Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

25.10.2019 року АТ КБ «Приватбанк» пред`явив позов до [PERSON] і просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 84 757,12 грн. за кредитним договором № б/н від 10.01.2007 р., стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обгрунтування позовоу посилається на ті обставини, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.01.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті. Умови договору відповідачем не виконувалися належним чином, що привело до того, що виникла заборгованість, яка станом на 31.08.2019 рік становить 84 757 грн. 12 коп. та складається з: -3801, 08 грн. -заборгованість за кредитом, -76343,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -100 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -а також штрафи: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 4012, 24 грн. Просив позов задовольнити. Відповідно до ч.4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Згідно ч.1 ст. 276 ЦПК України, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній. Ухвалою судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2019 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач [PERSON] отримала вищевказану ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами 11.01.2020 року, однак, станом на 31.03.2020 року, відзиву на позовну заяву суду не надала, а тому у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача по дорученню Чепіга Д. О. звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі, а також у клопотанні зазначив, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Оскільки відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, нею не подано заяви про незгоду на розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також не подано відзиву на позов, тому судом ухвалено розглядати справу в порядку заочного розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ ПриватБанк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим був укладений договір № б/н від 10.01.2007 року (а.с.10), згідно якого отримала кредит у розмірі 3900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а сааме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 31.08.2019 рік має заборгованість перед банком, яка становить - 84 757 грн. 12 коп. та складається з: -3801, 08 грн. -заборгованість за кредитом, -76343,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -100 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -а також штрафи: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 4012, 24 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-8). У разі невиконання зобов`язань за договором відповідно до пунктів умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, нараховується штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 5.1. договору, даний договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений законом строк. Згідно з ч.2 ст. 651 ЦК України та ст. 1052 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором. Вимоги позивача не були виконані відповідачем та повного погашення на підставі договору не відбулось. Таким чином, загальна заборгованість по кредитному договору разом з заборгованістю за тілом кредиту, заборгованості по процентам за користування кредитом; заборгованістю за комісією та пенею, штрафами станом на 31.08.2019 р. складає 84 757 грн. 12 коп. Врахувавши наведене, суд вважає доведеним той факт, що відповідачем порушено умови кредитного договору. Згідно ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені (комісії) як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань. Пеня і комісія є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15. З урахуванням прямої дії норми ст. 61 Конституції України суд вважає необхідним позовні вимоги у частині стягнення подвійного виду неустойки (пені та комісії) задовольнити частково, виключити стягнення пені та комісії із відповідача. Відповідно до висновків, що містяться у абз. 3 п. п. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 р. N 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг, відповідно до яких держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг. З урахуванням цих підстав, на засадах розумності і пропорційності, враховуючи розмір отриманого позивачем кредиту, період та розрахунок нарахування пені одночасно з комісією, а також здійснені відповідачем періодичні погашення заборгованості, з метою дотримання рівності прав та інтересів учасників справи, суд вважає, що у задоволенні вимог щодо стягнення пені та комісії, штрафів слід відмовити. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 10.01.2007 року доведені та підлягають задоволенню в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 3801,08 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 11.01.2007р. по 31.08.2019 р в розмірі 76343,80 грн. Отже, ч.3 ст. 551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ст. 12 ЦПК України, щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. (платіжні доручення, а.с.1). На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 525, 526, 551, 554, 610-612, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial