Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

25.01.2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 115461,47 грн. як 4-кратний розмір часткової попередньої оплати, що становитиме еквівалент суми 4000,00 доларів США за курсом НБУ на момент такого повернення за попереднім договором купівлі-продажу від 19.08.2017 року, та стягнути витрати по оплаті судового збору. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. 19.08.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Вказаний договір мав бути укладений в строк до 18.00 год. 18.12.2017 року, але не пізніше 10 робочих днів з моменту реєстрації за [PERSON] права власності на вище зазначені квартиру. Відповідно до п. 2.4 попереднього договору від 19.08.2017 року загальна ціна об'єкту визначається сторонами у розмірі 1554200,00 грн., що є еквівалентом 58320,00 доларів США за курсом НБУ. [PERSON] видав [PERSON] часткову попередню оплату у сумі 26000,00 грн., що є еквівалентом 1000,00 доларів США з курсом НБУ у рахунок сплати належної з нього суми 1554200,00 грн. Відповідно до п. 4 попереднього договору від 19.08.2017 року одностороння відмова від виконання зобов'язань за цим договором. У випадку невиконання договору (відмови від укладення договору купівлі-продажу, наявності зареєстрованих осіб, несплати комунальних платежів, наявності заборони відчуження на об'єкті чи податкової застави, порушень вимог п. 2.6 цього договору) [PERSON] повертає [PERSON] 4-кратний розмір часткової попередньої оплати, що становитиме еквівалент суми 4000,00 доларів США за курсом НБУ на момент такого повернення. На сьогодні, основний договір купівлі-продажу укладено не було, а також відповідач не зареєстрував за собою право власності на вказану квартиру, тобто не підготував документи, що підтверджують його право власності на квартиру, а тим самим порушив своє зобов'язання. А тому, позивач звернувся до суду з вказаним позовом для захисту свого права, оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється їх повернути. 27.03.2018 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому він позов визнає частково в розмірі 1000,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.03.2018 року становить 26265 грн. 48 коп. та є попередньою оплатою за попереднім договором від 19.08.2017 року, а в іншій частині просить відмовити, посилаючись на те, що укладення договору не відбулось у встановлений термін, оскільки відповідачем у п'ятиденний строк не було отримано пропозицію від позивача на укладення даного договору, а тому зобов'язання за вказаним попереднім договором припинились, а оформлення на ім'я відповідача права власності на вказану квартиру не відбулось у зв'язку з тим, що дана квартира реалізовувалась на електронних торгах, які проводились ДП «СЕТАМ», відповідач брав в них участь, але їх переможцем стала інша особа, а тому у відповідача була відсутня можливість зареєструвати право власності на дану квартиру. Також оголошення в газеті «Прем'єр» відповідачем не подавалось, а дана інформація на даний час спростована. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в розмірі 1000,00 доларів США, а в іншій частині просила відмовити у зв'язку з безпідставністю, оскільки зобов'язання за попереднім договором припинились. 16.02.2018 року позивач звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, а саме заборони відчуження квартири [ADDRESS], але ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.02.2018 року в задоволенні даної заяви було відмовлено. 21.02.2018 року позивач повторно звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, яка ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.02.2018 року була задоволена частково, а саме накладено заборону відчуження на належну відповідачу квартиру [ADDRESS] в межах заявлених позовних вимог в розмірі 115461 грн. 47 коп. 27.04.2018 року представником відповідача було заявлено клопотання про витребування доказів з ДП «СЕТАМ» стосовно осіб, які подавали заявки на участь у електронних торгах по лоту 136380 та про переможця даних торгів, але ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.04.2018 року в задоволенні даного клопотання було відмовлено у зв'язку з його безпідставністю, оскільки воно не стосується предмету даного позову. Судом встановлено, що 19.08.2017 року між сторонами було укладено попередній договір, який було посвідчено ПН ХМНО Попрас Ю.В., та зареєстр. в реєстрі за №659, відповідно до умов якого сторони зобов'язались у майбутньому в строк до 18.00 год. 18.12.2017 року, але не пізніше 10 робочих днів з моменту реєстрації за [PERSON] права власності укласти договір купівлі-продажу (основний договір) у нотаріальній формі на умовах, визначених цим договором, квартири [ADDRESS]. Пунктом 2 вказаного договору передбачені його основні умови, а саме те, що продавцем є відповідач, а покупцем позивач, об'єктом є квартира [ADDRESS], яка у майбутньому буде належати відповідачу на праві власності, загальна ціна об'єкту - 1 554 200 грн., що є еквівалентом 58 320 доларів США за курсом НБУ. Позивачем було передано відповідачу кошти в розмірі 26 000 грн., що є еквівалентом 1000 доларів США за курсом НБУ у рахунок належної з нього суми 1 554 200 грн. Також продавець зобов'язувався підготовити всі необхідні документи для укладення основного договору купівлі-продажу об'єкту (п. 2.6 договору). Як вбачається з пояснень відповідача, останній не був власником вказаної квартири на момент укладення попереднього договору, вказана квартира реалізовувалась на електронних торгах, які проводились ДП «СЕТАМ», та відповідач брав в них участь, але їх переможцем не став, тому право власності на вказану квартиру не набув, а вказаний попередній договір він не виконав на підставі п. 6 вказаного договору, оскільки пропозицій ніяких до нього не надходило, а тому зобов'язання за цим договором є припиненими. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів). Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом частин другої-п'ятої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборів контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до частини першої статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до частини 1 статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ч.3 вказаної статті, зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Пунктом 6 укладеного договору, на який посилається відповідач, сторони передбачили, що якщо за п'ять днів після спливу терміну, передбаченого п.1 цього договору, не буде укладено договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, або жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію на його укладення, зобов'язання за цим договором припиняються. Сторони домовились, що пропозиція направляється у вигляді листа або телеграми, або може бути передана через нотаріуса у порядку встановленому ст. 84 ЗУ «Про нотаріат». Але, суд дійсно, погоджується з позивачем, що відповідач не набув право власності на вказану квартиру, а тому не в змозі був в будь-якому разі в майбутньому укласти вказаний договір купівлі-продажу, оскільки об'єкт договору відсутній, а тому посилання відповідача є необгрунтованими. Пунктом 4 вказаного договору сторони передбачили, що одностороння відмова від виконання зобов'язань за цим договором не допускається. У випадку невиконання договору (відмови від укладення договору купівлі-продажу, наявності зареєстрованих осіб, несплати комунальних платежів, наявності заборони відчуження на об'єкті чи податкової застави, порушень вимог п. 2.6 цього договору) [PERSON] повертає [PERSON] 4-кратний розмір часткової попередньої оплати, що становитиме еквівалент суми 4000,00 доларів США за курсом НБУ на момент такого повернення. А тому, враховуючи, що відповідачем істотні умови п. 2.6 укладеного попереднього договору виконано не було, а саме не підготував необхідні документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4-кратного розміру часткового попередньої оплати, що становить еквівалент суми 4000,00 доларів США на момент ухвалення рішення по справі, що становить 104920,00 грн., оскільки курс НБУ станом на 27.04.2018 року становить 1 долар= 26,2300 грн., а в іншій частині позову суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вимога, передбачена п.4 договору спрямована на майбутнє, а саме на момент повернення. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial