Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

26 липня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку (домоволодіння) [ADDRESS] від 08 липня 1997 року №6892, укладений на Південній товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 31 липня 1997 року. В обґрунтування позову вказав, що 08 липня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] , що діяла на підставі довіреності від імені [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №6892, а саме домоволодіння [ADDRESS] . Договір виконаний в повному обсязі, виплачена грошова сума, нерухоме майно прийнято в користування. [INFO] [PERSON] помер, спадкоємцями його майна є дружина [PERSON] та син [PERSON] , які на момент його смерті були зареєстровані разом з ним, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. [INFO] померла [PERSON] , яка прийняла 1/2 частину спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] . Таким чином, єдиним спадкоємцем майна, що залишилось після смерті батьків є їх син [PERSON] . Оскільки спірний договір не посвідчений нотаріально, а відповідач ухиляється від такого посвідчення, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. 05 жовтня 2021 року від представника позивача - адвоката Чебана В.О. надійшла позовна заява, в якій він виключив відповідача [PERSON] , позовні вимоги залишивши незмінними. Позивач [PERSON] у судове засідання 25 листопада 2021 року не з`явився, від його представника - адвоката Чебана В.О. надійшла заява, в якій він просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання 25 листопада 2021 року не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Ухвалою суду від 25 листопада 2021 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утвореноМиколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 08 липня 1997 року між [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності серії ААВ №082737, посвідченої Березнегуватською державною нотаріальною конторою 16 квітня 1997 року за реєстровим №420, та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №6892 - ціле домоволодіння [ADDRESS] (а.с.4). Вказаний договір зареєстрований у відповідності до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (діючої на момент реєстрації договору) на Південній товарній біржі. Зі змісту спірного договору вбачається, що відчужуване майно належало попередньому власнику [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого Мішково-Погорілівською сільською радою народних депутатів 16 листопада 1992 року за реєстровим №74, зареєстрованого бюро технічної інвентаризації 25 листопада 1992 року за реєстровим №488. Згідно пункту 4 спірного договору продавець засвідчував, що відчужуване домоволодіння нікому не продано, не закладено, не подаровано, не здано в оренду, в суперечці та під арештом (забороною) не перебуває. Домоволодіння продано за 1000,00 грн, яку отримано продавцем до посвідчення даного договору, та належить новому власнику [PERSON] (пункт 5 спірного договору). Згідно свідоцтва про смерть від 19 березня 2015 року серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Позивач [PERSON] , згідно свідоцтва про народження від 28 листопада 1985 року серії [NUMBER] є рідним сином померлого [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївської області від 03 червня 2015 року №514 на день відкриття спадщини разом з померлим [PERSON] були зареєстровані син [PERSON] , дружина [PERSON] , сестра дружини [PERSON] , племінник дружини [PERSON] , племінниця дружини [PERSON] (а.с.15). Таким чином, позивач та його мати [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом та вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15 грудня 2020 року серії [NUMBER] (а.с.8). Згідно довідки виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївської області від 12 липня 2021 року №886 на день відкриття спадщини разом з померлою [PERSON] були зареєстровані син [PERSON] , сестра [PERSON] , племінник [PERSON] , племінниця [PERSON] (а.с.14). Отже, позивач є єдиним спадкоємцем майна, що залишилось після смерті його батьків [PERSON] та [PERSON] , а саме домоволодіння [ADDRESS] . Зі змісту статті 227 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ЦК УРСР) вбачається, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Згідно приписів частини першої статті 47 ЦК УРСР недотримання вимог, передбачених статтею 227 ЦК УРСР тягне за собою недійсність договору. Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. В судовому засіданні встановлено, що по спірному договору досягнуто всіх істотних умов, [PERSON] , в силу статті 145 ЦК УРСР був добросовісним набувачем. Будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують зазначений вище висновок суду матеріали справи не містять. Таким чином, суд уважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved