Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

24 березня 2020 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 16 жовтня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей у них немає. Основні причини розпаду сім`ї: у них різні характери та погляди на життя, відповідач не розуміла сутності проблем, які виникають у сім`ї, не підтримувала нормальну моральну атмосферу, не планувала сімейний бюджет та вирішення за спільною згодою різних аспектів їх сумісного сімейного життя. З вересня 2019 року він проживає окремо від відповідача у с. Іванівка, Межівського району, Дніпропетровської області. Заходи щодо примирення йому не потрібні. [PERSON] просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позову наполягає у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 17 березня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №08 від 16 жовтня 2015 року, сторони зареєстрували шлюб 16 жовтня 2015 року. У судовому засіданні встановлено, що від шлюбу у подружжя дітей немає. Загальна декларація з прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можна зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають наміру зберігати шлюб, шлюбні відносини не підтримуються тривалий час, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе. Приймаючи до уваги зазначене позивачем по справі, суд вважає, що причини, що спонукають його на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Як вбачається з позову, з вересня 2019 року позивач проживає окремо та сторони фактично шлюбні відносини не підтримують, тобто сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved