федерації професійних спілок Житомирської області обґрунтоване письмове подання для одержання згоди на звільнення [PERSON] (а.с.78-79). У відповідь на зазначене подання Профспілковий комітет «Профспілки працівників суспільного мовлення Житомирщини» прийняло рішення про мову у наданні згоди на розірвання трудових договорів із працівниками за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, які є членами виборних органів профспілок. Відповідно до ч.7 ст.43 КЗпП України та ст.39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Отже, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди \~ \~ \~ \~на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника \~ \~ \~ \~ або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав. \~ \~ \~ \~ Обґрунтовуючи рішення про відмову у наданні згоди на звільнення профспілковий комітет «Профспілки працівників суспільного мовлення [PERSON] » зазначив: « [PERSON] -ст.42 п.3 КЗпП - трудовий стаж у філії ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Житомирська регіональна дирекція», як правонаступника Житомирського облтерерадіооб`єднання, Житомирської державної телерадіокомпанії, філії «Національної телекомпанії України» «Житомирська регіональна дирекція», філії публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Житомирська регіональна дирекція» складає 25 років; -ст.42 КЗпП/ сімейним за наявності двох і більше утриманців; -ст.186-1 КЗпП, (опікуни (піклувальники)); -Має державну відзнаку «Заслужений журналіст України»; -ст.252 КЗпП/ звільнення працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації не допускається протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад; -Частина четверта ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15 вересня 1999 р. № 1045-ХІУ - працівники, які обирались до складу профспілкових органів протягом року після закінчення терміну виборних повноважень». Як видно із неведеного обґрунтування профспілковий комітет посилається на обставини, що дають переважне право на залишення на роботі (пункт 1, 2, 4), яке не може бути застосоване у даному випадку з підстав зазначених вище. Також, є безпідставним посилання на ст.186-1 КЗпП України, відповідно до якої, гарантії встановлені ст.184 КЗпП України (гарантії при прийнятті на роботу і заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей) поширюються також на батьків, які виховують дітей без матері (в тому числі в разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також на опікунів (піклувальників), одного з прийомних батьків, одного з батьків-вихователів, оскільки позивач не відноситься до даної категорії працівників (доказів протилежного суду не надано). Є необґрунтованим і посилання профспілкового комітету на ст.252 КЗпП України, та ч.4 ст.41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», оскільки гарантії даних норм розповсюджуються на працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, протягом одного року після закінчення строку, на який обирався цей склад, а позивач є діючим членом виборного органу профспілкової організації. 14.03.2018 від Федерації професійних спілок Житомирської області на адресу відповідача надійшов лист №01/32, в якому було зазначено, що постановою Президії Федерації профспілок області та постановою Президії обласної організації профспілки працівників культури 14.03.2018 прийняті рішення про відмову у наданні згоди на розірвання трудових договорів із працівниками за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, які є членами виборних органів профспілок, зокрема таке рішення було прийняте і щодо Позивача (а.с.84). Так, підставами для відмови наданні згоди на звільнення зазначено: «недотримання керівництвом ПАТ «НСТУ» кадрової політики, визначених Стратегією розвитку ПАТ «НСТУ» та положенням Галузевої угоди. Також при плануванні змін структури та масового скорочення працівників не проведено перепідготовку кадрів, не навчено їх новим професіям, як це передбачено ЗУ «Про зайнятість населення». Керівництвом ПАТ не враховані пропозиції профспілкових організацій, висловлені під час консультацій, які проводились відповідно до ст.22 ЗУ «Про профспілки, їх права та гарантії діяльності» для запобігання звільнення чи зведенню кількості звільнених до мінімуму та пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень». Також, в листі міститься посилання на необхідність застосування переважного права на залишення на роботі. Аналізуючи зазначену відмову у наданні згоди на звільнення працівників, суд дійшов до висновку про те, що вона також не є достатньо обґрунтованою виходячи з наступного. Відповідно до ЗУ «Про зайнятість населення», проведення заходів з використанням можливої перепідготовки кадрів, навчання новим професіям працівників, може здійснюватися до початку процедури змін в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників) та за наявності відповідного фінансування. Суду не надано доказів наявності фінансування відповідача на проведення відповідної перепідготовки. Адміністрацією ПАТ «НСТУ» були враховані пропозиції профспілкових організацій, що були висловленні під час консультацій. Так, відповідачем було розроблено та схвалено рішенням Правління ПАТ «НСТУ» від 12.01.2018, відповідний комплекс заходів щодо пом`якшення умов скорочення штату та чисельності працівників при реформуванні ПАТ «НСТУ», в якому зокрема передбачено: надати працівникам, які отримали письмове попередження про вивільнення, один додатковий оплачуваний вихідний день на тиждень протягом лютого - березня 2018 з метою пошуку роботи; здійснювати виплату двох посадових окладів працівникам, які отримали письмове попередження про вивільнення, за умови їх звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України (угода сторін) у період з 1 до 28 лютого 2018, у випадку погодження обома сторонами та за умови забезпечення безперебійності виробничого процесу. Керівникам структурних підрозділів (центральної дирекції, філій) роз`яснити працівникам, які отримали письмове попередження про вивільнення, порядок звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України; ініціювати спільно з Державною службою зайнятості, її представництвами на місцях, протягом лютого-березня місяців 2018 року «ярмарки вакансій» у приміщеннях філій, загальна штатна чисельність яких складає понад 200 працівників, зокрема у трьох найбільш чисельних філіях за сприяння Ради Європи; увільнити від основної роботи до 01.04.2018 працівника зі складу первинної профспілкової організації ПАТ «НСТУ», зі збереженням заробітної плати, для забезпечення надання консультацій працівникам, які підпадають під майбутнє вивільнення, утворити «гарячу лінію», для надання юридичних консультацій працівникам, які підпадають під майбутнє вивільнення; працівникам, які отримали письмове попередження про вивільнення, запропонувати усі наявні у ПАТ «НСТУ» (центральній дирекції та філіях) вакантні посади, залучити представників профспілкових організацій до складу комісій з визначення переважного права на залишення на роботі працівників, які підлягають переведенню/звільненню та попередженню про майбутнє звільнення з роботи. Також, адміністрацією ПАТ «НСТУ» було враховано пропозиції профспілкових організацій, що були висловленні під час консультацій, та 05.03.2018 правлінням було прийнято рішення (протокол від 05.03.2018 №44) про збільшення штатної чисельності працівників у Центральній дирекції та відокремлених структурних підрозділах ПАТ «НСТУ» (а.с.85). Посилання Федерації професійних спілок Житомирської області на необхідність застосування переважного права на залишення на роботі також не заслуговують на увагу, з підстав зазначених вище. Таким чином, оскільки відмови профспілкових організацій, членом яких була позивач, не були обґрунтованими, відповідач правомірно прийняв рішення про звільнення позивача без згоди профспілкового органу. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про те, що відповідачем було дотримано вимог чинного законодавства при звільненні позивача, а тому підстав для її поновлення на роботі немає. Як похідні не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і допуск до негайного виконання рішення суду про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в межах місячного платежу

Outcome: dismissed