Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

26.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення останньою повноліття, починаючи з дня подання заяви. Вона зіслалась на те, що відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча зобов»язаний це робити та взмозі. Під час судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судове засідання не з»явилася та надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Уточнені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився та надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Уточнені позовні вимоги визнав та просив постановити рішення у зв»язку з визнанням позову. Наслідки визнання йому зрозумілі. Є здоровою, працездатною особою, взмозі сплачувати аліменти на двох доньок у мінімальному розмірі, так як утримує господарство. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вимогами ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевірив законність визнання позову відповідачем, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач проживають однією сім»єю без реєстрації шлюбу. У сім»ї народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Батьком вказаних дітей є відповідач. Менша донька - [PERSON], [INFO], разом з матір»ю проживає за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Старша донька - [PERSON], [INFO], на даний час є студенткою Одеського технічного коледжу Одеської національної академії харчових технологій денного відділення та знаходиться на утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Відповідач визнав, що є здоровою, працездатною особою, утримує домашнє господарство, а тому взмозі сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу утримання неповнолітніх дітей, тому при прийнятті рішення суд керується ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов»язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми. Суд, встановив вказані обставини, які відповідачем повністю визнано у порядку ст. 174 ЦПК України, та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved