Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

26.06.2019р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] про \~розірвання \~ шлюбу (а.с. № 3-4). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.08.2019р. було відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання (а.с. № 12). Підготовче засідання у справі проведено відповідно до ст. 197 та п.3 ч.2 ст.200 ЦПК України 28.10.2019р., під час якого сторонам надано строк для примирення 6 місяців (а.с.№ 25, 26). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 27.11.2009р. в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 1088. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З червня 2016р. шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Причиною припинення шлюбних відносин стали різні характери та погляди на стосунки подружжя у сім`ї, що призвело до втрати взаєморозуміння та почуття любові. Сторони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена, бо це суперечить інтересам подружжя. Майнових спорів між сторонами та спору щодо місця проживання доньки між ними не існує. По тексту позову позивачка також зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишитися на прізвищі « [PERSON] » Відповідач 28.10.2019р. надав письмову заяву, в якій заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки він переконаний, що збереження шлюбу буде відповідати інтересам подружжя та їх доньки, оскільки остання повинна виховуватися в повній родині. В цій заяві відповідач просив надати строк для примирення (а.с. №22). Ухвалою суду від 28.10.2019р. сторонам було надано строк на примирення - шість місяців та провадження по справі було зупинене на цей час (а.с. № 26). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 12.05.2020р. провадження по справі було поновлено та призначено проведення судового засідання (а.с. № 28). В наданій до суду заяві від 01.07.2020р. представник позивачки - адвокат Савко Д.Ю. (діє на підставі ордеру від 02.08.2019р. а.с. № 14) позовні вимоги підтримала, зазначила, що шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з червня 2019р. та більше не відновлювалися, просила шлюб розірвати та винести рішення 01.07.2020р. за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. №34). Відповідач в судове засідання 01.07.2020р. не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, в справі наявне поштове повідомлення про отримання судової повістки (а.с. №31). Таким чином, з урахуванням заяв представника позивачки та неявки відповідача при належному повідомленні про дату судового засідання, суд розглянув справу 01.07.2020р. на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 27.11.2009р. сторони зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 1088 (а.с. №5). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. № 6). Розглядаючи цю цивільну справу, судом врахована надана відповідачем 28.10.2019р. заява (а.с. №22) та ухвала суду від 28.10.2019р., якою сторонам було надано строк на примирення 6 місяців та провадження у справі було зупинене на цей час (а.с. № 25). Відповідно до абзацу 5 п.10 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Судом встановлено, що позивачка після спливу шестимісячного строку на примирення наполягає на задоволені позовних вимог, зазначає, що спільне життя не склалося через різні характери та погляди на стосунки подружжя у сім`ї, через що було втрачено взаєморозуміння та почуття любові, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Між сторонами шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з липня 2019р. Спорів щодо поділу майна та утримання дитини у сторін немає. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки з огляду на те, що шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки (ст. 24 СК України). Визначаючи період остаточного припинення шлюбно-сімейних відносин між сторонами, суд виходив з того, що представник позивачки в заяві до суду від 28.10.2019р. зазначала, що хоча стосунки між сторонами не підтримуються з 2016р. (про що зазначала і позивачка по тексту позову), втім остаточне припинення відносин між подружжям відбулося з липня 2019р. (а.с. № 19). Такий самий період остаточного припинення шлюбно-сімейних стосунків зазначав і відповідач в заяві до суду від 28.10.2019р. (а.с. № 22). З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з липня 2019р. (рівно рік назад), і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, наданий судом сторонам максимально можливий строк для примирення 6 (шість) місяців результатів не дав (а.с. № 26), суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася, відновлена бути не може, отже шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.(а.с.№2). На підставі викладеного,

Outcome: approved