Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-07 00:00:00

24 квітня 2017 р. представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просить суд винести додаткове рішення по справі, посилаючись на те, що під час винесення судом рішення, не було вирішено одну з їх позовних вимог, а саме, судом задоволено вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості по одному кредитному договору, а не по двум кредитним договорам, як було заявлено в позові. Тому, з посиланнями на вищевказані обставини та ст. 220 ЦПК України, просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №482/20/17 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Сторони в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце слухання заяви були повідомлені належним чином, не повідомивши суд про причини неявки. Суд розглядає справу у їх відсутності, так як у відповідності до вимог ч.3\~ст.220 ЦПК України,\~неявка сторін не є обовязковою при ухваленні додаткового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як встановлено судом, 28 лютого 2017 року Новоодеським районним судом було винесено заочне рішення, яким було задоволено позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ „ОТП Факторинг Україна заборгованість за кредитним договором № [NUMBER] від 04 червня 2013 року, станом на 17 листопада 2016 року у сумі 26 669,21 гривень. Як вбачається з досліджених матеріалів цивільної справи №482/20/17, 04 червня 2013 року між сторонами було укладено кредитний договір №2004072243 про надання споживчого кредиту в розмірі 6138,00 грн., а 11 листопада 2013 року між сторонами було укладено кредитний договір №2006655928 про надання відповідачу [PERSON] споживчого кредиту в розмірі 18780,00 грн. В звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань стосовно своєчасного повернення взятих кредитних коштів, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість по вищевказаних кредитних договорах. 28 лютого 2017 року судом було задоволено позовні вимоги банку, стосовно вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по кредитному договору № [NUMBER] від 04 червня 2013 року. Однак, стосовно позовної вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору №2006655928 від 11 листопада 2013 року, судом не було винесено рішення. Зважаючи на те, що при винесенні рішення по цивільній справі за №482/20/17, судом не було винесено рішення стосовно позовної вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору №2006655928 від 11 листопада 2013 року, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, суд вбачає за необхідне винести додаткове рішення. Крім того, під час винесення додаткового рішення, у вищевказаному рішенні суду, судом було виявлено описку, а саме, при постановленні рішення суду від 28.02.2017 року і стягнення боргової суми з відповідача у розмірі 26\~669,21 грн., суд зазначив номер договору №2004072243 замість № [NUMBER] від 11.11.2013 року. Частиною 1 ст. 219 ЦПК України встановлено, що суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. На підставі викладеного та

Outcome: approved