Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

26.08.2020 в суд подано позовну заяву [PERSON] з таким обґрунтуванням вимог. Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19.11.2015 розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , а також вирішено стягувати аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей колишнього подружжя з [PERSON] в користь [PERSON] в твердій грошовій сумі по 400 грн щомісячно на кожну дитину. Позивачка зазначила, що [PERSON] не бере участі в утриманні дітей щодо додаткових витрат на їх утримання. Він не має постійного місця праці і одержує мінливий дохід від тимчасових заробітків. Визначений в зазначеному рішенні суду розмір аліментів є меншим від чинного для застосування розміру аліментів на утримання однієї дитини, тобто меншим від 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлений законом. З огляду на викладене і покликаючись на норми сімейного законодавства . [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі твердої грошової суми по 2500 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. 28.09.2020 в суд подано позови [PERSON] до [PERSON] з таким обґрунтуванням вимог. Сторони розірвали шлюб на підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19.11.2015, яке постановлено за ініціативою [PERSON] . Під час шлюбу сторони проживали і були зареєстровані з неповнолітніми дітьми (дочка [PERSON] -2008 р.н., син [PERSON] -2009 р.н., дочка [PERSON] -2012 р.н.) в будинку позивача, який належить йому на праві власності за договором дарування від 27.12.2005, за адресою: [ADDRESS] . У квітні 2019 [PERSON] добровільно змінила місце проживання і стала проживати з співмешканцем в м.Мукачево. У січні 2020 [PERSON] забрала неповнолітніх дітей в місто Мукачево за місцем свого проживання і оформила їх до школи на навчання. 19 серпня 2020 [PERSON] на прохання дітей і за згодою матері [PERSON] забрав дітей на автовокзалі в м.Мукачево куди [PERSON] особисто привезла дітей та передала їх батькові. Діти мешкають спільно з батьком [PERSON] в [ADDRESS] , а з 01.09.2020 відвідують школу № 2 імені Августина Волошина в смт.Міжгір`ї І-ІІІ ст. Натомість відповідачка проживає в м. Мукачево і припинала спілкування з батьком дітей і дітьми. Позивач звернувся до органу опіки і піклування в службу у справах дітей Міжгірської районної державної адміністрації для вирішення питання визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком (позивачем). Комісія Міжгірської РДА з питань захисту прав дитини надала висновок про залишення дітей проживати з батьком. Комісією також зафіксовано факт не проживання відповідачки за місцем її реєстрації, тобто в [ADDRESS] . Такий стан створює незручності, які пов`язані з оплатою комунальних послуг, оформленням субсидій та іншим. Відповідачка також не цікавиться життям дітей, не спілкується з ними. Позивач вважає, що задоволення позовних вимог відповідає інтересам дітей, бо за місцем його проживання створені всі матеріально-побутові умови для цього. Діти мають прихильність до батька, спілкуються зі своїми друзями, відвідують школу і не бажають повертатись для проживання з мамою. В справі винесено такі процесуальні рішення: - Згідно ухвали від 04.09.2020 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] ; - Згідно ухвали від 29.09.2020 відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання втрати права на житло; - Згідно ухвали від 30.09.2020 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] ,третя особа орган опіки і піклування Міжгірська РДА про визначення місця проживання дітей залишено без руху у зв`язку з не сплатою судового збору; - Згідно ухвали від 08.10.2020 прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітніх дітей і відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання на 04.11.2020. - Згідно ухвали від 22.10.2020 об`єднано провадження за позовами [PERSON] і [PERSON] в одне цивільне провадження (справа № 302/817/20); - Згідно ухвали від 04.11.2020 закрито підготовче провадження в справ і призначено судовий розгляд справи об`єднаного провадження на 07.12.2020. Процесуальні заяви сторін. [PERSON] як відповідач подав у справу 28.09.2020 відзив на позов [PERSON] з позицією заперечення позовних вимог повністю з покликанням на застосування статті 180 СК України та з підтвердженням надіслання копії відзиву позивачці поштовим відправленням. [PERSON] та її представник жодної процесуальної заяви чи клопотання по суті спору в справу не надали. [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, а позов [PERSON] заперечив, покликаючись на вищезазначені обґрунтування , а також на те, що свої аліментні зобов`язання він виконував належно під час проживання дітей з мамою. [PERSON] в судові засідання жодного разу не з`явилась, будучи належно повідомленою про таке, про що є підтвердження в справі. Представник [PERSON] адвокат Логай І. не з`явився в судові засідання 07.12.2020, 20.01.2020 і подавав клопотання про відкладення цих судових засідань з мотивацією необхідності ознайомлення з матеріалами справи та зайнятістю в невідкладних провадженнях. Суд постановив розглянути справу без участі [PERSON] та її представника на підставі положень статті 223 ЦПК України, за згодою сторони позивача [PERSON] , визнавши, що [PERSON] жодного разу не повідомила в суд про причини її особистої неявки в судові засідання, а представник [PERSON] - адвокат Логай І. жодного разу не надав в справу підтверджень зайнятості у невідкладних судових провадженнях та не повідомив реквізитів цих проваджень у відповідних судах. Отже, зазначена сторона та її представник не належно виконали свої процесуальні обов`язки, передбачені статтею 43 ч.2 п.2, 4-6 ЦПК України. З огляду на встановлене, з урахуванням позиції інших учасників справи, які наполягали на розгляді справи по суті, суд дійшов висновку, що подальше відкладення судових засідань порушуватиме строки розгляду справи, в якій за змістом вимог мова йде про інтереси малолітніх дітей. Встановлені судом обставини. Сторони розірвали шлюб у листопаді 2015 року з ініціативи [PERSON] . Від шлюбу в сторін є троє малолітніх дітей: дочка [PERSON] 2008 р.н., син [PERSON] , 2009 р.н., дочка [PERSON] ,2012 р.н. Сторони і їх неповнолітні діти до розірвання шлюбу проживали і були зареєстровані в будинку [ADDRESS] . Зазначений будинок належить на праві власності [PERSON] з 2005 року на підставі договору дарування , укладеного до реєстрації шлюбу між сторонами. Після розірвання шлюбу [PERSON] з дітьми перейшла проживати до будинку батьків у село Верхній Бистрий Міжгірського району Закарпатської області, однак місце реєстрації проживання не змінювала. В квітні 2019 [PERSON] переїхала проживати в [ADDRESS] і також не змінювала місце реєстрації проживання. У січні 2020 [PERSON] забрала проживати і навчатись неповнолітніх дітей в місто Мукачево. [INFO] [PERSON] на прохання дітей та за згодою матері, яка особисто привезла дітей за домовленістю з батьком на автовокзал в місто Мукачево, забрав дітей для проживання спільно з батьком в смт.Міжгір`ї за місцем їх реєстрації. З 01.09.2020 діти навчаються в школі № 2 імені Августина Волошина в смт.Міжгір`ї і проживають в сім`ї батька. Встановлені обставини підтверджені такими доказами. Згідно з рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19.11.2015 (справа № 302/851/15-ц) розірвано шлюб, укладений [PERSON] і [PERSON] 07.08.2007. Цим же рішенням відмовлено в позові [PERSON] у визначенні місця проживання дітей з батьком і у виселенні [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] . Цим же рішенням задоволено частково позов [PERSON] і вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі твердої грошової суми по 400 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 22.09.2015 і до досягнення кожною дитиною повноліття. Зазначене рішення суду набрало законної сили 01.12.2015 і виконане сторонами. Згідно з договором дарування домоволодіння від 27.12.2005, який посвідчений приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М. за реєстровим номером 673 [PERSON] подаровано [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] . Згідно з довідкою Міжгірської селищної ради № 3333 від 01.09.2020 в будинку [ADDRESS] проживають і зареєстровані : [PERSON] , [INFO] (батько) з неповнолітніми дітьми: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] [INFO] ; [PERSON] - [INFO] (мати дітей) - зареєстрована за цією адресою, однак фактично проживає в м. Мукачево. Зазначені особисті відомості також підтверджені змістом актів цивільного стану про народження дітей і паспортами громадян України [PERSON] І [PERSON] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] за місцем проживання в [ADDRESS] , складеного депутатом Міжгірської селищної ради Веждел О.М. і головою виконкому селищної ради [PERSON] за зазначеною адресою фактично проживають [PERSON] з неповнолітніми дітьми, а [PERSON] з квітня 2019 за зазначеною адресою відсутня, тобто не проживає, змінивши місце проживання в м. Мукачево із співмешканцем. Цей факт посвідчено поясненнями сусідів з їх підписами [PERSON] і [PERSON] . Згідно з висновком комісії з питань захисту прав дитини Міжгірської районної державної адміністрації від 16.09.2020 № 01-41/821 розглянуто звернення [PERSON] в інтересах своїх неповнолітніх дітей про визначення місця їх проживання з батьком в [ADDRESS] . Комісія з`ясувала, що діти виявили бажання проживати з батьком і навчатись в школі за місцем їх реєстрації та проживання з батьком, встановила прихильність кожної дитини до батьків і вирішила за доцільне визначити місце проживання дітей з своїм батьком в [ADDRESS] та відвідування дітьми навчального закладу за місцем реєстрації проживання дітей. За змістом особових справ дітей, складених загальноосвітніми закладами, діти сторін навчались в Міжгірській спеціалізованій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2 до 28.01.2020, з 30.01.2020 по 17.09.2020 в Мукачівській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 20 імені О. Духновича, а з 18.09.2020 переведені і зараховані до Міжгірської спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 імені Августина Волошина. В судовому засіданні малолітні [PERSON] , 2008 р.н., [PERSON] , 2009 р.н., [PERSON] 2012 р.н., у присутності батька і представника органу опіки і піклування надали пояснення, що проживати з мамою в м. Мукачево їм не подобалось, бо один із співмешканців мами вдарив [PERSON] . Мати з співмешканцями часто вживали алкоголь в їх присутності, їм також не подобалось навчання в школі в м. Мукачево, їм не вистачало підручників для навчання, а мати цим не цікавилась. З цих причин вони попросили маму повернути їх проживати з батьком і навчатись в попередній школі в смт.Міжгір`ї, де в них багато друзів. 19.08.2020 мати, попередньо домовившись з батьком по телефону привезла їх на автовокзал в м.Мукачево, де передала їх батькові. Діти також ствердили, що бажають і надалі проживати з батьком і навчатись у школі в смт.Міжгір`ї, де їм подобається і до них ставляться добре. Оцінивши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позови [PERSON] підлягають задоволенню повністю, а в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити з огляду на таке обґрунтування. Обґрунтування задоволення позовних вимог про визнання втративши право на житло. [PERSON] після розірвання шлюбу, починаючи з квітня 2019 втратила інтерес до житла за місцем реєстрації в [ADDRESS] . Зокрема, [PERSON] з власної ініціативи змінила місце проживання і вибула в місто Мукачево, де фактично перебуває і на час розгляду справи по суті. [PERSON] не несе витрати по утриманню житла за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] не є власником цього житла. Нею також не укладались договори щодо утримання,найму житла з власником. З цього приводу [PERSON] не подано жодного доказу або заперечення чи пояснення. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що [PERSON] , втративши статус члена сім`ї власника житла,фактично вибувши з цього житла на тривалий термін (більше 1 року і дев`ять місяців) добровільно з метою створення іншої сім`ї, за відсутності будь-якої домовленості з власником житла, - втратила право на це житло. Обґрунтування позовних вимог про визначення місця проживання дітей. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно із статтею 161 частини 1, 2 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як видно із встановлених обставин всі діти висловили бажання проживати з батьком. Їх прихильність до батька підтверджена ними особисто в судовому засіданні. Умови проживання у батька для дітей створені належно, що перевірено органом місцевого самоврядування та органом опіки і піклування. Орган опіки і піклування в своєму висновку визначив доцільним місце проживання малолітніх дітей з батьком. Натомість мати дітей [PERSON] не подала в справу висновок органу опіки і піклування за місцем свого проживання про доцільність проживання дітей за фактичним місцем проживання матері, тобто в місті Мукачево. [PERSON] жодного належного доказу, а також заперечення з цього приводу в справу не подала. У постанові Верховного суду КЦС у справі № 712/1152/17 від 23.12.2020 застосовано принцип примату інтересів дитини понад усім. Конвенція прав дитини від 20.11.1989 передбачає захист інтересів дітей пріоритетним при вирішення спору між батьками та необхідність вирішення спорів і питань виключно, виходячи з інтересів дитини. Обґрунтування відмови в позові [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Статтею 181 ч.3 СК України передбачено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У справі встановлено і підтверджено сукупністю належних, достовірних і допустимих доказів, що всі малолітні діти проживають з 19.08.2020 з батьком, а не з мамою. Отже, стягувачка [PERSON] , починаючи із зазначеної дати втратила право на одержання аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Судових витрат до стягнення в користь держави не має . До повернення процесуальної заяви не подано.

Outcome: approved