Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

24.12.2020 позивач [PERSON] звернувсь до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1/5 частини з всіх доходів відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є батьком відповідача [PERSON] який є повнолітнім та має свій дохід. Через чисельні захворювання він фактично втратив можливість себе забезпечувати. Отримує мінімальну заробітну плату, якої не вистачає на лікування. Земельних ділянок на праві власності він не має. У 2013 році йому видалили пахову грижу, в 2015 році він травмував руку, після чого вона на функціонує, потрібна операція, на яку він отримав направлення, але коштів на це нема. Зазначив, що в період проживання від сина окремо він справно сплачував аліменти на його утримання, а тепер потребує допомоги від нього на операцію, тому звернувся до суду з даним позовом. 18 січня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 22 березня 2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги вважає необґрунтованими та просить відмовити в їх задоволенні, оскільки позивач є працездатною особою, має мінімальний дохід та ухилявся від сплати аліментів на утримання сина. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Також, просив врахувати, що на даний час він звільнився з роботи, тому що отримував малу заробітну плату, а нову роботу знайти не може внаслідок незадовільного стану здоров`я. Тобто, доходу не має. Крім того, його дружина є чорнобильцем, постійно хворіє, потребує допомоги. Її доходом є лише мінімальна пенсія за віком, якої не вистачає на лікування. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, у задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у відзиві, оскільки відповідач [PERSON] нещодавно закінчив строкову службу у військовій частині, де отримував мізерний дохід. Суд, заслухавши доводи учасників справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Стаття 51 Конституції України\~встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Ця моральна норма була спочатку зафіксована на конституційному рівні, а потім знайшла своє відображення в\~Сімейному кодексу України. Безсумнівно, неможливо змусити дорослих повнолітніх дітей любити і поважати своїх батьків. [PERSON] , доброта, порядність, чесність є етичними поняттями, а не юридичними. Тим не менш потрібно пам`ятати, що однією з основних цілей регулювання сімейних відносин відповідно до частини 2\~статті 1 Сімейного кодексу України\~є утвердження почуття обов`язку перед батьками. Відповідно до частин 1, 3\~статті 172 Сімейного кодексу України, дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Нормами\~статті 202 Сімейного кодексу України\~визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Таким чином, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обов`язок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід тощо. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] , [INFO] є сином позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження /а.с. 4/. Згідно довідки Куцеволівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області позивач [PERSON] входить до складу сім`ї [PERSON] як чоловік, зареєстрований та проживає по [ADDRESS] /а.с. 5/. Згідно довідки від 07.02.2019 [PERSON] працює в ТОВ «Сокіл Полтавщина 2016» з 02.01.2019, займає посаду охоронника, його дохід за період з 02.01.2019 по 31.01.2019 склав 4200 грн. /а.с. 9/. Відповідно до запису № 45 в Трудовій книжці серії [NUMBER] [PERSON] 16.03.2021 звільнений з посади за угодою сторін, на підставі наказу № 15-К від 15.03.2021 /а.с. 110/. Згідно наданих позивачем медичних довідок та виписок з медичних карток за період з 2013 по 2021 роки вбачається, що він неодноразово звертався за медичною допомогою, перебував на амбулаторному лікуванні та переніс операцію в 2013 році /а.с. 14-17/. Але, в березні 2021 року йому виповнилося 57 років, тому, згідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування він є працездатною особою, оскільки не досяг пенсійного віку, який складає 60 років. Також, позивач не надав суду доказів того, що він є особою з інвалідністю або має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до пункту 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Згідно\~статті 205 Сімейного кодексу України\~суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно довідки № 559 від 19.04.2021 відповідач [PERSON] за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 отримував грошове або майнове забезпечення у військовій частині [NUMBER] в наступному розмірі: 1 квартал 2020 року 1621,41 грн., ІІ квартал 2020 року - 1621,41 грн., ІІІ квартал 2020 року 2119,58 грн., ІV квартал 2020 року 5000,94 грн., звільнений 26.11.2020 /а.с. 113/. Суд наголошує, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених\~ЦПК України\~(ч. 2\~ст. 13 ЦПК України). Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2\~статті 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч. ч. 1, 2, 8\~статті 83 ЦПК України\~визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно ч. 1 ст. 203 СК України син, дочка крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Так, судом встановлено, що позивач є працездатним, був працевлаштований, мав мінімальний але стабільний дохід, проте він прийняв рішення про звільнення з місця роботи. Доказів своєї непрацездатності суду не надав. Натомість, відповідач протягом минулого року перебував на військовій службі та доходу практично не мав. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слід відмовити.

Outcome: dismissed