Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

25 листопада 2016 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свою заяву мотивує тим, що у Державному акті, що посвідчує право приватної власності на земельні ділянки, допущено помилку у написанні «по-батькові» власника, замість «[PERSON]» записано «[PERSON]», що ставить під сумнів факт належності вищезазначеного документу його матері [PERSON], яка померла [INFO], записи в якому мають значення для оформлення ним права на спадщину. У зв'язку з чим, просить встановити факт належності [PERSON], яка померла [INFO], Державного акту, що посвідчує право приватної власності на землю серії [NUMBER] як правовстановлюючого документу. Заявник подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, зазначив, що заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, при цьому вказав, що Ладинська сільська рада Любомльського району Волинської області проти задоволення заяви не заперечує, вважає, що помилка у написанні «по-батькові» власника [PERSON] мала місце через неуважність посадових осіб. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом п.6 ч.1ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У судовому засіданні встановлено, що 28 грудня 2001 року [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Водночас у останньому, при складанні, було допущено помилку: останню «по-батькові» записано «[PERSON]» замість «[PERSON]», у зв'язку з чим, у заявника виникли труднощі при оформленні права на спадщину. Факт належності [PERSON], яка померла [INFO], Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] як правовстановлюючого документу, підтверджується довідкою Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області №538/02-23 від 21.11.2016 року та копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 3). Тому, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved