Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

26.07.2013 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом про усунення від права на спадкування, посилаючись на те, що [INFO] року помер її дід - [PERSON], який мешкав у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина на зазначену квартиру. За життя [PERSON] знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка померла [INFO] року та не встигла прийняти спадщину. Від шлюбу вони мали двох дітей - [PERSON] (відповідач по справі) та [PERSON], який помер [INFO] року. У померлого [PERSON] залишилось двоє дітей - [PERSON] та [PERSON], які за правом представлення вважають за можливе прийняти частку у спадщині батька. Позивач зазначає, що останні кілька років перед смертю [PERSON] та [PERSON] знаходились у безпорадному стані, потребували постійної сторонньої допомоги: лікування, харчування та догляду, тому вона була змушена постійно мешкати у їхній квартирі, і 02.06.2012 року на прохання дідуся та бабусі зареєструвала своє місце проживання за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] мали бажання скласти заповіт на користь [PERSON], але за станом свого здоров'я не мали можливості відвідати нотаріуса. Відповідач ухилявся від надання як фізичної допомоги так і матеріальної підтримки своїм батькам. Замість цього, відповідач навпаки брав кошти у своїх батьків. В липні 2013 року позивач отримала повідомлення від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], в якому йшлося, що 10.04.2013 року відкрилась спадщина після смерті [PERSON] та було запропоновано прийняти спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном або подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 09.09.2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса [PERSON] із заявами: [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь позивача, а [PERSON] - про прийняття спадщини. На підставі викладеного, позивач вважає, що [PERSON] має бути усунений від права на спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] року в м. Запоріжжі та після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року в м. Запоріжжі, тому просить суд її вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, додатково пояснила, що у травні 2012 року їй зателефонував [PERSON], пояснивши, що бабуся - [PERSON] погано себе почуває та запропонував мешкати з ними, щоб допомагати. На той час вона знаходилася на 9 місяці вагітності, тому переїхала у квартиру діда та баби після полог - 09.06.2012 року. За ініціативою бабусі 02.06.2012 року вона була зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] за місцем мешкання останніх. У зазначеній квартирі вона прибрала, зробила по можливості ремонт: встановила душ, купила пральну машинку. До цього вона раніше зі своєю матір'ю та сестрою ([PERSON]) приїжджали та також допомагали прибирати. Коли вона переїхала, то бабуся вже не вставала з ліжка, а дід пересувався по квартирі, але вже на вулицю не виходив. [PERSON] практично не вставав з ліжка, приблизно з лютого 2013 року, а [INFO] року він помер. [INFO] року померла бабуся. У той вечір вона зателефонувала відповідачу та повідомила про смерть [PERSON], але відповідач приїхав лише на наступний ранок. Організаціями поховань діда та баби займалася вона. [PERSON] та [PERSON] відкладали собі гроші на поховання, але їх було недостатньо, тому вона давала свої гроші. У бабусі була пенсія у розмірі 1 400 грн., а у діда - 2 900 грн. Щомісячно [PERSON] та [PERSON] надавали їх грошові кошти для купівлі продуктів харчування за сплату комунальних послуг. Бабуся на день народження кожному із родичів давала по 200 грн. За весь цей час відповідач допомоги не надавав. Взагалі перші 2-3 місяця, коли вона переїхала до бабусі та діда, [PERSON] не приїжджав до своїх батьків, так як між бабусею та відповідачем виникла сварка. У подальшому [PERSON] почав приїжджати 2-3 рази на місяць, але всього на 20-30 хвилин. Матеріальної допомоги він [PERSON] та [PERSON] не надавав, також він не привозив продуктів харчування, лише один раз привіз банани, рибу та сік. Крім того, під час своїх відвідувань [PERSON] не надавав допомоги при купанні діда та баби, їх уходу. Жодного разу він не запропонував свою допомогу їй, хоча знав, що у неї двоє малолітніх дітей та їй було важко доглядати за [PERSON] та [PERSON] Представник позивача - [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх, вважаючи, що вони обґрунтовані та факт ухилення [PERSON] від допомоги, яку потребували батьки останнього, доказаний під час судового розгляду. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти позову в повному обсязі, просили у його задоволенні відмовити. Відповідач пояснив, що [PERSON] та [PERSON] не потребували стороннього догляду, відповідач їх відвідував два-три рази на тиждень, інколи рідше, так як працював щоденно з 08 год. до 17-00 год., крім суботи та неділі. Інколи вдень приїжджала його дружина з донькою та відвідувала батьків. Коли просили його приїхати та допомогти покупати батьків, він приїжджав. Коштами не допомагав, здійснював закупівлю продуктів на зиму за кошти батьків: купував картоплю, моркву, капусту. Батьки не мали потреби в коштах: мати отримувала пенсію в розмірі - 1800 гривень, а батько - 3000 гривень, а іноді навіть пропонували йому свою допомогу, на день народження дарували гроші близьким родичам - по 200 гривень. Щоразу, коли він питав про матеріальну допомогу, [PERSON] та [PERSON] відмовлялися від цього. Ключів від квартиру у нього не було, він їх віддав позивачу, коли остання переїхала жити до [PERSON] та [PERSON] Під час переїзду [PERSON] запевнила його, що вона справиться з доглядом за його батьками, їй у цьому допомагали [PERSON] та [PERSON] - мати позивача. У вечір, коли померла [PERSON] він не зміг приїхати, так як знаходився за містом. Що стосується обставин, викладених в позові, то відповідач вважає, що [PERSON] до позову не додала доказів, які б підтверджували факт перебування батьків в безпорадному стані, при якому вони потребували сторонньої допомоги. Крім того, він не відмовлявся та не ухилявся від допомоги, яка була необхідна батькам. Приблизно через 3 місця після того, як [PERSON] почала мешкати у його батьків, матір йому поскаржилась, що жалкує про те, що надала згоду на проживання позивачу у квартирі. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити та пояснила, що з сестрою - [PERSON] знаходиться у дружніх стосунках, досить часто відвідувала її за адресою: [ADDRESS], де мешкали її дід та баба - [PERSON] та [PERSON] Вона працює медичною сестрою, тому часто надавала медичну допомогу останнім. Позивач діду та бабі створила усі належні умови для нормального життя. Відповідач не цікавився здоров'ям [PERSON] та [PERSON], з'являвся у квартирі своїх батьків лише двічі-тричі на тиждень, на 15 хвилин. [PERSON] лише двічі за весь час залишався з [PERSON] та [PERSON], коли позивача не було вдома. У баби та діда з [PERSON] були добрі стосунки, [PERSON] збирався подарувати квартиру [PERSON] Допитана свідком [PERSON] пояснила, що є матір'ю позивача. Вона допомагала [PERSON] здійснювати догляд за [PERSON] та [PERSON] Взагалі, коли останнім важко стало себе обслуговувати, саме [PERSON] попрохав допомоги у догляді. [PERSON] погодилась на пропозицію свого діда, а відповідач знав про це, але не висловлював бажання надавати допомогу своїм батькам. Через те, що [PERSON] надала згоду на реєстрацію позивача у квартирі, відповідач посварився зі своїми батьками та 2 місяці (влітку 2012 року) взагалі не з'являвся у [PERSON] та [PERSON] вдома. У подальшому, [PERSON] дуже рідко приїжджав до своїх батьків, приблизно раз на тиждень, після роботи, на 15 хвилин. Іноді відповідач телефонував та питав про здоров'я батьків, але останній не знав, які необхідно медичні препарати, чим хворіють [PERSON] та [PERSON] У вихідні дні відповідач не приїжджав до своїх батьків, які матеріально не потребували допомоги, а їм необхідна була фізична допомога - перенести, помити. Відповідач гроші на поховання не давав. Усі організаційні питання поховань та витрата додаткових грошових коштів лягли на [PERSON] [PERSON] при житті з своєї та пенсії [PERSON] давала [PERSON] 2 500 грн. на харчування та оплату за комунальні послуги. [PERSON] завжди казав, що позивач добре за ними доглядає та пропонував [PERSON] відмовитися від своєї частини у спадщині. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є головою кооперативу, [ADDRESS] цього будинку мешкали [PERSON] та [PERSON] У 2012 році остання звернулася до неї із проханням зареєструвати онуку - [PERSON], що вона і зробила. Після цього, вона тричі відвідувала [PERSON], яка скаржилася та зазначала, що помилилася, коли запропонувала позивачу переїхати до квартири. Вона бачила як [PERSON] ходив до своїх батьків та допомагав їм, але потім перестав ходити. Коли це було по часу, не пам'ятає. Допитана свідком [PERSON] пояснила, що вона працює поштаркою та приносила пенсію [PERSON] та [PERSON] Коли вона приходила до останніх додому, завжди у квартирі було чисто та прибрано. У квартирі кожний раз була, приблизно 15 хвилин. [PERSON] їй розказувала, що частину пенсії відкладає, а частину дає [PERSON] для сплати комунальних послуг. Крім того, [PERSON] завжди позитивно відгукувалася за позивача. Вона також у квартирі бачила як позивачу по господарству допомагала сестра [PERSON] - [PERSON] та їх мати. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача та мешкає навпроти. Влітку 2012 року до квартири, де раніше мешкали [PERSON] та [PERSON] заселилася [PERSON], яка за останніми і доглядала. [PERSON] вона раніше бачила рідко: на Новий Рік та на 8 Березня, а з літа 2012 року взагалі не бачила відповідача. Допитана свідком [PERSON] пояснила, що вона є дружиною [PERSON], особисто їздила відвідувати батьків чоловіка. У них були дружні стосунки, ніколи від них не надходило прохань з приводу надання допомоги, особливо матеріальної, тому що [PERSON] та [PERSON] отримували достатню пенсію, навіть дарували родичам по 200 гривень на свята. Перед тим, як їхати до них у гості, завжди телефонували і питали, що треба купити, але завжди чули відмову, тому що все необхідне було. Її чоловік їздив та закуповував батькам продукти на зиму. Батьки чоловіка скаржились на те, що дозволили позивачу мешкати в квартирі, їм, як людям похилого віку дуже заважала мала дитина, її плач. В травні 2012 року [PERSON] зламала шийку стегна, тоді її чоловік робив костилі, допомагав. В зв'язку з тим, що [PERSON] працює, то до батьків їздив практично чере1-2 дня після 17-ої години, в інші дні спілкувався телефоном. [PERSON] купив холодильник та телевізор своїм батькам, це був подарунок на день народження. Відповідач взагалі їздив завжди, коли його це прохали батьки. Також судом були допитані у якості свідків [PERSON] та [PERSON], які плуталися у датах смерті [PERSON] та [PERSON], не змогли пояснити суду про дати останніх зустріч з ними. Зазначили, що весною 2013 року бачили [PERSON] у магазині, коли остання купувала продукти харчування. Суд, враховуючи, що показання вказаних свідків не співпадають та категорично протирічать іншим фактам, встановленим судом, не приймає їх до уваги. Суд, заслухавши пояснення позивача і її представника, приймаючи до уваги процесуальну позицію відповідача та його представника, заслухавши показання свідків, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 10.03.1962 року, виданим бюро РАЦС м. Бодайбо Іркутської області, на ім'я [PERSON] встановлено, що його батьками є [PERSON] і [PERSON]. Крім того у [PERSON] та [PERSON] був ще один син - [PERSON]. [INFO] року - [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізької міської ради, серії [NUMBER] (а.с. 5) Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] народження, їх батьками зазначені [PERSON] і [PERSON] (а.с. 8). [INFO] року помер [PERSON], про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 11.04.2013 року видано Свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про право власності від 02.04.1999 року № 616 квартира [ADDRESS] в цілому належить [PERSON] (а.с. 11). Зазначене підтверджується витягом про державну реєстрацію ТОВ «ЗМБТІ» від 15.11.2012 року (а.с. 12) та технічним паспортом на зазначену квартиру (а.с 13). Таким чином, після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно Свідоцтва про смерть, виданого 11.06.2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 7), яка не встигла прийняти спадщину від свого чоловіка - [PERSON] у вигляді спірної квартири. Відповідно даних витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №34285451, виданого 15.06.2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського округу [PERSON], 15.06.2013 року була заведена спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року. Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №34679785, виданого 27.07.2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського округу [PERSON], встановлено що 27.07.2013 року була заведена спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року. З копій спадкових справ № 34/2013, № 25/2013 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини від [PERSON] та [PERSON] до приватного нотаріусу [PERSON] звернулись [PERSON] (син спадкодавців), [PERSON] (онука спадкодавців). [PERSON] звернулась із заявою про відмови від прийняття спадщини після померлих [PERSON] і [PERSON] на користь [PERSON] Згідно із ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців), до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкування за правом представлення має місце у випадках встановлених ст. 1266 ЦК України, за умови якщо спадкоємець першої-третьої черг спадкування за законом помер до відкриття спадщини. В зв'язку з тим, що спадкоємець першої черги - [PERSON] помер [INFO] року, то спадкувати за правом представлення мають право [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.ч.1-5 ст.1224 ЦК України є два види усунення від права на спадкування, а саме: 1. Усунення, яке відбувається автоматично в силу закону та не потребує судового рішення про усунення від права на спадкування. Випадки цього виду усунення закон визначає у ч.1 та 2 ст.1224 ЦК України - за негативні дії щодо спадкодавця; у ч.3 ст.1224 ЦК України - за невиконання обов'язків щодо спадкодавця, в тому числі при підтвердженні певної обставини судом; у ч.4 ст.1224 ЦК України - через відміну певного правового статусу по відношенню до спадкодавця. 2. Усунення, яке відбувається в силу судового рішення про усунення від права на спадкування за законом (ч.5 ст.1224 ЦК України). При цьому ч.5 ст.1224 ЦК України розкриває правові підстави її застосування та не встановлює суб'єкта права, якому належить право позову про усунення від права на спадкування за законом. При вирішенні питання про суб'єкта, який має право на вказаний вище позов суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. При відсутності заповіту та у відповідності до положень ч.2 ст.1223 та ст.1261 ЦК України право на спадкування мають [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Ці особи є спадкоємцями першої черги за законом. Вказані обставини ніким не оспорюються. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами спору той факт, що відповідач [PERSON] погоджується із правом на спадкування позивача [PERSON] Фактична спрямованість позовних вимог [PERSON] спрямована не на захист свого права на спадкування, яке відповідачем не оспорюється, а на позбавлення права [PERSON] У разі задоволення позовних вимог, [PERSON] буде претендувати на більшу частину спадщини, тобто це стосується її інтересів, тому, на думку суду, позивач не позбавлена законодавцем на пред'явлення даного позову. Згідно ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Виходячи із змісту ч.5 ст. 1224 ЦК України, суд при вирішенні питання про усунення від права на спадкування згідно з вимогами ст.214 ЦПК України повинен встановити факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтва та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Відповідно до п.4 інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги саме відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. З матеріалів справи, показань свідків та пояснень сторін вбачається, що [PERSON] та [PERSON] надавалась уся необхідна допомога від позивача, третьої особи [PERSON], та [PERSON] Крім того, [PERSON] практично до своєї смерті не знаходився у безпорадному стані. Згідно відповіді № 158202-6 від 02.12.2013 року КУ «Міська поліклініка ім. 8 Марта» [PERSON] не являлася постільною хворою, тому не мала потреби у постійному сторонньому догляді (а.с. 79). Спадкодавці були матеріально забезпеченими, щомісячно зі своїх пенсій виділяли 2 500 грн. на закупівлі продуктів харчування та сплату комунальних послуг, близьким родичам на свята та Дні народження у якості подарунка давали по 200 грн. Також, судом встановлено, що відповідач кожного тижня приїжджав до своїх батьків, спілкувався з ними по телефону. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Аналіз зібраних у справі доказів свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] не перебували у безпорадному стані, враховуючи допомогу з боку [PERSON] та інших осіб ([PERSON], [PERSON]), з урахуваннях свого матеріального стану (отримання пенсій [PERSON] у розмірі 1414 грн. та [PERSON] - у розмірі 2 907 грн. (а.с. 57, 58) не потребували від відповідача допомоги, зазначеної у ч.5 ст.1224 ЦК України. Таким чином, позивачем не доведено належними доказами обставини, якими обґрунтовуються заявлені вимоги та підстави усунення від права на спадкування, а саме: знаходження спадкодавців, які за життя проживали разом, у безпорадному стані та необхідність надання [PERSON] та [PERSON] допомоги саме від відповідача, тому позов про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом не підлягає задоволенню через його не обґрунтованість. Так як у задоволенні позову [PERSON] відмовлено у повному обсязі, відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed