Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

25.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом\~про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 січня 2008 року між її чоловіком [PERSON] та Агрофірмою «Вересень» було укладено договір №127 оренди земельної ділянки, розташованої на території Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, загальною площею 3,5700 га. 15 грудня 2016 року [PERSON] помер. Після його смерті позивач прийняв спадщину, в тому числі орендовану земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 26.08.2017 року. П. 40 зазначеного Договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. 05 вересня 2017 року позивач направила відповідачу лист, яким повідомила орендаря про офіційне набуття нею права власності на спірну земельну ділянку та з посиланням на п. 40 Договору просила вважати договір розірваним і передати їй земельну ділянку за актом приймання-передачі. Посилаючись на викладене, позивач просила суд розірвати договір № 127 оренди земельної ділянки, розташованої на території Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, загальною площею 3,5700 га, укладений 01 січня 2008 року між [PERSON] та Агрофірмою «Вересень». В судове засідання позивач, представник позивача не зявилися подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримували, не заперечували проти ухвалення заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Представник відповідача повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. [PERSON] ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [PERSON] на підставі\~Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №912457 належала земельна ділянка площею 3,57 га, розташована на території\~Погребівської сільської ради Глобинської міської ради Полтавської області, кадастровий номер\~5320686800:00:002:0089. 01 січня 2008 року між [PERSON] та Агрофірмою «Вересень» в особі директора [PERSON] укладено договір №127 оренди земельної ділянки загальною площею 3,57 га, у тому числі рілля, розташованої на території Погребівської сільської ради, який\~зареєстровано у Глобинському районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис за № 040955300043 від 29 вересня 2009 року. [PERSON] приймання-передачі від 01 січня 2008 року, що є невідємною частиною договору, орендодавець [PERSON] передав, а орендар Агрофірма «Вересень» прийняла в оренду земельну ділянку площею 3,57 га на території Погребівської сільської ради . Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26 серпня 2017 року державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області, [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], який помер 15 грудня 2016 року, зокрема приватизованої земельної ділянки площею 3,5700 га, кадастровий номер 5320686800:00:002:0089, що знаходиться на території Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №95504145 від 26.08.2017 року. Листом-повідомленням від 05 вересня 2017 року [PERSON] повідомила Агрофірму «Вересень» про те, що згідно п. 40 вказаного договору вважає договір оренди земельної ділянки розірваним, в звязку з бажанням самостійно обробляти земельну ділянку. Проте, земельну ділянку не було повернуто. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У справі яка розглядається судом, виникли правовідносини пов'язані з орендою землі, які регулюються\~Земельним кодексом України,\~Законом України «Про оренду землі»\~(далі - Закон),\~ЦК України, іншими законами України, а також договором оренди землі. Як зазначено в ч.1\~ст.14 Закону України «Про оренду землі»,\~договір оренди землі укладається у письмовій формі. [PERSON] з ч. 1\~ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до\~ст.3 ЗУ «Про оренду землі»,\~оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. [PERSON] з\~ст. 13 Закону України «Про оренду землі»,\~договіроренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частина перша\~статті 638 Цивільного кодексу України\~передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як вбачається з ч. 1\~ст. 628 Цивільного кодексу України,\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 Цивільного кодексу України,\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі ч. 1 статті\~210, ч. 3 статті\~640 ЦК України, ч. 2\~статті 125 Земельного кодексу України\~є укладеним з моменту його державної реєстрації. Судом встановлено, що між [PERSON] та відповідачем було укладено спірний Договір оренди, який на момент розгляду справи є дійсним. Позивач для визнання розірваним договору оренди в односторонньому порядку зазначає пункт 40 Договору, в якому зазначено, що\~перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Пункт 40 Договору не суперечить нормам законодавства, насамперед \~Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до даних правовідносин, іншим актам законодавства, в тому числі положенням статей\~525,\~651 ЦК України, тощо. [PERSON] ч. 1,3,4 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. [PERSON] ч.1 ст. 80 ЦПК України,\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 81 цього Кодексу. Статтею 14 Конституції України,\~визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до\~статті 152 Земельного кодексу України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, укладаючи спірний договір оренди землі, сторони узгодили усі умови (пункти) договору, визначились з їх змістом. Право власності на спірну земельну ділянку перейшло до іншої особи позивача, що згідно з п. 40 Договору є підставою для зміни умов або розірвання договору. Позивач повідомив орендаря про зміну власника земельної ділянки, та про намір обробляти її самостійно. Жодного доказу на спростування позовних вимог чи подання пропозицій позивачу для зміни умов договору відповідачем не надано. Приймаючи до уваги викладене, позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються \~у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем [PERSON] при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 гривень, позовні вимоги задоволені в повному обсязі, тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення з АФ «Вересень» на користь позивача судових витрат у виді судового збору у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved