Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

26 листопада 2015 р. [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що з грудня 2013 р. вони з відповідачем проживають роздільно і шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Рішенням Дарницького районного суду від 4 листопада 2014 р. їх шлюб розірвано. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин їх спільна дитина проживає з нею, а про участь батька у матеріальному утриманні та вихованні сина вони не домовилися. Позивач посилається на те, що її доходів недостатньо для забезпечення нормального розвитку дитини, а відповідач у змозі сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, оскільки не має інших дітей чи членів сім'ї, яких він повинен утримувати. Позивач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте в судове засідання він повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмові заперечення на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2007 р. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Рішенням Дарницького районного суду від 4 листопада 2014 р. шлюб сторін розірвано (а.с. 8). З позовної заяви вбачається, що з грудня 2013 р. подружжя проживає роздільно та не веде спільного господарства. Після припинення шлюбних відносин дитина залишились з матір'ю і перебуває на її утриманні. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батько не надає матеріальну допомогу на утримання сина . Оскільки сторони не домовились про добровільну участь батька в утриманні дитини, спір про стягнення аліментів підлягає вирішенню судом. Враховуючи, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком і при цьому у нього немає інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він повинен утримувати, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), що на думку суду забезпечить належне утримання дитини обома батьками і не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище. На підставі статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved