overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

26.04.2017 року ПАТ Миколаївобленерго звернулося до суду із позовом до відповідачів про стягнення з них в солідарному порядку боргу за недораховану електроенергію в сумі 5139 грн. 15 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON], які проживають за адресою: [INFO], є споживачами електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго». За вказаною адресою оформлено особовий рахунок (укладено договір) № 0601179. 12.01.2017 року представниками ПАТ «Миколаївобленерго» при здійсненні технічної перевірки дотримання вимог діючих [PERSON] було встановлено порушення відповідачем [PERSON] користування електроенергією для населення, а саме: «Самовіьне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника відкритою електропроводкою поза приладом обліку з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді, після відключення у відповідності до п.27 [PERSON]. Порушення п.42 [PERSON]». За вказаним порушенням було складено Акт № S-5715, який підписаний контролерами. Споживач [PERSON] відмовилась від підпису, про що є помітка в Акті. 21.02.2017 року комісією, яка була проведена без участі споживача, прийнято рішення, що в результаті порушення відповідачем [PERSON] було нанесено збитків в розмірі 5139 грн. 15 коп., що є реальною спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченої електроенергією. Розрахунок боргу проведений період з 13.07.2016 р. по 12.01.2017 р. Загальна сума боргу вказана позивачем становить 5139 грн. 15 коп. Проте, на теперішній час сума заборгованості відповідачами не сплачена. Відповідно до ч.4 ст. 26 ЗУ «Про енергетику», споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 525, 526,1166, 1193 ЦК України, «[PERSON] споживання електроенергії для населення», суд дійшов висновку, що пред′явлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. - в рівних частинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

26.04.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача\~ - [PERSON] селищної ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на земельну ділянку\~ в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що мати позивача [PERSON] померла 30.08.1998 року і після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,3629 га., що розташована на території [PERSON] селищної ради,\~ Чуднівського району, Житомирської області. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця. У судове засідання позивач не зявилась, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] селищна рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом селищного голови [PERSON], згідно якої [PERSON] селищна рада позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти його задоволення і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту \~ ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

26.04.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 30.06.2009 року, від даного шлюбу мають доньок [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та не порозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини і вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, тому посилаючись на вищевикладене просила розірвати між ним шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився надавсуду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 30.06.2009 року серії [NUMBER] та мають - доньку [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO]( а.с. 3,4). Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

26.04.2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 10.11.2001 року, від спільного життя мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить його інтересам, просив розірвати шлюб. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримав заявлені вимоги, відповідач визнала позов. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 10.11.2001 року (актовий запис № 538). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам, інтересам їхніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

26.04.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує та просить задовольнити, фактично шлюбно- сімейні відносини між ними припинені три роки потому, примирення не можливе. Відповідач звернувся до суду з заявою з проханням слухати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував, заначив що шлюбно- сімейні відносини припинені три роки потому. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.07.2007 року Від шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені три року назад у зв'язку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, сім'я існує формально, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

26.04.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем 22.07.2015 року укладено шлюб, який зареєстровано у Синельниківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №104. З січня 2017 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарства вони не ведуть, проживають окремо. Спору про поділ майна не мають. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе, і тому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилась, але до початку його проведення надала суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, а позов задовольнити. Відповідач [PERSON] перебуває в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», надав суду заяву, в якій зазначив, що позовну заяву отримав, проти позову не заперечує, просить суд розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши у судовому засіданні надані позивачем письмові докази встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 22 липня 2015 року підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії I-КИ №364922, виданого 116.02.2017р. (повторно) Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 22.07.2015 року зроблено запис за №104 (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, спору про поділ майна не мають, примирення між сторонами неможливе, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення\~ст. 61 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейногокодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

26.04.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 27.02.2008 року в сумі 11178 грн 06 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1600 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 27.02.2008 року сторони уклали договір кредиту (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою за користування кредитними коштами 36% річних (далі по тексту - Договір, а. с. 7-13). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2017 року становить 11178 грн 06 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту - 1449 грн 87 грн, заборгованість по сплаті відсотків - 8957 грн 81 коп., штраф - 770 грн 38 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 6 зв.), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

26.04.2017 року позивач звернулась із позовом, в якому просила визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування квартирою №13 в будинку №26 по вул. Корабельній в м. Первомайськ Миколаївської області з 2007 року. Позовні вимоги мотивовані тим, позивач є власником 2/3 частки вказаного житла в якому 28.03.2006 року був зареєстрований відповідач, але в квартирі ніколи не проживав та не проживає до теперішнього часу. Таким чином відповідач більше року не мешкає в квартирі без поважних причин. [PERSON] є власником 1\\3 частки вищевказаної квартири. В судове засідання позивач не зявилась, але надала заяву в якій позов підтримала та просила його задовольнити, справу розглядати у її відсутність, згодна на заочний розгляд справи. [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала заяву в якій позов підтримала та просила його задовольнити, справу розглядати у її відсутність, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання повторно не зявився, заперечень по суті позову та відповідних доказів не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Копіями свідоцтва на право власності на житло, виданого Первомайським міським комітетом ЖКГ 11.11.1997 року (а.с.9), свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2015 року (а.с.7) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.06.2015 року (а.с.8) підтверджено право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] за [PERSON] та 1/3 частка за [PERSON], якій після реєстрації шлюбу 03.11.2001 року присвоєно прізвище «Мірошник» (а.с.6). Із копії будинкової книги (а.с.14-16) та довідки КП «Затишок» (а.с.5) видно, що у вказаній квартирі зареєстрований 28.03.2006 року [PERSON], який згідно акту затвердженого директором КП «Затишок» 31.03.2017 року (а.с.4) не мешкає у вищевказаній квартирі більш 10 років. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст. 405 ч.2 ЦК України передбачає, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. На підставі викладеного, враховуючи відсутність заперечень та відповідних доказів відповідача по суті позову, суд знаходить позовні вимоги доведеними і вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

26.04.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримують в повному обсязі та просить його задовольнити, шлюбно - сімейні відносини припинені з грудня 2016 року. Окрім того, зазначила, що у разі неявки відповідача не заперечує проти постановлення заочного рішення, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]» Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.04.2010 року Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з грудня 2016 року, у зв'язку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

26.04.2017 року позивачка [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON], за яким просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, мотивуючи тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності не направляв, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю, позивачкою [PERSON] Договір про утримання дитини між ними не укладено. Стан здоров'я дитини задовільний. За даними позивачки відповідач працює, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача, в зв'язку з задоволенням позову, в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

26.04.2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають двох дітей малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дітей, але не менш 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Позивачка надала в судове засідання заяву, згідно якої підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлявся, причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач перебувають у шлюбі з 30 серпня 2003 р., від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дітей не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дітей, але не менш 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

26.04.2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 11 вересня 2014 року, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач перебувають у шлюбі з 11 вересня 2014 р., від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved