Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

25.11.2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON], яка діє в інтересах малолітніх: [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить по ? частці кожній квартири [ADDRESS] на підставі рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області по справі за єд. унік. № 243/3713/16-ц (провадження № 2/243/2040/2016) від 25 липня 20016 року. Право власності неповнолітніх зареєстроване у реєстрі прав власності на нерухоме майно. У належній неповнолітнім квартирі зареєстрована [PERSON], [INFO]. З 01.07.2014 року відповідач у спірній квартирі не проживає, речей [PERSON] в квартирі немає. Добровільно знятися з реєстрації в квартирі, що належить неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] відповідач не бажає, що чинить перепони в користуванні та розпорядженні власним майном, доводиться нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, а також не може оформити субсидію на сплату комунальних послуг. Факт не проживання відповідача [ADDRESS] підтверджується актом складеним за останнім місцем реєстрації проживання відповідача. Позивач посилаючись на ст. 27, 31, 114 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 29, 317, 383, 391, 405 ЦК України, позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 36 в будинку № 17 по вул. Шевченко м. Словянська. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, представник позивача надала суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON]в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, клопотання про розгляд справи у її відсутність не надала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно з рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області по справі за єд. унік. № 243/3713/16-ц (провадження № 2/243/2040/2016) від 25 липня 20016 року неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить по ? частці кожній квартири [ADDRESS]. (а. с. 6-7) Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 67334022 від 05.09.2016 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить по ? частці [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8-9) У відповідності до акту від 22.09.2016 року, складеного паспортистом [PERSON]Є, майстром [PERSON], інженером [PERSON] у присутності сусідів [PERSON], що мешкає у квартирі 34, та [PERSON], що мешкає у квартирі 33, затвердженого директором ТОВ «[PERSON] ЛТД» [PERSON], зі слів сусідів, [PERSON], [INFO], не проживає у вказаній квартирі [ADDRESS] з 01.07.2014 року по теперішній час. (а. с. 11) Згідно з довідкою № 3132 від 22.09.2016 року, виданою ТОВ «[PERSON] ЛТД», у квартирі [ADDRESS] мешкають [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а. с. 4) Позивач [PERSON], [INFO], уродженка м. Воркута Російської Федерації, зареєстрована за адресою: [INFO], є матірю малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджено копією паспорту, свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвами про народження. ( а. с. 12, 13, 14, 28) Відповідно до абзацу першого частини другої статті 3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Частинами першою та другою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї, на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у [INFO] з 01.07.2014 року, тобто вже більше року, відповідач самостійно покинула зазначену квартиру та перестала в ній проживати, та відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому відповідач [PERSON] має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки її право користування квартирою № 36 в будинку № 17 по вул. Шевченко м. Словянська Донецької області перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved