Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

25 січня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 53247,07 грн. та судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5440,00 грн., судового збору у розмірі 704,80 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 26 лютого 2016 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі вантажно-пасажирського автомобіля «ГАЗ 32213 СПГ», реєстраційний номер [NUMBER], належного позивачу, під керуванням водія [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено вищезазначений автомобіль, чим завдано матеріальної шкоди позивачу у розмірі 53247,07 грн, яку [PERSON] в добровільному порядку не відшкодував. Ухвалою суду від 12.02.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження на 12.03.2018 року. Позивач та його представник до судового засідання не зявились, представником позивача надано до суду письмову заяву в якій останній підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач до судового засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив проводити розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.1, 6 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.11.2017 року, який набрав законної сили 11.12.2017 року, затвердженого угоду про примирення між [PERSON] та [PERSON] Визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України і призначено узгоджену між сторонами міру покарання у виді обмеження волі на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік 2 місяці та підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 2 роки. (а.с.8) Судом встановлено, що винною особою у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 26.02.2016 року, за участі вантажно-пасажирського автомобіля «ГАЗ 32213 СПГ», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок якої був травмований пасажир даного транспортного засобу [PERSON], є водій [PERSON] Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК 247830 власником транспортного засобу «ГАЗ 32213 СПГ» реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON]. (а.с.6). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 163/17 від 02 серпня 2017 року, зробленого судовим експертом [PERSON] сума матеріального збитку спричиненого володільцю автомобіля [NUMBER] складає 51247,07 грн. (а.с.10-38). Згідно квитанції №015375 від 06.07.2017 року вартість автотоварознавчого дослідження автомобіля [NUMBER] складає 2000,00 грн.(а.с.39) Згідно ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка його заподіяла. Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. (п. 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306). У відповідності до розяснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). За таких обставин вбачається, що водій [PERSON] керував 26.02.2016 року автомобілем «ГАЗ 32213 СПГ», реєстраційний номер [NUMBER], за наявності посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційного документу на цей транспортний засіб, переданий їй іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, а тому саме відповідач повинен нести відповідальність за завдання шкоди власнику цього транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено та підтверджено відповідними доказами, що діями відповідача завдано позивачу матеріальну шкоду у розмірі 51247,07 грн., було здійснено витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 2000,00 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню завдані збитки у повному обсязі у розмірі 53247,07 грн. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору (а.с.1) в сумі 704,80 гр н., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5440,00 грн. (а.с.40- 44). На підставі викладеного,

Outcome: approved