Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~24 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. На обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 01 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між її сином [PERSON] відповідачем, актовий запис № 234. Від даного шлюбу вони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2019 року у справі № 183/2611/19, шлюб між її сином і відповідачем був розірваний. Позивач вказує, що її онука після розірвання шлюбу між її батьками залишилася проживати разом зі своєю матір`ю - відповідачем за адресою: [ADDRESS] . Під час проживання батьків дитини у Швеції з серпня 2016 року по квітень 2019 року її онука [PERSON] , [INFO] проживала разом з нею, вона водила її до дитячого садочка, разом вони проводили дозвілля, між ними виникли тісні стосунки. Після повернення матері дитини із Швеції у квітні 2019 року, остання забрала дитину жити до себе та заборонила їй спілкуватися та зустрічатися з дитиною. [PERSON] наголошує на тому, що вона бажає більше часу приділяти онуці, виховувати та доглядати за нею, мати можливість піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Бажає, щоб її спілкування з онукою мало тривалий характер та проходило в спокійному, зручному для неї та дитини оточенні, що буде корисним насамперед для [PERSON] . Позивач має все необхідне для комфортного перебування та тимчасового проживання онуки. Позивач разом із чоловіком - дідусем дитини [PERSON] та її дядьком [PERSON] , які є співвласниками квартири, не заперечують проти перебування дитини в спільній квартирі. [PERSON] зазначає, що жодних обставин, які б давали підстави вважати, що її спілкування з дитиною може спричинити їй шкоду не існує, а створення перешкод відповідачем позивачу вільному та нормальному спілкуванні з онукою, порушує не тільки її права як бабусі, а насамперед права та інтереси дитини. Позивач зазначила, що вона намагалася вирішити дане питання з відповідачем мирним шляхом та дійти певної домовленості щодо спілкування з онукою та брати участь у її вихованні, але все марно. В зв`язку з наведеним, позивач [PERSON] просила суд: - зобов`язати [PERSON] усунути їй перешкоди в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] ; - визначити їй способи участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з нею, а саме: -кожну першу та третю неділю місяця з пятниці 16.00 год. до 15.00 год. неділі за місцем її мешкання, з можливістю відвідувати в цей час дитячі майданчики, парки, цирк, театри, бібліотеки, виставки, кінотеатри та інші заклади по всій території Дніпропетровської області; -щороку, раз на рік тривалістю 10 календарних днів влітку та 5 календарних днів взимку, без присутності матері дитини, відпочивати разом з онукою; -кожний рік 11 жовтня зустрічатися із онукою з 16.00 год. до 20.00 год. Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 18 вересня 2020 року закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 05 серпня 2021 року уточнені анкетні дані відповідача [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника відповідача, останній просив розглядати справу без його участі та участі відповідача, зокрема у письмових поясненнях відповідач [PERSON] не заперечувала проти спілкування доньки з бабою, а також щоб остання брала участь у вихованні онуки. Представник третьої особи Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в особі органу опіки та піклування в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що\~01 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і відповідачем [PERSON] , актовий запис № 234. Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінене на [PERSON] . Встановлено, що подружжя є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 706 від 23 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 жовтня 2014 року. Позивач [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17 червня 1958 року) та відповідно дідом і бабою [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю - відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , батько дитини [PERSON] проживає окремо. Відповідно до довідки від 27 вересня 2019 року № Д-059, виданої ОСББ «Білий Лелека-2015», позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON] , [INFO] та синами [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Вказана житлова квартира належить позивачу, її чоловіку та синам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Положеннями\~ст. 257 СК України\~визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до\~ст. 263 СК України\~спір щодо участі баби у вихованні дитини вирішується судом відповідно до\~ст.159 СК України. У\~статті 159 СК України\~зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба та дід мають право на особисте спілкування з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини, а той із батьків, з ким проживає дитина, має враховувати такі права та сприяти їх реалізації. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини\~\~від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального\~\~і соціального розвитку дитини. Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою\~статті 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~і частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,\~стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Положення\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ\~\~у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми\~\~і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia»\~\~від 05 березня 2019 року, § 82). Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Чинним законодавством України, з однієї сторони, закріплено право позивача, як баби, на спілкування зі своєю онукою та право брати участь у її вихованні, а з другої сторони передбачено обов`язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні бабою чи дідом прав щодо виховання внуків та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку. У відповідності до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~позивач звернулася до суду за захистом своїх прав, мотивуючи тим, що відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з онукою, забороняє їй зустрічатися. Статтею 19 СК України\~регламентовано участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Положеннями частини п`ятої\~статті 19 СК України\~встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 12 червня 2020 року за вих. № 991/0/2-20 встановлені наступні обставини. Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] є сином позивача [PERSON] . В серпні 2016 року батьки малолітньої дитини виїхали до Швеції, тоді 2-х річна дитина залишилася проживати у баби [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З серпня 2016 року по квітень 2019 рік практично всю турботу по вихованню, піклуванню за станом здоров`я, фізичним розвитком та забезпеченням дитини взяла на себе баба. З пояснень, наданих [PERSON] . Вона протягом 3-х років всебічно займалась раннім розвитком дитини. Онука відвідувала басейн, танцювальний гурток, з дитиною займався репетитор з англійської мови. Відповідно до інформації наданої КЗ «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 4 «Росинка» за № 01-13/19 від 12 лютого 2020 року та № 01-13/32 від 11 березня 2020 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] з 02 жовтня 2017 року була зарахована до даного закладу. З початку відвідування садочку по серпень 2018 рік вихованням дитини займалися бабуся [PERSON] та дядько [PERSON] , у зв`язку з перебуванням батьків у дитини за кордоном. Згідно повідомлення КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 209 від 19 лютого 2020 року з 07 серпня 2018 року по 06 вересня 2019 року малолітня дитина спостерігалась сімейним лікарем амбулаторії ЗПСМ [PERSON] . За цей період заходи по піклуванню за станом здоров`я дитини [PERSON] , [INFO] та її щеплення, виконання рекомендації сімейного лікаря здійснювала її бабуся. В квітні після 2019 року після повернення зі Швеції, [PERSON] звернулася з позовом про розірвання шлюбу з батьком дитини та забрала доньку до свого місця проживання, заборонивши бабусі спілкуватися і зустрічатися з онукою, що слідує не тільки з тексту позовної заяви, а із наданих письмових пояснень баби та матері дитини. Відповідно до довідки № 01-13/20 від 12 лютого 2020 року КЗ «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 4 «Росинка» «Про морально-психологічний стан дитини» практичним психологом закладу встановлено, що дитина себе та родину (маму, тата, бабусю дідуся, дядька) сприймає позитивно. У дитини гарні стосунки з мамою, бабуся іноді відвідує онуку у дитячому садочку, дитина їй радіє, із задоволенням з нею спілкується і приймає подарунки. Але коли зустрічається мама з бабусею, дитина ніяковіє і завжди приймає сторону матері. Відповідно до інформації дошкільного закладу на ім`я завідувача закладу була подана заява [PERSON] про заборону щодо зустрічі з дитиною родичів у дошкільному закладі, у зв`язку з конфліктами в родині. Згідно до інформації КЗ «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу « 4 «Росинка» від 12 лютого 2020 року № 01-13/21 мати виконує свої батьківські обов`язки в повній мірі, підтримує зв`язок з вихователем з питань виховання та розвитку дитини, приймає активну участь у виховних закладах за участю доньки. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 25 лютого 2020 року службою були обстежені умови проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На час обстеження в квартирі створені належні санітарно-гігієнічні умови для спілкування бабусі з онукою. Згідно довідок КЗ «Новомосковський міський центр» від 27 вересня 2019 року № 161 та № 209, позивач [PERSON] не перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та психіатра. За місцем проживання характеризується позитивно. Висновком органу опіки та піклування встановлено, що бабуся дитини [PERSON] висловлює бажання приймати участь у вихованні онуки [PERSON] та спілкуватися з нею та вважає, що лише діючи миром, а не протистоянням сторін, можливо забезпечити фактор стабільності, який надасть можливість дитині нормально розвиватись та забезпечувати психологічно комфортні умови для її повноцінного виховання та розвитку. Мати дитини повинна надати можливість бабусі підтримувати її місце в житті дитини, яке вона займала та прагне займати, що буде відповідати гармонійному розвитку дитини та її інтересам. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області від 12 червня 2020 року за вих. № 991/0/2-20, орган опіки та піклування вважає за доцільним встановити такий порядок участі [PERSON] у вихованні онуки \~ [PERSON] ,\~ [INFO] , та спілкуванні з нею, а саме: -з 01 вересня до 31 травня щороку кожну 2 та 4 неділю місяця з 09.00 год. по 18.00 год. або в будь-який інший час за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] ; -з 01 червня по 31 серпня щороку кожну 1 та 3 неділю місяця з п`ятниці 17.00 год. до 14.00 год. суботи за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без присутності матері [PERSON] або в будь-який інший час за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] ; -щорічно в день, наступний після дня народження дитини, 11 жовтня зустрічатись з онукою [PERSON] , [INFO] за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у наступному порядку з 16.00 год. до 20.00 год., якщо цей день припадає на робочий день, то днем спілкування вважати наступним за цим днем вихідний, або в будь-який інший час за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] . Судом не встановлено жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про негативну поведінку позивача щодо онуки. Графік спілкування має бути визначений із врахуванням інтересів дитини та має бути таким, що не порушує режиму дня та в майбутньому навчання дитини, не відриватиме її від нормального, звичайного для неї середовища та не заважатиме нормальному її існуванню. Оцінивши надані учасниками справи письмові докази, встановивши взаємовідносини між сторонами, з огляду на вік дитини, який дозволяє їй усвідомити і висловити своє бажання чи небажання до вчинення певних дій, у тому числі і в частині спілкування з бабою, дідом, батьком та іншими членами сім`ї, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд приходить висновку, що у даному випадку слід встановити порядок та способи участі баби у вихованні онуки, встановлений органом опіки та піклування. На думку суду, такий порядок спілкування відновить порушене право позивача на участь у вихованні онуки, відповідатиме найкращим інтересам малолітньої дитини та сприятиме збереженню сімейного зв`язку [PERSON] , [INFO] з родичами по лінії батька. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач має негативний вплив на онуку, суд не встановив будь-яких обставин, які виключають самостійне, без присутності матері, спілкування позивача з онукою, а також, що таке спілкування якимось чином може зашкодити інтересам дитини, негативно вплинути на її психологічний та фізичний стан. На переконання суду, встановлений органом опіки та піклування порядок спілкування є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримці зв`язків з родичами. Дотримано розумного балансу на участь у вихованні дитини її бабцею, як членом її сім`ї, якій надано таке право - з дотриманням принципу максимально можливого урахування інтересів дитини, який закріплено\~СК України\~та Конвенцією про права дитини. Суд роз`яснює, що сторони з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial