Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

26 липня 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 08 червня 1996 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 557 . Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Впродовж останніх років подружнє життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу у них народилась дитина: [PERSON], [INFO], яка перебуває лише на її утриманні. Позивачу одній важко утримувати дитину. Відповідач відмовляється від надання їм матеріальної допомоги у добровільному порядку. Угоди про добровільний поділ майна, що є їхньою спільною власністю, між ними не досягнуто. За час проживання у шлюбі ними було набуто таке майно: телевізор марки Samsung LE - 32 С450Е 1W, який був придбаний за 3916,00грн., 15.06.2011 року, згідно квитанції про оплату № 1718; автомобіль марки GEELY СК MR-7151A, номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, придбаний, згідно довідки-рахунку від 21.10.2011року На даний момент визначити вартість автомобіля є неможливим, оскільки відповідач утримує всі документи на автомобіль у себе по місцю проживання. Це авто було придбане ними після весілля частково за їхні спільні гроші та частково за кошти її батьків. Про даний факт знав відповідач, проте останній вважає, що автомобіль є його особистою власністю. Посилаючись на вищенаведене, позивач просила шлюб розірвати, визначити місце проживання сина з нею, та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, провести поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує частково, просить спільно нажите майно: телевізор залишити у її власності, стягнути половину вартості телевізора у користь відповідача, автомобіль залишити у власності відповідача, стягнувши з останнього в її користь половину вартості автомобіля, згідна щодо стягнення аліментів в розмірі 650грн., просить шлюб розірвати , позовну вимогу щодо визначення місця проживання дитини залишити без розгляду, стягнути судові витрати з відповідача в її користь. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає частково, а саме: шлюб просив розірвати, стягувати з нього аліменти згідно вимог Закону, відповідно до статей 180, 181, 182 СК України - 600грн., щомісячно. Поділ майна провести наступним чином: телевізор залишити позивачу (вартість 3916грн.), автомобіль залишити йому, кошти в сумі 14000грн. зобов'язується компенсувати позивачу, судові витрати розподілити згідно чинного законодавства. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) та [PERSON] перебувають в шлюбі з 12 червня 2011 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 557 , про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 12 червня 2011 року. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу у сторін народилась одна дитина: син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 листопада 2011року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області. (а.с.9). Судом встановлено, що неповнолітня дитина на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач є батьком дитини, однак в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі п.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище сторін, і приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 650 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що за час проживання у шлюбі сторонами було набуто наступне майно: телевізор марки Samsung LE - 32 С450Е 1W, який був придбаний за 3916,00грн., 15.06.2011 року, згідно квитанції про оплату № 1718; автомобіль марки GEELY СК MR-7151A, номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, ринкова вартість якого згідно висновку № 798 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля GEELY СК MR-7151 АС0791ВС від 29.01.2014 року, який міститься в матеріалах справи, становить 31093,60грн. Згідно статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1, 2 статті 71СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сторони погодились щодо вартості майна та порядку його розподілу. За таких обставин, у власність позивача [PERSON] слід виділити телевізор марки Samsung LE - 32 С450Е 1W вартістю 3916грн., у власність відповідача [PERSON] виділити автомобіль марки GEELY СК MR-7151A вартістю 31093,60грн., номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску та стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] половину вартості телевізора, що становить 1958грн., а з [PERSON] в користь [PERSON] половину вартості вищевказаного автомобіля , що складає 15546,80грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути сплачене позивачем державне мито (судовий збір), а саме:

Outcome: approved