Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

26.09.2017 року позивачка предявила у суд даний позов, в якому просить визначити їй додатковий строк два місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 25.11.1996 року, посилаючись на те, що вона встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини з часу смерті [PERSON] пропустила з поважної причини. А тому і звернулася з позовом до суду. Сторони у справі, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з*явилися, направивши заяви про проведення слухання у їхню відсутність. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами,вважає, що позов підлягає до задоволення частково. У суді встановлено, що [PERSON] помер 25.11.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 032731, виданим Шендерівською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області 25.11.1996 року (а.с.10). Померлий заповіту не залишив. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯВ №159178 (а.с.11) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-МЛ №272965 (а.с.12). Відповідно до п.1 листа від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 01.01.2004 року. Норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРС. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер в 1996 році, тому підлягає застосуванню Цивільний кодекс Української РСР 1963 року. Померлий заповіт не залишив, позивач є спадкоємцем першої черги за законом в порядку ч.1 ст.529 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, якою передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти. До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) в КСП ім. Дзержинського с. Шендерівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, розміром 3,61 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0099271 (а.с.13). Згідно постанови приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] від 06.09.2017 року [PERSON]відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON], у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.14). Довідкою приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] №465/02-31 від 06.09.2017 року підтверджується, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Із заявами про прийняття спадщини після [PERSON] до приватного нотаріуса [PERSON] ніхто не звертався (а.с.15). Позивач у встановлений законом строк не вчинила дії, що свідчать про прийняття спадщини в порядку ст.549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, у звязку з тим, що вона проживала в Камчатському Краї (Росія), станом на травень 1997 року не мала документів (зокрема паспорта), який був втрачений, а заново отримати паспорт вона змогла тільки 07.05.2002 року (про що свідчить відмітка в паспорті (а.с.8-9)), а тому вона не мала можливості приїхати в Україну і подати в нотаріальну контору заяву. Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач є поважними, а оскільки позивачем з поважної причини пропущений строк подання заяви про прийняття спадщини, то їй необхідно продовжити строк, який буде достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково і продовжує позивачу строк для прийняття спадщини на один місяць, який буде достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини. В зв`язку із задоволенням позову, судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача, але враховуючи, що останній до пред`явлення позову і в судовому засіданні не оспорював даний позов, а тому судові витрати суд покладає на позивача.

Outcome: partial