Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

25.05.2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що вона є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 06.07.2010 року. Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із земельної ділянки, площею 0,0076 га, що знаходиться в м. Шаргород Вінницької області на вул. Свердлова, 54 «П», переданій для будівництва індивідуального гаража, та гаража, загальною площею 51,9 м.кв., що знаходиться по вул. Свердлова, 54 «П» в м. Шаргород Вінницької області і належить спадкодавцю на підставі рішення №109 «Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна» виконавчого комітету Шаргородської міської ради від 15.06.2011 року. Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, але оформити спадкові права на гараж вона не може, оскільки державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж через відсутність правовстановлюючого документа, так як за життя [PERSON] право власності на гараж не реєструвалося. Просить визнати за нею [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті 06.07.2010 року її чоловіка [PERSON] на гараж, загальною площею 51,9 м. кв., який знаходяться на вул. Свердлова, 54 «П», в м. Шаргород. 26.08.2015 року в судовому засіданні до початку розгляду справи по суті представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] подав заяву про зміну предмету позову. Заяву мотивував тим, що позивачка є єдиним спадкоємцем майна, що залишилося після смерті чоловіка [PERSON] Спадщину позивачка прийняла та частково оформила. Проте, оформити спадкові права на гараж позивачка не може, оскільки державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на гараж, про що винесено постанову від 25.02.2015 року № 281/02-31. Оскільки будівництво гаража спадкодавцем [PERSON] не завершено в передбаченому законодавством порядку, то його права та обовязки як забудовника до завершення будівництва входять до складу спадщини. Просить визнати за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування права та обовязки забудовника на гараж загальною площею 51,9 кв.м., який знаходиться в м. Шаргород на вул. Свердлова, 54 «П». В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги за №11-08/15 (а.с.43) та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №701 (а.с.45), підтримав позовні вимоги в редакції заяви про зміну предмету позову від 26.08.2015 року, просив визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом майнові права забудовника на гараж, розміщений на вул. Свердлова, 54 «П», в м. Шаргород Вінницької області, що належали чоловікові позивачки забудовнику [PERSON], який помер 06.07.2010 року. Суду пояснив, що позивачка є дружиною спадкодавця [PERSON], прийняла спадщину після смерті останнього і частково оформила свої спадкові права, зокрема, на земельну ділянку. [PERSON] при житті мав майнові права забудовника гаража, що розміщений на спеціально виділеній для його будівництва земельній ділянці на вул. Свердлова, 54 «П», в м. Шаргород Вінницької області. Свідоцтва про право власності на гараж спадкодавець не отримав, своє право власності на новостворене майно не реєстрував, тобто не завершив оформлення будівництва гаража, внаслідок чого у позивачки виникли перешкоди при оформленні спадкових прав на гараж. Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були в використанні у процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. Оскільки при житті чоловік позивачки не завершив оформлення права власності на гараж та враховуючи, що позивачка прийняла спадщину після смерті чоловіка, то до неї переходять права, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті [PERSON], тобто права забудовника. Представник відповідача Шаргородської міської ради Шаргородського району Вінницької області [PERSON], що діє на підставі довіреності від 17.07.2015 року (а.с.35), в судовому засіданні позов у редакції заяви про зміну предмету позову від 26.08.2015 року визнала частково. 27.07.2015 року до Шаргородського районного суду Вінницької області представником Шаргородської міської ради [PERSON] подані заперечення проти позову, згідно із якими відповідач не визнає вимог позову [PERSON] з огляду на те, що визнання права власності можливе на підставі правовстановлюючого документу. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності гараж, спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Рішенням виконавчого комітету Шаргородської міської ради від 15.06.2011 року №109 вирішено оформити за [PERSON] право власності на гараж та видати свідоцтво про право власності. Проте [PERSON] не став власником гаража, оскільки не була завершена процедура оформлення права власності, у звязку із чим відсутній правовстановлюючий документ на майно. Крім того, міська рада не має повноважень видавати свідоцтво про право власності, оскільки з 01.01.2013 року це відноситься до компетенції Державної реєстраційної служби України. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає в спадкоємця з моменту державної реєстрації. Право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала подані нею заперечення, проте визнала позов у редакції заяви про зміну предмету позову частково, зокрема, визнала, що позивачка є спадкоємцем [PERSON] за законом, що спадкодавець [PERSON] на день смерті не мав права власності на гараж, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності, тобто мав права забудовника гаража. Проте, вимоги [PERSON] до Шаргородської міської ради вважає безпідставними, так як оформлення права власності на гараж і видача свідоцтва на теперішній час не відноситься до компетенції відповідача. Щодо оформлення прав [PERSON] в подальшому правовстановлюючих документів як забудовника гаража в передбаченому діючим законодавством порядку не заперечує. Представник третьої особи Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області в судове засідання не зявився, але від завідуючої Шаргородською ДНК [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Шаргородської державної нотаріальної контори (а.с.42). Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.07.2010 року в м. Шаргород Вінницької області помер чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №177228, виданим відділом ДРАЦСу Шаргородського РУЮ Вінницької області, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, а копія знаходяться в матеріалах цивільної справи (а.с.60). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 0,0076 га, яка знаходиться в м. Шаргород Вінницької області по вул. Свердлова, 54 «П», переданій спадкодавцю для будівництва індивідуального гаража, а також гаража, загальною площею 51,9 м.кв., що знаходиться по вул. Свердлова, 54 «П» в м. Шаргород Вінницької області. Факт належності спадкодавцеві [PERSON] земельної ділянки, призначеної для будівництва індивідуального гаража, підтверджується державним актом серії ЯЖ № 260332 від 20.01.2009 року, що виданий Шаргородською міською радою на підставі рішення міської ради від 05.10.2007 року № 177 (а.с.48). Факт належності спадкодавцеві [PERSON] гаража по вул. Свердлова, 54 «П», що знаходиться на відведеній для цього земельній ділянці в м. Шаргород на вул. Свердлова, 54 «П», підтверджується наступними доказами. Так, судом встановлено, що будівництво гаража по вул. Свердлова, 54 «П», в м. Шаргород [PERSON] здійснювалося на відведеній для цього земельній ділянці, що підтверджується державним актом (а.с.48) та на законних підставах, оскільки 13.07.1988 року виконкомом Шаргородської районної ради народних депутатів затверджено [PERSON] технічну документацію проект гаража в м. Шаргород по вул. Свердлова (а.с.51). З довідки виконкому Шаргородської міської ради від 20.02.2015 року за №592 вбачається, що будівля гаража знаходиться на відведеній для його будівництва земельній ділянці, належній [PERSON] Будівництво гаража по вул. Свердлова, 54 «П», в м. Шаргород [PERSON] закінчено у 1997 році, підтвердженням чому є витяг з рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради від 17.12.1997 року «Про затвердження актів прийомки в експлуатацію індивідуальних житлових будинків та господарських споруд і видачу свідоцтва на право власності» (а.с.50), з якого вбачається, що затверджено акт прийомки в експлуатацію закінченого будівництвом гаража [PERSON] в м. Шаргород, на вул. Свердлова (а.с.50). Проте, з вказаного рішення виконкому Шаргородської міської ради не вбачається, коли і ким було прийнято в експлуатацію споруду гаража, збудованого [PERSON] При цьому, суд вважає таким, що не заслуговує на увагу [PERSON] прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом гаража і господарських будівель індивідуального забудовника [PERSON] ( а.с. 49), оскільки він не містить дати складення та вказівки про те, які ще господарські будівлі приймаються у експлуатацію разом із гаражем, а також вказівки на те, під яким номером на вул. Свердлова в м. Шаргород знаходиться будівництво, яке приймається в експлуатацію. Таким чином, суд вважає, що будівля гаража, збудованого [PERSON] в м. Шаргород на вул. Свердлова, 54 «П», не здана забудовником в експлуатацію. Також, судом встановлено, що будівництво гаража [PERSON] відповідає вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, що підтверджується технічним паспортом на гараж та звітом про незалежну оцінку гаража, загальною площею 51,9 м.кв., що оглянуті в судовому засіданні (а.с.11). Порядок оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року за №12/5-126, якими передбачено, що по обєктах, які збудовані до 05.08.1992 року, одним з документів при їх реєстрації для оформлення права власності є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до розяснень, що містяться в інформаційному листі Державної реєстраційної служби України від 12.03.2013 року за №95-06-15-13, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно з розясненнями, що містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. Відтак, судом встановлено, що будівництво гаража відбулося [PERSON] на відведеній для цього земельній ділянці, на законних підставах, але після закінчення будівництва споруду не було здано забудовником у експлуатацію, тому гараж до здачі його в експлуатацію є незавершеним будівництвом. [PERSON] мав на день смерті лише права забудовника гаража по вул. Свердлова, 54 «П» і його права та обовязки забудовника означеного гаража входять до складу спадщини, що відкрилася після смерті. При цьому, суд вважає таким, що не заслуговує на увагу рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради за №109 від 15.06.2011 року «Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна», яким вирішено оформити за [PERSON] право власності на гараж, що розташований по вул. Свердлова, 54 «П» в м. Шаргороді та видати свідоцтво про право власності, оскільки вказане рішення прийнято після смерті [PERSON] та на підставі заяви його дружини [PERSON] (а.с.34). Єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом є дружина останнього [PERSON], яка прийняла спадщину, частково оформила свої спадкові права на земельну ділянку для будівництва індивідуального гаража, належну спадкодавцеві, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.02.2015 року (а.с.8). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на гараж, що знаходиться в м. Шаргород на вул. Свердлова, 54 «П», позивачці [PERSON] відмовлено 25.02.2015 року завідуючою Шаргородською державною нотаріальною конторою Вінницької області [PERSON], про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.9). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність правовстановлюючих документів на гараж. Встановленим судом фактам відповідають спадкові цивільні правовідносини, які регулюються ЦК України та ЦПК України. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтями 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). В силу статей 177, 178 ЦК України обєктами цивільних прав є речі, у томц числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага і вони можуть відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невідємними від фізичної чи юридичної особи. Згідно зі ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були в використанні у процесі цього будівництва (створення майна). Виходячи з аналізу норм цивільного законодавства, успадковуватись може лише обєкт цивільного права. На будівлю гаража в м. Шаргород по вул. Свердлова, 54 «П» правовстановлюючі документи відсутні, тому він не набув статусу обєкта цивільного права, що з огляду на положення ст.178 ЦК України, є правовою перешкодою для його вільного обігу в цивільному обороті. Аналогічна правова позиція висловлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.12.2013 року № 6-46105св13. Згідно з розясненнями, що містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. Таким чином, аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що [PERSON] мав права та обовязки забудовника індивідуального гаража в м. Шаргород на вул. Свердлова, 54 «П», а відтак його майнові права забудовника входять до складу спадщини, тому до [PERSON], як спадкоємця останнього, переходять права забудовника на оформлення гаража у встановленому законом порядку. Саме така правова позиція висловлена в п.3.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Отже, позов [PERSON] в редакції заяви від 26.08.2015 року про визнання за нею майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини, підлягає задоволенню.

Outcome: approved