Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

25.08.2016 позивач [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь аліментів у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, з дати звернення з позовом до суду до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 20.07.2013 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], проте спільно з відповідачем не проживають. Позивач також зазначає, що син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, в той час як відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча офіційно працює вчителем, та на думку позивача має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 150419, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області 20 липня 2013 року (а.с.11). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.4). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання № 17/2298, виданою 30.03.2016 року Бориспільським РВ УДМС України в Київській області, малолітній син сторін проживає та зареєстрований за зареєстрованим місцем проживання позивача (а.с.7) Встановлено, що відповідач проживає окремо від дружини та дитини, і та обставина, що малолітній син знаходиться на утриманні позивача, відповідачем не оспорюється. Також з пояснень відповідача встановлено, що він працює вчителем в Київській школі-інтернат № 21 та отримує заробітну плату. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 вказаної статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Крім того, відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4 вказаної статті право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.6 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до частини 1 та 2 ст.80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідно до вище вказаних вимог чинного законодавства позивач має право на отримання від відповідача аліментів на малолітнього сина, та на себе до досягнення їх сином трьох років, а відповідач може надавати їй таку матеріальну допомогу, оскільки є працездатним, має постійне місце роботи та заробіток, інших неповнолітніх дітей не має. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду. В звязку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved