Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

24 лютого 2015 року, позивачка, звернулася до суду з вищеназваним позовом, в якому просила суд, визнати відповідача [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], яка перебуває у комунальній власності і згідно рішення Петродолинської с/р № 1115 від 20.08.2010 р. була надана їй та членам її сім`ї, і на яку, їй був виданий ордер для вселення № 5 від 20.08.2010 р., мотивуючи це не проживанням відповідача у вказаній квартирі з моменту їхнього вселення, тобто з 20.08.2010 р., а реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює їй перешкоди у користуванні житлом, у зв'язку з чим, вона позбавлена можливості реалізувати своє право щодо приватизації квартири згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Представник 3-ої особи Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується особистою розпискою з підписом, причини неявки суду не повідомив, надіславши до суду заяву, в якій просив суд, слухати справу за його відсутністю (а.с. 19,20). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 8 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останньою відомою судові адресою його місця реєстрації, що підтверджується довідкою Петродолинської с/р, а також поштовими повідомленнями з відміткою листоноші «за вказаною адресою не проживає», причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав (а.с. 21-23). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Умовами статей 57,59,60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 31 ЖК України - громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством СРСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства УРСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Відповідно до ст. 58 ЖК України - на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Статтями 71,72 ЖК України передбачено - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 396 ЦК України - особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень Глави 29 цього Кодексу. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд встановив, що рішенням Петродолинської с/р Овідіопольського району Одеської області № 1115 від 20.08.2010 р., позивачці та членам її багатодітної сім`ї була надана для проживання двокімнатна квартира [ADDRESS], яка перебуває у комунальній власності Петродолинської с/р, на підставі якого, позивачці був виданий ордер для вселення у вказану квартиру № 5 від 20.08.2010 р., після чого, позивачка разом із чоловіком та дітьми вселилися у вказану квартиру, де проживають по сьогоднішній день, були зареєстровані у ній. Раніше будинок, в якому розташована спірна квартира був № 1, однак рішенням Петродолинської с/р № 85 від 26.10.2009 р. номер будинку був змінений на № 9 (а.с. 8-12,14-15). Довідкою Петродолинської с/р № 151 від 12.02.2015 р. та актом обстеження побутових умов підтверджується, що [PERSON], [INFO] зареєстрований з 26.04.2005 р. за адресою : [ADDRESS] - але не мешкає за вказаною адресою з 2006 року по теперішній час (а.с. 13,15). Довідкою Петродолинською сільської амбулаторії від 19.02.2015 р. підтверджується, що [PERSON] не отримує медичну допомогу за місцем реєстрації на протязі 10 років (а.с. 16). Суд вважає, що відповідач, не проживаючи за місцем реєстрації понад 6 місяців без поважних причин - втратив право користування вищевказаною квартирою, яка перебуває у комунальній власності Петродолинської с/р, а його реєстрація у вказаній квартирі створює перешкоди позивачці у користуванні житлом, у зв'язку з чим, вона позбавлена можливості реалізувати своє право щодо приватизації квартири згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», маючи при цьому ордер на житлове приміщення. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved