Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

26.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором в сумі 500 000 гривень, а також судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 15 серпня 2007 року він позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 500 000 гривень, про що було написано строкову розписку, за якою відповідач зобов'язалася повернути борг до 15 лютого 2011 року. Позивач стверджує, що він неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою виконати умови договору, однак відповідач від зустрічі ухиляється. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач у судове засідання з'явився, позов визнав в повному обсязі, підтвердив той факт, що дійсно взяв в борг у позивача 500 000 гривень, однак на теперішній час борг повернути не може, у зв'язку з важким матеріальним становищем. Розглянувши поданий позов, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Як встановлено у судовому засіданні, 15 серпня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. На підтвердження укладення даного договору відповідачем 15.07.2007 року була написана розписка, відповідно до якої вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 500 000 гривень в строк до 15 лютого 2011 року. Як пояснив представник позиваа в судовому засіданні, строк дії зазначеного договору позики вже закінчився, [PERSON] борг визнає, обіцяє його погасити, однак до теперішнього часу грошові кошти не повернув, посилаючись на особисті майнові труднощі. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов'язань відповідача позивачем була надана боргова розписка. Згідно пояснень позивача, свої зобов'язання за договором він виконав у повному обсязі, а саме передав відповідачу гроші у розмірі 500 000 гривень, а відповідач зобов'язався повернути гроші за вимогою, однак свої зобов`язання не виконав, гроші не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов'язань відповідача позивачем була надана боргова розписка, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні. Суд приймає дану розписку в якості належних та допустимих доказів виникнення боргового забов'язання, так як відповідач даний факт жодним чином не спростував. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок . Крім того, при вирішенні спору по суті суд враховує те, що відповідач у судовому засідані позов визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ (розписка) перебуває у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обов'язку. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 500 000 гривень. Також в силу вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved