Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

25.04.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі, посилаючись на те, що їй належать на праві приватної власності земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0696 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. ФОП [PERSON] 20.06.2018 року виготовлено технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що розташовані за вищезазначеною адресою, та зазначено, що магазин (літ. А-1,А1-1) збудований самочинно та не прийнятий в експлуатацію в департаменті Державної архітектурно-будівельної інспекції. Зареєструвати право власності на самочинно збудовану будівлю позивач не має можливості, оскільки вищезгадана будівля не прийнята в експлуатацію, тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.04.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи є письмова заява представника позивача про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду направив письмову заяву № 596/02-21 від 15.05.2019 року про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень., на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З технічного паспорта на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, виготовленого ФОП [PERSON] 15.02.2019 року, вбачається, що по [ADDRESS] знаходяться магазин (літ. А-1,А1-1) загальною площею 196,6 кв.м, житловою (основною) площею 110,0 кв.м, та тимчасові торгівельні павільйони. Згідно відмітки в технічному паспорті магазин (літ. А-1,А1-1) збудований самочинно та не прийнятий в експлуатацію в департаменті ДАБІ (а.с. 30-36). Згідно звіту про проведення технічного обстеження № 87 від 22.02.2019 року, виготовленого ФОП [PERSON] , магазин (літ. А-1,А1-1) загальною площею 196,6 кв.м, основною площею 110,0 кв.м, будівельним об`ємом 757 куб.м, що знаходиться по [ADDRESS] , відповідає державним будівельним нормам, має 100% готовності і придатний для подальшої безпечної експлуатації (а.с. 38-54). Земельна ділянка для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,0696 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована по [ADDRESS] , на якій розташований магазин, належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.02.2019 року, індексний номер витягу 154802281 (а.с. 6). Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved