Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

25.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06.08.2005р. він зареєстрував шлюб з відповідачкою, який в подальшому було розірвано 02.12.2013р. За період спільного життя ними було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS], але всі право установчі документи були оформлені на ім'я жінки, тобто відповідачки по справі. Просить визнати дану квартиру спільною сумісною власністю подружжя та визнання за ним та відповідачкою право власності на ? частину даної квартири, а також припинити право спільної сумісної власності подружжя на дану квартиру. Також просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 665,00грн. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, але надали суду заяву, в якій просили справу слухати в їх відсутність, на заявлених вимогах наполягали та просили їх задовольнити. Відповідачка та представник відповідача в судове засідання не з'явились, але надали суду заяву, в якій просили справу слухати в їх відсутність, не заперечували проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по позовам регулюються Сімейним Кодексом України та Цивільним Кодексом України. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України), сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, через формулювання її ознак. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.60 СК України, підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання, виготовлення, спорудження) майна за час шлюбу. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Якщо у відповідному документі (договорі купівлі-продажу) власником чи набувачем вказано, лише чоловіка, це ще не значить, що він є одноосібним власником майна. Відповідно до ст.61 СК України, якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім'ї то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Згідно ст.68 ч.1 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст.368 ч.3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.08.2005р. та шлюб було розірвано рішенням Краматорського міського суду Донецької області 02.12.2013 року. Тобто судом встановлено, що спільне життя сторін тривало з 06.08.2005 року по 02.12.2013 року включно. Під час шлюбу сторони придбали майно, та при розлученні не знайшли згоди на добровільний поділ цього майна, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS], оформлену на ім'я відповідачки [PERSON], про що сторони не заперечували у суді. Позивач просив суд визнати спільним сумісним майном подружжя трикімнатну квартиру [ADDRESS], придбану [PERSON] у період спільного життя з позивачкою. Суд вважає, що позов у цій частині підлягає задоволенню й необхідно визнати спільним сумісним майном подружжя трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Позивач також просив суд, визнати за ним та відповідачкою право власності на частку в майн, що є об'єктом права сумісної власності, визнавши за ним та відповідачкою право власності за кожним по ? частині даної квартири, про що не заперечували сторони. Також позивач просив суд припинити право спільної сумісної власності його та відповідачки на дану квартиру. Таким чином, суд вважає, що свої вимоги відносно визнання спірної квартири спільним сумісним майном подружжя, визнання права власності за сторонами на вказане майно, та припинення права спільної сумісної власності сторін на спірну квартиру позивач довів повністю. Суд вважає за доцільне визнати квартиру [ADDRESS] об'єктом спільної сумісної власності подружжя позивача та відповідачки, визнати за кожним із них право власно на 1/2 частину за кожним, і припинити право спільної сумісної власності подружжя позивача та відповідачки на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 665,00грн.

Outcome: approved