Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

26 березня 2018 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, в обґрунтування якої посилається на те, що [INFO] у місті Донецьку помер його батько [PERSON], який народився [INFO] у місті Донецьку Донецької області УРСР. Його батьки [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 06 грудня 2002 року, та з тих пір, стосунки заявник з батьком не підтримує. Про смерть батька він дізнався випадково з ЗМІ, зокрема з Інтренет ресурсів. [PERSON] було поховано 20 лютого 2018 року на міському кладовище міста Донецька. Встановлення факту смерті батька заявнику необхідно для проведення реєстрації його смерті на території України та подальшого отримання законного свідоцтва про смерть, що буде створювати правові наслідки на території України та подальшого оформлення своїх спадкових прав, а тому [PERSON] просив суд встановити факт смерті [INFO] у місті Донецьк Донецької області, громадянина України [PERSON] у віці 56 років, [INFO], уродженця УРСР, місто Донецьк, Донецька область. Заявник у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності. Представник Вознесенівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у судове зсідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином телефонограмою. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник суду не надавав. За таких обставин, та враховуючи, що розгляд даної справи відповідно до вимог частини другої статті 317 ЦПК України здійснюється невідкладно, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в зв'язку з наступним. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті, обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цимКодексом. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи, заявник на підтвердження факту смерті [PERSON] надав суду копії фотографій з кладовища, роздруківки з Інтернет сайтів СМІ, що не може свідчити про доведеність вимог заяви. При цьому, судом враховується, що заявником не надано доказів неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, [PERSON] не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-78 ЦПК України на підтвердження своїх вимог щодо смерті батька. Враховуючи те, що із заявою про реєстрацію факту смерті заявник [PERSON] до органу державної реєстрації актів цивільного стану не звертався, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні вимог заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed