Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

24 червня 2020 року до суду надійшла по підсудності з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №1573. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №1573. Більше двох років сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, у них різні погляди на сімейні відносини і сімейні обов`язки, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Фактично сім`я припинила своє існування. На сьогоднішній день позивач не підтримує жодних зв`язків з відповідачем, не володіє інформацією про її місце проживання та перебування. Примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спору щодо розподілу майна немає. Ухвалою судді від 03 липня 2020 року після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно із ч.4 ст.279 ЦПК України, перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно із ухвалою судді від 03 липня 2020 року, перше судове засідання було вирішено провести до 31.07.2020 року. Відповідачу [PERSON] , було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. На 31.07.2020 року у суду відсутні відомості, що позивачем отримано ухвалу про відкриття провадження. Також у суду наявні відомості, що мати відповідача отримала ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками 20 липня 2020 року, та п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позов станом на дату призначення судового розгляду не минув, при цьому у суду відсутні відомості про те що відповідач особисто повідомлений про наявність цивільної справи про розірвання шлюбу. Ухвалою від 31 липня 2020 року призначено судове засідання з викликом сторін на 20.08.2020 року. Ухвалою від 20 серпня 2020 року було відкладено судовий розгляд справи на 22.09.2020 року в зв,язку з першою неявкою позивача.. На 22.09.2020 року у судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, подавши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутністю та розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого повторно 05 березня 2020 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 15 грудня 2012 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 1573. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на сімейне життя, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Фактично сім`я припинила своє існування. На сьогоднішній день позивач не підтримує жодних зв`язків з відповідачем, не володіє інформацією про її місце проживання та перебування. Примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спору щодо розподілу майна немає. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви спірних питань з приводу розподілу спільного майна у сторін немає. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач під час укладання шлюбу своє дівоче прізвище не змінювала, отже, необхідно їй залишити прізвище [PERSON] Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved