Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

25.04.2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 02.06.2008 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-14063-020608, відповідно до якого Банк надав відповідачці кредитні кошти в розмірі 2 505 грн. 00 коп. на строк до 01.06.2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а також щомісячної плати за ведення кредитної справи в розмірі 2 %. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідачка, незважаючи на це, порушила його, оскільки, своєчасно не погашала кредит та не сплачувала відсотки за користування ним, щомісячну плату за ведення кредитної справи (комісію), внаслідок чого станом на 22.02.2014 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 2 116 грн. 44 коп., з яких 1 665 грн. 48 коп. - заборгованість за кредитом, 0 грн. 06 коп. - заборгованість за процентами, 450 грн. 90 коп. - заборгованість за комісією. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги Банку не визнала, посилаючись на сплив позовної давності для пред'явлення вимог Банку, які випливають з кредитного договору № 001-14063-020608 від 02.06.2008 року. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, ст. 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Разом з тим, за правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Як встановлено в судовому засіданні 02.06.2008 року між ТОВ «Комерційний Банк Дельта» (правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] було укладено в письмовій формі договір № 001-14063-020608, в якому сторони узгодили всі його умови. З договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що Банк зобов'язався видати позичальнику кредитні кошти в розмірі 2 505 грн. 00 коп. на строк до 01.06.2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а також щомісячної комісії (плата за ведення кредитної справи) в розмірі 2 %. Банк виконав свої зобов'язання належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти, в розмірі передбаченим договором. Проте, відповідачка свої зобов'язання за договором належним чином не виконала, в зв'язку з чим, за розрахунками позивача, станом на 22.02.2014 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 2 116 грн. 44 коп., з яких 1 665 грн. 48 коп. - заборгованість за кредитом, 0 грн. 06 коп. - заборгованість за процентами, 450 грн. 90 коп. - заборгованість за комісією. Також матеріали справи вказують на те, що останній платіж відповідачка [PERSON] здійснила 22.10.2008 року в розмірі 310 грн. 00 коп., які було зараховано в порядку погашення обумовлених кредитом платежів. З цього часу виникла прострочена заборгованість за кредитом. Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'являти вимогу про виконання зобов'язання. Отже, на момент звернення Банку до суду 25.04.2014 року з позовом про стягнення заборгованості за вказаним споживчим кредитом, трирічний строк, в межах якого Банк може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплинув. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Проте, Банком відповідних заяв не було надано, а також не встановлені такі поважні причини й при розгляді справи.

Outcome: dismissed