Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

25 березня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 24.07.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Проте, з часом спільне подружнє життя не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння, в результаті чого вони втратили почуття любові. Можливості зберегти сім`ю немає, а шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, шлюб має лише формальний характер, спору щодо поділу спільного майна та місця проживання спільного сина немає. Ухвалою суду від 05.04.2019 року відкрито провадження в справі (16). У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, 23.05.2019 року від представника позивача [PERSON] - [PERSON] через канцелярію надійшла письмова заяву про розгляд справи за відсутності позивача [PERSON] , зазначивши, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.26). Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, 23.05.2019 року через канцелярію подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.19). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що 24 липня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] у Дарницькому районному в місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1189, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] , [PERSON] . Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Дарницьким районним в місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві від 17.01.25019, серія [NUMBER] (а.с.10, 11). Причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння, в результаті чого вони втратили почуття любові. Можливості зберегти сім`ю немає, а шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, шлюб має лише формальний характер, спору щодо поділу спільного майна та місця проживання спільного сина немає. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини не підтримують, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя на збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved