Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

25.05.2020 року позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ФОП [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 03.01.2020 р. за адресою Дніпровська набережна, 13 у м. Києві, позивачем було заключено договір оренди автомобіля. Відповідно до Договору ФОП [PERSON] (відповідач) передає автомобіль марки «Додж Рам 1500» д.н.з. [NUMBER] в оренду позивачу. Відповідно до тарифу за день в розмірі 2 430,00 грн., кількість днів 2 (два), загалом ціна оренди 4 860,00 грн., застава 36 450,00 грн. Позивач віддав грошові кошти в розмірі 1 700 доларів США, що на момент заключення договору згідно курсу НБУ становило 40 256,00 грн. Відповідач взяв грошові кошти, але автомобіль не надав. Позивач викликав поліцію та написав заяву про вчинення кримінального правопорушення. Однак, відмовивши у відкритті кримінального провадження, позивачу рекомендовано звернутись до суду з позовом. Ухвалою Дніпровського районного суду м . Києва від 02.06.2020р. вказану позовну заяву направлено за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 14.07.2020 року вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, за викладеними в позові обставинами та просив задовольнити. Відповідач в судове засіданні не з`явився, судом повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, а також, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи та відсутність в судовому засіданні відповідача, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи. Судом встановлено наступне. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Представник позивача в судовому засіданні стверджував, що 03.01.2020 р. за адресою Дніпровська набережна, 13 у м. Києві, позивачем було укладено договір оренди автомобіля. Відповідно до Договору ФОП [PERSON] (відповідач) передає автомобіль марки «Додж Рам 1500» д.н.з. [NUMBER] в оренду позивачу. Відповідно до тарифу за день в розмірі 2 430,00 грн., кількість днів 2 (два), загалом ціна оренди 4 860,00 грн., застава 36 450,00 грн. Позивач віддав грошові кошти в розмірі 1 700 доларів США, що на момент заключення договору згідно курсу НБУ становило 40 256,00 грн. Відповідач взяв грошові кошти, але автомобіль не надав. Позивач викликав поліцію та написав заяву про вчинення кримінального правопорушення. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. 25 лютого 2021 р. представником позивача було подано клопотання щодо допиту свідка [PERSON] . Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно зі ст. 1047 ЦК України договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. З наявної в матеріалах справи копії договору, вбачається, що останній підписаний лише [PERSON] . Будь-яких доказів, що підтверджують підписання договору ФОП [PERSON] , позивачем та представником позивача, суду не надано. Крім того, в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що не був присутній при підписанні договору між [PERSON] та уповноваженою особою або самим [PERSON] . Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: dismissed