Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

24 січня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги він обґрунтовував тим, що 19 лютого 2016 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на її майно, у тому числі на земельну ділянку загальною площею 0,2810 га, яка складається із земельної ділянки площею 0,25 га - для обслуговування жилого будинку і господарських споруд, кадастровий номер №1422485500:15:001:0162 та земельної ділянки площею 0,0310 га для особистого підсобного господарства, кадастровий номер №1422485500:15:001:0163. Вказана земельна ділянка розташована по вул. Садова (старе найменування вулиця Свердлова), 2, села Стара Миколаївка (старе найменування село Правдівка), Костянтинівського району Донецької області, і належала покійній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН №054047, виданого Правдівською сільською радою Костянтинівського району Донецької області 20 січня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 46. З метою отримати спадщину позивач звернувся до Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори, але 11 жовтня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено згідно відмови у вчиненні нотаріальної дії, де було зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом не можливо, оскільки на час приватизації цієї земельної ділянки 20.01.1997 року померла вже не була власником розташованого на ній будинку та позивачу було рекомендовано для вирішення цього питання звернутися до суду. Дійсно, за життя його мати [PERSON] подарувала йому житловий будинок по вул. Свердлова (Садова) 2 у с. Правдівка (Стара Миколаївка) Костянтинівського району Донецької області згідно договору дарування від 23.12.1993 року, який був посвідчений секретарем Правдівської сільської ради за реєстровим №77 та право власності належним чином було зареєстровано у Костянтинівському БТІ 20.01.1994 року за № 4821, книга № 17. Позивач та відповідачка є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] Тому просив з визнати за ним, як за спадкоємцем першої черги, право власності на зазначену земельну ділянку та розглянути справу за його відсутності. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву в якій підтримала позов, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, просила закінчити розгляд справи за її відсутності (а.с.43). Відповідач [PERSON] до суду на розгляд справи не зявилася, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином, відомостей про причини неявки суду не повідомила. Тому суд вважає за можливе (а.с.29). Відповідно до ч.2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. З огляду на це, на підставі\~ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 19 лютого 2016 року у с. Правдівка Костянтинівського району Донецької області померла [PERSON] у віці 85 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО, № 932146, виданим 22 лютого 2016 року виконкомом Правдівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 0,2810 га, яка складається із земельної ділянки площею 0,25 га - для обслуговування жилого будинку і господарських споруд, кадастровий номер №1422485500:15:001:0162 та земельної ділянки площею 0,0310 га для особистого підсобного господарства, кадастровий номер №1422485500:15:001:0163. Вказана земельна ділянка розташована по вул. Садова (старе найменування вулиця Свердлова), 2, села Стара Миколаївка (старе найменування село Правдівка), Костянтинівського району Донецької області, і належала покійній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН №054047, виданого Правдівською сільською радою Костянтинівського району Донецької області 20 січня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 46 (а.с.21). Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку підтверджено також витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1402175072016 від 04.10.2016 року (а.с. 9-10). Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР, № 787602, виданого 19.05.1959 року Миколаївською сільською радою Дзержинського району Сталінської області (а.с.8), та у відповідності до ст. 1261 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги. З метою отримати спадщину позивач звернувся до Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори, але 11 жовтня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено згідно відмови у вчиненні нотаріальної дії, де було зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом не можливо, оскільки на час приватизації цієї земельної ділянки 20.01.1997 року померла вже не була власником розташованого на ній будинку та позивачу було рекомендовано для вирішення цього питання звернутися до суду (а.с. 6). Згідно договору дарування від 23.12.1993 року, який був посвідчений секретарем Правдівської сільської ради за реєстровим №77 [PERSON] подарувала позивачу [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Свердлова (Садова) 2 у с. Правдівка (Стара Миколаївка) Костянтинівського району Донецької області (а.с. 22-23). Право власності позивача на вказаний будинок належним чином зареєстровано у Костянтинівському БТІ 20.01.1994 року за № 4821, книга № 17 (а.с.23 зворот). Відповідно до статті 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з нормами статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання права його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 2 ст. 41 Конституції України передбачено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом. Але закон, крім судового, інших шляхів набуття права власності в даному випадку не передбачає. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 2 ст.158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 0,2810 га, яка складається із земельної ділянки площею 0,25 га - для обслуговування жилого будинку і господарських споруд, кадастровий номер №1422485500:15:001:0162 та земельної ділянки площею 0,0310 га для особистого підсобного господарства, кадастровий номер №1422485500:15:001:0163, яка розташована по вул. Садова (старе найменування вулиця Свердлова), 2, села Стара Миколаївка (старе найменування село Правдівка), Костянтинівського району Донецької області, яка належала [PERSON], померлій 19 лютого 2016 року.

Outcome: approved