Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

26.10.2018 року [PERSON] звернулася до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання (а.с.а.с.1-2). З позову [PERSON] вбачається, що між її матірю [PERSON] (до укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] та батьком [PERSON] шлюб розірвано 17.12.2003 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Великобагачанського районного управляння юстиції у Полтавській області, про що складено відповідний запис №80. Позивачка [PERSON], [INFO] є рідною дочкою відповідача по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області, з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання позивача по даній справі [PERSON], [INFO], так як остання знаходилася на її утриманні. В даний час позивачка [PERSON] після досягнення повноліття проживає з матірю [PERSON] На даний час позивачка не одружена і не працює, так як з 2017 року навчається у Полтавському національному педагогічному університеті імені [PERSON] на денному відділенні. В даний час позивачка [PERSON] потребує матеріальної допомоги на оплату навчання, проїзд, харчування, проживання в гуртожитку, придбання навчальної літератури. Позивачка [PERSON] вказує, що вона навчається на денній формі навчання. З вересня 2017 року проживає в гуртожитку Полтавського національного педагогічного університету імені [PERSON], за який потрібно платити. Вартість за користування кімнатою на навчальний рік становить 5200 грн. Вказує, що у відповідача немає заборгованості з виплати аліментів на утримання позивача по даній справі [PERSON] Відповідач [PERSON] до досягнення дочкою [PERSON] 18-річного віку сплачував аліментів на її утримання, але на даний час допомоги не надає. Відповідач є особою працездатного віку, а тому має можливість надати допомогу на утримання позивача [PERSON] на час навчання. В даний час відповідач [PERSON]І офіційно працює в ПА «Агроінвест» і в даний час має можливість надати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просила суд стягнути з нього аліменти на її користь на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до закінчення нею навчання (а.с.а.с.1-2). \~ \~ \~ \~З листа виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради від 22.11.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований в [INFO] (а.с.26). Ухвалою суду від 21.11.2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі та підготовче засідання призначено на 17.12.2018 року (а.с.20). Копію позовної заяви з копією доданих до неї документів направлено відповідачу [PERSON] та вручено йому особисто 23.11.2018 року (а.с.28). Відзиву на позов та будь-яких документів відповідач у справі до суду не подавав. \~ \~ \~ \~Підготовче засідання у справі проведено 17.12.2018 року і ухвалою суду від 17.12.2018 року судовий розгляд справи призначений на 16 год.15 хв. 14.01.2019 року (а.с.35). Учасники справи викладені в порядку ст.ст.128-131 ЦПК України. \~ \~ \~ \~До початку розгляду справи по суті від позивача та третьої особи у справі до суду надійшли заяви про підтримання заявленого позову та про розгляд справи у їх відсутність (а.с.а.с.30,31). \~ \~ \~ \~Відповідач у справі належним чином сповіщений про день і час розгляду справи по суті, з Відстеження поштового відправлення Укрпошта від 14.01.2019 року вбачається, що відповідачу у справі 27.12.2018 року о 20 год. особисто вручено, місце виконання операції - с. Радивонівка Великобагачанського району Полтавської області (а.с.42). Отже, в порядку ст.128 ЦПК України відповідач у справі [PERSON] належним чином сповіщений про день і час розгляду справи, відзиву на позов до суду не подавав. \~ \~ \~ \~У звязку з викладеним, суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ \~ \~ \~Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 15\~ЦК України\~(норма матеріального права) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також\~\~має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.\~Порушення\~права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.\~При\~оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.\~Таким\~чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Про це вказується у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 року. \~ \~ \~ \~В цьому контексті необхідно зазначити, що за\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). \~ \~ \~ \~Також, Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09.12.2010 року, яке набуло статусу остаточного 09.03.2011 року ще раз вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), №48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II). Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме: рішення\~від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (п.35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «[PERSON] проти України» (пункт 32), визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод\~призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON], який в даний час розірвано (а.с.4) сторони по справі мають в даний час повнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідач по справі [PERSON] є батьком повнолітньої дитини [PERSON], яка народилася 09.09.2000 року; матірю даної дитини є [PERSON] (в даний час після укладення шлюбу [PERSON]) (а.с.а.с.3,5). \~ \~ \~ \~Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дитина-позивач по справі [PERSON], [INFO], навчається в Полтавському національному педагогічному університеті імені [PERSON] та є студенткою 2 курсу денного відділення державної форми навчання природничого факультету вищезазначеного університету. Зарахована на навчання наказом №144 ст. 07.08.2017 року, передбачений термін закінчення навчання - 30 червня 2021 року (а.с.6). У звязку з навчанням позивач [PERSON] не працює, матеріальну допомогу отримує в даний час лише від матері. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~та\~ст.182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. \~ \~ \~ \~При цьому, відповідно до п.20 вищевказаного Пленуму Верховного суду України, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Проаналізувавши наявні матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням того, що в ході розгляду справи дійсно підтверджено, що позивач [PERSON] у звязку з навчанням обєктивно потребує матеріальної допомоги і її батько [PERSON], враховуючи його вік, стан здоровя та майновий стан, може надавати таку допомогу до закінчення терміну навчання, виходячи з меж заявленого позову, положень ст.ст.182,199,200 СК України та розяснень, викладених в пунктах 17,20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів суд враховує суть позовних вимог [PERSON], матеріальний стан сторін по справі та дитини, яка навчається на денній формі навчання, у звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, те, що обоє батьків повинні надавати допомогу на навчання дитини, майновий стан відповідача [PERSON], який в даний час працює (як вбачається з доводів позовної заяви) (хоча документів про роботу та про розмір заробітної плати відповідач суду не надавав), [PERSON] має працездатний вік, і в сукупності цих обставин суд, з урахуванням ст.ст.182,199,200 СК України приходить до висновку, що [PERSON], як батько повнолітньої дитини, яка продовжує навчання [PERSON] може надавати матеріальну допомогу дитині, яка продовжує навчання та з урахуванням вищевикладених обставин та майнового стану відповідача, суд вважає, що необхідно стягнути з [PERSON] аліменти на користь повнолітньої дитини, що продовжує навчання дочки [PERSON], [INFO], лише в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 26.10.2018 року і до закінчення дитиною навчання - до 30.06.2021 року, тобто з дня подачі заяви до суду, що забезпечить справедливий матеріальний стан сторін після стягнення аліментів, враховуючи положення ч.2 ст.200 СК України. \~ \~ \~ \~Суд вважає безпідставними посилання позивача у справі [PERSON] у позовних вимогах на стягнення аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, оскільки чинним законодавством даний розмір аліментів визначається лише для неповнолітніх дітей. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в силу закону позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору та того, що суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів у відповідному розмірі (1/4 частини), судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 704 грн.80 коп. належить стягнути з відповідача по справі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial