Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

24 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований 27 листопада 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом №5779. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з 27 листопада 2018 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, через втрату взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. З 01 липня 2020 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, питання спільного виховання дитини сторонами вирішено. Позивач вважає, що подальше спільне життя суперечить його інтересам, він не зацікавлений в збереженні шлюбу, тому просив його розірвати. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від суду від 07 жовтня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що проти розірвання шлюбу не заперечує, майнових претензій до відповідача не має, питання спільного виховання дитини сторонами вирішено, також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », крім того просила проводити розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27 листопада 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом №5779, під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 27 листопада 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 01 квітня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). За змістом положень ч.1 ст.24\~СК України та ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже,\~зміна шлюбного\~прізвища на\~дошлюбне залежить\~виключно від\~волевиявлення особи\~яка змінила\~своє дошлюбне\~прізвище на\~шлюбне,\~та не\~може залежати\~від бажання\~іншого з\~подружжя Враховуючи те, що відповідач [PERSON] у своїй заяві від 13 жовтня 2021 року просить після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін, суд приходить висновку про необхідність залишення відповідачу прізвища « [PERSON] ». Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Позивач та відповідач у своїх заявах підтвердили суду, що збереження родини не є можливим, клопотань про надання часу на примирення не заявили. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, визнавши заявлені позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі ч.3 ст.105, ст.ст.110, 111, 112\~Сімейного Кодексу\~України і

Outcome: approved