Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

25 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Словянської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить частка квартири [ADDRESS]. Ця квартира належала спадкодавцю та її матері [PERSON] на праві спільної сумісної власності. [INFO] у м. Святогірську Донецької області померла її мати [PERSON] Після її смерті в склад спадкового майна увійшла частка квартири, яка належала їй в праві спільної сумісної власності та частка, яку вона отримала у спадок після смерті [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав. Після смерті своєї матері вона отримала свідоцтво про спадщину на частку спадкового майна. Проте, 04 лютого 2015 року нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру через відсутність належним чином зареєстрованих правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно на імя спадкодавця, а також, у звязку з тим, що у правовстановлюючому документі свідоцтві про право власності на житло, не визначені частки у праві власності батька і матері. Згідно свідоцтва квартира їм передана не у часткову, а у спільну сумісну власність. Вважає, що квартира була набута батьками у власність під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі та відповідно до вимог ст. ст. 60-74 Сімейного Кодексу України їхні частки у спільній сумісній власності є рівними по ? частці. Отже, спадщиною після смерті батька є ? частка зазначеної квартири, яка належала йому особисто. Спадщиною після смерті матері є ? частка квартири, яка належала їй особисто, а ? частку вона прийняла після смерті [PERSON] але не оформила своїх спадкових прав. Інших спадкоємців на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] та [PERSON] не має. Оскільки, в іншій спосіб, крім звернення до суду, захистити своє невизнане право вона не може, просить задовольнити позовні вимоги та визнати за нею право власності в порядку спадкування на зазначену квартиру. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити повністю, пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач Словянська міська рада, повідомлена належним чином про дату, час і місце судового розгляду, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, свого ставлення до заявлених позовних вимог не висловила, суду надано заяву з проханням розгляд справи проводити без участі їхнього представника, винести рішення на розсуд суду. Заслухавши позивача, дослідивши надані докази і вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] про що 05 травня 2008 року складено відповідний актовий запис № 764 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.10). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] про що [INFO] складено відповідний актовий запис № 33 виконавчим комітетом Святогірської міської ради м. Словянськ Донецької області (а.с.11). Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 квітня 1994 року виконкомом міської ради народних депутатів, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Право власності зареєстровано Словянським бюро технічної інвентаризації 05 травня 1994 року на підставі свідоцтва й записано в реєстрову книгу за № 477816 (а.с. 17). Наявність родинних звязків між позивачем та [PERSON], [PERSON], підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 30 червня 1979 року, згідно якого дошлюбне прізвище [PERSON] «[PERSON]» та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8, 21). У судовому засіданні, допитаний як свідок [PERSON], суду пояснила, що добре знала [PERSON] та [PERSON] [PERSON] є їхньою дочкою. Інших дітей подружжя не мало. За життя [PERSON] проживали у квартирі [ADDRESS], яка належала їм. Як вбачається зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 лютого 2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] на квартиру [ADDRESS], через відсутність належним чином зареєстрованих правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно на імя спадкодавця, а також, у звязку з тим, що у правовстановлюючому документі свідоцтві про право власності на житло не визначені частки у праві власності батька і матері (а.с. 6-7). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1261 визначається перша черга спадкоємців, так зокрема частиною першою вказаної статті визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, у справі розглядаються правовідносини із спадкування за законом майна, котре залишилось після смерті батьків та яке перебувало в їхній спільній сумісній власності. Статтями 370, 372 ЦК України, регулюється порядок виділу часток із майна, що є у спільній сумісній власності. Так, зокрема частиною другою статті 370 ЦК України визначено, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Під час приватизації квартири [ADDRESS] та після неї між співвласниками будь-яких угод щодо визначення їх часток в спільній власності не укладалося. Отже, слід вважати, що частки всіх співвласників, тобто [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO], у спільній сумісній власності були рівними, а саме кожному належало по 1/2 частці квартири. Крім того, [PERSON], яка померла [INFO], за життя прийняла у спадщину ? частку вищевказаної квартири, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право спільної сумісної власності на житло. Проте, [PERSON] мала зареєструвати своє право власності на частку спірної квартири. Відсутність факту державної реєстрації майна і відповідно витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно на імя [PERSON], а також невизначеність часток співвласників в спільній сумісній власності за викладених обставин порушує право позивачки на спадкування у встановленому законом порядку майна, що залишилося після смерті її батьків. У положеннях п. 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 зазначено, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з вищевказаних підстав.

Outcome: approved