Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

24.10.2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON]до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивувала свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя із відповідачем та неможливістю збереження сім'ї. З 09 листопада 2010 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у кожного з них різні, не співпадаючи погляди на питання подружніх взаємовідносин і поведінки у сім'ї, у зв'язку з чим між ними постійно виникали суперечки. Майнового спору про поділ майна, що є їх спільною власністю не має. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, позивач в судове засідання не прибув, але надала до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі (а.с.10). Відповідача [PERSON]О було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, але він в судове засідання не прибув, надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги визнав та просив задовольнити в повному обсязі (а.с. 21). Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище - Зозуля) [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 09 листопада 2010 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області зроблений відповідний актовий запис № 201 (а.с.5). Подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач і відповідач припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, позивач не має наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] до [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі жінки, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Майнового спору та спору про виховання дитини сторони не мають. Після розірвання шлюбу, прізвище позивачки Кириллова залишити без змін. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved