Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

26 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати спадщину після смерті [PERSON], що складається з квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS], відумерлою. Свої вимоги мотивував тим, що 13.12.2014 року померла [PERSON], після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно умов якого залишила все своє майно на імя [PERSON] Проте відповідач не звернулась у встановлений законом строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, та в подальшому їй було відмовлено у визначенні додаткового строку. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даною заявою. Ухвалою судді від 29.10.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] міської ради [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ній. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надходило. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги [PERSON] міської ради підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.12.2014 року померла\~[PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 399793 виданим\~ДРАЦС у м. Одесі\~реєстраційної служби\~[PERSON] міського\~управління юстиції. За життя [PERSON], а саме\~04.12.2009 року\~залишила заповіт\~відповідно до умов\~якого на випадок своєї смерті\~зробила\~заповідальне розпорядження, яким\~все майно, де б воно не було та з чого\~б воно\~не складалось, і взагалі, все те, що\~на день смерті\~буде їй належати і на що вона\~за законом\~матиме право, в тому числі належну їй квартиру під №28 у будинку №56\~по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі заповіла [PERSON]. Тобто, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, спадкоємцем\~якої за заповітом є [PERSON], однак остання не звернулась\~у встановлений законом строк до нотаріуса\~з заявою про прийняття спадщини. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від\~27.06.2017 року, [PERSON] відмовлено\~у позові до\~Виконавчого комітету\~[PERSON] міської ради\~про визначення додаткового строку\~на прийняття спадщини на підставі її звернення до неналежного відповідача. Після чого, [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області від 27.03.2018 року, у задоволенні даного позову теж було відмовлено. Більш того, ухвалою Верховного Суду від 06.09.2018 року касаційну скаргу [PERSON] на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 27.03.2018 року визнано неподаною та повернуто заявнику. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленим законом. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.\~1220\~ЦК України\~спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою.\~Часом відкриття\~спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 ЦК України встановлені строки прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. А як\~вже вище\~було зазначено,\~відповідно до\~ст.\~1220\~ЦК України часом відкриття\~спадщини є\~день смерті\~особи або\~день,\~з якого вона оголошується померлою. Тобто строк прийняття спадщини у вигляді квартири [ADDRESS], належної [PERSON] закінчився у червні 2015 року. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] відповідач не подавала, спадкова справа не заводилась. Ст. 1277 ЦК України\~передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 338 ЦПК України\~суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Отже, територіальна громада є універсальним правонаступником відумерлого майна, яке залишилось після смерті [PERSON], при цьому на [PERSON] міську раду законодавством покладено обовязок визнання у судовому порядку цієї спадщини відумерлою за наявності умов і підстав, зазначений у\~ст.. 1277 ЦК України. Враховуючи, що спадщина у вигляді №28 у будинку №56\~по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі не прийнята, з часу відкриття спадщини сплив однорічний строк, суд, вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Outcome: approved