overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

25 червня 2015 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачів про визнання такими, що втратили право користування житловим будинком. В позові зазначила, що є власницею житлового будинку [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрована відпо-відачка [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON], 2005 року народ-ження., [PERSON], [INFO], однак з 09 серпня 2014 року фактично там не проживають. Вважаючи свої права як власника будинку порушеними, позивачка звернулася до суду. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила заяву про слухання справи у її відсутність, підтримання позовних вимог та не заперечення проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася, про розгляд справи повідом-лялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Судом, за згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази у справі суд прийшов до наступного. Позивачка є власницею житлового будинку [ADDRESS], про що свідчить договір міни від 11 травня 1995 року посвідчений державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної кон-тори, зареєстрований у реєстрі № 717 (а.с.6-7). В зазначеному будинку зареєстрована відповідачка та її неповнолітні діти [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Березнегуватської селищної ради від 17 червня 2015 року за вих. № 2378 (а.с.8). Однак з серпня 2014 року відповідачка в даному будинку не проживає. Даний факт підтверджується актом депутата Березнегуватської селищної ради [PERSON] № 6 від 22 червня 2015 року (а.с.9). В добровільному порядку відповідачка не бажає зніматися з реєстрації. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, щодо захисту права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 391 цього ж Кодексу передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В зв'язку з тим, що між сторонами договору найму житлового приміщення не укладено, відповідачка вважається тимчасовим мешканцем та згідно ст.ст.98,99 ЖК УРСР самостійного права на жиле приміщення не набуває і на вимогу позивачки зобов'язана негайно звільнити жиле приміщення. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка та її неповнолітні діти в будинку позивачки фактично не проживають, права власності на нього не мають, суд дійшов висновку, що звернення позивачки до суду є обґрунтованим, позовні вимоги щодо позбавлення права користування житловим приміщенням такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

25 червня 2015 року позивачка звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 04 квітня 2014 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції у Харківській областіза актовим записом № 69. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дитини та майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши телефонограму про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]. Відповідач в судове засідання також не з'явився. На його адресу судом направлялась судові повістки, які повернуті до суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» та «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягаєзадоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 квітня 2014 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції у Харківській областіза актовим записом № 69 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дитини та майновий спір відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

25 червня 2015 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалася на ті обставини, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 04.07.2003 року, який зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції , про що в низі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 840. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги не надає, будь-яких витрат по утриманню дитини не несе. З огляду на наведене позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів прибутку відповідача щомісячно. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити , та у разі не явки відповідача, просила постановити по справі заочне рішення, за відсутністю відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину не явки суду не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, відповідно до ст.. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2003 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та розясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі. Відповідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

25 червня 2015 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 30 вересня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Сідлищенській сільській раді Коломийського району, Івано-Франківської області, актовий запис №6. Від спільного подружнього проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. З початку спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак пізніше вони погіршились. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю, відповідач матеріально сімю не забезпечує, між ними часто виникають сварки та скандали в присутності дитини, які погано впливають на її здоровя та виховання дитини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, а тому з жовтня місяця 2013 року вони спільно не проживають та не підтримують будь-яких сімейних відносин. За таких обставин вважає, що сімя їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітнього сина, після розірвання шлюбу сина просить залишити проживати із нею, залишити їй прізвище Шумейко. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 30 вересня 2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON] (д.п. Кінаш) С.М. та [PERSON] у Сідлищенській сільській раді Коломийського району, Івано-Франківської області, актовий запис №6 /а.с.3/. Від спільного подружнього проживання у них народився син - [PERSON], [INFO] /а.с.4/. З початку спільного проживання у позивачки з відповідачем були нормальні сімейні відносини, однак пізніше вони погіршились. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю, відповідач матеріально сімю не забезпечує, між ними часто виникають сварки та скандали в присутності дитини, які погано впливають на здоровя позивачки та виховання дитини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, а тому з жовтня місяця 2013 року вони спільно не проживають та не підтримують будь-яких сімейних відносин. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітнього сина, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] (д.п. Кінаш) С.М. та [PERSON] розірвати, неповнолітню дитину - залишити проживати із матірю, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище Шумейко. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

25 червня 2015 року позивач пред`явив суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 14 червня 2003 року в Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1020. В обґрунтування своїх вимог зазначав про те, що від спільного шлюбу у них є малолітній син [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва № 022147 серії 1- СГ. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Протягом тривалого часу вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. В звязку з цим він звернувся до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини, що вказані в поданому до суду позові, просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову про розірвання шлюбу не заперечила. Зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

25 червня 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 22 червня 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвали у судовому порядку 08 квітня 2015 р. Під час подружнього життя у них народилися діти: доньки: [PERSON] та [PERSON]. Вказала, що вона сама утримує дітей, а відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків, гроші на утримання дітей не надає. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі по ? частці щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, але надала письмову заяву, в якій позов підтримала, а справу просила розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання також не зявився, але надав письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2006 року, який розірвали у судовому порядку 08 квітня 2015 року. У період подружнього життя, а саме, 17 вересня 2008 року у них народилася донька [PERSON], а 15 березня 2011 року донька [PERSON], батьком яких є відповідач у справі. Встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від сімї. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Якщо стягуються аліменти на двох дітей і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися дол. досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 183 СК). Зясовано, що відповідач не виконує своїх обовязків по утриманню дітей, не надає позивачу допомоги на їх утримання. Суд, з урахуванням обставин визначених ст. 182 СК України приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей з визначенням частки у розмірі 1/3. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 25 червня 2015 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обовязковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

25 червня 2018 року [PERSON] (далі - заявник) звернулася до суду з указаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Зазначила, що [INFO] померла її батько - [PERSON], який на день смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] Після смерті [PERSON] залишилась спадщина. Заявник є спадкоємцем зазначеного спадкового майна в порядку спадкування за законом, інших спадкоємців немає. Однак оформити свої спадкові права заявник не може через непідтвердження факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем. Установлення факту проживання однією сім'єю має для заявника юридичне значення, оскільки надає їй право оформити спадщину. Просить установити факт постійного проживання із [PERSON] на час смерті, що мала місце [INFO]. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала, посилаючись на обставини, викладені у ній. Представник заінтересованої особи - Телелинецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак від сільського голови [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти встановлення факту не заперечують (а.с. 40). Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши усі обставини, об'єктивно дослідивши усі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер батько заявника - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Заявник є донькою померлого, що підтверджується копією паспорта заявника (а.с. 8), копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 10). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається, у тому числі, із права на земельну ділянку, площею 2,80 умовних кадастрових гектарів, розташована на території Телелинецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, що підтверджеється копією Сертифіката на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER]. Із довідки виконавчого комітету Телелинецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області № 288 від 06 червня 2018 року вбачається, що [PERSON] дійсно проживала з батьком [PERSON], який помер [INFO] без реєстрації (а.с. 12). Постановою державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області [PERSON] № 124/02-31 від 10 лютого 2016 року заявникові відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не підтверджується факт постійного проживання зі спадкодавцем (а.с. 14). Окрім того, факт постійного проживання [PERSON] із її Батьком [PERSON] у судовому засіданні підтверджений поясненнями заявника, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які в сукупності суду показали, що дійсно [PERSON] та її батько [PERSON] проживали однією сім'єю на час смерті останнього, яка настала [INFO]. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Установлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на оформлення спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

25 червня 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 26 жовтня 2003 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У підготовче судове засідання позивач не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 27). Відповідач у підготовче судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності (а.с. 30). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у підготовчому судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії 1-БВ № 091927 (а.с. 4). Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії 1-АМ № 007849 (а.с. 5). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

25 червня 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 29 січня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем і спільно проживали до червня 2017 року. Від шлюбу у сторін є троє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення господарства, утримання та виховання дітей. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявилася, проте в прохальній частині позову просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 2). Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом публікації про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судової влади України, причин неявки суду не повідомив (а.с. 65). Відповідно до ухвали суду від 26 жовтня 2018 року прийнято рішення провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 січня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-АМ № 014685 (а.с. 4). Від шлюбу у сторін є троє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії 1-АМ № 029226, 078882, І-АМ № 277973 відповідно (а.с. 5-7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя, утримання та виховання дітей. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved