Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

25 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 28.08.1993 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. 12.09.1997 року відповідач [PERSON] в інтересах подружжя уклав договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. Право власності на вищевказану квартиру відповідач зареєстрував зареєстрував на себе у Львівському обласному державному «БТІ та ЕО» та отримав реєстраційне посвідчення від 23.10.1997 року серія КММ № 006062. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12.12. 2013 року шлюб між сторонами по справі було розірвано. Оскільки дана квартира є спільною власністю подружжя, а відповідач добровільно відмовляється поділити спільно нажите майно та визнати за позивачем право власності на 1/2 частку квартири, позивач змушена звернутися до суду. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що за час шлюбу ним була приватизована земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку в смт. Запитів Кам'янка - Бузького району Львівської області та 22.11.1997 р. йому було видано державний акт на право приватної власності на землю. Відповідно до чинного на цей час законодавства вказана земельна ділянка була роздільним майном подружжя. 03.06.2008 р. дана земельна ділянка була відчужена [PERSON] за договором купівлі - продажу за 160116 гривень (33000 дол. США). Частину від даної суми коштів в розмірі 10000 дол. США було використано на купівлі автомобіля KIA Cee'd, кузов [NUMBER], двигун [NUMBER], 2008 року випуску, чорного кольору, р/н [NUMBER]. Відтак 11.06.2008 року було укладено договір купівлі - продажу автомобіля № ЛВ-0003428 з ТОВ «Український автомобільний холдинг». За договором вартість автомобіля становила 109180,00 грн. (23225 дол. США). Перший внесок продавцю автомобіля в сумі 10000 дол. США був сплачений 18.06.2008 р. і становив 43% його вартості.. для сплати решти суми було укладено кредитний договір від 18.06.2008 року з ВАТ «Ерсте Банк» на суму 13225 дол. США і цього ж дня було укладено договір поруки. Право власності на вищевказаний автомобіль було оформлену на [PERSON], однак в силу ст. 57 СК України, 43 % автомобіля є особистою приватною власністю [PERSON] Кредит за автомобіль було виплачено до червня 2013 року за кошти, що були спільною сумісною власністю подружжя. Відтак, [PERSON] належить 71,5 % вартості автомобіля. З 23.09 по 04.10.2013 р. [PERSON] перебував на лікуванні в м. Моршин, а після цього дізнався, що [PERSON] без згоди [PERSON] відчужила спірний автомобіль невідомій особі. Таким чином, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] 71,5 % вартості спірного автомобіля.. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданому до суду позові, проти задоволення зустрічного позову заперечила. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримали. Заслухавши пояснення сторін по справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 28.08.1993 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом ЗАГСу виконавчого комітету ЛМР, актовий запис № 1938. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова № 466/8715/13-ц від 12.12.2013 вищевказаний шлюб розірвано. Згідно договору купівлі - продажу квартири від 12.09.1997 року, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Згідно реєстраційного посвідчення Львівського обласного державного БТІ та ЕО серія КММ № 006062 право власності на вищевказану квартиру зареєстровано на [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно ч. 3 вищевказаної статті якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п. 23 Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати , незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом встановлено, що спірна квартира була придбана відповідачем під час його перебування в шлюбі з позивачем за грошові кошти подружжя [PERSON] та [PERSON] Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що слід визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири та за [PERSON] право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири, як на майно, набуте подружжям під час шлюбу. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, то суд приходить до висновку, що він не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до договору купівлі - продажу № ЛВ-0003428 від 11 червня 2008 року, [PERSON] придбала у ТОВ «Український автомобільний холдинг» автомобіль марки KIA Cee'd, кузов [NUMBER], двигун [NUMBER], 2008 року випуску, чорного кольору. Сума договору склала 109180 грн. Відповідно до договору поруки № 014//2332/5/18086/1 від 18 червня 2008 року, укладеного між ВАТ «Ерсте Банк» (кредитор), [PERSON] (позичальник) та [PERSON] (поручитель), [PERSON] отримала кредит в сумі 13225 дол. США з кінцевим терміном погашення до 17 червня 2015 року. В судовому засіданні встановлено, що даний кредит [PERSON] отримала для проведення повного розрахунку за придбання вищевказаного автомобіля. Окрім цього зобов'язання за даним кредитом [PERSON] виконала достроково станом на червень 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 4 вищевказаної статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак твердження [PERSON], що автомобіль KIA Cee'd, кузов [NUMBER] було відчужено [PERSON] без його згоди та всупереч інтересам сім'ї нічим не підтверджені. В судовому засіданні встановлено, що спірний автомобіль було відчужено у вересні 2013 року. Однак за цей тривалий час [PERSON] не звертався з вимогою чи з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі - продажу вищевказаного автомобіля, чи стягнення з [PERSON] частини його вартості. Окрім цього суд вважає, що вимога [PERSON] про витребування інформації про теперішнього власника спірного автомобіля та призначення згодом по справі автотоварознавчої експертизи є способом навмисного затягування судового розгляду. Відповідно до п. 24 Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Враховуючи все вищенаведене, оскільки [PERSON] не представлено та судом не здобуто належних та допустимих доказів в підтвердження вимог,за зустрічним позовом, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: approved