overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

24 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 листопада 1987 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом запису актів громадянського стану міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №1067. На теперішній час, сторони сумісне господарство не ведуть. Збереження шлюбу будуть суперечити інтересам позивача та відповідача. Тому просив розірвати шлюб. Присутній у судовому засіданні позивач надав пояснення по суті справи, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Вказував на те, що фактично шлюбні відносини вони з відповідачем припинили у 2008 році, спільних малолітніх або неповнолітніх дітей не мають, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 14 листопада 1987 року між сторонами по справі, Дзержинським відділом запису актів громадянського стану міста Кривого Рогу Дніпропетровської області зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №1067 (а.с.5). З пояснень позивача встановлено, що спільних малолітніх або неповнолітніх дітей вони з відповідачем не мають, фактично припинили шлюбні відносини, та поновлювати їх не збираються. У відповідності до положень ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України, судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги відсутність малолітніх дітей, ті обставини, що відповідач спільно із дружиною тривалий час не проживає, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, клопотань від відповідача про те, що вона бажає повернення їй дошлюбного прізвища, до суду не надходило. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

24 березня 2016 року позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів - Вільшанської сільської ради Чуднівського району Житомирської області та [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [PERSON], яка померла 14.12.2007 року, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: вул. Небесної Сотні, буд.20, с. Вільшанка, Чуднівського району, Житомирської області. Крім позивача спадкоємцем за заповітом є [PERSON], яка померла 17.10.2008 року, спадкоємцем після її смерті є її чоловік [PERSON], інші спадкоємці відсутні. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом до Чуднівської державної нотаріальної контори Житомирської області, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідач - Вільшанська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої Вільшанськасільська рада позов визнає у повному обсязі і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не зявився. До суду подав заяву, в якій відповідач просить справу розглядати у його відсутність та одночасно повідомляє, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачами позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

24 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що 24 квітня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Мають сина [PERSON], [INFO]. З червня 2015 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 11 березня 2016 року шлюб між подружжям [PERSON] розірвано. Матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення сином повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Не заперечив проти позовних вимог позивача. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 24 квітня 2009 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі д реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецькій області зареєстрували шлюб, актовий запис №85. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач є працездатним, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

24 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що 4 грудня 1999 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу [INFO] року у них народилася дочка [PERSON]. З жовтня 2015 року позивач та відповідач припинили подружні стосунки і стали проживати окремо. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно надавати допомогу на утримання дочки відмовляється. [PERSON] офіційно ніде не працевлаштований, але він має задовільний стан здоров'я, за іншими виконавчими листами стягнення з нього не проводяться, а тому зобов'язаний утримувати дитину. Тому посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач до суду повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, заперечень проти позову не надав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами 4 грудня 1999 року був зареєстрований шлюб (а.с. 4). Від шлюбу [INFO] року у них народилася дочка [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а. с. 3). Дитина проживає з позивачкою (а.с. 5) та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач проживає окремо, офіційно ніде не працює, має задовільний стан здоров'я, інших дітей чи непрацездатних батьків на його утриманні немає. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-182, 184 Сімейного Кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач ніяким чином не заперечив проти позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

24 березня 2016 року позивач звернувся до Комсомольського районного суду м. Херсона з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 04.10.2006 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], яка народилась 23.02.2007 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з 20 березня 2016 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Указом Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів» ліквідовано Дніпровський районний суд міста Херсона, Комсомольський районний суд міста Херсона, Суворовський районний суд міста Херсона та утворено Херсонський міський суд Херсонської області, який розпочав роботу з 04 квітня 2016 року. 21 червня 2016 року відповідно до ст. 11-1 ЦПК України за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, передана в провадження судді Ус О.В. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

24 березня 2016 року позивач звернулась до Суворовського районного суду м. Херсона з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 11.10.2008 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], яка народилась 17.08.2010 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з серпня 2015 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Указом Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів» ліквідовано Дніпровський районний суд міста Херсона, Комсомольський районний суд міста Херсона, Суворовський районний суд міста Херсона та утворено Херсонський міський суд Херсонської області, який розпочав роботу з 04 квітня 2016 року. 01 червня 2016 року відповідно до ст. 11-1 ЦПК України за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, передана в провадження судді Ус О.В. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

24 березня 2016 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони уклали шлюб 24.03.1994 року, який був зареєстрований Тельманівським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №6, від цього шлюбу вони не мають неповнолітніх дітей. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримує з травня 2014 року, спільного господарства не ведуть, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 24 березня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) зареєстровано шлюб Тельманівським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №6. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

24 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на своє утримання, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, оскільки відповідач добровільно достатньої матеріальної допомоги їй не надає. У судове засідання позивачка не з'явилася, але направила письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, справу просить розглянути у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, заперечень щодо суті позову не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі ч.1 ст.75, ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

24 березня 2016 року позивач звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 серпня 2008 року сторони уклали шлюб, від якого у них [INFO] року народився син [PERSON], який проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до його повноліття. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач підтримала позовні вимоги повністю та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 30 серпня 2008 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.4), від якого у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до довідки Голови вуличного комітету, [PERSON], проживає в [ADDRESS], разом з нею проживає та знаходяться на її утриманні [PERSON] (а.с.6). Оскільки, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча в стані її надавати та зобов'язаний це робити згідно закону, крім того, відповідач позов визнав і таке визнання не порушує прав та свобод сторін або інших осіб, не суперечить вимогами закону, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

24 березня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 19 серпня 2006 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 19 серпня 2006 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 348. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з Косаревої на [PERSON]. За час шлюбу в них народились діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved