Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

26.04.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи - [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] посилаючись на те, що відповідач з 2016 року у спірної квартирі не проживає без поважних причин відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] . Також в указаній квартирі зареєстрована [PERSON] , яка з 2016 року без поважних причин не проживає в квартирі, добровільно виїхала та забрала усі свої та їхні спільні свої речі, комунальні платежі не сплачує, кореспонденцію не отримує, будь-яких перешкод у проживанні він їй не чинив. Ухвалою від 02.05.2018 року відкрите провадження у справі. 18.07.2018 року [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що з 2001 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з позивачем, 20.04.2007 року зареєстрували шлюб. За період фактичних шлюбних відносин, за спільні кошти, на потреби сімї, ними була придбана квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, право власності на яку було оформлено на позивача. Крім того з 2001 по 2016 ними за спільні кошти було зроблено капітальний ремонт в квартирі, в подальшому внаслідок великого фізичного навантаження, у неї були виявлені захворювання та зроблені операції. В 2016 році стосунки між ними погіршились, оскільки позивач почав її ображати, погрожував, постійно вимагав щоб вона виселилися, вселив у квартиру іншу жінку, у зв`язку з чим вона була вимушена у 2016 році виїхати з квартири, оскільки позивач своєю поведінкою перешкоджав їй в проживанні та до теперішнього часу не впускає у квартиру, комунальні послуги не сплачує, оскільки нічим не користується, іншого житла немає. 18.07.2018 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з квітня 2001 року по [INFO] , поділ спільного майна подружжя квартири [ADDRESS] , визнати за нею права власності на Ѕ частку вказаної квартири та усунення перешкод кориcтуванні житловим приміщенням, шляхом вселення в квартиру [ADDRESS] . 26.09.2018 року представник позивач [PERSON] надала до суду відповідь на відзив в якому зазначила, що позивач однією сім`єю почав проживати з відповідачем лише після реєстрації шлюбу у 2007 році. Квартиру [ADDRESS] купив за свої особисті кошти, отримані від продажу спадкового майна - будинку його батьків. Ремонт в квартирі ним зроблено також лише за його власні кошти та власними зусиллями. В 2016 році їхня сімя розпалась остаточно, до цього часу вони проживали як сусіді, відповідачка постійно влаштовувала скандали, після чого у 2016 році таємно вивезла з квартирі свої особисті та спільні речі та добровільно переїхала проживати у свій будинок та в подальшому була ініціатором розірвання шлюбу. З того часу квартирою не цікавилась, не приймала участі в її утриманні та сплаті комунальних платежів, залишила борг за комунальні послуги з 2015 року. Наразі відповідачка проживає у будинку, який їй дістався у спадок та який переоформлений на її дочку [PERSON] , будь-яких доказів, що відповідачка намагалась вселитися у спірну квартиру та що позивач їй чинив в цьому перешкоди, суду не надано. 26.09.2018 року позивач [PERSON] надав до суду заяву про зміну підстав позову, просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, посилаючись на те, що він є власником вказаної квартири та відповідач як член сім`ї власника з 2016 року у спірної квартирі не проживає без поважних причин понад один рік. 08.10.2018 року представник відповідача - адвокат Іванова Т.В. надала до суду письмові пояснення на відповідь на відзив [PERSON] , зазначивши, що викладене [PERSON] у відповіді не відповідає дійсності щодо придбання ним квартири за особисті кошти, здійснення ремонту також за його особисті кошти та власним зусиллям, а також причини розірвання їхнього шлюбу. Також, вказала, що відповідач орендує квартиру по [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди та актом про проживання, іншого житла у неї немає. 22.02.2019 року [PERSON] надала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог за зустрічним позовом та просила усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом вселення її у зазначену квартиру, надати їй безперешкодний доступ у дане житлове приміщення та зобов`язати відповідача [PERSON] надати ключі від дверей. 27.03.2019 року представник [PERSON] надала до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду по суті цивільної справи №487/1512/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку квартири. 02.04.2019 року представник позивача [PERSON] надала до суду заяву, просила розглянути заяву [PERSON] про зупинення провадження у справі за її відсутності та в її задоволенні відмовити. 12.04.2019 року представник відповідача [PERSON] надала до суду заяву, просила розглянути клопотання про зупинення провадження у справі за відсутності її та відповідача [PERSON] та задовольнити. Ухвалою від 12.04.2019 року у прийняті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом вселення у зазначену квартиру, надати безперешкодний доступ у дане житлове приміщення та зобов`язати відповідача надати ключі від дверей відмовлено та зупинено провадження у даній цивільній справі за позовом [PERSON] , до набрання законної сили судового рішення у цивільній справі №487/1512/19 за позовом [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку квартири. 26.11.2019 року представник позивача надала до суду заяву про поновлення провадження у справі. Ухвалою від 09.01.2020 року поновлено провадження у справі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, підтвердили викладені, просили про задоволення позову. В судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю не надали. В судове засідання третя особа не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена, причини неявки суду не повідомила, пояснень на позов не надала. Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 03.05.2001 року, зареєстрованого Універсальною товарною біржею «Феникс», який рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.08.2005 року визнано дійсним та за [PERSON] визнано право власності на вказану квартиру, рішення суду набрало законної сили 30.09.2005 року. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 09.11.2001 року, [PERSON] з 29.11.2007 року та його племінниця [PERSON] з 04.11.2016 року. 20.04.2007 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. 19.07.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, відповідачці присвоєно прізвище - [PERSON] , згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 19.07.2016 року Заводським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. В подальшому між [PERSON] та [PERSON] почали виникати сварки та у 2016 році відповідач забрала свої особисті речі та з того часу у спірній квартирі не проживає і не користується нею, однак, в добровільному порядку не знімається з реєстрації, що підтверджується актом про не проживання від 16.04.2018 року ПП ЖЕК-10. При цьому, [PERSON] комунальні та інші витрати по утриманню квартири не сплачує, що не заперечувала і сама відповідачка. Зазначені обставини узгоджуються з поясненнями свідків [PERSON] і [PERSON] , надані ними в судовому засіданні, які підтвердили, що знають свого сусіда [PERSON] приблизно 10 років, він вселився в спірну квартиру спочатку один, після одружився із відповідачкою, у спірній квартирі відповідачка не проживає приблизно 5-6 років, виїхала добровільно. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не вставлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» з наступними змінами, судам рекомендовано при вирішенні спорів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими способами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд ставиться критично до заперечень відповідача стосовно того, що вона не проживає в спірній квартирі з поважних причин, оскільки позивач перешкоджав їй у проживанні, тому вона була вимушена виїхати з квартири, оскільки на підтвердження своїх заперечень про створення перешкод у користуванні квартирою відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів. Так, з 2016 року відповідач ніяких обов`язків щодо утримання спірної квартири не несе, не зверталась з позовом про вселення чи визнання права на користування спірною квартирою, також не зверталась до інших органів державних з приводу того, що їй чинять перешкоди у користуванні квартирою. 25.02.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про встановлення факту поживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на Ѕ частку вказаної квартири. Ухвалою від 26.09.2019 року, позов [PERSON] залишено без розгляду, у зв`язку із неявкою позивача. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідач, як колишній член сім`ї власника, в спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин понад один рік, тому втратила право на користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , у зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved