Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

24 січня 2014 року позивач Приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача 1 [PERSON], відповідача 2 [PERSON], відповідача 3 [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 09 жовтня 2010 року між позивачем та відповідачем 1 було укладено Угоду № 68886 на придбання автомобіля DAEWOO Sens та підписано Додатки № 1 та № 2 до неї, які є невід'ємними частинами Угоди. Дана Угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів «Автоплан». Позивач належним чином виконав умови угоди і у травні 2005 року відповідач 1 отримала автомобіль DAEWOO Sens і зареєструвала його на своє ім'я. Відповідачем 1 надані гарантії повного виконання зобов'язання за Угодою № 68886, а саме: надано позивачу в якості забезпечення виконання зобов'язань гарантії поручителів щодо солідарної відповідальності за зобов'язаннями [PERSON] за Угодою № 68886. 13 травня 2005 року між позивачем та відповідачем 1, відповідачем 2 було укладено договір поруки. Відповідач 1, починаючи з листопада 2003 року, сплачувала щомісячні внески, починаючи з квітня 2006 року сплачувала щомісячні внески систематично порушуючи п. 4.2 Додатку № 2 до Угоди щодо розміру оплат, з жовтня 2010 року взагалі припинила сплату внесків. 24 січня 2012 року позивачем направлені вимоги відповідачам. Внаслідок неналежного виконання зобов'язань за укладеною Угодою виникла заборгованість у сумі 11 813,33 грн. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача заборгованість за Угодою № 68886 у сумі 11 813,33 грн., а також судові витрати у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання, в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі на підставах, викладених у позові. У судове засідання відповідач 1 до суду не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, зазначила, що останній платіж був здійснений у вересні 2010 року, позивачем був пропущений строк позовної давності, тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач 2 до суду не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, заперечувала проти задоволення позовних вимог. У судове засідання відповідач 3 до суду не прибув, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги не визнав, оскільки договір поруки припинився і позивач необґрунтовано пред'явив вимоги до відповідача 3, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 09 жовтня 2003 року між позивачем, Закритим акціонерним товариством «АІСЕ Україна», найменування якого змінено на Приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна» (а.с. 35), та відповідачем 1, [PERSON] укладена Угода № 68886 на придбання автомобіля DAEWOO Sens та підписано Додатки № 1 та № 2 до неї, які є невід'ємними частинами Угоди. При цьому [PERSON] була ознайомлена з умовами зазначеного договору, що підтверджується її особистим підписом (а.с. 8-13, 20-24). У травні 2005 року відповідач 1 отримала автомобіль ЗАЗ DAEWOO і зареєструвала його на своє ім'я, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 17). 13 травня 2005 року між позивачем та відповідачем 1, [PERSON], відповідачем 2, [PERSON] укладений договір поруки (а.с. 18-19). Відповідачем з 11 листопада 2003 року по 28 вересня 2010 року сплачувалися внески за Угодою № 68886 від 09 жовтня 2003 року (а.с. 14-16). У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за укладеною Угодою відповідач заборгувала 11 813,33 грн. 24.01.2012 року позивачем на адресу відповідача 1 [PERSON] направлена письмова вимога про сплату заборгованості у сумі 11 813,33 грн. (а.с. 25-27). Вимогою від 24.01.2012 року позивач повідомив поручителів відповідача 2 [PERSON] та відповідача 3 [PERSON] про виконання зобов'язань за договором поруки (а.с. 28-31). Наведені фактичні обставини справи підтверджені документально та ставити під сумніви які суд не вбачає підстав. Ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання, або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснений останній платіж 28.09.2010 року у сумі 344,32 грн., з позовом до суду позивач звернувся 17 січня 2014 року, про що свідчить штамп поштового відділення (а.с. 36). Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як визначено правилами ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. У відповідності до положень ст. 267 Цивільного кодексу України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ст. 266 Цивільного кодексу України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). У судовому засіданні встановлено, що про порушення прав позивачу стало відомо у жовтня 2010 року, проте позивачем позов до суду був пред'явлений лише 24 січня 2014 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до положень ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки вбачається, що в ньому встановлений строк дії даного договору до тридцять першого жовтня 2010 року. Враховуючи те, що відповідач 1 заявила про застосування позовної давності, про що свідчить її письмова заява (а.с. 52), відповідачами ані особисто, ані за дорученнями не здійснювалося жодних дій, які б свідчили відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України про переривання строку позовної давності, а позивач не зазначив поважні причини пропуску строку давності і не надав суду доказів, що підтверджують поважність причини пропуску, суд вважає можливим застосувати строк позовної давності, оскільки позивачу ніщо не заважало регулярно звертатися до суду за стягненням заборгованості за укладеною Угодою, а також, оскільки строк дії договору поруки закінчився, в результаті чого порука і разом з нею обов'язок поручителів відповідати за зобов'язаннями основного боржника припинилися в силу закону, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити у повному обсязі. На підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови позивачеві у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються відповідачами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed