Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

26.11.2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно, набуте в період шлюбу, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобілю Mercedes Benz Vito 111 CDI, державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску. 08.01.2019 року [PERSON] було подано уточнену позовну заяву, в якій позивач просила визнати майно - Mercedes Benz Vito 111 CDI, державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску, її особистою приватною власністю. [PERSON] зазначила, що 18.03.2011 року вона уклала шлюб із [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Під час зареєстрованого з відповідачем шлюбу [PERSON] придбала автомобіль Mercedes Benz Vito 111 CDI, державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску, право власності на який був оформлений на ім`я [PERSON] Позивач стверджує, що зазначений автомобіль, як і інше майно, придбане за час шлюбу з відповідачем, вона придбала за кошти, які належали їй особисто. Так, спірний автомобіль було придбано за 10000 доларів США. Кошти на придбання автомобілю належали [PERSON] , які вона отримала від продажу належного їй автомобілю BMW Х5 2993, реєстраційний номер [NUMBER] , який позивач продала менше ніж за місяць до придбання автомобілю Mercedes Benz Vito 111 CDI, a саме 29.09.2017 року за 20000 доларів США. Після продажу автомобілю BMW Х5 2993, реєстраційний номер [NUMBER] , відповідач без відома [PERSON] придбав автомобіль Mercedes Benz Vito 111 CDI, державний номерний знак [NUMBER] , за її особисті кошти та оформив право власності на своє ім`я. При цьому, спочатку позивач проти оформлення права власності на ім`я відповідача не заперечувала, оскільки вони були подружжям, проте в подальшому сімейні відносини погіршилися. Також, [PERSON] вказувала на те, що відповідач за час сімейного життя ніде не працював, не мав доходів, отже, не мав змоги самостійно придбати вказаний вище автомобіль. Натомість позивач була власником численного нерухомого майна - квартир, частина з цього майна була придбана нею до реєстрації шлюбу з відповідачем, частина під час зареєстрованого шлюбу за особисті кошти. Зазначене нерухоме майно було позивачем відчужено, а кошти частково витрачені на придбання іншого майна, частина з якого була, за наполяганням відповідача, оформлена на його ім`я. Оскільки в добровільному порядку спір вирішити не має можливості, [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] проти позовної заяви [PERSON] заперечували, надавши відзив, в якому вказано, що спірний автомобіль Mercedes Benz Vito 111 CDI, державний номерний знак [NUMBER] , був придбаний за спільні кошти подружжя, а саме за рахунок реалізації автомобілю BMW Х5 2993, реєстраційний номер [NUMBER] , який також був придбаний за спільні кошти сторін. Так, [PERSON] дійсно офіційно не був працевлаштований, однак постійно працював та отримував винагороду. Крім того, [PERSON] не обґрунтовано суму ціни позову. Позивачем взагалі не надано жодних доказів в обґрунтування своїх вимог. На підставі викладеного, [PERSON] та його представник [PERSON] просили відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] в повному обсязі. Крім того, 02.04.2019 року [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання права власності на майно придбане в період шлюбу, в якому [PERSON] просив в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на автомобіль Mercedes Benz Vito 111 CDI, державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску, з виплатою [PERSON] грошової компенсації за 1/2 частину вказаного автомобіля у розмірі 24600 грн. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що в період шлюбу, а саме 12.10.2012 року [PERSON] та [PERSON] за рахунок спільних коштів було придбано автомобіль BMW Х5 2993, державний номерний знак [NUMBER] , зареєстрований на ім`я відповідача [PERSON] , оскільки на той момент на ім`я позивача за зустрічним позовом було зареєстровано інший автомобіль - Mersedes Benz, державний номерний знак [NUMBER] . 29.09.2017 року автомобіль BMW Х5 2993 був проданий подружжям за 350000 грн. на підставі Договору купівлі-продажу. За рахунок виручених від продажу автомобіля BMW Х5 2993 грошових коштів сторонами був 20.10.2017 року придбаний спірний автомобіль Mersedes Benz Vito 111 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , за 49200 грн. Оскільки спірний автомобіль був придбаний подружжям в період шлюбу за рахунок загальних грошових коштів він належить їм на праві спільної сумісної власності. Автомобіль є неподільною річчю та за [PERSON] належить визнати право власності, оскільки з моменту його придбання та по даний час саме відповідач за первісним позовом користується вказаним майном. Так, [PERSON] здійснює придбання запчастин на автомобіль, [PERSON] не має навиків водіння, крім того, позивач за зустрічним позовом стверджує, що автомобіль йому необхідний для надання допомоги по догляду за його хворим, похилого віку батьком. [PERSON] заперечувала проти задоволення зустрічного позову, вказуючи на його необґрунтованість, [PERSON] не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів, обставини, викладені в зустрічній позовній заяві не відповідають дійсності. Проте, [PERSON] зазначила, що у разі, якщо суд дійде висновку про те, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, [PERSON] погоджується на відшкодування 1/2 частини автомобіля із розрахунку його вартості, наданого позивачем за первісним позовом, або із визначенням ідеальних часток за сторонами. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] на задоволенні первісних позовних вимог наполягала, у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] просили відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] просили задовольнити позовні вимоги [PERSON] та відмовити у задоволенні вимог [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 18.03.2011 року по 13.12.2018 року, який рішенням Зміївського районного суду Харківської області було розірвано (а.с. 6). З матеріалів справи, а саме копії Акту огляду реалізованого транспортного засобу від 20.10.2017 року та копії Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 20.10.2017 року, вбачається, що [PERSON] придбав автомобіль Mercedes Benz Vito 111 CDI, державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску. Свідоцтво про реєстрації вказаного транспортного засобу було видано на ім`я [PERSON] (а.с. 7, 155, 156-157). Таким чином, вказаний автомобіль було придбано в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 цього ж Кодексу визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. При цьому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Предметом позову [PERSON] є визнання автомобілю Mercedes Benz Vito 111 CDI, державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску, її особистою приватною власністю, оскільки вказане майно було придбано нею за її особисті кошти. Норми СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Підпунктами 23-25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною власністю чи особистою приватною власністю з`ясуванню підлягають, як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання. Так, на підтвердження своїх доводів [PERSON] надано суду наступні докази. З копій Інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що [PERSON] , яка перебувала у зареєстрованих шлюбах та змінювала свої прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » та « [PERSON] » на « [PERSON] », була власником нерухомого майна - частка в квартирі [ADDRESS] , як [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] (а.с. 74-75, 76-84, 85-86, 87-89). Від реалізації вказаного майна [PERSON] отримувала дохід, який частко витрачала на придбання іншого майна. Так, 29.08.2008 року [PERSON] (на той момент позивач мала прізвище « [PERSON] було продано квартиру [ADDRESS] за 425920 грн. (а.с. 193, 194) В рахунок отриманих коштів [PERSON] було придбано автомобіль BMW Х5 2993, реєстраційний номер [NUMBER] , який було зареєстровано на ім`я позивача за первісним позовом (а.с. 70) 29.09.2017 року автомобіль BMW Х5 2993, реєстраційний номер [NUMBER] , був реалізований [PERSON] На момент відчуження автомобілю, в ході огляду вказаного транспортного засобу його вартість була встановлена у розмірі 350000 грн. (а.с. 70, 161) Як зазначалося вище 20.10.2017 року було придбано автомобіль Mercedes Benz Vito 111 CDI, державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску, право власності на який було зареєстровано на ім`я [PERSON] В той же час, [PERSON] надано суду докази відсутності у [PERSON] достатнього доходу для придбання спірного автомобілю. Зокрема, з копії трудової книжки відповідача за первісним позовом вбачається, що він припинив свою трудову діяльність у 2011 році (а.с. 71-73). Факт відсутності офіційного працевлаштування не заперечувався самим [PERSON] . Крім того, за інформацією ГУ ДФС у Харківській області від 22.05.2019 року вих. № 15917/9/20-40-08-04-10 у [PERSON] за період з 01.04.2011 року по 31.12.2017 року відсутній будь-який дохід. Надана [PERSON] копія виписки з його карткового рахунку не відображає дійсний матеріальний стан відповідача та не є доказом отримання ним доходу в розмірі, достатньому для придбання автомобілю Mercedes Benz Vito 111 CDI, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 199-205). В той же час, [PERSON] не надано суду інших належних та достатніх доказів на підтвердження його матеріального стану, із зазначенням джерела доходу та можливість придбання спірного автомобілю. У судовому засіданні було відтворено звукозапис бесіди [PERSON] та [PERSON] , який наданий в якості доказу позивачем [PERSON] , на якому сторони обговорюють питання придбання спірного автомобіля саме за кошти позивача за первісним позовом та факт реєстрації права власності на автомобіль за [PERSON] . В ході надання пояснень [PERSON] не спростовував той факт, що вказана розмова відбулася між ним та [PERSON] , однак, звернув увагу на те, що суть розмови відображена на диску не в повному обсязі. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення позову [PERSON] , оскільки позивачем обґрунтовано та підтверджено належними і допустимими доказами, що спірне майно - автомобіль Mercedes Benz Vito 111 CDI, державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску, придбано саме за її особисті кошти. При цьому, зазначені в зустрічному позові доводи ґрунтуються лише на презумпції, закріпленій в ст. 60 СК України щодо належності придбаного у шлюбі майна, однак вказане спростовано в судовому засіданні [PERSON] , яка довела рядом доказів факт придбання спірного майна за її особисті гроші, отримані внаслідок відчуження належного їй нерухомого майна. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006р.). Враховуючи викладене, зважаючи на обставини укладення договору купівлі-продажу спірного майна, час укладення договору - через місяць після продажу автомобіля BMW Х5 2993, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість спірного майна, а також факт того, що [PERSON] не мав достатніх особистих коштів для придбання автомобілю, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, позов [PERSON] . З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] у зв`язку з її недоведеністю. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] , суд, окрім того, враховує, що ним не вчинено дій щодо внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України, яка від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. У пункті 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статті 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2565цс16 вказується, що в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Така умова дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми для відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку - технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою. [PERSON] не надано суду жодних доказів внесення ним на депозитний рахунок суду суми грошової компенсації за 1/2 частину автомобілю Mercedes Benz Vito 111 CDI 2148, державний номерний знак [NUMBER] . Крім того, [PERSON] не погоджувалась з вартістю спірного майна, визначеною відповідачем за первісним позовом. На підставі вищенаведеного, врахувавши той факт, що [PERSON] не виконані належним чином вимоги закону, а саме не внесено на депозитний рахунок суду суму грошової компенсації за частку позивачки за первісним позовом, крім того, судом встановлено, що спірний автомобіль є особистою приватною власністю [PERSON] суд відмовляє у задоволенні зустрічної позовної заяви. З відповідача [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1450 грн.

Outcome: approved