Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

24.12.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] « Про стягнення суми боргу за договором позики » посилаючись на те, що відповідач, на підставі договору позики, складеного в письмовій формі 08.08.2012 позичила у нього 10000 доларів США та взяла на себе зобовязання повернути гроші у встановлений договором строк, а саме до 01.01.2013. Відповідач на виконання договору отримала від позивача 10000 доларів США, однак у зазначений в договорі строк суму позики не повернула. На вимоги про повернення вказаної суми позики у добровільному порядку, відповідач [PERSON] не реагує, у звязку з чим позивач змушений був звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму позики еквівалентну 10000 доларів США в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на день прийняття судом рішення, а також понесені ним судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надавши право представляти свої інтереси при розгляді вказаної цивільної справи своєму представнику [PERSON], який діє на підставі відповідної нотаріально посвідченої довіреності. ( а.с.а.с. 20-21 ). Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] з підстав на які останній посилається в своєї позовної заяві. При цьому наголошував на тому, що відповідач не виконує умови договору позики, так як у визначений строк не повернув суму позики. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулася. ( а.с.а.с. 39, 46, 49, 50, 52, 53, 54, 55, 57 ). При таких обставинах, суд враховуючи позицію представника позивача [PERSON] та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухваливши рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази\~ подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більш сторін, спрямована на становлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно вимог ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно вимог ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання ). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно ст.ст.1046,1047,1048,1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що 08.08.2012 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики. Згідно умов зазначеного договору, позивач надав відповідачу позику у розмірі 10000 доларів США, відповідач взяв на себе зобовязання повернути гроші позивачу у встановлений договором строк, а саме до 01.01.2013, що підтверджується дослідженою у судовому засіданні власноручно написаною відповідачем розпискою про отримання від позивача вказаної суми позики. ( а.с. 4, 47 ). Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов'язковим в силу ст. 214-2 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем\~ правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. При таких обставинах, в судовому засіданні з показань представника позивача та інших вищевказаних доказів вбачається, що між сторонами існували договірні відносини за договором позики, при цьому сторонами був встановлений відповідний строк ( термін ) виконання боржником обовязку повернення суми позики, а саме до 01.01.2013. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або у повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наголошував на тому, що позивач [PERSON] після настання строку виконання боргового зобовязання вимагав повернення відповідачем зазначеної суми позики, однак остання на вказані вимоги не реагує. Так як відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобовязання за договором позики в частині повернення позивачу [PERSON] наданої ним позики в розмірі 10000 доларів США, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана суму позики в повному обсязі. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12. 2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Оскільки відповідно до ст. 99 Конституції України і Указу Президента України від 25.08.1996 № 762\\96 « Про грошову реформу в Україні » грошовою одиницею і єдиним законним засобом платежу на території України є гривня, стягненню підлягає сума в розмірі 10000 доларів США за курсом Національного банку України у гривні на день постановлення судового рішення. Відповідно до інформації НБУ станом на 09.02.2017 офіційний курс американського долара в співвідношенні до гривни України становив 26,912499 гривни за один долар США, отже заборгованість відповідача перед позивачем становить 269124,99\~грн. (10000 доларів США х 26,912499 грн. = 269124,99\~грн. ). ( а.с.а.с. 58-59) Позивач [PERSON] при зверненні до суду з вказаним позовом сплатив судовий збір в сумі 2610,95 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученнями. ( а.с. 32 ). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 2610,95 грн., оскільки стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача необхідно стягнути : за договором позики суму боргу в розмірі 269124,99\~грн., судові витрати в розмірі 2610,95 грн., а разом 271735 гривень 94 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 261, 526, 530-533, 610, 612, 615, 625-629, 1046-1048, 1050 ЦК України,

Outcome: approved