Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

25 березня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Веллфін» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 15913, вчиненого 28.01.2021р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в сумі 25654 грн 80 коп. В обґрунтування позову зазначає, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням умов, передбачених Законом України «Про нотаріат», відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, останній подав до суду заяву за змістом якої просить розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву з правовим обгрунтуванням своїх заперечень до суду не надав. Треті особи в судове засідання також не з`явились, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надали. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 16 вересня 2021 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28.01.2021р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено оскаржуваний виконавчий напис № 15913 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» (Кредитор) заборгованості за кредитним договором № 332318 від 21.12.2017р. в сумі 24754 грн 80 коп., з яких: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 800 грн 00 коп.; - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 23954 грн 80 коп. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плату із стягувача ТОВ «ВЕЛЛФІН» в розмірі 900 грн 00 коп., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Згідно з виконавчим написом загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» складає 25654 грн 80 коп. /а.с. 4/. 25 лютого 2021 року постановою старшого державного виконавця Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Суми Лукашовою О.Б. на підставі виконавчого напису № 15913, виданого 28.01.2021р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, відкрито виконавче провадження № 64638401. /а.с. 5/. Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до змісту статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до п.п.1.2, 3.1, 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України; нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі Перелік). Відповідно до Переліку № 1172 документами для одержання виконавчого напису є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку № 1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи питання щодо безспірності заборгованості, щодо якої вчинено оспорюваний виконавчий напис, суд вважає за необхідне зупинитись на наступному. Позивач у позові стверджує, що нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не пересвідчився у безспірності його заборгованості перед ТОВ «ВЕЛЛФІН». Згідно з ч. 3 ст. 12, ст. ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З метою підтвердження цих доводів позивачем заявлено клопотання про витребування у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. копій матеріалів, на підставі яких був вчинений оскаржуваний виконавчий напис. Ухвалою суду від 10.06.2021р. дане клопотання було задоволено. Ухвала про витребування у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. копії матеріалів, на підставі яких був вчинений оскаржуваний виконавчий напис, двічі направлялась для виконання приватному нотаріусу, однак станом на день ухвалення судом рішення, витребувані документи до суду не надходили, не надав нотаріус і письмового повідомлення про причини невиконання цієї ухвали. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні. Процесуальна бездіяльність приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. щодо надання витребуваних судом доказів свідчить про обгрунтованість наведених доводів позивача, що нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не пересвідчився у безспірності його заборгованості перед ТОВ «ВЕЛЛФІН». Крім того, частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позов із зазначенням своїх заперечень проти позову, доказів на їх підтвердження. В ході розгляду справи доказів, що свідчать про безспірність заборгованості боржника суду не надано. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи на підтвердження видачі кредиту, строку кредитування та нездійснення платежів на погашення кредиту (банківську виписку, квитанції, платіжні доручення тощо). Також суду не надано доказів дотримання положень Переліку № 1172 щодо вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди (кредитного договору). За сукупності таких обставин підстав для вчинення виконавчого напису не було. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved