Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

24.09.2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони перебувають у шлюбі з 21.01.2006 року, від якого мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалось, а тому позивачка змушена звернутися до суду для вирішення питання про примусове стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 26.09.2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказав що проти заочного розгляду справи не заперечує. Також зазначила про надання несистематичної допомоги зі сторони відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов, а також письмової заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. У відповідності до положень ст.ст.280-281 ЦПК України, суд 23.10.2019 року постановив протокольну ухвалу про розгляд справи на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Cуд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.01.2006 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на « [PERSON] ». Від даного шлюбу у подружжя народились діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 13.06.2006 року та серії [NUMBER] від 20.07.2009 року відповідно. Згідно довідки Ізяславської міської ради №4682 від 24.09.2019 року, до складу сім`ї [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , входять: чоловік - [PERSON] , [INFO] , сестра - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р. та яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності в Україні 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вказано, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ч.2 ст.182 цього ж Кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб Водночас, згідно ч.2 ст.161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Тобто позивач, користуючись правом вибору форми звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів, подала позовну заяву, в якій визначила розмір аліментів відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, тобто на утримання двох дітей - в розмірі однієї третини від заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів перебування на утриманні відповідача інших осіб або неналежного стану його здоров`я, а також те, що він є особою працездатного віку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.09.2019 року, тобто з моменту звернення до суду із позовом, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідач, як батько зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає на необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. З огляду на викладене, з відповідача по справі на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), від сплати якого при поданні позовної заяви до суду звільнена позивач.

Outcome: approved