Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

25 жовтня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, укладеної 15 січня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 11 707 грн. 01 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися починаючи з 1 по 25 число кожного місяця (щомісячний платіж). Відповідач свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 11 жовтня 2018 року у нього утворилася заборгованість в сумі 22\~409 грн. 19 коп., яка складається з наступного: 6 293 грн. 55 коп. заборгованість за кредитом, 1 387 грн. 75 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 020 грн. 88 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також 11 707 грн. 01 коп. штрафи відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. У звязку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, процентів, комісії, штрафів АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з останнього вказану суму боргу. Ухвалою від 07 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 45). Представник позивача у судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 38). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився. Надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає частково, в частині стягнення штрафу позов не визнав (а. с. 67). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, проаналізувавши зміст норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що на підставі анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 15 січня 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» відкрив відповідачу кредитну лінію із встановленням кредитного ліміту на платіжну кредитну картку. 15 січня 2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток. За умовами вказаної угоди банк надав позичальнику кредит в сумі 11 707 грн. 01 коп. строком на 36 місяців з 15 січня 2016 року по 31 січня 2019 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку для споживчих цілей в сумі 11 707 грн. 01 коп. в обмін на зобовязання позичальника повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у строк, вказаний у заяві та Умовах і правилах. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 01 по 25 число місяця. Позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 424 грн. 73 коп. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності з Умовами та правилами. Дата останнього платежу повинна бути не пізніш ніж 31 січня 2019 року. При порушенні позичальником зобовязань з погашення кредиту, він сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожен день прострочки. Підписавши генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток [PERSON] ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, підтвердив факт надання інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк» та у випадку порушення ним зобовязань та клієнтами банку, за якими він виступає поручителем, доручив банку приймати рішення по розподілу коштів, спрямованих на погашення кредиту (а. с. 6). Згідно з п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк здійснює перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку і клієнт надає право банку в будь - який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання вказаного договору є прямою та безумовною згодою клієнта стосовно прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно з п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний: погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених діючим договором. У випадку невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплати винагороди банку. У відповідності з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь яким із грошових зобовязань, передбачених діючим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками відкритими у валюті USD) + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку та підлягає сплаті в першу чергу. Пунктом 2.1.1.12.6\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг\~визначено,\~що за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (а. с. 7-30). Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит у вигляді відновлювального встановленого ліміту на платіжну картку. З наявного в матеріалах справи розрахунку, який не суперечить умовам кредитного договору вбачається, що станом на 11 жовтня 2018 року у [PERSON] утворилася заборгованість за кредитом у загальному розмірі 22 409 грн. 19 коп., яка складається з наступного: - 6 293 грн. 55 коп. заборгованість за кредитом, - 1 387 грн. 75 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, - 3 020 грн. 88 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також 11 707 грн. 01 коп. штрафи відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (а. с. 4). Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» 10\~702 грн. 18 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 січня 2016 року, яка складається з наступного: 6 293 грн. 55 коп. заборгованість за кредитом, 1 387 грн. 75 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 020 грн. 88 коп. заборгованість за пенею та комісією. Що стосується вимог про стягнення з відповідача штрафів у загальному розмірі 11 707 грн. 01 коп., то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). З огляду на положення ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Також у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того, у наведеній вище постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 відсутній висновок про те, який же вид неустойки (штраф чи пеню) підлягає стягненню та який критерій має бути застосовано для його вибору. Тлумачення статей 3 та 549\~ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру. Суд враховує, що заборгованість за пенею та комісією складає 3020,88 грн., що є значно менше розміру штрафу, який складає 11\~707,01 грн., та між іншим, не відповідає розміру штрафу, зазначеного у п. 2.2 Генеральної угоди (а. с. 6). З чого слідує, що розмір штрафу є нерозумним та несправедливим. В зв'язку з чим, стягненню підлягає саме заборгованість за пенею та комісією. Тобто, з огляду на викладене вище, а також зважаючи на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15), з відповідача не можна одночасно стягувати пеню та штрафи за порушення строку платежів, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку штрафів у сумі 11 707 грн. 01 коп. необхідно відмовити. Крім того, відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 841 грн. 49 коп. (а. с. 1). Всього стягненню із [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають кошти в сумі 11\~543 грн. 67 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial