Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

26 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що вона є одним із співвласників житлового будинку [ADDRESS] . Власником іншої 1/2 частки у цьому будинку є відповідач [PERSON] , яка є дружиною її померлого сина. Починаючи з листопада 2016 року відповідач [PERSON] замінила замки на будинку та відмовляється надати їй доступ до будинку, внаслідок чого вона вимушена проживати у своєї подруги за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, своїми діями відповідач порушує її законне право, як співвласника будинку, користуватися своєю власністю. Всі спроби вирішити цю проблему мирним шляхом ні до чого не призвели, у зв`язку з чим вона вимушена звертатись до суду. Просила суд зобов`язати [PERSON] , усунути їй перешкоди у користуванні житловим будинком [ADDRESS] , надавши вільний доступ до даного будинку та екземпляр ключів для виготовлення їх дублікату. Ухвалою суду від 29 березня 2019 року було відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, у подальшому надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги просила задовольнити. Представник позивача - адвокат Самохвалов С.В. підтримавши у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] , у подальшому надав заяву з проханням справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, від якої на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення. Представник відповідача - адвокат Журавльова І.В. у судове засідання також не з`явилася, від якої на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглянути без її участі з урахуванням заяви відповідача [PERSON] про визнання позову. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Як вбачається з копії дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 січня 1983 року, виданого 09 грудня 2008 року державним нотаріусом Новоазовської державної нотаріальної контори В.О. Матвєєвою, [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними прибудовами [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою, виданою Виноградненською сільською радою від 23 жовтня 2018 року. Власником іншої 1/2 частини зазначеного будинку є [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до частини першоїстатті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частинами 1, 2 статті 317 ЦК України, встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частини 1 та 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини статті 387 ЦК України, власник, має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідних правових підстав заволоділо ним. Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від17липня 1997року №475/97-ВР«Про ратифікаціюКонвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод1950року, Першого протоколута протоколів№2,№ 4,№7та №11до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] чинить позивачу [PERSON] перешкоди у доступі до належної йому частини житлового будинку та у користуванні нею, чим порушує охоронювані законом права останнього, що зокрема, було підтверджено у судовому засіданні показами свідка [PERSON] . Отже, позивач, як власник частини житлового будинку має право вимагати від відповідача, усунути перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном. Враховуючи вищевикладене,з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 768, 40 гривень. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 317, 319, 321, 328, 358, 391 ЦК України,

Outcome: approved