Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

26.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить скасувати рішення Чернігівської обласної спеціалізованої лікарсько-консультаційної комісії для дорослих по встановленню причинного звязку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що оформлене протоколом засідання комісії №6 від 25 лютого 2012 року, а експертний висновок №19 (протокол №7 від 24.02.2009 року) залишити в силі, мотивуючи вимоги тим, що таке рішення не ґрунтується на законі. Сторони у судове засідання не зявилися, просили справу розглядати без їх участі. Суд постановив ухвалу про розгляд справи за відсутності сторін у звязку з їх неявкою без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, як це передбачено ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що\~позивач\~ ([INFO]), внаслідок аварії на Чорнобильський АЕС в 1986 році отримав дозу опромінення щитовидної залози радіаційним йодом, яка перевищує рівні, встановлені Міністерством охорони здоров'я України, у звязку з чим останній як дитині, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», надано статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи. У 1998 році у звязку з захворюванням на променеву хворобу (рак щитовидної залози) та втратою працездатності позивачеві було встановлено другу групу інвалідності та обласною спеціалізованою лікарсько-консультативною комісією для дорослих по встановленню причинного звязку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЄС при комунальному лікувально-профілактичному закладі «Чернігівський обласний центр радіаційного захисту та оздоровлення населення» на підставі «Переліку хвороб, при яких може бути встановлений причинний зв'язок з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС», затвердженого наказом МОЗ № 150 від 17 травня 1997 року, та на підставі п.3 абзацу 3 ст.12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено причинний зв'язок між захворюванням та аварією на ЧАЕС. На підставі постанови КМУ №674 від 02 грудня 1992 року «Про порядок віднесення деяких категорій громадян до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивачеві був наданий статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та на підставі ст.65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та постанови КМУ № 51 від 20 січня 1997р. «Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видано посвідчення особи, якапостраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 серії А №067563 від 12.05.1998 року. 25 лютого 2012 року на засіданні Чернігівської обласної спеціалізованої ЛКК прийняте рішення, яке оформлене протоколом №6, про скасування попереднього рішення про причинний зв'язок захворювання на рак щитовидної залози позивача. Вказане рішення мотивовано тим, що на момент розгляду медичної справи обласною спеціалізованою ЛКК позивач не мав статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до п.6 ст.11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать повнолітні особи з числа зазначених у ст.27 цього Закону та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умовами проходження переогляду у спеціалізованій МСЕК, відповідно до частини 5 статті 17 цього Закону. Пунктом 4 Положення «Про систему експертизи по встановленню причинного зв'язку\~ хвороб, інвалідності\~ і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я і Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи № 166/129 від 30 травня 1997 року, встановлено, що експертизі по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС підлягають особи, які за чинним законодавством мають статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Пунктом 27 зазначеного Положення було встановлено, що розгляд медичних справ в експертних комісіях проводиться за особистим зверненням та направленням спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу при наявності посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської АЕС. Згідно зі ст.65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», документом, який підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Проте, згідно ст.12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на встановлення причинного звязку між погіршенням стану здоровя і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, хворі на рак щитовидної залози, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої ст.11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Статтею 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. Так, інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, відносяться до категорії 1. Виходячи з системного аналізу статей 11 та 12, 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлення причинного звязку між погіршенням стану здоровя і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи особам, хворим на захворювання щитовидної залози, не виключається і за відсутності посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи. Виходячи з ієрархії норм права, оскільки вимоги пункту 27 Положення «Про систему експертизи по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС» щодо наявності посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» суперечило ст.12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то комісія повинна була керуватися безпосередньо вимогами ст. 12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При цьому, суд враховує, що наявність причинного звязку хвороби позивача з дією іонізуючого випромінювання внаслідок аварії на ЧАЕС підтверджено експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного звязку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЄС, від 19.04.2013 № 3482-4448, на яку згідно п. 4 спільного Наказу Міністерства охорони здоровя України та Міністерства надзвичайних ситуацій України від 10.10.2012 № 789/1248 покладено виконання завдань ліквідованих регіональних міжвідомчих комісій, зокрема і Чернігівської обласної спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії. За таких обставин, оскільки відповідач, порушуючи процедуру повторного перегляду медичних справ, безпідставно скасував експертний висновок лікарсько-консультативної комісії №19 (протокол №7 від 24.02.1998 року), чим порушив права позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved