Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

26 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ТОВ «Агро-Простор», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Ростіслава Олександровича про визнання договору недійсним. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вона є власником паркувального місця [NUMBER] в будинку [ADDRESS]. 15 листопада 2015 року в процесі перевірки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вона дізналася, що 05.09.2015 року за рішенням приватного нотаріусаДніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О. належне їй на праві власності паркувальне місце [NUMBER] в будинку [ADDRESS] було зареєстроване за новим власником - ТОВ «Агро-Простор». Підставою для виникнення у нового власника права власності на вказане парк кувальне місце став договір купівлі-продажу за № 1715 від 05.09.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О. Зазначає, що вона ні особисто, ні через представника не укладала вказаного договору та не мала наміру вчиняти щодо свого паркувального місця жодного правочину. На підставі вищевикладеного позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 05.09.2015 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О. та зареєстрований в нотаріальному реєстрі вчинених нотаріальних дій за № 1715, на підставі якого ТОВ «Агро-Простор» (код ЄДРПОУ 36496281) набуло право власності на паркувальне місце [NUMBER] у приміщенні 214, що знаходиться в будинку [ADDRESS]. 07 квітня 2016 року позивач надав клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON], оскільки останній на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року у справі № 200/6192/15-ц набув право власності та зареєстрував право власності на паркувальне місце [NUMBER] в будинку [ADDRESS], та в подальшому його право власності було припинено 05.09.2015 року в зв'язку з реєстрацією цього права за ТОВ «Агро-Простор» на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2015 року. Ухвалою суду від 07.04.2016 року залучено [PERSON] до участі у справі в якості співвідповідача. Ухвалою суду від 31.10.2017 року позовні вимоги до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Ростіслава Олександровича, за клопотанням представника позивача, залишено без розгляду та залучено як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач ТОВ «Агро-Простор» не з'явився, належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, причину неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, причину неявки суду не повідомив. Третя особа в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків показань свідків, письмових доказів речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що [PERSON] набула права власності на паркувальне місце [NUMBER] в будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 24.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 47412378 від 11.11.2015 року. 29 липня 2015 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. був внесений запис № 10605228 про право власності [PERSON] на об'єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 691555912101 паркувальне місце [NUMBER] в будинку [ADDRESS], приміщення 214 у м. Дніпропетровську. Підставою виникнення права власності стала ухвала суду, видана 21.05.2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська (суддя Циганков В.О.), справа №200/6192/15-ц провадження №2/200/2051/15. Право власності [PERSON] на вказаний об'єкт нерухомості припинено 05.09.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О. на підставі рішення за індексним номером 24185225. 05 вересня 2015 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О. був внесений запис № 11056349 про право власності ТОВ «Агро-Простор» на об'єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 691555912101 паркувальне місце [NUMBER] в будинку [ADDRESS], приміщення 214 у м. Дніпропетровську. Підставою виникнення у ТОВ «Агро-Простор» права власності став договір купівлі-продажу паркувального місця, серія та номер 1715, виданий 05.09.2015 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О. Крім того, на запит суду приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О. надано копію договору договір купівлі-продажу паркувального місця від 05.09.2015 року, укладеного між [PERSON], від імені якого діє [PERSON] (продавець) та ТОВ «Агро-Простор», від імені якого діє [PERSON] (покупець), згідно з яким продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність придатне для використання за призначенням паркувальне місце 4, що знаходиться за адресою [ADDRESS], приміщення 214. Згідно п.2 договору купівлі-продажу, вказане паркувальне місце належить продавцю на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року у справі № 200/6192/15-ц. В матеріалах справи наявна копія ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015р. у справі №200/6192/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Вказаною ухвалою визнав мирову угоду, відповідно до якої, [PERSON] зобов'язалась визнати за [PERSON] право власності на перелічені в ухвалі обєкти нерухомості, серед яких є паркувальне місце 4 загальною площею 23,9 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язався не пред'являти [PERSON] в подальшому вимоги щодо повернення грошової суми в розмірі 1850000,00 грн. за договором позики від 01.11.2009 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року у справі №200/6192/15-ц скасована, справу повернуто до того ж суду для повторного розгляду заяви щодо мирової угоди. Під час повторного розгляду справи, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2016 року провадження у справі №200/6192/15-ц закрито. Зі змісту даної ухвали вбачається, що в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він договір позики з [PERSON] ніколи не укладав, позовну заяву до [PERSON] про стягнення боргу у сумі 1850000,00 грн. не складав, не підписував і з такою позовною заявою до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ніколи не звертався, в зв`язку з чим відмовився від даного позову та просив закрити провадження у справі. З листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 09.10.2015 року за №122/01-16 вбачається, що вона не посвідчувала договір позики між [PERSON] та [PERSON] від 01.11.2009 року, нею 01 листопада 2009 року жодної нотаріальної дії не вчинялось, її підпис та печатку підроблено. Крім того, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2016 року у справі № 804/14416/15 за адміністративним позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М., третя особа - [PERSON] про визнання протиправними та скасування рішень, визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. від 29.07.2015 року за індексним номером 23235521, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.07.2015 року внесений запис за № 10605228 про реєстрацію за [PERSON] права власності на паркувальне місце [NUMBER] в будинку [ADDRESS], приміщення 214 у м. Дніпропетровську. Вказана постанова суду набрала законної сили. Крім того, за фактом заволодіння невстановленими особами майном позивача за його заявою 12.10.2015р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відповідні відомості та розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №42015040000000811, що підтверджується листом прокуратури Дніпропетровської області від 16.10.2015 року, витягом з кримінального провадження від 19.10.2015 року, постановою про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 05.11.2015 року, винесеною старшим групи прокурорів у кримінальних провадженнях І. Солдатовим. За нормами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Матеріалами справи встановлено, що судове рішення, яке стало підставою для реєстрації за [PERSON] права власності на спірний об'єкт нерухомості, скасоване, отже [PERSON] не був власником вказаного майна, та відповідно, не мав права продажу. Відповідно до ст. 203 ЦК України, Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, оскільки судом встановлено, що у [PERSON] були відсутні законні підстави для набуття у свою власність паркувального місця [NUMBER], яке він в подальшому відчужив за спірним договором купівлі-продажу від 05.09.2015 року, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу квартири від 05.09.2015 року був укладений [PERSON] з ТОВ «Агро-Простор» поза межами своєї цивільної дієздатності, що не відповідає закріпленій в ч. 2 ст. 203 ЦК України вимозі, додержання якої є необхідною умовою для чинності правочину. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що спірний договір купівлі-продажу від 05.09.2015 року був укладений від імені продавця [PERSON] його представником за довіреністю [PERSON]. Разом з тим, зі Статуту ТОВ «Агро-Простор» вбачається, що [PERSON] на дату укладення спірного договору був одночасно учасником з часткою 100% у статутному капіталі товариства ТОВ «Агро-Простор» та його керівником, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Тобто, фактично [PERSON], діючи в якості представника [PERSON], відчужив паркувальне місце по спірному договору купівлі-продажу на користь підконтрольного йому ТОВ «Агро-Простор», що рівнозначне вчиненню правочину представником у своїх інтересах. Відповідно до ч.3 ст. 238 ЦПК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Як убачається з матеріалів справи, договір купівлі-продажу від 09 вересня 2015 р. фактично укладений між [PERSON], який є представником [PERSON], і ТОВ «Агро-Простор», директором якого є [PERSON] тобто у власних інтересах. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась [PERSON] як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що укладений відповідачами договір купівлі-продажу від 05.09.2015 року, має бути визнаний недійсним як такий, що укладений з порушенням ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Outcome: approved