Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

26.01.2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 14.02.2012 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, сторони втратили взаємоповагу та взаємодовіру, з липня 2015 року сторони проживають окремо, спроб для примирення сторони не робили. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], які у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишаться проживати з позивачем. Позивач у судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини незявлення суду не повідомив. На підставі статей 158, 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 14.02.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 088022, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чуднівського районного управління юстиції Житомирської області від 14.02.2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №12 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільних дітей дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП № 047541, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чуднівського районного управління юстиції Житомирської області від 28.02.2007 року, дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП № 162563, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чуднівського районного управління юстиції Житомирської області від 14.02.2012 року (а.с. 7-8). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дітей на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить залишити їй після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище «Ященко». Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved