Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

25 травня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. В позові позивач посилався на те, що між ВАТ «Запоріжжяобленерго» та відповідачем 26.11.2014 року був укладений договір на користування електричною енергією №0701142/9138 за адресою: [ADDRESS] . 01.02.2017 року, відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено найменування Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго». Умовами п.1 вказаного договору передбачено обов`язок позивача забезпечувати надійне постачання електричної енергії відповідачу, а відповідач зобов`язаний оплачувати позивачу вартість спожитої електроенергії відповідно до п.13 договору. Згідно п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМ України № 1357 від 26.07.1999 року, споживач зобов`язаний оплачувати вартість спожитої електроенергії та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та вказаних Правил. Відповідно до п.13 договору, оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником, до 23 числа поточного місяця. Однак, в порушення умов ПКЕЕН та Договору про користування електричною енергією щодо належного виконання зобов`язань з оплати спожитої електричної енергії, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо сплати в повному обсязі вартості спожитої електричної енергії в період з 31.10.2016 року по 22.02.2017 року та з 01.05.2017 року по 22.03.2018 року в кількості 4077 кВт/год на суму 5681,28 грн. У добровільному порядку вартість спожитої електроенергії не була відшкодована, тому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 5681,28 грн. а також витрати на оплату судового збору в сумі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача Мірошніченко Н.О. не з`явилась, подала суду заяву, в якій прохала справу розглянути за її відсутності, прохала позов задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав. Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Справа розглянута за останнім відомим місцем реєстрації відповідача в заочному порядку, на підставі наявних в ній доказах, проти чого не заперечує представник позивача в письмовому клопотанні. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ВАТ «Запоріжжяобленерго» та відповідачем 26.11.2014 року був укладений договір на користування електричною енергією №0701142/9138 за адресою: [ADDRESS] . 01.02.2017 року, відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено найменування Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго». Умовами п.1 вказаного договору передбачено обов`язок позивача забезпечувати надійне постачання електричної енергії відповідачу, а відповідач зобов`язаний оплачувати позивачу вартість спожитої електроенергії відповідно до п.13 договору. Згідно п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМ України № 1357 від 26.07.1999 року, споживач зобов`язаний оплачувати вартість спожитої електроенергії та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та вказаних Правил. Відповідно до п.13 договору, оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником, до 23 числа поточного місяця. Однак, в порушення умов ПКЕЕН та Договору про користування електричною енергією щодо належного виконання зобов`язань з оплати спожитої електричної енергії, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо сплати в повному обсязі вартості спожитої електричної енергії в період з 31.10.2016 року по 22.02.2017 року та з 01.05.2017 року по 22.03.2018 року в кількості 4077 кВт/год на суму 5681,28 грн. (а.с. 6-7). Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуги за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно з п. 42 ПКЕЕН, споживач зобов`язаний оплачувати вартість спожитої електричної енергії та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та вказаних Правил. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач, який є енергопостачальником, з позовом до відповідача, який є споживачем електроенергії, з вимогою про стягнення на його користь заборгованості за спожиту електроенергію за період з 31.10.2016 року по 22.02.2017 року та з 01.05.2017 року по 22.03.2018 року в кількості 4077 кВт/год на суму 5681,28 грн. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способу захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди. Судом встановлено, що в порушення умов договору та правил користування електричною енергією відповідач завдав позивачу, як юридичній особі, збитків у вигляді несплаченої заборгованості за спожиту електроенергію, в тому порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача збитків в повному обсязі. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому судовий збір у сумі 2102,00 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved