overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

25 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони з 07 вересня 2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачем протягом тривалого часу спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах про розірвання шлюбу наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 07 вересня 2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 07 вересня 2002 року. Від спільного шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Протягом тривалого часу позивач спільно з відповідачем не проживає, не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

25 травня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 18 листопада 2011 року у Виконавчому комітеті Дзеленецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області області, актовий запис №2. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 листопада 2011 року уклала шлюб з [PERSON] В шлюбі з відповідачем народилася дочка [PERSON], [INFO] Подружнє життя з [PERSON] не склалося, з квітня 2015 року вони не проживають разом. Основною причиною розпаду сім'ї зазначає те, що у них відсутнє взаєморозуміння та те, що у них протилежні поняття про шлюб та сім'ю. Наміру відновлювати подружні стосунки вона не має, відтак перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Оскільки вона не підтримує з відповідачем подружніх стосунків, шлюб носить лише формальний характер та примирення і збереження сім'ї неможливе, просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] в судовому порядку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с. 30). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.27). Суд, у відповідності до ст.224, ст.225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З досліджених письмових доказів, а саме: свідоцтва про шлюб (а.с.4), копії паспорта [PERSON] (а.с.7-8), копії паспорта [PERSON] (а.с.10), копії свідоцтва про народження від 18 листопада 2011 року (а.с.14), суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

25 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 16 жовтня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 350, при укладення шлюбу своє прізвище не змінювала. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з листопада 2015 року не підтримують сімейні стосунки та не ведуть сумісного господарства, в звязку з різницею поглядів на життя, несумісністю характерів, що призводило до конфліктів, сварок, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам, в звязку з чим, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 жовтня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 350, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Позивач [PERSON] при укладення шлюбу своє прізвище не змінювала. Сторони від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з листопада 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

25 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 19 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 422. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] зазначила в заяві, що з березня 2017 року вона та відповідач не проживають спільно, не підтримують сімейні відносини та не ведуть сумісного господарства, в зв'язку з непорозуміннями, різницею характерів та поглядів на життя, внаслідок чого виникали конфлікти, сварки, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам, в зв'язку з чим, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 422, що підтверджується відповідним свідоцтвом.. Сторони мають дитину від шлюбу - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з березня 2017 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

25 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 05.07.2016р. помер її батько, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 354184, актовий запис № 8. Після його смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Бабинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яку вона має намір успадкувати як єдина спадкоємиця за законом. Скориставшись своїм правом на спадкове майно, вона звернулася до Погребищенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, проте їй було відмовлено, через відсутність оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, який був втрачений. Позивач в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити (а.с. 43). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Бабинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] надіслав до суду лист про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 42). Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], який помер 05.07.2016р. (а.с. 8), відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Бабинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а.с. 11), [PERSON] є єдиною спадкоємицєю за законом, але звернувшись до Погребищенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, їй було відмовлено, через відсутність оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, який був втрачений (а.с. 12), тому з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

25 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Вимоги обгрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем має дочку [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час знаходиться лише на її утриманні через відокремлене від сімї проживання батька дитини та відсутність матеріальної допомоги з його боку. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, відповідач визнав позов. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] до 11 березня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] разом із дитиною проживає [INFO]. [PERSON] закінчив 4-й клас Новояворівської [PERSON] ступенів №2. [PERSON] зареєстрований та проживає [INFO], перебуває у зареєстрованомі шлюбі, від якого дітей не має, не працює. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітній син сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст.180 СК України відповідач, як його батько, може і зобовязаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років становить 1777 грн. Враховуючи, як того вимагають положення ст.182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів (зокрема відсутність відомостей про наявність у нього сталого регулярного доходу, про наявність інших утриманців, задовільний стан здоровя), та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

25 травня 2017 року [PERSON] звернулася досуду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків з виховання та утримання свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], не піклується про його здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток. Посилаючись на викладене, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнав повністю. Представник третьої особи до суду не зявився, про час та місце розгляду справи вказана особа була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається зі свідоцтва про народження (а. с. 6), позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього[PERSON], [INFO]. З копії рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва вбачається, що 16 травня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 7). Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, крім інших, один із батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що з 2012 року з боку відповідача не було жодного випадку прояви уваги до дитини, зустрічі з нею, надання будь-якої допомоги і тим більше виховання. Це свідчить про те, що жодних батьківських обовязків по відношенню до свого сина [PERSON] не виконував і не виконує. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Враховуючи правову позицію позивачки, яка не наполягала на стягненні з відповідача суми судового збору, останній слід віднести на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

25 травня 2017 року [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу, Державного акту серії ЧР 15-40-40 на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,8000 гектарів для розширення особистого підсобного господарства, розташованої на території Собківської сільської ради Уманського району Черкаської області, який виданий 29 жовтня 2001 року на імя [PERSON]. Зазначає, що представником сільської ради у Державному акті було помилково записано її по-батькові «Анатоліївна» замість «Антонівна». В звязку з розбіжностями у написанні її по-батькові, вона в подальшому не зможе скористатися своїм правом користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою. У судове засідання заявник [PERSON] не з?явилася, однак подала суду клопотання в якому свою заяву підтримала, просить її задовольнити та розглядати справу без її участі. У судове засідання представник заявника [PERSON] не з?явилася, однак подала суду клопотання в якому заяву [PERSON] підтримала, просить її задовольнити та розглядати справу без участі представника. Представник заінтересованої особи Собківської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак сільський голова [PERSON] подала суду заяву в якій просить справу слухати у відсутність представника сільської ради, не заперечує проти задоволення заяви. Представник заінтересованої особи Управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області в судове засідання не з'явився, однак в.о. начальника Міськрайонного управління в Уманському районі та м. Умані [PERSON] подав суду заяву в якій просить справу слухати у відсутність представника управління, не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, враховуючи викладені в заяві фактичні обставини, на підтвердження яких надані письмові докази та які заінтересованими особами не були заперечені, суд вважає, що рішення про задоволення заяви в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням заінтересованими особами заяви без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

25 травня 2017 року завідуюча 3-ім відділенням КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни звернулася до суду із заявою про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що 07.12.2015 року за направленням лікаря-психіатра та на прохання опікуна [PERSON] була госпіталізована до КЗ СОР 1 ОСЛ м.Ромни 23.05.2017 року [PERSON] була оглянута комісією-лікарів. Комісією винесено рішення про необхідність подальшого лікування пацієнтки в психіатричному стаціонарі. [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, в звязку з чим не здатна задовільнити свої життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. Тому просила ухвалити рішення про продовження госпіталізації [PERSON] в психіатричному стаціонарі КЗ «1ОСЛ м.Ромни». У судовому засіданні представник КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни підтримав заяву та прохав її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] в судове засідання не зявилася. Згідно довідки 1 ОСЛ за своїм психічним станом [PERSON] не може знаходитись на судовому засіданні при розгляді заяви про продовження госпіталізації. Адвокат та заінтересована особа [PERSON] не заперечували проти заяви. Прокурор також не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог ст.ст. 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду від 14 жовтня 2014 року [PERSON] було призначено опікуном над недієздатною [PERSON] (а.с.6). Рішеннями Роменського міськрайонного суду від 11 серпня 2016 року та від 03 лютого 2017 року [PERSON] продовжено госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку строком на 6 місяців (а.с.7, 8). Після проведеного лікування [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді : «Шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовільнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Потребує продовження госпіталізації в примусовому порядку до психіатричного закладу. Це підтверджується як висновком комісії лікарів, так і пояснення в судовому засіданні лікаря- психіатра [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки 1 ОСЛ [PERSON] психічно хворіє з 1996 року, неодноразово лікувалась в даній лікарні з ДЗ «Шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу». Неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, востаннє з 07.12.2015 року по даний час. ( а.с.10). Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як вона виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок чого неспроможна самостійно задовільнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Outcome: approved