Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

26 квітня 2021 року [PERSON] звернувсь в суд з позовом до [PERSON] , в якому просив змінити розмір стягнення аліментів з ј частини всіх видів заробітку (доходу) на аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що заочним рішенням Старокостянтинівського райсуду від 19.08.2015р. у справі №683/1256/15-ц з нього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.05.2015р. щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. На момент прийняття судом рішення він офіційно працював, однак пізніше був звільнений з роботи та з часу прийняття судом рішення змінились обставини, а саме позивач вказує, що не має постійного та офіційного доходу, є безробітнім, має невеликі і не постійні доходи від приватних робіт. Позивач звернувсь до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась та від неї не надійшло заяви про відкладення розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що згідно з заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2015р. справа №683/1256/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] щомісячно у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.05.2015р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.4). Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, на обґрунтування позовних вимог позивачем надано світлокопію трудової книжки [NUMBER] , заповненої 23.07.2003р. на ім`я [PERSON] , в які містяться записи від 08.02.2004р. про переведення слюсарясантехніка на ДП «Монтажрем-буд-Городенка-Промналадка», запис від 12.05.2004р. про звільнення з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпПУ за згодою сторін та запис від 25.05.2004р. про розпочаток виплати допомоги по безробіттю (а.с.5-6). З наведено слідує, що на момент ухвалення заочного рішення Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області 19 серпня 2015р. у справі №683/1256/15-ц [PERSON] не працював, а отже його посилання оскільки на ті обставини, що на момент прийняття судом рішення він офіційно працював, однак пізніше був звільнений з роботи та з часу прийняття судом рішення він не має постійного та офіційного доходу, є безробітнім, як на обґрунтування позову не заслуговують на увагу. Також на обґрунтування позовних вимог позивачем надано довідку ст.держвиконавця Коломийського міськрайонного ВДВС №12.13-36/19987 від 31.03.2021р. про наявність у [PERSON] боргу по аліментах станом на 01.04.2021р. в розмірі 1930 грн. (а.с.7). Однак дана довідка ніяким чином не може слугувати підтвердженням позовних вимог позивача, оскільки лише констатує факт наявності у нього заборгованості по сплаті аліментів. Разом з тим, згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З наведеного слідує, що право звертатись з позовом про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду законодавець надав саме одержувачу аліментів, а не платнику. Натомість суд зазначає, що частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. За вищевказаних обставин суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено свої позовні вимоги в суді належними, допустимими доказами, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають оскільки є безпідставними та не доведеними у суді. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed