Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

26 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 28 березня 2002 року №106 їй у приватну власність передано земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,58 га, розташовану на території Товстянської сільської ради. 30 березня 2004 року державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку серії СМ №075252 зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №708. Зазначає, що при складанні вищевказаного державного акту Білопільською районною державною адміністрацією було допущено помилку при написанні її імені та замість вірного «Анастасія» помилково записано «Надія». У подальшому у виправленні даної помилки відмовлено. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить встановити юридичний факт належності їй державного акту серії СМ №075252, виданого 30 березня 2004 року. Ухвалою від 27 грудня 2018 року заяву [PERSON] залишено без руху у звязку з її невідповідністю вимогам ст. ст. 175, 177 та 318 ЦПК України (а. с. 12-13). Ухвалою від 09 січня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаною вище заявою та призначено її до розгляду (а. с. 19). У судове засідання заявник [PERSON] не зявилася. Подала заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримує (а. с. 28). Представник заінтересованої особи Білопільської РДА Сумської області за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заявлених вимог [PERSON] не заперечує (а. с. 29). У звязку з неявкою заявника, представника заінтересованої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозвязку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43 та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Держкомзему від 22 червня 2009 року №325, які втратили чинність, а тому, питання належності державного акту на землю необхідно вирішувати в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] (дошлюбне прізвище Чухно) народилася 05 вересня 1939 року у с. Малі Будки Недригайлівського району Сумської області та зареєстрована [INFO] (а. с. 4-7). 30 березня 2004 року Білопільською районною державною адміністрацією на імя [PERSON] видано державний акт серії СМ №075252, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та направо постійного користування землею, договорів оренди землі за №708 на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,58 га, з них земельна ділянка з кадастровим номером 59 206 889 00 03 004:0150, площею 3,4315 га та земельна ділянка з кадастровим номером 59 206 889 00 02 007:0346, площею 0,1459 га, що знаходяться на території Товстянської сільської ради (а. с. 9) За інформацією Товстянського старостату від 01 лютого 2019 року заявнику [PERSON] надавалася земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,58 га, посвідчена державним актом серії СМ №075252 від 30 березня 2004 року (а. с. 27). Листом керівника апарату Білопільської РДА Сумської області від 08 січня 2018 року заявнику відмовлено у виправленні помилки у вищезазначеному державному акті у звязку з тим, що чинним законодавством не передбачено внесення відповідних виправлень та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту (а. с. 23). Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення юридичного факту належності [PERSON] державного акту серії СМ №075252, виданого Білопільською РДА 30 березня 2004 року на імя [PERSON], оскільки у позасудовому порядку виправити допущену у вказаному документі помилку не можливо, що створює для заявника перешкоди у вільному володінні своїм майном. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». На підставі викладеного,

Outcome: approved