Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

25 червня 2019 року [PERSON] звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу позивач посилається на те, що 03 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований в той же день Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. У шлюбі у подружжя народилося троє дітей: син [PERSON] - [INFO] , доньки [PERSON] та [PERSON] - [INFO] . Проте, подружнє життя не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На теперішній час подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вважає, що за таких умов, шлюб необхідно розірвати. У відзиві на позов відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу. У судовому засіданні представник позивача, посилаючись на норми ч. 3 ст. 259 ЦПК України, заявив клопотання про розгляд позовних вимог про розірвання шлюбу у підготовчому засіданні, посилаючись на те, що в цій частині відповідач визнає позовні вимоги. У решті позовних вимог просив продовжити слухання справи. Представник відповідача не заперечував проти вирішення вимог в частині розірвання шлюбу у підготовчому засіданні. Приписами ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об`єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що 03 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 03.09.2010. У шлюбі у подружжя народилося троє дітей: син [PERSON] - [INFO] , доньки [PERSON] та [PERSON] -10.11.2016. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст. 112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені обставини та докази, суд приходить до висновку про можливість ухвалити часткове рішення щодо вимог про розірвання шлюбу та продовжити провадження в частині невирішених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved