Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

25 червня 2021 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторонни перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області справа №369/1813/18 від 04 жовтня 2018 року ухвалено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 березня 2018 року. [PERSON] у поданному позові вказує, що [PERSON] проживає із нею та перебуває на її утриманні. Дитина закінчила відвідувати садочок та йде навчатися до першого класу за місцем прописки до ліцею «Гармонія» м. Боярка. Дитина росте і потребує інтелектуального та фізичного розвитку, тому з вересня буде відвідувати різні гуртки. Навчання у гімназії потребує певних витрат: харчування, утримання класу, благодійний внесок та інші витрати, у тому числі й гуртки. З березня 2018 року (з періоду останнього перегляду аліментів) відбулися суттєві економічні зміни в країні, а саме збільшення у декілька разів цін на продукти харчування, дитячий одяг, ліки та тарифи на комунальні послуги. Мінімальна зарплата збільшилася майже у два рази з березня 2018 року. Прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить з 01 липня 2021 року - 2510 грн. Позивач вказує, що відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у додаткових витратах на дитину. Відповідач інших утриманців немає, працездатний, стан здоров`я дозволяє працювати повний робочий день, тому з вище викладеного він може сплачувати у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. На підставі вище наведеного [PERSON] просила суд, змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] для утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі, вказувала, що відповідач не має на утриманні інших осіб та зданий сплачувати аліменти у розмірі 4000 грн. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на незадовільний стан здоров`я, надав суду довідку про доходи з березня 2021 року по серпень 2021 року, просив відмовити. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області справа №369/1813/18 від 04 жовтня 2018 року ухвалено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 березня 2018 року. Згідно довідки про доходи відповідача № 5876 від 28 вересня 2021 року заробітна плата відповідача за березень - серпень 2021 року склала 83583 грн 42 коп. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.1 ст.122 Сімейного Кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК, не встановлено. Можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дітей, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання. Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. передбачено, що суд при визначені розміру аліментів, повинен врахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Окрім того, суд звертає увагу на те, що законодавчо визначеним мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину є розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на утримання Відповідачем не доведено. Відповідач перебуває в працездатному віці, не має на утриманні іншої дитини, являючись батьком неповнолітньої дитини зобов`язаний утримувати її до повноліття. Посилання відповідача на незадовільний стан здоров`я не знайшли свого підтвердження. Так, виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 105425/1374від 22 жовтня 2010 року не може свідчити про незадовільний стан відповідача на момент розгляду справи, протокол дослідження органів черевної порожнини № 1342/06 від 05 серпня 2021 року та довідка за результатами огляду №31483287 від 05 серпня 2021 року не є належним підтвердженням стану здоров`я відповідача. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати її добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Підставою для збільшення розміру аліментів суд вважає зміни цін з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів, а також збільшення віку дитини, а відповідно і збільшення витрат, необхідних на її утримання. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином суд вважає, що розмір стягуваних з відповідача за рішенням суду аліментів - 1800 грн., на даний час є малим, таким, що не може забезпечити належне утримання та забезпечення дитини, тому розмір аліментів підлягає збільшенню. Суд погоджується з доводами позивачки, що для забезпечення належного фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини, достатнім буде розмір аліментів в сумі 4000,00 грн. Враховуючи наведене, виходячи з того, що Позивач обґрунтував позовні вимоги, а також, що дитина сторін проживає разом із Позивачкою, у зв`язку з чим обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, стан здоров`я відповідача суд вважає за можливе задовольнити позов. Розподіл судових витрат регулюється ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved