Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

26.09.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі - 3 000,00 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття, на своє утримання, як матері дитини з інвалідністю у зв`язку з доглядом за дитиною в розмірі 2 000,00 грн. та додаткові витрати, пов`язанні із проведенням реабілітаційних заходів сина [PERSON] в розмірі 13 321 30 грн., що становить 1/2 частки від 26 642,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач недостатньо надає матеріального забезпечення для їхньої дитини, яка є особою інвалідністю. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, а з сторони батька допомоги в необхідному розмірі не отримує, тому їй приходиться постійно нагадувати [PERSON] Син [PERSON] , [INFO] , має діагноз Синдром Дауна. ОНР 2 рівня. Когнітивна недостатність. Згідно медичної довідки пацієнт [PERSON] проходив курс лікування з 01.04.2019 року по 05.04.2019 року, з цього вбачається, що дитині необхідні реабілітаційні заходи. Повторний курс лікування необхідний у серпні 2019 року. Окрім цього, син [PERSON] з причини хвороби потребує постійного догляду та сторонньої допомоги. Дитині для підтримки стану здоров`я, щоб уникнути погіршення необхідно проходити курси реабілітації. Ці кошти захмарні і про це добре відоме відповідачеві. В період із 03.09.2018 року по теперішній час, вона понесла витрати , в розмірі 29 426,00 грн., які пов`язані із проходженням курсів дитячого розвитку для дитини з інвалідністю, сина [PERSON] . Кошти для проходження сином реабілітації вона змушена була брати в борг, оскільки у разі не проходження цього курсу лікування, всі заходи , які були застосовані раніше, не приведуть до позитивних результатів, а навіть можуть виникнути ускладнення. Таким чином, окрім нормального забезпечення дитини всім необхідним, а саме: придбання продуктів харчування та непродовольчих товарів, позивачу доводиться нести витрати на всебічний розвиток дитини з інвалідністю, задля запобігання ускладнень фізичного стану, а це все додаткові витрати. Відповідач хронічними захворюваннями не страждає, працездатний та працює,що місячно отримує дохід в іноземній валюті також має інші доходи, окрім того, інших дітей у відповідача немає, аліментні зобов`язання також відсутні, осіб які знаходяться на у триманні відповідача та потребують матеріальної допомоги також немає. Відповідач не надає дитині матеріальної допомоги, яку він потребує, нормального повноцінного життя, а саме грошей на харчування, ліки,одяг, багато інших речей, потрібних дітям для розвитку, а позивачу одній важко забезпечувати дитину всіма необхідними повсякденними речами. В той же час відповідач має дохід, має можливість сплачувати аліменти на утримання щомісячно та аліменти на утримання матері дитини-інваліда, що підтверджується відповіднимидокументами. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в частині стягнення аліментів на дружину в розмірі 2000,00 грн. відмовилась, в іншій частині позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, та з позовними вимогами згоден повністю. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривні, з 1 грудня - 2395 гривень. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони від спільного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.9) 01.06.2012 року зареєстровано шлюб, який 24.10.2018 року розірваний на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області №500/5283/18.(а.с.10) Згідно довідки дитина [PERSON] , [INFO] має діагноз синдром Дауна. ОНР 2 рівня. Когнітивна недостатність. (а.с.11) Дитина проживає разом з матір`ю, що сторонами не заперечується. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати, пов`язані із проведенням реабілітаційних заходів на сина з інвалідністю [PERSON] в розмірі 13 321,30 грн., що становить 1/2 частки від 26 642,60 грн. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, а також повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На відміну від аліментів, додаткові витрати носять несталий характер та пов`язані не з питання належного матеріального утримання дитини, а з передбачуваними/або не передбачуваними особливими обставинами того з батьків, з яким проживає дитина у зв`язку з хворобою, зокрема. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Таким чином, доведенню підлягає наявність у дитини хронічної хвороби та потребою в лікуванні, що є особливими обставинами і є підставою для стягнення з іншого із батьків додаткових витрат. Суд звертає увагу на те, що в порядку ст. 185 СК України, позивачка, яка звертається до суду з вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину повинна надати суду документальні докази фактично понесених або майбутніх витрат, їх розрахунки та їх документальне обґрунтування. Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати, в даному випадку, на лікування і свідчать про необхідність стягнення додаткових витрат на дитину, розмір яких повинен обґрунтовуватись відповідними фінансовими документами (листами-призначеннями лікарів, чеків на придбання ліків, квитанцій про оплату звернення до консультацій лікарів тощо), довідками медичних закладів про вартість медичних послуг, витрат на лікування, рецептами лікарів, рахунками. А тому, суд враховує, що хвороба дитини обумовлює додаткові витрати, які у розумінні ст. 185 СК України підлягають присудженню з того з батьків, хто не брав участі у таких витратах. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами. Позивачем надано докази витрат, понесених позивачем на розвиток дитини, її лікування та медичного обстеження. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача додаткові витрати у розмірі 13 321,30 грн., враховуючи характер таких додаткових витрат та їх тривалість. Задовольняючи позов суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, право дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Стаття 191 СК України визначає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved