Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

26 лютого 2013 року позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну компенсацію у розмірі 2249,21 грн. та моральну шкоду в сумі 40000,00 грн. 24 квітня 2013 року позивач збільшила позовні вимоги та просила, крім вимог, зазначених в первісному позові, зобов'язати відповідача вибачитись перед нею за приниження її честі, гідності та ділової репутації в присутності трудового колективу в приміщенні регіонального представництва ТОВ «А-Мега Авто», яке розташоване по вулиці Авангардній, 2-Б в м. Миколаєві. В обґрунтування позову вказувала, що з 01 липня 2011 року по 25 січня 2013 року працювала на посаді бухгалтера в ТОВ «А-Мега-Авто», в цьому ж році на роботу був прийнятий відповідач. Починаючи з липня 2012 року відповідач почав дозволяти собі у присутності колег та інших сторонніх осіб принижувати її як жінку, вказуючи на її недоліки, як працівника, сумніваючись у її професійних здібностях і гідності як людини. Зазначені дії супроводжувались нецензурною лексикою на її адресу. З метою уникнення конфліктів вона неодноразово намагалась з'ясувати причину вказаного відношення до неї з боку відповідача, однак у відповідь від відповідача чула лише образи та нецензурну лексику, що згодом мало систематичний характер. Вказала, що 22 грудня 2012 року між нею та відповідачем виник конфлікт, ініціатором якого був відповідач, з приводу невиконання останнім своїх обов'язків. Під час конфлікту відповідач ображав її нецензурною лексикою, принижував її честь і гідність як особистості, виражав свою впевненість у недоведеності, в подальшому, його вини з приводу образ в її адресу. В зв'язку з цим, вона зателефонувала [PERSON], якому почала розповідати про інцидент, а відповідач в цей час, бачучи, що вона розмовляє, підійшов до неї та почав ще голосніше ображати її. При цьому, [PERSON] в телефонному режимі повідомив їй, що нічого не чув та пригрозив, що повідомить керівництву про конфлікт, зазначивши, що ображала [PERSON] саме вона. Після цього, маючи поганий фізичний та психологічний стан здоров'я вона, плачучи пішла додому. Про інцидент вона повідомила головного бухгалтера [PERSON], яка її попросила почекати та потерпіти. Також, 22 січня 2013 року, прийшовши на роботу вона побачила за своїм робочим місцем відповідача, якого попросила звільнити робоче місце та надати можливість працювати. У відповідь від відповідача почула нецензурну лексику, яка супроводжувалась особистим приниженням її як особистості. Зазначений випадок вона зафіксувала на аудіо носій. В той же день, про конфлікт вона повідомила головного бухгалтера [PERSON] Уточнила, що при зверненні до неї [PERSON], замість імені використовував слова «вівця», «вафля», «гівна шматок» в присутності колег та клієнтів фірми. В залежності від настрою, відповідач поганий настрій та злобу зривав на неї, доводячи її до сліз та болю у серці. В силу свого виховання вона не могла належним чином дати відсіч діям [PERSON], однак, не дивлячись на приниження та образи, продовжувала працювати, оскільки не могла втратити роботу та джерела існування. Ситуацію з відповідачем вона приховувала від близьких, оскільки їй було соромно розповідати про приниження. 24 січня 2014 року в регіональне представництво прибув генеральний директор [PERSON], який повідомив, що її взаємовідносини з [PERSON] його не стосуються і розбиратись в даній ситуації він не збирається та для подальшого уникнення конфлікту вона, [PERSON] та [PERSON] повинні звільнитись. Оскільки конфлікт не був врегульований, вона 24 січня 2013 року звільнилась з займаної посади. Після звільнення, внаслідок перенесених стресів та постійного вживання заспокійливих ліків з вини відповідача, вона 30 січня 2013 року по дорозі додому знепритомніла та була доставлена в Миколаївську лікарню швидкої медичної допомоги зі струсом мозку. Цього ж дня до неї в палату увірвались відповідач [PERSON] та [PERSON], [PERSON] почав насміхатись з її безпорадного стану, що призвело до дуже болісного морального страждання. Вважала, що відповідач спричинив їй моральну та матеріальну шкоду та його дії знаходяться в причинному зв'язку з її станом. Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 червня 2013 року у справі призначена комплексна судова психолого-психіатрична експертиза та зупинено провадження у справі. 31 жовтня 2013 року провадження у справі відновлено, в зв'язку з неможливістю надання експертного висновку та з метою отримання додаткових даних. Згідно ухвали Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 грудня 2013 року у справі призначена комплексна судова психолого-психіатрична експертиза, в зв'язку з чим провадження було зупинене, яке в подальшому було відновлене на підставі ухвали суду від 10 червня 2014 року. Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2014 року, за заявою позивача, позовна заява в частині вимог про зобов'язання відповідача вибачитись перед позивачем за приниження її честі, гідності та ділової репутації в присутності трудового колективу в приміщенні регіонального представництва ТОВ «А-Мега Авто», яке розташоване по вулиці Авангардній, 2-Б в м. Миколаєві залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали, просили її задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] підтвердила всі обставини, викладені нею в первісній позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Додатково суду пояснила, що вона й зараз продовжує лікуватись у приватних лікарів з приводу стресового та депресивного стану, вживає ліки та не може оговтатись від принизливого відношення відповідача до неї. Крім цього, заперечувала щодо існування будь-яких відносин інтимного характеру з відповідачем та наявність в неї почуттів до нього як до чоловіка. Вказала, що свідком інциденту між сторонами, який відбувся 22 січня 2013 року був комірник [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала всі пояснення, які надані позивачем та додала, що додані до позову копії квитанцій підтверджують факт придбання ліків позивачем [PERSON], які вона придбала за час лікування в стаціонарі Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги та амбулаторного лікування. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні 22 травня 2013 року заперечували проти задоволення позову. Свої заперечення відповідач мотивував тим, що обставини, які викладені в позовній заяві є надуманими і жодними належним та допустимими доказами не підтверджені. В судовому засіданні, крім обставин, викладених в запереченнях, суду уточнив, що з липня 2011 року він працює менеджером зі збуту ТОВ «А-Мега Авто» та відносини в їх колективі склались дружні. Протягом всього часу його роботи в колективі він побачив, що позивач проявляє до нього певну симпатію. Позивач [PERSON] неодноразово пропонувала поїхати йому до неї додому, оскільки її чоловік постійно у відрядженні. У грудні 2011 року під час корпоративного святкування Нового 2012 року, позивач освідчилась йому у коханні та повідомила, що бажає мати від нього дитину, на що він в категоричній формі відмовив, оскільки одружений і має маленьку дитину. Після цього, з боку позивача він побачив антипатію до нього, позивач не виконувала його прохання по роботі. Лише після вказівки генерального директора компанії, позивач виконувала свої обов'язки. Вказав, що між ними дійсно на підґрунті невиконання [PERSON] посадових обов'язків виникали робочі конфлікти, однак жодного разу він її не ображав, не принижував та не висловлювався в її адресу нецензурними висловами. Повідомив, що він з [PERSON] за вказівкою генерального директора ТОВ «А-Мега Авто» їздив в лікарню, в якій лікувалась [PERSON], однак остання з ними розмовляти відмовилась і вони уїхали, не дізнавшись причини знаходження [PERSON] в лікарні. Наполягав, що ніякого конфлікту між сторонами 20 січня 2013 року не було, аудіозапис є неналежним доказом, оскільки згоди на проведення такого запису не він і не директор [PERSON] не надавали, госпіталізація [PERSON] відбулась 30 січня 2013 року тоді як вона не працювала в ТОВ «А-Мега Авто» з 24 січня 2013 року і що відбувалось з нею та її здоров'ям через тиждень після звільнення не відомо. Представник відповідача [PERSON] підтримала позицію відповідача щодо надуманості та безпідставності позову. В судовому засіданні 28 серпня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] з 01 липня 2011 року по 25 січня 2013 року працювала на посаді бухгалтера, а відповідач [PERSON] працює з 15 червня 2011 року на посаді менеджера зі збуту ТОВ «А-Мега Авто». Вказана обставина визнана сторонами, а тому, в силу частини 1 статті 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з приписами частини 2 зазначеної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказами, згідно частини 1 статті 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності до частини 3 статті 10, частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 5 Постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він раніше працював комірником в ТОВ «А-Мега-Авто» та був безпосереднім свідком конфлікту, який відбувся в грудні 2012 року та січні 2013 року між сторонами. В день конфлікту, в січні 2013 року він був в коморі та чекав відповідача [PERSON] чув, що позивач [PERSON] зробила відповідачу зауваження по роботі, після чого почався скандал. Відповідач так кричав, що жодного слова без нецензурної лексики не було, тоді як [PERSON] нецензурними словами не виражалась. В цей час свідком цієї події був також [PERSON] Бачив, що [PERSON] часто на роботі вживала заспокійливі, він її жалів, оскільки чув постійні перепалки з боку відповідача на адресу позивача і в інші робочі дні. Зазначив, що сварки були дуже часті, які переходили в образи відносно [PERSON] зі сторони [PERSON] Коли свідок підвозив позивача після робочого дня додому, бачив, що [PERSON] дуже часто плакала, в неї дрижали руки, хоча вивести її з рівноваги було тяжко. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона працювала в ТОВ «А-Мега-Авто» та по телефону чула розмову [PERSON] з [PERSON], який висловлювався в адресу позивача нецензурною лайкою. Вона доповіла генеральному директорові про інцидент, який в свою чергу зв'язався з відповідачем та зробив йому зауваження. З позивачем особисто знайома не була, зі слів працівників вона дізналась, що [PERSON] звільнили і вона знаходилась у лікарні, де її навідував [PERSON] Також вказала, що [PERSON] мстив [PERSON] за звільнення колишнього керівника [PERSON] Суд вважає, що показання свідків [PERSON] та [PERSON] є прямими доказами та об'єктивно свідчать про принизливі дії відповідача по відношенню до позивача. При цьому, суд враховує, що вказані особи не перебувають в трудових правовідносинах з ТОВ «А-Мега Авто», що додатково дає підстави вважати їх об'єктивними. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], показала, що вона являється рідною сестрою позивача [PERSON] та була свідком стресового стану своєї сестри, яке відбувалось протягом 2012 року. З початку роботи в ТОВ «А-Мега-Авто» її сестрі характер праці дуже подобався, а з літа 2012 року з сестрою почались відбуватись певні речі, зокрема вона почала замикатись в собі, перестала спілкуватись, схудла, перестала за собою слідкувати. Взимку, вона зустрічала сестру з роботи за її проханням, сестра плакала, починала істерити, говорила, що не хоче працювати. Про конфлікти на роботі вона нічого не розповідала, оскільки їй було соромно, вона не хотіла втратити роботу, тому терпіла образи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показав, що [PERSON] його дівчина, з якою він проживає однією сім'єю та має намір одружитись. За останні півроку [PERSON] дуже змінилась, вона не хотіла поратись по господарству, йти на базар, в магазин, готувати їжу. Вона вживала заспокійливі ліки, однак не говорила, що з нею відбувається, оскільки вона дуже скрита людина. Вказав, що в кінці січня 2013 року [PERSON] попала в лікарню, із-за того, що в неї були проблеми на роботі. Про те, що її ображав відповідач він дізнався лише в лікарні зі слів [PERSON] та її родичів. Показання вказаних свідків [PERSON] та [PERSON] суд розцінює як непрямі докази, що вказують на причинно-наслідковий зв'язок з наслідками, що настали. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він в квітні 2011 року організував фірму, де працювала [PERSON] та відповідач [PERSON] Приблизно восени 2012 року до нього звернувся відповідач та повідомив, що позивач [PERSON] приділяє йому певні знаки уваги, запрошує його до себе додому, на річку, випити пива тощо. На це він йому рекомендував обмежити з нею спілкування, оскільки службові романи на роботі йому не потрібні. На корпоративній вечірці, присвяченій новому року він побачив, що [PERSON] дійсно приділяє певні знаки уваги [PERSON], який йому повідомив в подальшому, що між ними була розмова з приводу з'ясування стосунків. Після цього, [PERSON] почала шкодити [PERSON] по роботі, що стало наслідком його звільнення. Зазначені показання свідка суд до уваги не приймає, оскільки зазначена особа не була безпосереднім свідком подій, а також враховує, що свідок [PERSON] тримає образу на [PERSON], що також дає підстави вважати його показання не об'єктивними. З показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], вбачається, що в колективі Миколаївського представництва ТОВ «А-Мега-Авто», коли він прийшов туди працювати, атмосфера була дуже ворожа, працівники були налаштовані один проти іншого. Часто [PERSON] скаржилася йому, що з нею всі розмовляють неналежно, з підвищеною інтонацією. Ініціатором всіх конфліктів на роботі завжди була [PERSON], справа доходила навіть до того, що генеральний директор вказував на поведінку [PERSON] та наголошував на необхідності в її звільненні у разі, якщо вона не заспокоїться. При конфліктах, [PERSON] ніколи не виражався нецензурно в адресу [PERSON], не принижував її, а іноді міг трохи гучніше з нею говорити. [PERSON] людина не конфліктна, грамотна та працьовита. Вказав, що він за вказівкою генерального директора разом з [PERSON] відвідав лікарню, в якій лікувалась [PERSON], однак причини її госпіталізації йому не відомі, оскільки ні [PERSON], ні лікаря не було, інформацію про її хворобу йому ніхто не повідомив. До вказаних показань суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно акту комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, проведеної 04 березня 2014 року №104 [PERSON] 30 січня 2013 року перенесла медикаментозне отруєння, струс головного мозку, перенесла посттравматичний (невротичний) стресовий розлад, причиною якого були дії [PERSON] З висновків зазначеної експертизи також вбачається, що події, які відомі по справі, призвели до негативних змін в житті [PERSON], зокрема: були порушені її емоційно значимі зв'язки; життєдіяльність позивача дестабілізована біологічно (стан здоров'я), психологічно (переживання образи та приниження) та закономірно супроводжуючих цей стан руйнівних почуттів власної фізичної, особистісної та соціальної повноцінності. Аналіз наданих матеріалів справи, показань свідків та інформації дослідження, дозволяють вказати на те, що вона пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями образи, обурення, приниженої гідності, образливої честі, переживання за своє здоров'я, була вимушена проходити стаціонарне та амбулаторне лікування. Були зачеплені поточні актуальні життєві плани, на тривалий час виникали погіршеними можливості реалізації інших видів діяльності. В зв'язку з перенесеним стресом до цього часу залишаються такі відносні характерологічні зміни, як недовірливість, підозрілість, настороженість в контактах з оточуючими, невпевненість, фіксованість на переживаннях, відчуття власної неповноцінності, які обмежують її активне соціальне функціонування як особистості. Також, експерти прийшли до висновку, що досліджувана по справі проблема призвела до порушення адаптованого гармонічного існування, до змін налаштованого життєвого ритму, до необхідності неконструктивного використання продуктивного життєвого часу, в залученості інтенсивних душевних, фізичних та матеріальних ресурсів на подолання та компенсацію наслідків. В житті [PERSON] виникли значні перешкоди можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, що зумовили негативні зміни психоемоційної та соціальної сфери існування особистості, чим були нанесені інтенсивні негативні психоемоційні переживання (моральні страждання). Психофізіологічні зміни (психосоматичні, емоційні, особистісні та соціально-психологічні) є прямими або опосередкованими наслідками спричинення моральної шкоди, як такої, тобто моральна шкода може проявлятись на різних рівнях індивідуально - психологічної структури особистості. Однозначно, що у [PERSON] мають місце психофізіологічні зміни, що описані вище, які можуть перешкоджати її активному функціонуванню як особистості, та виникли в наслідок обставин, які досліджуються, що дозволяє вказати на те, що їй спричинена моральна шкода. У відповідності до приписів частини 6 статті 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 121 цього кодексу. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи акт судово-психіатричного експерта від 04 березня 2014 року №104 суд враховує, що окрім пояснень підекспертної [PERSON], психологічному аналізу піддані всі матеріали справи, показання свідків та пояснення відповідача, аудіозапис фіксування судових засідань та вважає його об'єктивним, належним і допустимим доказом по справі. Конституцією України передбачено право кожної людини на повагу до його гідності (стаття 28). Згідно статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. На думку суду, відповідач [PERSON] порушив вимоги статті 68 Конституції України, а саме посягнув на честь і гідність позивача [PERSON], в розумінні статті 1 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою всі люди народжуються вільними і рівними у своїй гідності та правах. Вони наділені розумом і совістю і повинні діяти у відношенні один до одного в дусі братерства. Суд приходить до висновку, що своїми неправомірними діями відповідач [PERSON] завдав майнову шкоду особистим немайновим правам позивача [PERSON] та вважає, що його дії знаходяться в прямому причинному зв'язку з наслідками, що настали. У відповідності до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України). Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно частин 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідач [PERSON] не спростував доводи позивача, які вказують на його вину у завданні шкоди позивачу [PERSON], а тому він не може бути звільнений від відшкодування завданої шкоди. Разом з тим, речовими доказами в цивільній справі можуть бути магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи (частина 2 статті 65 ЦПК України). Суд не приймає до уваги в якості належного і допустимого доказу - аудіозапис на СД-диску (а.с.15), оскільки вказаний речовий доказ одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, що кореспондується з вимогами статті 59 ЦПК України. На думку суду, частково доведеним є розмір матеріальної шкоди. Так, згідно довідки Міської лікарні швидкої медичної допомоги від 15 травня 2013 року №984/84 для лікування хворою [PERSON] були придбані наступні медикаменти: вугілля активоване -10 таблеток, розчин соди 4 % - 3 флакона, розчин глюкози 5 % з вітаміном С - 3 флакона та 9 ампул, розчин Рінгера з вітаміном В-1 - 3 флакона та 6 ампул, пірацетам - 28 ампул, фізіологічний розчин 200,0 - 7 флаконів, сульфокамфокаін 2,0 - 7 ампул, ессенціале 10,0 - 8 ампул, реосорбілакт 200,0 - 5 флаконів, системи для внутрішньовенних ін'єкцій - 13 штук, шприці 20,0 - 15 штук, шприці 5,0 - 10 штук, рентгенологічна плівка - 1 штука (а.с.57). Крім цього, після виписки з Міської лікарні швидкої медичної допомоги [PERSON] 07 лютого 2013 року звернулась до лікаря невропатолога в лікарню за місцем свого проживання, про що свідчить запис в амбулаторній картці позивача (а.с.9). Відповідно до вказаного запису лікаря позивачу [PERSON] призначено: релаксіл, магне В6, плазмол 1,0 - 10 ампул та інший препарат. Інших доказів, що підтверджують обставину призначення ліків позивачем не надано. Придбані медичні препарати, що зазначені в фіскальних касових чеках частково відповідають тим препаратам, які призначені [PERSON] та які підтверджені відповідними дослідженими в ході судового розгляду доказами. Зокрема, підтвердженими є лише бахіли, вартістю 2,00 грн., які придбані 02 лютого 2013 року (фіскальний касовий чек №4504 (а.с.10), шприці 5,0 - 10 штук, вартістю 6,20 грн., які придбані 06 лютого 2013 року (фіскальний касовий чек №153698 (а.с.11), ессенціале, вартістю 75,00 грн., придбане 04 лютого 2013 року (фіскальний касовий чек №154096 (а.с.12), розчин натрію хлориду (фізіологічний розчин) - 1 флакон, вартістю 4,45 грн. (фіскальний касовий чек №0152002 (а.с.13), що становить 87,65 грн. Всі інші медичні препарати, які зазначені у фіскальних касових чеках (а.с.10-13), крім зазначених вище, відсутні в переліку призначень, згідно наявних у справі письмових доказів. Копія пенсійного посвідчення матері позивача та медичні документи щодо її захворювання (а.с.58-67) ніякого правового значення в межах пред'явленого позову не мають. Суд вважає, що заявлена позивачем компенсація за спричинену їй моральну шкоду в розмірі 40000,00 грн. є занадто завищеною та оцінює таку компенсацію в розмірі 25000,00 грн., що відповідає загальним засадам цивільного законодавства, зокрема добросовісності, розумності та справедливості (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки встановив наявність спричиненої відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] моральної та матеріальної шкоди. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. У відповідності до статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: - витрати на правову допомогу; - витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; - витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; - витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; - витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Представником позивача заявлено до присудження на користь позивача з відповідача сплачений позивачем судовий збір при пред'явленні позову в розмірі 422,49 грн. та 114,70 грн. при збільшенні позовних вимог, 114,70 грн. за подачу заяви про забезпечення доказів (призначення експертизи), а також 2000,00 грн. в рахунок витрат за правову допомогу та 684,00 грн. в рахунок витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (стаття 84 ЦПК України). Згідно статті 14 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим З'їздом адвокатів України 17 листопада 2012 року адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги. Формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення (стаття 28 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим З'їздом адвокатів України 17 листопада 2012 року). Як доказ надання правової допомоги адвокатом [PERSON] позивачу [PERSON] надана угода по цивільній справі від 24 квітня 2013 року (а.с.47). Зі змісту вказаної угоди вбачається надання доручення позивачем адвокату [PERSON] щодо здійснення представництва її інтересів по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення матеріальної та моральної шкоди в Жовтневому районному суді Миколаївської області та апеляційному суді Миколаївської області з повноваженнями, передбаченими статтею 27 ЦПК України. Зазначена угода не містить положень щодо платності чи безоплатності характеру виконання доручення, в тому числі (у разі оплатності такого доручення) порядку обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстав для зміни розміру гонорару, порядку його сплати, умов повернення. Довідка від 12 червня 2013 року про оплату 2000,00 грн. [PERSON] адвокату [PERSON] за надання правової допомоги по справі не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ документального підтвердження витрат на правову допомогу, оскільки вказана довідка не є фінансовим документом. В матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратила для надання правової допомоги адвокат по даній справі, що також унеможливлює застосування судом положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Позивачем та її представником не надано будь-якого належного доказу, що підтверджує сплату позивачем вартості проведеної судової експертизи. На думку суду, документально підтвердженими судовими витратами по справі є лише судовий збір в розмірі 651,89 грн. Загальною сумою стягнення за позовною вимогою про стягнення матеріальної та моральної шкоди є 42249,21 грн., при тому, що судом ця вимога задовольняється частково на суму, що складає 25087,65 грн., тобто 59,38 відсотка від пред'явлених вимог майнового характеру. Отже, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (651,89 грн. х 59,38 відсотка).

Outcome: partial