Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

26.08.2015 позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що вони з відповідачем проживають окремо, однак відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Після усунення недоліків позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, з дня подання заяви і повноліття дитини (а.с.1,14). В судові засіданні сторони не з'явились. Позивач подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги повністю підтримує, просила справу розглянути за її відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову, а також заяви про розгляду справи у його відсутність, не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши подану заяву, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 10 вересня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується долученими до позовної заяви свідоцтвами про реєстрацію шлюбу та про народження (а.с.4,5). Згідно з довідкою КП «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління» від 26.08.2015 №1763 неповнолітній син сторін зареєстрований разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно д інформацією адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Полтавській області, відповідач значиться зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Будь-яких належних і допустимих доказів на спростування цієї обставини, що неповнолітня дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Встановлено, що відповідач є особою працездатного віку. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що на утриманні відповідача знаходяться інші непрацездатні особи, а також щодо розмір його доходу, суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. За змістом ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки, на момент судового розгляду будь-які відомості щодо наявності у відповідача постійного та регулярного доходу, відсутні, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. При цьому суд бере до уваги, що за змістом ч 2 ст.184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи, що будь-яких належних та допустимих доказів щодо розміру доходів відповідача сторонами не надано, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини віком 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, а з 1 вересня - 1455 гривень. Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення. Проте, обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не достатнім. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що зазначений позивачем розмір аліментів є розумним та ґрунтується на встановленому чинним законодавством розмірі прожиткового мінімумі, при цьому суд враховує, що будь-яких належних і допустимих доказів щодо неможливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, надано не було, та приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду. В зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved