Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

25 січня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась із вказаним позовом, в якому вказує, що 27.12.2015 вона потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, в результаті того, що водій [PERSON], керуючи мотоциклом, пасажиром якого вона була, порушив правила дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, допустив виїзд мотоцикла за межі проїзної частини та здійснив наїзд на дерево. В результаті вказаної ДТП вона отримала значні тілесні ушкодження. Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 04.07.2016 відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину. Через отримані чисельні травми позивач вимушена була неодноразово стаціонарно лікуватися, їй проводилось оперування правого стегна, фіксування перелому пластиною та гвинтами. Після операційні рубці погано загоювались, у звязку з чи потребувалось додаткове оперативне втручання з метою їх корекції. Після чого, [PERSON] отримала інвалідність 2-ї групи, перенесла пять операцій та потребує в подальшому продовження лікування і тривалої реабілітації. Відповідач за час хвороби та лікування не надавав матеріальної допомоги, у звязку з чим вона була вимушена витрачати на лікування власні кошти в сумі 13 406,00 гривень. Посилаючись на те, що через свої фізичні вади, які утворилися з вини відповідача, вона не може вести нормального життя, повноцінно навчатися, працювати, вимушена постійно лікуватися та витрачати кошти на лікування, позивач просить стягнути з відповідача 10 000 гривень на відшкодування моральної шкоди та 13 406 гривень на відшкодування витрат на лікування. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовну заяву з наведених в ній підстав. Згодом уточнили підстави відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що така шкода була завдана неправомірними діями відповідача, що полягали у відмові добровільно надати допомогу по лікуванню та відшкодувати витрати на таке лікування. Представник відповідача позов визнав частково, в частині відшкодування матеріальної шкоди, яка підтверджувалась відповідними доказами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 27 грудня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті того, що відповідач [PERSON] керуючи мотоциклом, пасажиром якого була позивач [PERSON], порушив правила дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, допустив виїзд мотоцикла за межі проїзної частини та здійснив наїзд на дерево. В результаті вказаної ДТП позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани лобної ділянки справа, закритого гвинтоподібного уламкового перелому середньо-нижньої третини правого стегна зі зміщенням, обширну спірально-циркулярну рану в ділянці правого колінного суглобу із загальним станом середньої тяжкості. Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 04 липня 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та задоволено позов [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на її користь 30 000 гривень на відшкодування моральної шкоди. При цьому судом враховано, що потерпілій, яка є молодою жінкою, була заподіяна шкода здоровю, яка повязана з можливим тривалим лікуванням та відновлювальним періодом, потребує значних моральних витрат для відновлення нормального способу життя. Таким чином, в даному судовому засіданні встановлено, що вироком суду позивачу [PERSON] було відшкодовано моральну шкоду, заподіяну з вини відповідача в результаті ДТП. Також судом встановлено, що позивач, в результаті отриманих тілесних ушкоджень під час ДТП вимушена була лікуватися і витрачати свої кошти на лікування. Відповідно до наданих суду чеків та квитанцій, які підтвердились відповідними призначеннями лікарів, остання витратила на лікування 6 122,66 гривень. Інші витрати позивача не підтвердились в судовому засіданні відповідними призначеннями лікарів, тому в цій частині суд відмовляє у задоволенні позову, як і в частині відшкодування витрат на благодійну допомогу, оскільки така допомога не є вимушеною витратою позивача по лікуванню. Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду, тощо. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не відшкодував позивачу понесені витрати на лікування, чим завдав моральної шкоди. Так відповідач, будучи засудженим за скоєння злочину, в результаті якого позивач отримала тілесні ушкодження та обізнаним про необхідність лікування останньої, маючи обовязок встановлений Законом відшкодувати майнову шкоду, не відшкодував її, чим поставив у принизливе становище особу, яка будучи потерпілою від злочину вимушена просити у злочинця відшкодувати їй витрати на лікування. Беззаперечно, що позивачу була заподіяна моральна шкода і тим, що вона вимушена була докладати додаткових зусиль на організацію свого життя, відшуканню коштів на лікування тощо. Враховуючи характер моральних страждань позивача, їх тривалість та доведеність в суді, суд стягує з відповідача на користь позивача на відшкодування спричиненої моральної шкоди 5 000 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial