overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

25 липня 2016 року позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою про розірвання шлюбу. В позові вказав, що з 07 грудня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований Довгиницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу подружжя мають двох дітей, - доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] 22.07.2015 року. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на спільне сімейне життя, між сторонами постійно виникали сварки через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, з лютого поточного року сторони фактично припинили шлюбні стосунки. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а розгляд справи провести без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи провести без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 07 грудня 2012 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований Довгиницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було зроблено запис за №643. Від шлюбу у подружжя народились діти, - донька [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданого Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №695 та син, - [PERSON] 22.07.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. Сторони з лютого 2016 року фактично припинили шлюбні стосунки та не бажають проживати разом. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію обох сторін, щодо небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

25 липня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Свої вимоги мотивувала тим, що строк звернення до нотаріальної контори пропустила з поважних причин. Сторони до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача позов підтримав, відповідач та третя особа проти задоволення позову не заперечували. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Перекопівської сільської ради Роменського району сумської області [INFO] (а.с.7). Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки, розміром 3, 5614 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Перекопівської сільської ради, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданої 26.11.2001 року. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів указану земельну ділянку своїм дочкам, позивачці [PERSON] та її сестрі [PERSON] (а.с. 10). Остання відмовилась від прийняття спадщини, про що написала відповідну заяву (а.с. 13). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має (а.с.12). [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Ільченко Л.І. з метою оформлення спадкових справ, але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що вона пропустила строк звернення із заявою про прийняття спадщини (а.с.16). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Позивачка не прийняла спадщину після смерті батька у шестимісячний строк у зв'язку з тим, що перебувала у вказаний період в СОДКП (опікове відділення ) по догляду за онукою, потім хворіла сама, що підтверджується відповідною медичною документацією (а.с.19). Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з причин, які суд визнає поважними. Продовження строку прийняття спадщини не порушує будь-чиїх прав, не суперечить суспільним інтересам, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

25 липня 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем останніх п'ятнадцять років проживають окремо в різних областях, за весь цей період не спілкувалися.Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилася, просить розглянути справу без її участі. Відповідач позов визнав. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Подружнє життя сторін не склалося, між ними відсутні взаєморозуміння і повага. Позивач не бажає налагодити подружні стосунки і вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, отже, необхідно ухвалити рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

25 липня 2016 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.03.2015 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем на теперішній час фактично припинились через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, спільне господарство не ведеться, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач, [PERSON], та її представник, [PERSON], надали заяви, де просили розглянути справу у їх відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач, [PERSON], позов визнав, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 12 березня 2015 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №96. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] на теперішній час не проживають спільно однією сімєю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по справі. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 25 липня 2016 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 12 листопада 2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 61, від якого мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалось, шлюбні відносини між ними припинилися, вони не змогли створити міцної сім»ї, перестали розуміти один-одного, тривалий час проживають окремо, ведуть різні бюджети. Примирення з відповідачем вважає недоцільним, тому просить шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «Шипко», в разі задоволення позову не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12 листопада 2011 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 61, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства приблизно рік тому, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Після розірвання шлюбу позивач бажає іменуватися прізвищем «Шипко». Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Розяснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

25 липня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 23.09.2006 року, актовий запис №181, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області. Мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, через несумісність характерів, сварки, різні життєві погляди на утворення сімї та ведення господарства, в звязку з чим вони стали проживати окремо з вересня 2015 року, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідач покинув сімю та проживає з іншою жінкою. Спорів про місце проживання дитини та про поділ майна між сторонами немає. Просить суд розірвати її шлюб із [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], дитину залишити проживати з нею. [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила строк на примирення не призначати, тому що відновлення шлюбних відносин з відповідачем виключається, оскільки вони не живуть однією сімєю, справу розглянути без її участі, про що надала заяву. Відповідач [PERSON] позов визнав, просив строк на примирення не призначати, оскільки відновлення шлюбних відносин відповідача з позивачем виключається через те, що вони не живуть разом майже рік з вересня 2015 року. Справу просив розглянути без його участі, про що надав суду заяву. Розглянувши матеріали справи в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] /дошлюне прізвище Соколова/ [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами зареєстровано 23 вересня 2006 року, актовий запис №181, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області. Мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, через несумісність характерів, сварки, різні життєві погляди на утворення сімї та ведення господарства, в звязку з чим вони стали проживати окремо з вересня 2015 року, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що не заперечує і позивач, і відповідач. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні. Спір про місце проживання дитини та про поділ майна відсутній. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та інтересам неповнолітньої дитини Судовий збір у повному обсязі сплачено позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

25 липня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 1987 року, актовий запис № 14, від якого неповнолітніх дітей не мають. З березня 2016 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, підтримки, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 18). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце його проведення (а.с. 25). За таких обставин з письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 19 вересня 1987 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено з березня 2016 року в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя та постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

25 липня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 листопада 2011 року, актовий запис № 433, від якого мають неповнолітню дочку: [PERSON], [INFO]. З березня 2016 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 21). Відповідач у судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги, вважаючи також неможливим збереження сімї та примирення з позивачкою (а.с. 12). З*ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 30 листопада 2011 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка проживає з позивачкою. З березня 2016 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, точку зору сторін щодо неможливості досягнення примирення, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

25 липня 2016 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 02 вересня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №644. 10 вересня 2009 року від шлюбу народилась дочка [PERSON]. З 2016 року однією сімєю з відповідачем не поживають у звязку з частини сварками, що негативно впливає на виховання дитини. Вказані причини призвели до розпаду сімї, у звязку з чим, просила розірвати шлюб, оскільки вважає, що сімю зберегти неможливо. До судового засідання позивачка не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - [PERSON]. Відповідачка до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, зазначив, що з 13.07.2016 року однією сімєю не проживають. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved