Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

26\~квітня 2021\~року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових коштів на утримання дітей. Позивач мотивує свої вимоги тим, що у шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народилась донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу спільні діти залишились проживати з матір`ю. Наразі, відповідач разом з дітьми не проживає, участі у вихованні та утриманні не приймає. Позивач утримує і виховує дітей одна, хоча й отримує Ѕ прожиткового мінімуму на кожну дитину, проте цих коштів не достатньо для забезпечення нормальної життєдіяльності. Позивач, з метою збереження здоров`я дітей проводить медогляди та щеплення у приватних клініках на що витрачає значні кошти, на підтвердження чого надала відповідні докази. Крім того, через всесвітню пандемію, діти не відвідують розвиваючі заняття та клуби, у зв`язку з чим задля підтримання фізичного розвитку дітям було придбано самокати. При цьому, усі витрати на інтелектуальний розвиток дітей та одяг повністю лежать на позивачці. В свою чергу, відповідач у добровільному порядку не надає їй матеріальної допомоги на утримання дітей, вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат. Відповідач працює на посаді автослюсаря автостанції «Авант» та отримує реальний дохід не менше 20000 грн., також винаймає квартиру та користується власним автомобілем. Тому позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача половину понесених нею додаткових витрат на утримання їхніх спільних дітей. За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В. 06 травня 2021 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі та встановлено порядок спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін для розгляду даної справи. 25 травня 2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити, у зв`язку з тим, що позивач порушує права батька на спілкування з дітьми, аліменти на дітей стягуються з заробітної плати, борг по аліментам відсутній. Від часу розлучення відповідач намагається підтримувати батьківські стосунки, брати участь у вихованні дітей, а позивач чинить супротив, спроби перемовин безрезультатні. Позивач не надала доказів в обґрунтування доходів та витрат. При цьому, відомості позивача про дохід, проживання в квартирі й користування автомобілем є хибними. Позивач в судовому засіданні підтримала позов, позовні вимоги просила задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на відсутність підстав для цього. Судом заслухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , актовий запис № 1338 зроблений 08.04.2013 року, а [INFO] народилась [PERSON] , актовий запис № 4190 зроблений 22.08.2017 року. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] , які на той час перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, стягнення додаткових коштів на утримання дитини задоволено частково та стягнуто з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса:\~ [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 780,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, а саме з 06.07.2018 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 780,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, а саме з 06.07.2018 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] ( [ADDRESS] ) на користь [PERSON] \~( [ADDRESS] ) додаткові витрати, пов`язаних з утриманням Бондаренко Еріки Миколаївни, [INFO] \~народження, а\~саме в розмірі 1000,00\~грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також стягнуто з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ), на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. В подальшому, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу спільні діти сторін залишились проживати з матір`ю. З позовом до суду [PERSON] звернулась з вимогою стягнути з відповідача Ѕ частину додаткових витрат на дітей, а саме: -Ѕ витрат на вакцинацію [PERSON] понесених 27.05.2020 року, що складаються з вартості вакцини «Превенар 13» (загальна вартість 3300 грн.) та вартості огляду педіатра [PERSON] (загальна вартість 600 грн.), всього 3600 грн., Ѕ частина складає 1800 грн. Понесені витрати підтверджуються висновком педіатра [PERSON] від 27.05.2020 року (а.с.18) та копією фіскального чека (а.с. 19); -Ѕ витрат на вакцинацію [PERSON] понесених 30.05.2020 року, що складаються з вартості вакцини «Превенар 13» (загальна вартість 3300 грн.) та вартості огляду педіатра [PERSON] (загальна вартість 600 грн.), всього 3600 грн., Ѕ частина складає 1800 грн. Понесені витрати підтверджуються висновком педіатра [PERSON] від 30.05.2020 року (а.с.20) та копією фіскального чека (а.с. 21); -Ѕ витрат на вакцинацію [PERSON] понесених 18.07.2020 року, що складаються з вартості вакцини «Менактра» (загальна вартість 2100 грн.) та вартості огляду педіатра [PERSON] (загальна вартість 600 грн.), всього 2700 грн., Ѕ частина складає 1350 грн. Понесені витрати підтверджуються висновком педіатра [PERSON] від 18.07.2020 року (а.с.22) та копією фіскального чека (а.с. 23); -Ѕ витрат на вакцинацію [PERSON] понесених 01.08.2020 року, що складаються з вартості вакцини «Менактра» (загальна вартість 2100 грн.) та вартості огляду педіатра [PERSON] (загальна вартість 600 грн.), всього 2700 грн., Ѕ частина складає 1350 грн. Понесені витрати підтверджуються висновком педіатра [PERSON] від 01.08.2020 року (а.с.24) та копією фіскального чека (а.с. 25); -Ѕ витрат на вакцинацію [PERSON] понесених 31.10.2020 року, що складаються з вартості вакцини «Ваксігрип Тетра» (загальна вартість 600 грн.) та вартості огляду педіатра [PERSON] (загальна вартість 600 грн.), всього 1200 грн., Ѕ частина складає 600 грн. Понесені витрати підтверджуються висновком педіатра [PERSON] від 31.10.2020 року (а.с.26) та копією фіскального чека (а.с. 27); -Ѕ витрат на вакцинацію [PERSON] понесених 31.10.2020 року, що складаються з вартості вакцини «Ваксігрип Тетра» (загальна вартість 600 грн.) та вартості огляду педіатра [PERSON] (загальна вартість 600 грн.), всього 1200 грн., Ѕ частина складає 600 грн. Понесені витрати підтверджуються висновком педіатра [PERSON] від 31.10.2020 року (а.с.28) та копією фіскального чека (а.с. 29); -Ѕ витрат на вакцинацію [PERSON] понесених 12.12.2020 року, що складаються з вартості вакцини «Варілрікс» (загальна вартість 1150 грн.) та вартості огляду педіатра [PERSON] (загальна вартість 600 грн.), всього 1750грн., Ѕ частина складає 875 грн. Понесені витрати підтверджуються висновком педіатра [PERSON] від 12.12.2020 року (а.с.30) та копією фіскального чека (а.с. 31); -Ѕ витрат на вакцинацію [PERSON] понесених 12.12.2020 року, що складаються з вартості вакцини «Варілрікс» (загальна вартість 1150 грн.) та вартості огляду педіатра [PERSON] (загальна вартість 600 грн.), всього 1750грн., Ѕ частина складає 875 грн. Понесені витрати підтверджуються висновком педіатра [PERSON] від 12.12.2020 року (а.с.32) та копією фіскального чека (а.с. 33); -Ѕ витрат на вакцинацію [PERSON] понесених 03.02.2021 року, що складаються з вартості вакцини «Варілрікс» (загальна вартість 1295 грн.) та вартості огляду лікаря [PERSON] (загальна вартість 550 грн.), вартості вакцинації 100 грн., всього 1945 грн., Ѕ частина складає 972,50 грн. Понесені витрати підтверджуються висновком лікаря [PERSON] від 03.02.2021 року (а.с.34) та копією фіскального чека (а.с. 35); -Ѕ витрат на вакцинацію [PERSON] понесених 10.02.2021 року, що складаються з вартості вакцини «Варілрікс» (загальна вартість 1295 грн.) та вартості огляду лікаря [PERSON] (загальна вартість 550 грн.), вартості вакцинації 100 грн., всього 1945 грн., Ѕ частина складає 972,50 грн. Понесені витрати підтверджуються висновком лікара [PERSON] від 03.02.2021 року (а.с.36) та копією фіскального чека (а.с. 37 ); Як вбачається з висновків лікарів «Превенар 13» є вакциною проти пневмококової інфекції, «Менактра» є вакциною проти менінгококової інфекції, «Варілрікс» є вакциною проти вітряної віспи, «Ваксігрип Тетра» є вакциною проти сезонного грипу. Згідно Календаря профілактичних щеплень в Україні, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011\~ № 595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.08.2014 № 551) усі вище зазначені щеплення входять до переліку рекомендованих, а не обов`язкових щеплень. Згідно інформації розміщеної на сайті Міністерства охорони здоров`я України в Україні\~Календар профілактичних щеплень\~передбачає вакцинацію проти\~10 захворювань: туберкульозу, поліомієліту, дифтерії, кашлюка, правця, кору, гепатиту В, гемофільної інфекції, краснухи, епідемічного паротиту. За державні кошти МОЗ України закуповує вакцини за Календарем і таким чином гарантує можливість українцям отримати безоплатні щеплення проти цих хвороб. Позивач підтвердила, що не узгоджувала із батьком дітей [PERSON] необхідність і доцільність проведення рекомендованих щеплень так само як і їх вартість. Позивач зазначила, що не бачила у тому необхідності, адже під час шлюбу вона завжди робила щеплення дітям саме у цій приватній клініці та саме в цього педіатра діти завжди проходили обов`язковий огляд перед щепленням. При цьому позивач не заперечувала тієї обставини, що діти мають укладені декларації із сімейним лікарем, проте позивач вважає, що щеплення саме у клініці «Свята Катерина» та огляд саме педіатра [PERSON] є безпечнішим та більше відповідає інтересам дітей ніж покупка вакцин в аптеці та введення їх сімейним лікарем, з яким укладена декларація. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача Ѕ додаткових витрат на лабораторні дослідження щодо виявлення коронавірусу (Sars-CoV-2) антитіла IgG, зроблені в [PERSON] та [PERSON] в лабораторії Сінево 02.04.2021, вартість кожного 430 грн., разом 860 грн., Ѕ 430 грн. Понесені витрати підтверджуються Рахунками та фіскальними чеками (а.с. 43-46). Щодо зазначених лабораторних досліджень позивач також не повідомляла відповідача та не узгоджувала їх вартість, до сімейного лікаря для отримання направлення також не зверталась. Також позивач просить стягнути з відповідача Ѕ витрат понесених нею під час хвороби [PERSON] на коронавірусну інфекцію, що складаються з вартості ПЛР ПЛК тесту від 01.03.2021 року вартістю 1000 грн., комплексу лікувально-діагностичних заходів 1 категорії вартістю 600 грн., вартості пакету № 459 (ревмопроби) 210 грн., клінічного аналізу крові 160 грн., взяття венозної крові 40 грн., вартості ПЛР РНК тесту від 18.03.2021 року 1000 грн. Всього 3010 грн., Ѕ складає 1505 грн. Усі витрати підтверджені чеками. Щодо вказаних витрат позивач пояснила, що на той час вона перебувала на лікуванні у приватній клініці « [INFO] » та їй було зручно саме там здавати аналізи сина, з відповідачем аналізи не узгоджувались, проте про хворобу він знав. Також позивач просить стягнути половину вартості самоката придбаного сину вартістю 4975 грн., Ѕ 2487,5 грн. та половину вартості самоката доньки 1875 грн. , Ѕ 937,5 грн. Вказані витрати мотивує тим, що у зв`язку із карантинними обмеженнями діти перестали відвідувати секції та самокати дозволяють їм підтримувати фізичну форму. Покупку самокатів з батьком також не узгоджувала, як і модель так і вартість. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд, оцінивши зібрані по справі докази, вважає доведеним факт витрат вчинених за ініціативою позивача, проте факт наявності таких витрат не тягне за собою безумовного обов`язку батька компенсувати Ѕ їх частини. Позивач надала суду довідку про свою заробітну плату. Згідно неї дохід позивача за останні 6 місяців склав 170\~756 грн. 12 коп. місячна зарплата позивача складає від 23000 грн. до 29000 грн., у грудні більше оскільки як пояснила позивач вона отримала премію, так звану «13 зарплату». Відповідач надав суду довідку з якої вбачається, що він отримує 6\~100 грн., в судовому засіданні він сказав, що з урахуванням підробіток заробляє десь 13000 грн. на місяць. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 12.03.2020 № 520/12681/17 (61-14849св19). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що зазначені витрати на вакцинацію та аналізи дітей не можуть бути віднесені до додаткових витрат, які викликані обставинами у вигляді хвороби дітей, так як відвідувати лікаря у приватній клініці - це бажання матері дитини, оскільки відповідно до ст. ст. 49,53 Конституції України держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності. Усі обов`язкові вакцини є безкоштовними, так само як і лабораторні дослідження за умови наявності направлення сімейного лікаря. Рішення матері щодо необхідності проведення рекомендованих щеплень дітям є її рішенням, вона не узгодила батьком дітей ані доцільності ані вартості зазначених медичних маніпуляцій. З огляду на зазначене суд не вбачає підстав для стягнення з батька Ѕ частини від вказаних витрат. Придбання самокатів на думку суду також не може вважатися додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами. Крім того, вказані витрати не узгоджені з батьком, а тому підстав для стягнення Ѕ також не має. Таким чином, незважаючи на те, що витрати про які стверджує позивач були вчинені на користь дітей, доказів того, що такі витрати були неминучі, позивачем не надано. Відповідно до положень\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В порядку ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, з урахуванням їх належності та допустимості,

Outcome: dismissed