Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

24 червня 2019 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , Білгород - Дністровського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - орган опіки та піклування Білгород - Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька, просить суд: визнати, що він не є батьком неповнолітньої дитини, зобов`язати Білгород - Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції внести до актового запису зміни про народження дитини; стягнути частину судових витрат. Так, вимоги позивача мотивовані тим, що 21.05.2016 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у 2019 році. Вказує, що від шлюбу народилась донька - [PERSON] , [INFO] . За його ствердженнями, ще до реєстрації народження в органах РАЦС у нього викликали сумніви щодо його батьківства над [PERSON] . При сварках з дружиною, остання неодноразово повідомляла, що він не є батьком її дитини. Його сумніви у батьківстві випливають із обізнаності щодо близьких стосунків з іншими чоловіками до зустрічі із ним, та того, що відповідачка вже тривалий час мешкає з чоловіком, з яким проживала до зустрічі з ним. З ними також живе і дитина. На підставі вищевикладеного, він і звернувся до суду з даним позовом. 26 червня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду було відкрито загальне позовне провадження та призначений її підготовчий розгляд. 31 липня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по справі була призначена судово - генетична експертиза, провадження було зупинено. 28 листопада 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по справі було поновлено та продовжений її підготовчий розгляд. 16 січня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі була закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, від представника Білгород-Дністровського міськрайонного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в матеріалах справи наявна заява з проханням розглядати справу у його відсутність, відповідно до вимог чинного законодавства, від відповідача [PERSON] мається заява про розгляд справи за її відсутності. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причина неявки суду невідома. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно з 21.05.2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. /л.с.10/. У період перебування у зареєстрованому шлюбі у позивача та відповідача народилась донька [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками малолітньої записані: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] /л.с.11/. Запис про народження дитини вчинено у відповідності до ст. 122 СК України, за спільною заявою батьків, які перебували у шлюбі. Разом з тим, позивач наполягає, що сумніви в його батьківстві над дитиною пов`язані з тим, що відповідачка мала близькі стосунки з іншими чоловіками, до зустрічі з ним, а під час сварок неодноразово вказувала, що він не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу про призначення судово-генетичної експертизи. Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до ч.4 ст.10 цього Кодексу, суд застосовує при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні, ухваленому 13 липня 2006 року у справі «Яггі проти Швейцарії», Європейський суд з прав людини постановив, що мало місце порушення ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому суд зазначив, що людина, котра намагається встановити своє походження, реалізує життєвий інтерес, який захищається Конвенцією. Цей інтерес полягає в отриманні правдивої інформації, котра може допомогти встановити факт, що торкається важливого аспекту її особистої ідентичності. Так, ухвалою про призначення судово-генетичної експертизи від 31.07.2019 року, клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення судово - генетичної експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Білгород - Дністровського міськрайонного відділу Держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, орган опіки та піклування Білгород - Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька - задоволено. Призначено по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , Білгород - Дністровського міськрайонного відділу Держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, орган опіки та піклування Білгород - Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька, судово-генетичну експертизу, на розгляд якої поставлено питання: - чи є кровне споріднення між [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] ? - чи є [PERSON] , [INFO] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] ? Згідно Висновку експерта № 119, що надійшов до суду 25.09.2019 року, відповідно до законів успадкування, генотип дитини повинен містити один алель кожного локусу від матері і один - батька. Молекулярно-генетичним ДНК зразка рідкої крові громадянина [PERSON] та зразка рідкої крові дитини [PERSON] встановлено: для кожного з досліджених STR-локусів в генотипі дитини [PERSON] , [INFO] , виявляється алель умовно батьківського походження, який формально співпадає з алелем в генотипі передбачуваного батька громадянина [PERSON] , [INFO] , а саме: - D8S1179-13; D21S11 - 28; D7S820 - 12; CSF1PO - 12; D3S1358 - 16; TH01-07; D13S317 - 13; D16S539 - 11; D2S1338 - 17; D19S433 - 13; vWA - 17; ТРОХ-08; D18S51 -15; D5S818 - 11; FGA-20. Проведена оцінка достовірності результатів генетичного аналізу вказує на те, що такий збіг можна вважати закономірним, тобто зумовленим кровним спорідненням між заявленим передбачуваним батьком та дитиною, з ймовірністю не нижче 99,999999 %. Таким чином, молекулярно-генетичним аналізом ДНКК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] може являтись біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,999999%; таким чином батьківство практично доведено. Стаття 122 СК України регламентує порядок визначення походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою, а саме: дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Позивач вказує на сумніві щодо свого біологічного батьківства над малолітньою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. №3 в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (стаття 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126,127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК),- шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК),- звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Частиною 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, частиною 6 ст. 81 ЦПК України, визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем не доведено перед судом належними і допустимими доказами, обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Разом з тим, Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Висновком судово-медичної експертизи проведеним молекулярно-генетичним аналізом ДНК, батьківство позивача по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] підтверджено на 99,999999%, тож враховуючи, що «інші матеріали справи» не суперечать вказаному експертному дослідженню, а позивачем не надано більш вагомих доказів зворотного, тому суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , Білгород - Дністровського міськрайонного відділу Держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, орган опіки та піклування Білгород - Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька є недоведеними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed