Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

24 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона має на праві власності житловий будинок, розташований за адресою в м. Добропілля вул. Завєтна буд. 10. Набуття права власності було відповідно до рішення Добропільського міськрайонного суду Донецькоїо області від 17 лютого 2010 року. До винесення рішення суду в ньому був зареєстрований [PERSON], [INFO], який був підопічним сина померлого власника будинку [PERSON], який також 15 липня 2007 року помер. Після смерті опікуна в 2007 році, неповнолітню дитини - [PERSON], [INFO], забрала баба [PERSON], яку було призначено опікуном замість померлого [PERSON], та відвезла його в Російську Федерацію, за її місцем мешкання. Заявник намагалась розшукати [PERSON], але пошуки були без результату, вона дізналась, що вона виїхала до м. Санкт-Петербург РФ, адреса невідома. Підтвердити вказаний факт не має можливості. Заявник [PERSON] просить визнати безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], бо вона сплачує підвищені комунальні послуги, а також ніякої спорідненості з [PERSON] у неї немає. Представник заінтересованої особи [PERSON], яка діє на підставі довіреності, вважає, що відсутні підстави для визнання безвісно відсутнього неповнолітнього [PERSON] Просить відмовити в задоволенні вимог [PERSON] В судовому засіданні допитана спеціаліст Служби у справах дітей Добропільської міської ради [PERSON], яка діє на підставі довіреності, яка дала пояснення, що неповнолітній [PERSON], [INFO], є громадянином України, відповідно до рішення виконком Добропільської міської ради від 18 липня 2007 року, призначено опікуном [PERSON], [INFO] над малолітнім онуком [PERSON] Згідно вказаного рішення опікун [PERSON] мешкає в [ADDRESS]. Неповнолітній [PERSON] після досягнення повноліття має право в Україні на пільги, відповідно до ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», тому вважає що визнання його безвісно відсутнім при тому факті, що є його місце мешкання, не можливо. Прокурор Паскал М.Ю. в судовому засіданні висловив думку, що відповідно до матеріалів справи та пояснень заявника, малолітній [PERSON], [INFO], громадянин України, відповідно до рішення виконкому Добропільської міської ради від 18 липня 2007 року, опікуном відносно нього призначено [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS], а відповідно до чинного законодавства особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Місце перебування та проживання малолітньої дитини визначено, сам факт виїзду дитини до іншої країни та відсутність з особою звязку не може слугувати підставами для визнання особи безвісно відсутньою, тому в судовому засіданні не знайшло підтвердження надані заявником доказів щодо безвісної відсутності дитини. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», визначено заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Державні соціальні стандарти для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа встановлюються незалежно від того, де така дитина або особа перебуває на утриманні та вихованні, на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку. Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються щодо житлового забезпечення на рівні, не нижчому за встановлені у ЖК України. На підставі вказаного не можливо задовольнити вимоги [PERSON], та необхідно відмовити в вимогах в повному обсязі. Вважає, що при таких обставинах справи, заявниці [PERSON] необхідно звернутися до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на житлове приміщення, в порядку ст. 405 ЦК України. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, заслухавши спеціаліста, та думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, який обґрунтовує наступним: Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2010 року, за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок №10 по вул. Завєтна в м. Добропілля Донецької області, в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON]. (арк.справи 5-6) З пояснень заявника [PERSON] вбачається, що до винесення рішення суду про визнання за нею права власності на житловий будинок №10 по вул. Завєтна в м. Добропілля, в ньому був зареєстрований [PERSON], [INFO], який був підопічним сина померлого власника будинку [PERSON], який 15 липня 2007 року помер. Факт реєстрації у житловому будинку № 10 по вул. Завєтна в м. Добропілля неповнолітнього [PERSON] підтверджується копією домової книги (арк.справи 8-10). Згідно відповідей Запорізької, Дніпропетровської, Харківської, Донецької областей [PERSON], [INFO] - не значиться. (арк.справи 24-31). Факт відсутності відомостей про місце знаходження [PERSON] протягом одного року в місці його постійного мешкання підтверджується зібраними доказами, але місце мешкання та перебування відомо, бо відповідно до рішення виконкому Добропільської міської Ради від 18 липня 2007 року призначено [PERSON], [INFO], опікуном над малолітнім онуком [PERSON], [INFO], з вказанням місця мешкання [PERSON] - Росія, [ADDRESS]. На підставі викладеного, суд вважає, що в задоволенні вимог [PERSON], необхідно відмовити, бо до матеріалів справи не додані докази, які б підтверджували факт, що за адресою Росія, [ADDRESS], малолітній [PERSON], [INFO], не мешкає та не перебуває, також вказані факти не спростовуються в судовому засіданні. Посилання заявниці, що їй відомо, що за вказаною адресою в смт. Усть-Донецький малолітній [PERSON], [INFO], не мешкає, а виїхав до м. Санкт-Петербург Росія, не доведено в судовому засіданні, тому не підтверджено факту того, що відсутні відомості про місце перебування малолітньої особи [PERSON], [INFO], протягом одного року в місці його постійного проживання, та сам факт виїзду дитини до іншої країни та відсутність з особою звязку не може слугувати підставами для визнання особи безвісно відсутньою.

Outcome: dismissed