Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

25 січня 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до ДП «Волиньвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 29 жовтня 2018 року працювала на посаді електрослюсара чергового та з ремонту устаткування ІV розряду Відокремленого підрозділу «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля». На підставі наказу по підприємству №172-к від 29 жовтня 2018 року її було звільнено з підприємства за власним бажанням із виплатою тримісячного середнього заробітку. У день звільнення роботодавець не виплатив заробітну плату належну їй при звільненні, остання виплата заборгованих сум була здійснена 09 січня 2019 року. Оскільки за період з 29 жовтня 2018 року по 09 січня 2019 року минуло 50 робочих днів, а оскільки її середньоденний заробіток становив 209,45 грн., просить суд стягнути з відповідача в свою користь 10472,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просив суд позов задоволити (а.с.15). Представник ДП «Волиньвугілля» у судове засідання не з'явився, Марчук Н.Є., діючи за довіреністю, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника ДП «Волиньвугілля», у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не подала (а.с.16). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно копії трудової книжки позивача (а.с. 2-3), виписки з наказу №172-к від 29 року ДП «Волиньвугілля» (а.с.6), позивач [PERSON] була звільнена з ДП «Волиньвугілля» на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим органом законодавства, умов колективного чи трудового договору, з виплатою вихідної допомоги у розмірі трьохмісячного середнього заробітку. Відповідно до довідок ВП «Шахта Бужанська ДП «Волиньвугілля» №71/7.2.5/01-19 і №03/7.2.5/01-19 від 17.01.2019 року середньоденний заробіток [PERSON] становив 209,45 грн., а заборгованість по заробітній платі була погашена підприємством і остання виплата заборгованих сум була здійснена 09 січня 2019 року (а.с.4-5). Оскільки, з вини підприємства належні звільненому працівникові суми у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, не були виплачені, суд задоволює позовні вимоги та стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь позивача [PERSON] 10472,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 жовтня 2018 року по 09 січня 2019 року, з розрахунку 209,45 грн. (середньоденний заробіток) х 50 (робочі дні за вищевказаний період). Також, з врахуванням вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в дохід держави 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved