overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

24 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15.08.1981 року він уклав шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 443 з відповідачкою по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2009 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON]. просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 15 серпня 1981 року зареєстрували шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 443 (а.с. 8). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2009 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки позивач не бажає в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Судом встановлено, що відповідач [PERSON]. заявляла клопотання надати строк для примирення з позивачем, у зв'язку з чим ухвалою суду від 27.02.2015 р. було сторонам по справі надано строк для примирення до 27.04.2015 року. Сторони по справі не примирилися (а.с. 46). Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище - [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

24 жовтня 2014 року позивач звернувся в Іллічівський міський суд Одеської області з зазначеним позовом (а.с.3-4). Позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на його користь витрати за оплату комунальних послуг та квартирної плати 3268,40 гривень; - стягнути з [PERSON] на його користь судовий збір в розмірі 243,60 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач та відповідачка є співвласниками квартири [ADDRESS]. Відповідачка являючись співвласником 1/3 частини квартири не бажає сплачувати комунальні послуги та квартирну плату, які є обов'язковими платежами. Сума боргу, яка накопичилась за відповідачем починаючи з листопада 01.11.2011 року по 01 листопада 2014 року з урахуванням її 1/3 частки складає: опалення - 1378,90 гривень, квартирна плата - 1313,07 гривень, газопостачання 263,65 гривень, холодне водопостачання 313,58 гривень. Всього 3268,40 гривень. Відповідач в добровільному порядку відмовляється сплачувати кошти на утримання частки майна, тому він змушений звернутись до суду з цим позовом. В судове засідання сторони не з'явились, позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про слухання справи сповіщена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову (а.с.58,59). Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07 березня 2001 року квартира [ADDRESS], належить на праві приватної спільної власності громадянину [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON] та [PERSON] (прізвище після шлюбу [PERSON]) (а.с.6) Відповідно до ксерокопій книжок про сплату комунальних послуг, позивач сплачував комунальні послуги за період з 01.11.2011 року по 01.11.2014 року (а.с.8-46). Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України, власник майна несе тягар його утримання. Відповідно до ст.ст.156,162 ЖК України, власники квартири зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири і при домової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. У відповідності зі ст.88 ЦПК України, «стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

24 жовтня 2014 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 13.11.2009 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №663, від цього шлюбу вони дітей не мають. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, мають різні погляди на сімейне життя, тому просить суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, а також зазначила, що наполягає на задоволенні позовних вимог та розірванні шлюбу, оскільки у строк на примирення, наданий судом, вони з відповідачем не примирилися, тому вона просить шлюб розірвати, що був зареєстрований між ними. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 13.11.2009 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №663. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, судом надавався строк на примирення, у який сторони не досягли примирення, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

24 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 03 вересня 2011 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 вересня 2011 року, актовий запис № 1521 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 5). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

24 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від серпня 1990 року. Від шлюбу сторони мають повнолітніх синів. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивач, його представник у судовому засіданні підтримали заявлений позов. Відповідач до суду не з'явилася, була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 04.08.1990 р. (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх синів. Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від грудня 2007 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. Суд за клопотанням відповідача надав сторонам строк для примирення, проте вони такою можливістю не скористалися. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

24 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 16 серпня 2000 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 266, від спільного проживання мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], також зазначив, що шлюбні відносини припинили у квітні 2014 році через непорозуміння і різними поглядами на сімейне життя. Позивач зазначив, що в нього є інша сім'я. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засіданні з'явилася, позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі. За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 серпня 2000 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 266, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій облаті (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.7). З квітня 2014 року сторони мешкають окремо, шлюбні відносини припинили через непорозуміння і різними поглядами на сімейне життя, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру, позивач має іншу родину. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Суд приймав заходи щодо примирення сторін у вигляді надання строку, але примирення не відбулося. На підставі ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

24 жовтня 2014 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що подружні стосунки з відповідачем розлагодились, останні 9 місяців вона з дитиною проживає окремо, дочка знаходиться на її утриманні, так як відповідач матеріальної допомоги не надає. Він є працездатним, працює у приватних осіб і може сплачувати аліменти. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. до досягнення нею повноліття та витрати на правову допомогу. У судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що в даний час не працює і тому не може сплачувати аліменти в такому розмірі. Крім того, він впевнений, що позивач буде витрачати отримані гроші на себе, вона не піклується про дитину належним чином, деякий час жила у м. Києві в будівельному вагончику. Він періодично надсилає кошти, подарунки , одяг своїй дочці по мірі можливості. Відповідно до свідоцтва про народження відповідач є батьком дитини (а.с.3). [PERSON] з матір'ю проживає в с. Колпитів Локачинського району (довідка Колпитівської сільської ради №14 від 20.10.2014 року). З квитанцій Укрпошти слідує, що мати відповідача двічі - 7 березня 2014 та 2 березня 2015 року надсилала на адресу позивача кошти в сумі відповідно 300 і 400 грн. (а.с. 43). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, на утриманні інших осіб не має, суд вважає, що він може і повинен сплачувати аліменти на утримання дочки. Проте суму, названу позивачем, суд вважає завищеною, відповідач в даний час ніде не працює, отже позов слід задовольнити частково. Як слідує з положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач представила договір про надання правової допомоги від 24 жовтня 2014 року та квитанцію до прибуткового касового ордера № 15 на цю ж дату в розмірі 150 грн.(а.с.7,8), тому названа сума витрат підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

24 жовтня 2014 року позивач, звернулась із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2011 року, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Разом з тим, зазначає, що спільне життя та подружні відносини не склалися. У зв'язку із різними поглядами на сімейне життя виникли непорозуміння та сварки, які призвели до розпаду сім'ї, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства, а примирення між ними вважає за неможливе. Позивач повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, подала через загальну канцелярію суду клопотання в якому позовні вимоги підтримала та просила проводити судове засідання без її участі. Відповідач повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, подав через загальну канцелярію суду клопотання в якому позов визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував, просив розгляд справи проводити без його участі. Суд, оголосивши клопотання позивача та відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 22 вересня 2011 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1362 (а.с.13). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с.12). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України у зв'язку задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачена сума судового збору у розмірі 243,60 грн./а.с.1/ Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

24 жовтня 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вона з відповідачем з 06 жовтня 2005 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Фактично шлюбні стосунки припинені з січня 2014 року у зв'язку з психологічною несумісністю через різні погляди на життя, що призвело до відсутності взаєморозуміння та припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не можливо, на примирення не згодна. Майнового спору та спору щодо місця проживання неповнолітньої доньки на даний час вони не мають. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, від неї на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 14 листопада 2005 року, актовий запис № 368. Згідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилась, [INFO] року, актовий запис № 272. В графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін, На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved