Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

25.08.2016 року [PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом. Позов обґрунтовано тим, що 07 червня 2000 року за [PERSON] виробничим кооперативом «Промінь» (СВК «Промінь») було зареєстровано право приватної власності на автомобіль марки МАЗ 500, 1986 року випуску, зеленого кольору, двигун №321557, шасі (рама) №48451, тип ТЗ 183340 цистерна, державний реєстраційний номер 2146ВНО, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії ВНС №223214, виданим Любомльським МРЕВ Волинської області 07.06.2000 року. В жовтні 2011 року власники майнових паїв СВК Промінь вирішили розпаювати майно СВК Промінь, затвердити новий склад комісії з організації вирішення майнових паїв (питань) та обрати уповноважену особу за приймання-передачу майна асоційованих членів кооперативу, що підтверджується протоколом зборів співвласників майна колишнього СВК Промінь від 23.10.2011 року. Відповідно до акту приймання-передачі №3 від 20.12.2011 року [PERSON], як уповноваженому асоційованих членів СВК Промінь, було передано майно, що належало СВК Промінь, до складу якого увійшов і спірний ТЗ, що підтверджується вказаним актом приймання-передачі (№ п/п у переліку 14) та накладною про видачу майнового паю СВК Промінь [PERSON] №38 від 23.12.2011 року. 29 листопада 2015 року на зборах співвласників майнових паїв СВК Промінь було переобрано уповноваженою особою співвласників майнових паїв СВК Промінь [PERSON], що підтверджується протоколом №1 зборів співвласників майнових паїв СВК Промінь від 29.11.2015 року. 09 червня 2016 року комісією з вирішення майнових питань (паїв) СВК Пульмо було вирішено видати фермерському господарству Пульмо (далі ФГ Пульмо), в рахунок майнових паїв, майно згідно з додатком №1, що підтверджується протоколом №1 засідання комісії з вирішення майнових питань від 09.06.2016 року та додатком №1 до нього, згідно з якими до ФГ Пульмо було передано і спірний ТЗ, що підтверджується також актом приймання-передачі транспортного засобу від 09.06.2016 року та накладною №2 від 09.06.2016 року. 15 серпня 2016 року між позивачем та ФГ Пульмо було укладено усний договір про купівлю-продаж даного спірного ТЗ, що підтверджується актом приймання-передачі транспортного засобу від 15.08.2016 року та накладною №1 від 15.08.2016 року. Вартість спірного ТЗ становила 25500 грн., що підтверджується накладною. 17 серпня 2016 року позивач звернувся в Територіальний сервісний центр №0742 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області за адресою: м. Любомль, вул. 1 Травня. 129, для зняття з обліку спірного ТЗ та його перереєстрації на себе, однак зясував, що спірний ТЗ знаходиться під арештом, який був накладений ВДВС [PERSON] районного управління юстиції у 2014 році, тому перереєструвати даний автомобіль на позивача неможливо. 23.08.2016 року позивач звернувся із заявою до [PERSON] районного відділу ДВС з проханням зняти арешт із спірного ТЗ, але отримав відмову від 23.08.2016 року №03-14/2087, в якій було зазначено, що СВК Промінь (боржник) у встановлений для самостійного виконання строк рішення суду не виконав, а згідно з інформацією центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Любомльського та [PERSON] районів УДАІ УМВС України у Волинській області, даний автомобіль належить СВК Промінь с. Пульмо Шацького району (боржнику), тому підстави для зняття арешту із спірного автомобіля відсутні. Арешт на спірний ТЗ був накладено відділом ДВС [PERSON] районного управління юстиції Волинської області згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.08.2014 року в межах виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості з СВК Промінь. Позивач вважає себе власником спірного автомобіля, у звязку з чим арешт, накладений відповідачем на автомобіль, створює йому перешкоди в реалізації ним права власності на це майно, тому позивач просить суд визнати його право власності на це майно і зняти з нього арешт. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує із зазначених у заяві підстав, просить вимоги задовольнити повністю. Відповідачем [PERSON] районним відділом ДВС в судове засідання представника не направлено, суду подано письмову заяву, у якій начальник відділу просить проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача, при вирішення справи покликається на розсуд суду. Третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ФГ «Пульмо», представника в судове засідання не направлено, суду подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника ФГ «Пульмо», щодо задоволення вимог позивача не заперечують. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача СВК «Промінь», яку належним чином повідомлено про місце, день та час розгляду справи, представника в судове засідання не направила, заяв, клопотань щодо позову суду не надала, тому суд проводить розгляд справи за відсутності представника СВК «Промінь». Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно з вимогами ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 208 ЦК України - у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно з ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Стаття 655 ЦК України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 5 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено, що відділом ДВС [PERSON] районного управління юстиції Волинської області згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.08.2014 року в межах виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості з СВК Промінь, накладено арешт на все майно СВК Промінь (а.с. 34). 07 червня 2000 року за СВК «Промінь» зареєстровано право приватної власності на автомобіль марки МАЗ 500, 1986 року випуску, зеленого кольору, двигун №321557, шасі (рама) №48451, тип ТЗ 183340 цистерна, державний реєстраційний номер 2146ВНО, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії ВНС №223214, виданим Любомльським МРЕВ Волинської області 07.06.2000 року (а.с. 9). Згідно з протоколом зборів співвласників майна СВК Промінь від 23.10.2011 року, в жовтні 2011 року власники майнових паїв СВК Промінь вирішили розпаювати майно СВК Промінь, затвердили склад комісії з організації вирішення майнових паїв (питань) та обрали уповноважену особу за приймання-передачу майна асоційованих членів кооперативу (а.с. 10, 11). Відповідно до акту приймання-передачі №3 від 20.12.2011 року [PERSON], як уповноваженому асоційованих членів СВК Промінь, було передано майно, що належало СВК Промінь, до складу якого увійшов і спірний ТЗ, що підтверджується вказаним актом приймання-передачі (№ п/п у переліку 14) та накладною про видачу майнового паю СВК Промінь [PERSON] №38 від 23.12.2011 року (а.с. 12-14). Згідно з протоколом №1 зборів співвласників майнових паїв СВК Промінь від 29.11.2015 року, на зборах переобрано уповноваженою особою співвласників майнових паїв СВК Промінь [PERSON] (а.с. 15). 09 червня 2016 року комісією з вирішення майнових питань (паїв) СВК Пульмо було вирішено видати фермерському господарству Пульмо (далі ФГ Пульмо), в рахунок майнових паїв, майно згідно з додатком №1, що підтверджується протоколом №1 засідання комісії з вирішення майнових питань від 09.06.2016 року та додатком №1 до нього, згідно з якими до ФГ Пульмо було передано, у тому числі, спірний ТЗ, що підтверджується також актом приймання-передачі транспортного засобу від 09.06.2016 року та накладною №2 від 09.06.2016 року (а.с. 16-19). 15 серпня 2016 року між позивачем та ФГ Пульмо було укладено усний договір про купівлю-продаж даного спірного ТЗ, що підтверджується актом приймання-передачі транспортного засобу від 15.08.2016 року та накладною №1 від 15.08.2016 року. ВЗгідно з накладною, вартість спірного ТЗ становила 25500 грн. (а.с. 21, 22). З відповіді на звернення позивача від 23.08.2016 року до [PERSON] районного відділу ДВС з проханням зняти арешт із спірного ТЗ №03-14/2087 від 23.08.2016 року вбачається, що СВК Промінь (боржник) у встановлений для самостійного виконання строк рішення суду не виконав, а згідно з інформацією центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Любомльського та [PERSON] районів УДАІ УМВС України у Волинській області, даний автомобіль належить СВК Промінь с. Пульмо Шацького району (боржнику), тому підстав для зняття арешту із спірного автомобіля немає. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами. Судом встановлено, що позивач є власником спірного автомобіля, у звязку з чим арешт, накладений відповідачем на автомобіль у складі всього майна СВК «Промінь», створює позивачу перешкоди в реалізації його права власності на це майно. Тому з метою захисту прав позивача, позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 11, 15, 16, 205, 208, 218, 319, 321, 392, 655 ЦК України, статей 11, 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved