Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

25 вересня 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з позовними вимогами: виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий об'єкт нерухомого майна належну [PERSON] 45/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: [ADDRESS], загальною площею 66,6 кв.м, житловою площею 46,7 кв.м, що складається з приміщень житлового будинку, позначеного в плані «А-I», в тому числі: кухні (1-1) загальною площею 7,1 кв.м, санвузла (1-2) загальною площею 5,0 кв.м, житлової кімнати (1-3) загальною площею 18,3 кв.м, коридору (1-4) загальною площею 2,3 кв.м, житлової кімнати (1-5) загальною площею 13,8 кв.м, житлової кімнати (1-6) загальною площею 14,6 кв.м, гардеробна (1-7) загальною площею 5,5 кв.м; господарські будівлі та споруди: хлів, позначений в плані літерою «Є-I», погріб «Ж», огорожа «№1»; визнати за [PERSON] право власності в цілому на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 66,6 кв.м, житловою площею 46,7 кв.м, що складається з приміщень житлового будинку, позначеного в плані «А-I», в тому числі: кухні (1-1) загальною площею 7,1 кв.м, санвузла (1-2) загальною площею 5,0 кв.м, житлової кімнати (1-3) загальною площею 18,3 кв.м, коридору (1-4) загальною площею 2,3 кв.м, житлової кімнати (1-5) загальною площею 13,8 кв.м, житлової кімнати (1-6) загальною площею 14,6 кв.м, гардеробна (1-7) загальною площею 5,5 кв.м; господарські будівлі та споруди: хлів, позначений в плані літерою «Є-I», погріб «Ж», огорожа «№1». припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 45/100 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилається на те, що на праві приватної спільної часткової власності їй належить 45/100 частки домоволодіння [ADDRESS]., що підтверджується договором дарування від 13.06.2016 року. Власниками іншої частини домоволодіння є відповідачі. Частка домоволодіння позивача загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею 46,7 кв.м складається з приміщень житлового будинку. позначеного в плані «А-I», в тому числі: кухні (1-1) загальною площею 7,1 кв.м, санвузла (1-2) загальною площею 5,0 кв.м, житлової кімнати (1-3) загальною площею 18,3 кв.м, коридору (1-4) загальною площею 2,3 кв.м, житлової кімнати (1-5) загальною площею 13,8 кв.м, житлової кімнати (1-6) загальною площею 14,6 кв.м, гардеробна (1-7) загальною площею 5,5 кв.м.; господарські будівлі та споруди: хлів, позначений в плані літерою «Є-I», погріб «Ж», огорожа «№1». Належний позивачу та відповідачам [PERSON], [PERSON] житловий будинок поділений на дві частини, кожна з яких утворює комплекс взаємопов'язаних приміщень, які використовуються для проживання однієї сім'ї. Частини будинку відокремлені стіною і мають окремі входи з вулиці. Кожна частина будинку може бути виділена та функціонувати як окремий самостійний об'єкт нерухомого майна. Частина житлового будинку, яка документально належить [PERSON], є зруйнованою та він побудував новий житловий будинок. Земельна ділянка, на якій розташована належна позивачу частина домоволодіння, перебуває в її користуванні та фактично поділена з відповідачами [PERSON] і [PERSON] У позивача виникла необхідність у легалізації частини житлового будинку, для чого необхідно приватизувати належну їй частину земельної ділянки та присвоїти кадастровий номер. У той же час позивач обмежена самостійно приватизувати земельну ділянку, оскільки документально співвласниками житлового будинку є відповідачі. Представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомленні належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали, тому суд, за згодою позивача, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить 45/100 частки домоволодіння під [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 13.06.2016 року. Власниками іншої частини домоволодіння є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно з висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна № 42 від 27.08.2018 року частка 45/100 домоволодіння відокремлена, має окремий вхід та може бути виділена в натурі в житловий будинок блокованого типу з надвірними будівлями і спорудами за умови легалізації самочинного будівництва - гардеробної (1-7) загальною площею 5,5 кв.м. Земельна ділянка, на якій розташована належна позивачу частина домоволодіння, перебуває в її користуванні та фактично поділена з відповідачами [PERSON] і [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються: висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єктами нерухомого майна № 42 від 27.08.2018 року; договором дарування від 13.06.2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 785; рішенням виконкому Старокостянтинівської міської ради №59 п.2 від 11.02.2016 року; інформаційною довідкою характеристикою про технічний опис об'єкта нерухомого майна №478 від 27.08.2018 року; технічним паспортом на житловий будинок від 27.08.2018 року. Згідно з ч.1 ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст. 361 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, щорегулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Виходячи з наведеного, оскільки частка домоволодіння [PERSON] по [ADDRESS] є відокремленою частиною будинку з самостійним виходом, вона може бути виділена в натурі. Разом з тим, згідно з ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Отже, оскільки гардеробна (1-7) загальною площею 5,5 кв.м є об'єктом самочинного будівництва, такий об'єкт не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами ст.ст. 364, 367 ЦК України, і тому в задоволенні позову в частині виділення цього об'єкта в натурі із спільної часткової власності та визнання права власності на нього слід відмовити.

Outcome: partial