overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

26.12.2016 [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою. В обґрунтування своїх вимог заявник [PERSON] вказує, що його мати [PERSON], [INFO], яка народилась в м. Черкеськ Ставропольського краю, останнє відоме місце проживання: [ADDRESS], 19.12.2015 приблизно о 15.00 год. вийшла з місця свого мешкання в невідомому напрямку та по теперішній час місце її знаходження невідоме, що також зазначено в довідці Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідно для зняття її з реєстраційного обліку за місцем її реєстрації. На підставі викладеного, заявник [PERSON] просить оголосити [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за його відсутністю, заяву підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Відділу реєстрації за місцем проживання виконкому Тернівської районної у місті ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Оскільки суду надано всі належні докази то заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю заявника [PERSON] (а.с.4). Згідно довідки Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області місцезнаходження [PERSON], [INFO], по теперішній час не встановлено (а.с.8). Визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідно для зняття її з реєстраційного обліку за місцем її реєстрації. Згідно ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином, суд вважає, що заяву [PERSON], слід задовольнити та визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою, оскільки в місці її останнього постійного проживання немає відомостей, про місце її перебування. На підставі ст.43 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

26.12.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що 19.03.1983 року уклав з відповідачкою шлюб, мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO].н.. Сімейне життя не склалося, в сім'ї не має взаєморозуміння, з вини відповідачки виникають постійні сварки. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася і не бажає відновляти стосунки з відповідачкою, що і стало причиною звернення до суду. Позивач [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутністю, в якому позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] подала заяву, в якій позов визнала. Суд, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 19 березня 1983 року зареєстрували шлюб у Чернеччинській сільській раді Охтирського району Сумської області, актовий запис №10, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]) Судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинені. Відновлювати шлюбні відносини сторони не бажають. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Згідно із п. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки, їх сім'я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

26.12.2016 [PERSON] звернулась в суд з позовом до Берездівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Вказувала на те, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований у [ADDRESS]. Вона є єдиним спадкоємцем за законом, однак, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок через відсутність правовстановлюючого документ. Просить визнати за нею право власності на вищевказаний будинок та надвірні будівлі. У судовому засіданні представник позивач позов підтримав та пояснив, що будинок та надвірні будівлі побудовані у 1965 році [PERSON], який, з невідомих причин за життя чомусь не оформив у встановленому порядку права власності на нерухоме майно. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті спадщину прийняла [PERSON], яка після смерті [PERSON], не оформила у встановленому порядку право власності. Представник відповідача в судове засідання не прибув, проте, в поданій заяві вказав, що підтримує позовні вимоги. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який був батьком позивачки, що підтверджується даними свідоцтва по смерть серії [NUMBER] від 07.07.2009. Мати позивачки [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, [INFO] теж померла, що підтверджується даними свідоцтва по смерть серії [NUMBER] від 04.04.2016. [PERSON] є дочкою [PERSON], що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.7), а отже, відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги за законом. Дочка спадкодавця [PERSON] та син [PERSON] спадщини не прийняли і на неї не претендують, що стверджується копією спадкової справи. № 136/2016, що заведена у приватній нотаріальній конторі Славутського районного нотаріального округу(а.с.28-58). До складу спадкового майна після смерті батьків позивачки увійшло будинковолодіння у [ADDRESS], що засвідчується даними довідки від 02.12.2016 року № 4 виданої Берездівською сільською радою за даними по господарської книги №1. За таких обставин, суд вважає, що за [PERSON] може бути визнане право власності на належний її матері жилий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

26.12.2016 [PERSON] звернулась до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] в якому просить, суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На даний час вона з донькою проживають окремо. Власних коштів позивачки не вистачає для належного забезпечення дитини, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що має постійне місце роботи у військовій частині [NUMBER] на посаді начальника радіостанції, інших осіб на утриманні не має. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 18.09.2013 . (а.с. 3) Встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 1819 від 23.11.2016.\~ (а.с.5) [PERSON] працюєу вч [NUMBER] на посаді військовослужбовця та отримує в середньому заробітну плату в розмірі по 7900,00\~ грн щомісячно, що підтверджується копією довідки про доходи № 47 від 23.01.2017р..(а.с. 16 ) Згідно із ч.1 ст. 141, ст. 180 СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2\~ ст. 181 СК України\~ за\~ домовленістю\~ між\~ батьками\~ дитини\~ той із них, хто проживає окремо від дитини,\~ може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 3\~ ст. 181 СК України\~ - за рішенням\~\~ суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

26.12.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що продовжує навчання. В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідач [PERSON] є батьком її сина [PERSON], [INFO].В даний час син повнолітній, продовжує навчання на третьому курсі денного відділення з спеціальності ОРС-14 1/9 на державній основі в Індустріальному коледжі ДВНЗ «Криворізький національний університет», строк навчання до 30.06.2018. Добровільно матеріальної допомоги на утримання сина відповідач [PERSON] не надає, тому позивач була змушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]є батьком сина позивача [PERSON], [INFO](а.с.3). Син вже повнолітній, однак продовжує навчання на третьому курсі денного відділення з спеціальності ОРС-14 1/9 на державній основі в Індустріальному коледжі ДВНЗ «Криворізький національний університет», строк навчання до 30.06.2018 (а.с.9,10). Матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити і відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, стягувати з [PERSON] щомісяця аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, до закінчення ним навчання - по 30.06.2018 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, починаючи з 26.12.2016. На підставі ст.ст.182, 198-200 Сімейного Кодексу України та ст.ст.61, 88, 130 ч.4, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

\~\~\~\~ 26.12.2016 [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя у них з відповідачем не склалось, так як з відповідачем шлюб був укладений під час його перебування в місцях позбавлення волі, а вже під час спільного проживання виявилося що вони створили сімю необдумано, оскільки із-за різних характерів, різних поглядів на сімейне життя відносини між чоловіком та дружиною погіршуються. Вказує, що вони неодноразово припиняли спільне проживання, відповідач весь час кудись виїжджав, по декілька років не давав про себе нічого знати, а потім знову повертався. \~У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, доповнивши, що з відповідачем вони хоч проживають в одній квартирі, однак шлюбні відносини між ними припинені. Спільних дітей від шлюбу немає, відповідач розірвати шлюб в органах РАЦС відмовляється. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, суд встановив наступне, що правовідносини сторін регулюються нормами 11 глави\~Сімейного кодексу України. За ч. 3 ст.\~105\~та ст.\~110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ухвалення рішення про розірвання шлюбу проводиться за ч. 2\~ст. 112 СК України\~в разі встановлення неможливості подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Судом встановлено, що 21.04.1993 сторони зареєстрували шлюб, що засвідчується свідоцтвом про шлюб серії 11-БВ № 305788 від 21.04.1993. У шлюбі дітей не мають. Відповідно дост. 110 СК Українипозов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний, якщо він розпався остаточно, існує лише формально. Позивачка в судовому засіданні вказала на те, що жодних подружніх обовязків між нею та відповідачем немає, вони практично 20 років не проживають разом, тому просить шлюб розірвати та не давати строк для примирення За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалась та не може бути збережена, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

\~\~\~\~ 26.12.2016 [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя у них з відповідачем не склалось через постійне зловживання відповідачем спиртними напоями, влаштовує безпричинні сварки в присутності дітей. З 2015 року вони як подружжя не проживають, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, доповнивши, що жодних подружніх відносин між ними немає і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Відповідач у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.08.2003 сторони зареєстрували шлюб, що засвідчується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 073590 від 09.08.2003. У шлюбі мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 168808 від 05.05.2004 та дочку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 115474 від 26.09.2009 . Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Як видно з пояснень позивача, вони припинили шлюбні відносини остаточно, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Діти проживають і після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. Строк наданий судом для примирення результату не дав. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалась та не може бути збережена, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Питання про відновлення дошлюбного прізвища позивачка не ставить. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

26.12.2016 позивач звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що з червня 2016 вона та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, тривалий час вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, подальше спільне проживання і збереження сім'ї не можливі, спору про поділ спільного майна та місце проживання дитини не має, примирення між ними не можливе. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином і в установлений законом строк. Подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. При таких обставинах суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 13.06.1998, про що в книзі реєстрації актів про одруження 13.06.1998 зроблено відповідний актовий № 332, що вбачається із свідоцтва про одруження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м.Києва. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вважає за необхідне позовні вимоги про розірвання розірвання шлюбу задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні нею судові витрати на оплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

26.12.2016 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем по справі, зареєстрований Зірненською сільською радою Березнівського району, Рівненської області 23 листопада 1991 року, актовий запис №18, зазначаючи, що подружні відносини з відповідачем по справі фактично припинені, основна причина розпаду сім'ї це різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та любові. Сторони не ведуть спільного господарства та не проживають разом з 3 січня 2013 року. Подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Від шлюбу з відповідачем мають повнолітніх дітей. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 23 листопада 1991 року Зірненською сільською радою Березнівського району, Рівненської області, актовий запис №18, що підтверджується свідоцтвом укладення шлюбу серія [NUMBER].(а.с. 5) Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст. 21 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні судом встановлено і сторони підтвердили той факт, що їхній шлюб розпався, фактично шлюбні відносини припинилися, подальше примирення між ними не можливе, виявили спільне бажання на його розірвання. В зв'язку з цим суд вважає: оскільки спільне життя подружжя та збереження шлюбу не видається можливим та суперечить інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved