Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

24.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на квартиру, позов уточнила 10.10.2018 року. Уточнивши позовні вимоги, позивач просить визнати за нею [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 39,3 кв м., житловою площею 17,2 кв.м. В обгрунтування позову вказано, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.1998 року , укладеного на товарній біржі «Українська біржа нерухомості», реєстраційний номер: 1-516, належала квартира, розташована за адресою [ADDRESS]. Згідно договору він підлягає реєстрації у Бюро технічної інвентаризації за місцем розташування об'єкту нерухомості. Договір зареєстровано на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» відповідно до протоколу відкритих торгів № 254 від 28.09.1998 року, нотаріальному посвідченню даний договір не підлягає. Таким чином [PERSON] 28.09.1998 року став власником квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], проте ним не було здійснено реєстрацію договору купівлі-продажу від 28.09.1998 року у КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» через фінансові складнощі та відсутність коштів , окрім того, зважаючи на необізнаність в галузі права, він вважав, що строку для реєстрації не обмежений і згодом він все зробить. [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті спадкоємцями на спадкове майно зокрема на квартиру за адресою [ADDRESS] стали позивач по справі [PERSON], донька померлого та [PERSON], дружина померлого. За життя [PERSON] неодноразово наголошував, що квартира за адресою [ADDRESS] буде доньці , позивачеві по справі. У вересні 2018 року позивачка звернулася до нотаріальної контори для вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], після смерті батька [PERSON]. Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Волошко О.М. видала постанову про відмову позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову квартиру після смерті батька у зв'язку із тим, що на вказану нерухомість відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи на ім'я спадкодавця, а саме: договір купівлі-продажу від 28.09.1998 року не посвідчено нотаріально, а також не зареєстровано у відповідному бюро технічної інвентаризації. Позивачеві запропоновано звернутися до суду, так як відсутня інша можливість захистити свої права та інтереси, а також оформити спадкові права після смерті батька. На сьогоднішній день товарна біржа «Українська біржа нерухомості» є припиненою та не здійснює свою діяльність, а отже звернутися до них позивач не може. Отже було досягнуто угоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. При цьому покупцем за договором було виконано всі зобов'язання щодо оплати вартості нерухомого майна , а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а продавцем виконано зобов'язання щодо передачі вказаного нерухомого майна покупцю. Позивач просить визнати за нею право власності на квартиру, яка була придбана за життя її батьком через товарну біржу, так як вона є спадкоємицею першої черги та не може іншим шляхом оформити спадкові права. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксації судового засідання, наполягала на задоволенні позову. В судове засідання відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксації судового засідання, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.1998 року , укладеного на товарній біржі «Українська біржа нерухомості», реєстраційний номер: 1-516, належала квартира, розташована за адресою [ADDRESS]. Згідно договору він підлягає реєстрації у Бюро технічної інвентаризації за місцем розташування об'єкту нерухомості. Договір зареєстровано на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» відповідно до протоколу відкритих торгів № 254 від 28.09.1998 року, нотаріальному посвідченню даний договір не підлягає. (а. с. 10 - копія договору). Таким чином [PERSON] 28.09.1998 року став власником квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], проте ним не було здійснено реєстрацію договору купівлі-продажу від 28.09.1998 року у КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» . [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті спадкоємцями на спадкове майно зокрема на квартиру за адресою [ADDRESS] стали позивач по справі [PERSON], донька померлого та [PERSON], дружина померлого. (а. с. 11 - копія свідоцтва про смерть, 12 - копія свідоцтва про народження, 13, 14 - копії свідоцтв про шлюб) Згідно довідки від 05.09.2018 року № 512/02-14 виданої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Волошко Ольгою Миколаївною, [PERSON] є спадкоємицею після смерті [INFO] року [PERSON]. Спадкова справа заведена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Волошко Ольгою Миколаївною за № 24/2018 року та зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 62259979. Майно , право власності на яке набуте спадкодавцем за життя та яке підлягає державній реєстрації складається з квартири [ADDRESS] загальною площею 39,3 кв м. , житловою площею 17,2 кв.м. право власності на яку набуте на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрованого на товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» (Криворізька філія) 28 вересня 1998 року ( а. с. 15 - довідка про спадкоємців та спадкове майно видана приватним нотаріусом). Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Волошко О.М. видала постанову про відмову позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову квартиру після смерті батька у зв'язку із тим, що на вказану нерухомість відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи на ім'я спадкодавця, а саме: договір купівлі-продажу від 28.09.1998 року не посвідчено нотаріально, а також не зареєстровано у відповідному бюро технічної інвентаризації. (а. с. 9 - копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій). На сьогоднішній день товарна біржа «Українська біржа нерухомості» є припиненою та не здійснює свою діяльність, а отже звернутися до них позивач не може. Згідно з ч. 1 ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності (право оперативного керування) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене законом чи договором. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже при укладенні договору на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» було досягнуто угоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. При цьому покупцем за договором було виконано всі зобов'язання щодо оплати вартості нерухомого майна , а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а продавцем виконано зобов'язання щодо передачі вказаного нерухомого майна покупцю. Згідно ст..15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» в редакції, яка діяла на час укладення біржової угоди, договір, зареєстрований на товарній біржі, не підлягав нотаріальному посвідченню. Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору купівлі продажу житлового будинку (квартири), передбаченими ст. 227 ЦК України 1963 року, норми якої діяли на момент укладення угоди. Згідно ізст.153 ЦК України 1963 року, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Приписами ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Згідно із ч. 2ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3ст.334 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Порядок проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Відповідно до п.13 постанови ПленумуВерховного судуУкраїни від 06.11.2009року №9«Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що норми ч.2 ст. 220ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Наразі правочини, щодо купівлі-продажу нерухомості, підлягають державній реєстрації. Не зважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені в дію ЦК України 2003 року. На час укладення спірної угоди, вимоги щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна позивачем на момент укладання спірної угоди виконано. Відповідно до ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним (ст..41 Конституції України). Згідно ч.1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідач [PERSON] претензій щодо переходу спадкових прав на доньку [PERSON] не має, що підтвердила в заяві оскільки визнала позовні вимоги.

Outcome: approved