Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

24 жовтня 2018 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням мотивуючи тим, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: смт. Смотрич вул. Лізи Чайкіної, 7 Дунаєвецького району Хмельницької області, крім неї за вказаною адресою зареєстрований її чоловік - [PERSON], який за даною адресою зареєстрований, але не проживає, спільного побуту з позивачкою не веде з 2010 року. Той факт, що відповідач тривалий час, а саме з 2010 року не проживає за вказаною адресою підтверджується актами перевірки «про підтвердження факту не проживання», складеними депутатами Смотрицької селищної ради від 07.06.2017 року, 08.12.2017 року, 16.02.2018 року, 10.08.2018 року, а тому позивачка звернулася до суду та просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку в будинку № 7 по вул. Лізи Чайкіної смт. Смотрич Дунаєвецького району Хмельницької області. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08 листопада 2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пославшись на обставини викладені у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подавав. Відзив на позовну заяву до суду відповідачем не подано. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.287 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, уважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку в смт.Смотрич по вул.Лізи Чайкіної, 7 Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 липня 2018 року, серія ННВ №628369. З довідки про склад сімї, або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 28 липня 2018 року за №847, виданої Смотрицькою селищною радою Дунаєвецького району Хмельницької області убачається, що в житловому будинку, який розташований в смт.Смотрич по вул.Лізи\~Чайкіної,\~7\~Дунаєвецького району\~Хмельницької областізареєстрований відповідач [PERSON], який значиться чоловіком позивачки, також дане підтверджується і копією домової книги. Відповідно до актів від 07.06.2017 року, 08.12.2017 року, 16.02.2018 року, 10.08.2018 року, складених депутатом Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області в присутності двох свідків видно, що в смт.Смотрич по вул.Лізи Чайкіної, 7 Дунаєвецького району Хмельницької області [PERSON] з 07.10.2010 року не проживає та з [PERSON] спільного побуту не ведуть, як подружжя не проживають. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивачка разом зі своїм чоловіком [PERSON] спільно проживали до 2010 року. В 2010 році відповідач виїхав і від тоді сторони спільно не проживають, спільний побут не ведуть. Відповідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей\~391, 396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння». Відповідно\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, дана правова норма гарантує збереження права користування жилим приміщенням в один рік лише для осіб, які є членами сімї власника житла. За чинним житловим законодавством, членами сімї власника житлового приміщення визнаються: дружина (чоловік) власника житла, їх діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне із ним господарство (ч.2 ст. 64 ЖК). Необхідною умовою виникнення права члена сімї власника житла на користування цим житлом (особистий сервітут), є спільне проживання членів сімї з власником житла та ведення спільного господарства. Судом встановлено, що відповідач є членом сімї позивачки однак разом з позивачкою в будинку не проживає і не веде спільне господарство, його речі у житловому приміщенні відсутні, коштів на сплату комунальних послуг відповідач позивачці не надає і не несе обовязків по утриманню житла. Відповідно до абзацу 6\~ст.\~3\~Закону України\~від 11.12.2003\~р «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до встановлених обставин у даній справі, відповідач не проживає разом з позивачкою - власником житла та не веде із ним спільного господарства, а тільки зареєстрований в будинку позивачки, а тому на нього не можуть розповсюджуватись гарантії, які закріплені в статті 405 ЦК України, щодо збереження права на користування житлом протягом року, та статті 156 ЖК України, яка надає право користування житловим приміщенням колишньому члену сімї власника цього житла, оскільки він не веде з позивачкою спільне господарство та не проживає з нею понад восьми років. Зважуючи і на ту обставину, що відповідач вибув на інше місце проживання, будь-яких дій щодо врегулювання питання свого проживання у будинку позивача на умовах найму, зі сплатою відповідної плати, як це передбачено ст.ст.156, 162 ЖК України, не вчиняв і про свої наміри на майбутнє з даного приводу не повідомляв, тому, на думку суду, в даному випадку слід вважати, що між сторонами в справі припинили свою дію правовідносини, які випливають із користування відповідачем жилим приміщенням, власником якого є позивач, відповідно до положень статті 107 ЖК України. Відповідно до вимог ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Наявність реєстрації відповідача за адресою жилого приміщення, власником якого є позивачка, за відсутності законних підстав для користування цим жилим приміщенням, створює перешкоди позивачці [PERSON] у користуванні своєю власністю, а тому позов підлягає задоволенню та слід визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком за адресою: смт.Смотрич по вул.Лізи Чайкіної, 7 Дунаєвецького району Хмельницької області. Рішення суду про втрату конкретною особою права користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця постійного проживання, адже згідно положень частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved