Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

24.10.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, позовні вимоги по якій під час судового розгляду уточнив, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму 21000 гривень боргу за договором позики, 6216 грн. 00 коп. інфляційних втрат, 1008 грн. 00 коп три проценти річних, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 12 липня 2012 року на чисельні прохання відповідача [PERSON] він передав їй 21000 гривень, які вона зобов'язувалася повернути до 25 серпня 2012 року. Однак відповідач не поспішала повертати позичені гроші, нею називалися інші терміни виконання зобов'язання аж до 25 серпня 2014 року, що було відображено в розписці, даної нею після неодноразових нагадувань. Під час розгляду справи позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, дав пояснення агналогічні викладеним в позовній заяві. Просить заявлений позов задоволити. Відповідач [PERSON], яка про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена судовою повісткою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за зареєстрованим місцем проживання, повторно не з'явилася в судове засідання, причини неявки не повідомила, а тому суд, враховуючи згоду позивача, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON].07.2012 року позичив відповідачці [PERSON] грошові кошти в сумі 21000 гривень, які остання зобов'язувалася повернути до 25 серпня 2012 pоку. Так як відповідач [PERSON] переносила термін повернення позичених грошей, то 26 липня 2014 року нею було власноручно написано письмову розписку про те, що вона позичила в [PERSON] 21000 (двадцять одну тисячу) гривень, які зобов'язалася повернути до 25 серпня 2014 року, що стверджується оглянутою судом письмовою розпискою від 26.07.2014 року. Згідно ст.1046 ЦК України по договору позики позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). А відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 2 Судом також встановлено, що станом на час пред'явлення позову до суду та розгляду справи відповідач [PERSON] свої зобов'язання по укладеному договору позики не виконала, наявну заборгованість в сумі 21000 гривень позивачу не повернула. Таким чином, сума заборгованості по укладеному договору позики становить 21000 гривень. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. А у відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача по договору позики становить 21000 грн. 00 коп. основного боргу, 6216 грн. 91 коп. втрати від інфляції, 1008 грн. 00 коп. проценти за користування коштами. Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при розгляді справи доведено, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору позики свої грошові зобов'язання належним чином не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, а тому заявлений позов слід задоволити.

Outcome: approved