Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

24.07.2020 р. [PERSON] (далі - позивач) звернувсь до суду з позовом до Королівської сільської ради Макарівського району Київської області (далі-відповідач) про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що [INFO] , помер [PERSON] , який був зареєстрований та проживав до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті проживав та був зареєстрований [PERSON] - племінник. Згідно заповіту від 12.01.2008 року, померлий [PERSON] усе своє майно заповів [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку площею 5,0202 га, яка закріплена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 810717. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняв, оскільки на день його смерті проживав та був зареєстрований з ним. Проте, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно, позивач не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, тому нотаріус своєю постановою відмовив позивачу у вчиненні вказаної нотаріальної дії. Позивач просить: визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на земельну ділянку площею 5,0202 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номером 3222783500:04:004:0001, розташовану на території Королівської сільської ради Макарівського р-ну Київської обл., яка належала покійному на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 810717. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 27.07.2020 р. позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08.09.2020 р., встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У підготовче засідання позивач не з`явивсь, розгляд справи просив здійснювати у його відсутність. Від відповідача надійшов відзив, яким останній позов визнав, розгляд справи просив проводити у відсутність представника. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослі дивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно довідки № 36 від 07.10.2016 року виданої Великокарашинською сільською радою Макарівського району Київської області [PERSON] був зареєстрований та проживав до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті проживав та був зареєстрований [PERSON] - племінник (а.с. 7). Згідно заповіту від 12.01.2008 року, посвідченого секретарем виконкому Великокарашинської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №2, померлий [PERSON] усе своє майно заповів [PERSON] (а.с. 8), який згідно Витягу із Спадкового реєстру від 11.06.2020 року є чинним (а.с. 9-10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку площею 5,0202 га, яка закріплена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 810717 (а.с. 11). Позивач будучи спадкоємцем за заповітом, вважається таким, що спадщину прийняв, оскільки, як встановлено вище, на час її відкриття проживав та був зареєстрований із спадкодавцем за однією адресою. Наявність інших спадкоємців судом не встановлено, що підтверджується Витягом із Спадкового реєстру від 11.06.2020 р. про відсутність заведеної спадкової справи до майна померлого [PERSON] (а.с. 14). Однак, Постановою приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області Корнієвської Н.В. від 11.06.2020 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 13). Втрата оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 245341 підтверджується оголошенням в газеті «Макарівські вісті» № 20 від 29.05.2020 р. (а.с. 12). Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (Пленум ВСУ п. 23 Постанови №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»). Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, спадщину прийняв, до складу спадщини, увійшла земельна ділянка площею 5,0202 га, яка належала покійному на праві власності, проте у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову.

Outcome: approved