Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

25.04.2018 року [PERSON] пред'явив позов до [PERSON] і просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 05 серпня 2008 року Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 та залишити проживати малолітню дочку- [PERSON], [INFO] разом із мамою- [PERSON], [INFO]. З позовної заяви поданої позивачем вбачається, що 05 серпня 2008 року Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою, в якому народилася одна дитина: дочка - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння. Разом, як одна сім'я, не проживають тривалий час і практично стали чужими людьми. Міцної сім'ї не створили, тому, вважає, єдиний вихід із ситуації, яка склалася -це розірвання шлюбу. Примирення між ними - неможливе, дитину позивач просить залишити проживати разом із відповідачем. В судове засідання [PERSON] не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Однак в позовній заяві він просить позов задовольнити, розглядати справу у його відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи у разі неявки відповідача у судове засідання. Також звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі та підтримує позовні вимоги. Відповідач в судові засідання також не з'явилася, хоча була повідомлена про розгляд справи належним чином і в передбаченому законом порядку, однак також звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.3, ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.08.2008 року Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 4, в якому народилася одна дитина: дочка - [PERSON], [INFO]. (а.с.5, 7). Сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Шлюбно-сімейні відносини припинилися, сім'я розпалася остаточно, разом тривалий час не проживають. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторони не змогли зберегти сім'ю, а тому суд вважає встановленим, що шлюб суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до яких: шлюб між сторонами слід розірвати, малолітню дочку - [PERSON], [INFO] залишити проживати з мамою - [PERSON]. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами відсутній. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі наведеного, ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved