Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

25.08.2020 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що [INFO] в м. Миколаїв\~помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне\~майно, що,\~зокрема,\~складається з\~земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в межах території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області площею 5,8465 га, кадастровий номер 4825480800:01:000:0091, та 2,2944 га, кадастровий номер 4825480800:01:000:0090. Право власності посвідчувалось державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 548866 від 02.09.2009 року. 03.04.2013\~року [PERSON] склав заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А., реєстровий номер 1326, згідно умов якого [PERSON] є спадкоємцем вказаних вище земельних\~ділянок. Отже, [PERSON] \~є єдиним спадкоємцем за заповітом зазначених земельних ділянок. Позивач у встановленому законодавством порядку, подала заяву до Другої первомайської\~державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, про що отримала Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи. Але у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки\~для ведення товарного сільськогосподарського виробництва нотаріусом [PERSON] було відмовлено. Так, 21.08.2020 року нотаріусом було винесено постанову, якою роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки неможливо, оскільки було з`ясовано наявність іншого заповіту, згідно якого все своє майно померлий заповів доньці [PERSON] . При з`ясуванні даних обставин було з`ясовано, що перед смертю, в 2019 році, [PERSON] залишив заповіт, відповідно до умов якого заповів своє\~ майно, без його конкретного визначення, доньці. В подальшому, при спілкування з донькою померлого було з`ясовано, що [PERSON] вважав, що вже не має права на земельні ділянки, оскільки вже заповів їх позивачці, і враховуючи певний обсяг спадкового майна квартиру та інше рухоме та нерухоме майно, вирішив скласти заповіт. Також, враховуючи його стан здоров`я, заповіт було посвідчено при участі свідків та підписано на прохання [PERSON] іншою особою. Крім того, відповідач не має намірів отримати у спадок зазначені земельні ділянки, оскільки за життя її батько заповів їх позивачці, про відповідач достовірно відомо. Право власності на земельні ділянки належало померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку\~серії ЯА\~№ 548866 від 02.09.2005 року, про що свідчить копія вказаного державного акту. З підстав, зазначених вище, [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки за заповітом, тому єдиним правовим способом захисту її законних прав та інтересів є звернення до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані\~в межах території Грушівської\~сільської ради Первомайського району Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом після смерті\~ [PERSON] . Представник позивача надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Від [PERSON] на адресу суду надійшла заява, у якій вона просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1, 4\~ст. 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3\~статті 200 ЦПК України\~визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , згідно заповіту посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. 03.04.2013 р., реєстровий номер 1326, є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] в\~м.\~Миколаїв (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 17.01.2020 р.). Згідно вказаного заповіту він заповідав позивачці\~земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області площею 5,8465 га, кадастровий номер 4825480800:01:000:0091, та 2,2944 га, кадастровий номер 4825480800:01:000:0090. У видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки\~для ведення товарного сільськогосподарського виробництва нотаріусом [PERSON] було відмовлено, оскільки було з`ясовано наявність іншого заповіту, згідно якого все своє майно померлий заповів доньці [PERSON] , яка є відповідачем по справі. Відповідачка не має намірів отримати у спадок зазначені земельні ділянки, оскільки за життя її батько заповів їх позивачці, про що їй достовірно відомо. Право власності на земельні ділянки належало померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку\~серії ЯА\~№ 548866 від 02.09.2005 року. Згідно відповіді з нотаріальної контори відомо, що свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавались. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved