Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

24.11.2020 року до суду надійшов позов АТ «Харківобленерго», в якому останній просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування завданих збитків 7657,45 гривень, а також судові витрати. В обґрунтування позову вказує про те, що 05.08.2020р. [PERSON] скоїв ДТП, в результаті якої пошкодив залізобетонну стійку підкосу електроопори, яка є власністю АТ «Харківобленерго», чим спричинив позивачу матеріальну шкоду. Транспортний засіб, на час скоєння ДТП не був застрахований, тому завдану шкоду просить стягнути з відповідача, який є завдавачем такої шкоди. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 22). Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності (а.с. 21). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. За постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 03.11.2020 року, яка набрала законної сили, [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП, яка сталася з його вини 05.08.2020 року (ст. 124 КУпАП). Із зазначеної постанови вбачається, що 05.08.2020р. о 18.00год. [PERSON] в [ADDRESS] на автомобілі ВАЗ 21061 д.н.з. [NUMBER] допустив неуважність, не встежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість руху, допустив з'їзд на праве узбіччя по ходу руху та здійснив наїзд на електроопору. Внаслідок ДТП автомобіль та електроопора отримали механічні пошкодження(а.с. 7-10, 27-29). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, порушення відповідачем ПДР, що спричинило виникнення ДТП та винуватість відповідача встановлено постановою суду від 05.08.2020р., тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають. До того ж, в своїх поясненнях від 05.08.2020р. [PERSON] підтвердив факт скоєння ДТП та пошкодження ним електроопори, на яку здійснив наїзд (а.с. 12). Таким чином, внаслідок ДТП була пошкоджена електроопора з вини [PERSON] . Згідно акту інвентаризації, затвердженого начальником Балаклійського РВ, під час інвентаризації виявлено пошкодження залізобетонної стійки підкосу опори № 11 ПЛ-0,4 кВ № 2 від ТП № 0188 (інв. № 00301958/02) внаслідок неправомірних дій водія транспортного засобу, яка знаходиться на балансі АТ «Харківобленерго» і експлуатується, як основне обладнання. В зв`язку з пошкодженням електроопори подальша її експлуатація стає неможливою без відновлення її технічних характеристик, а саме підлягає списанню та в подальшому відновленню (а.с. 11). Згідно частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В статті 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, частиною першою вказаної статті встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З наданих позивачем даних з сайту МТСБУ вбачається, що поліс на транспортний засіб за державним номером [NUMBER] станом на 05.08.2020р. не знайдено (а.с. 23-25). Тому шкода повинна відшкодовуватись завдавачем шкоди, а саме [PERSON] . Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно кошторису № 561/3505 на відновлення після пошкодження ПЛ-0,4 кВ ТП - 0188 № 2 с. Залиман, інв. № 00301958/02 від 10.09.2020р. загальний розмір збитків складає 7657,45грн. Відповідачем [PERSON] зазначений розмір збитків не оспорювався. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved