Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

25.02.2021 поштою до суду надійшла позовна заява [PERSON] ( [ADDRESS] ) в особі адвоката Корнієнка Андрія Андрійовича ( [ADDRESS] ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158Б) про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, у якому просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії за життя [PERSON] у розмірі відповідно до наданої на запит суду інформації. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . 11.12.2020 позивачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким вказано, що спадщина складається з недоотриманої пенсії в сумі 51 157,37 грн. 25.01.2021, у відповідності до разового доручення, позивачем отримано виплату недоотриманої пенсії у розмірі 48 465,21 грн. У виплаті решти суми в було відмовлено з посиланням на те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 04.11.2020 №76 приватному нотаріусу Слащеву А.Г., щодо суми виплати недоотриманої пенсії померлого [PERSON] роз`яснив, що відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Позивач, через адвоката, зверталасть до відповідача за отриманням недоотриманої пенсії та інформацією щодо розміру нарахованої, але не виплаченої заборгованості по виплаті пенсії за увесь час перебування [PERSON] на обліку, але листом від 05.02.2021 ГУ ПФУ в Запорізькій області відмовилось надати інформацію. Позивач не погоджується з даними діями (бездіяльністю) відповідача, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня вручення копії ухвали. 01.03.2021 недоліки позовної заяви усунуті, у встановлений судом строк. 02.03.2021 судом відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, сторонам встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Судове засідання у справі призначено на 18.04.2021. Витребувано від відповідача інформацію про розмір пенсії [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 01.01.2014 по [INFO] помісячно, із зазначенням даних про нарахування, виплату або невиплату сум пенсії. 29.03.2021 до суду від відповідача надійшли відомості про розмір пенсії [PERSON] (лист від 26.03.2021 вих. № 123/0903), яка виражена двома довідками, а саме: - довідка № 65 від 25.03.2021 за період травень 2014 року - лютий 2016 року на загальну суму 32128,43 грн., з відміткою про виплату пенсії; - довідка № 66 від 25.03.2021 за період грудень 2017 року - червень 2020 року на загальну суму 48465,21 грн., з відміткою про виплату, як спадщина. 05.04.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (від 01.04.2021 вих. № 133/0903). ГУ ПФУ в Запорізькій області заперечує проти позову повністю, вважає його необґрунтованим, у зв`язку з чим просить відмовити у його задоволенні повністю. В обґрунтування зазначає, що з 04.05.2014 року [PERSON] перебував на обліку в Бердянському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорiзькiй області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорiзькiй області. З 01.03.2016 пенсія [PERSON] не нараховувалась та не виплачувалась, у зв`язку з отриманням інформації про припинення дії статусу внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У свiдоцтвi про право на спадщину зазначено суму недоотриманої пенсії на дату формування довідки (04.11.2020) про розмір недоотриманої пенсії за період з 26.10.2017 по 30.06.2020 в розмiрi 51157,37 грн. та роз`яснено, що розмір пенсії визначається за період, початок якого рахується від дня звернення за недоотриманою пенсією з урахуванням вимог ст. 46 Закону, тобто за три роки перед зверненням за пенсією, але не більше ніж по місяць смерті пенсіонера включно та те, що розмір недоотриманих сум пенсій зменшується в залежності від дати звернення до органу Пенсійного фонду особи, яка має таке право. Із заявою про виплату недоотриманої пенсії позивач звернувся 21.12.2020, тому недоотриману пенсiю розраховано з урахуванням ст. 46 Закону за перiод з 20.12.2017 по 30.06.2020 (місяць смерті пенсіонера (дата смерті [INFO] ). Розмір недоотриманої пенсії склав 48 465,21 грн. Отже, ГУ ПФУ в Запорізькій області вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Ухвалою суду від 29 квітня 2021 року у відповідача повторно витребувано інформацію про розмір пенсії [PERSON] , [INFO] , за період з 01.03.2016 по 30.11.2017 помісячно, із зазначенням даних про нарахування, виплату або невиплату сум пенсії. 23.06.2021 до суду надійшла витребувана від відповідача інформація. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрована у [ADDRESS] . Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.12.2020 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в розмірі 51157,37 грн., що підтверджується довідкою №76 відділу з питань виплати пенсій №4 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04.11.2020 року. Довідкою №76 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04.11.2020 повідомлено, що [PERSON] , згідно довідки №2306016267 від 15.10.2015 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, проживав за адресою: [ADDRESS] . Помер [INFO] , актовий запис №591 від 08.10.2020. Залишок нарахованих коштів, але не виплачених з 26.10.2017 по 30.06.2020 становить 51 157,37 грн. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір виплати недоотриманих сум пенсій, можливо буде зменшено в залежності від дати звернення до управління особи, яка має право на спадщину із оформленним свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до разового доручення № 923060816118/47 від 25.01.2021 на виплату недоотриманої пенсії за період з 01.10.2017 по 30.06.2020 в сумі 48 465,21 грн. одержувачем [PERSON] 29.01.2021. 29.01.2021 представником позивача Корнієнком А.А. направлено на адресу ГУ ПФУ в Запорізькій області адвокатський запит з проханням надати спадкоємцю [PERSON] роздруківку помісячних виплат пенсії [PERSON] в Пенсійному фонді, а також вказати розмір нарахованої, але не виплаченої заборгованості з пенсії за весь час перебування його на обліку. Листом від 05.02.2021 пенсійний фонд повідомив, що Довідка про суми недоотриманої пенсії померлого [PERSON] була надана на запит приватного нотаріуса Слащева А.Г., суми недоотриманої пенсії були виплачені у повному обсязі спадкоємцю померлого - [PERSON] . Тому, Пенсійний фонд не вбачає підстав для надання інформації про виплачені [PERSON] суми пенсії та суми недоотриманої ним пенсії. Згідно з довідкою ГУ УПФУ в Запорізькій області № 65 від 25.03.2021 за період травень 2014 року - лютий 2016 року [PERSON] отримано пенсію на загальну суму 32128,43 грн., яка виплачена. 23.06.2021 до суду від відповідача надійшла інформація (лист від 08.06.2021 вих. № 0800-0502-7/39357) з якої вбачається, що пенсія померлому [PERSON] виплачувалась по 29.02.2016. [PERSON] за життя за поновленням пенсії не звертався, тому пенсія за період з 01.03.2016 по 30.09.2017 не нараховувалась та не виплачувалась. Пенсія за фактом звернення за спадщиною нарахована з 26.10.2017. Згідно з довідкою ГУ УПФУ в Запорізькій області № 66 від 25.03.2021 за період грудень 2017 року - червень 2020 року [PERSON] нараховано пенсії на загальну суму 48465,21 грн., з відміткою про виплату, з урахуванням вимог ст. 46 Закону України №1058-IV, як спадщина. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, у спірних правовідносинах відповідач дійсно незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного їй спадкового майна. Суд відзначає, що до складу спадщину увійшла пенсія в сумі 51 157,37 грн., на яку було видане свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, позивач, як спадкоємець, має право на одержання усієї суми, зазначеної у цьому свідоцтві, а відповідач, не оспорюючи права позивача на спадкове майно, відмовив йому у виплаті недоотриманої спадкодавцем пенсії, посилаючись на інший порядок виплати. Таким чином. на користь позивача підлягає стягненню різниця між сумою пенсії, яка увійшла до складу спадщини і яка була виплачена позивачу, тобто 2 692,16 грн. (51 157,37 грн. - 48 465,21 грн. = 2 692,16 грн.). Щодо позовних вимог стягнути з відповідача грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] у вигляді недоотриманої пенсії за життя у період до 26 жовтня 2017 року, суд відзначає наступне. Тлумачення ст.ст. 1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. Разом з тим, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання відповідних сум. Як встановлено судом, нарахована пенсія у період з травня 2014 року по лютий 2016 року виплачена [PERSON] , за період з 01.03.2016 по 25.10.2017 пенсія [PERSON] , який помер [INFO] , відповідачем не нараховувалась. Позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на суму недоотриманої пенсії в сумі 51 157,37 грн., яка була нарахована за період з 26.10.2017 по 30.06.2020. В позовній заяві позивачем не заявлялися вимоги щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на суму недоотриманої пенсії [PERSON] , що складає різницю між невиплаченою пенсією та розміром пенсії, який зазначений у свідоцтві про право на спадщину. Окрім того, відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Тобто, зверненню до суду із вимогами про визнання права власності у порядку спадкування має передувати відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з цим вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають, що не позбавляє його права звернутися до суду з вимогами про визнання за нею права власності в порядку спадкування на частину недоотриманої пенсії померлого чоловіка. Враховуючи, що позивач має право як спадкоємець на отримання нарахованих, але не виплачених в повному обсязі сум пенсії, які входять до складу спадщини і не були отримані спадкодавцем за життя, проаналізувавши в сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Згідно частини 2статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 908,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial