Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

25.05.2021 року [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , звернулася з позовом до [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] , Овруцької міської ради Житомирської області, що знаходиться в м. Овруч по вул. Т. Шевченка, 43, Житомирської області, в якому просить виділити їй внатурі 3/10 ідеальну частку з спільної часткової власності на житловий будинок в [ADDRESS] наступні приміщення: кладову пл. 1,5 кв. м, коридор пл. 2,6 кв. м, кухню пл. 3,7 кв. м, кімнату 13,6 кв. м, кімнату пл. 14,1 кв.м., веранду пл. 5,4 кв.м.. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником 3/10 частини будинку [ADDRESS] . Власники інших частин житлового будинку - відповідачі по справі. На даний час вона вирішила продати свою частину будинку, але через те, що відповідач [PERSON] змінив статус частини житлового будинку на нежитлове приміщення та отримав нову юридичну адресу, а Овруцька міська рада не оформила право власності на іншу частину, вона не має змоги продати належну їй частину будинку. При виділенні її частки в натурі із спільної часткової власності на житловий будинок в окрему частку, вона не буде залежати від інших співвласників житлового будинку. Позивач в позовній заяві просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач - [PERSON] в підготовче засідання призначене на 29.09.2021 року надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача надала клопотання про розгляд справи без представника міської ради, щодо задоволення позовної заяви покладається на розсуд суду та просить винести рішення з урахуванням вимог чинного законодавства. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 25.05.2006 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11056000 від 27.06.2006 року, інформаційною довідкою від 13.04.2021 року №147, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №255794627 від 09.05.2021 року. Витяг з Державного реєстру речових на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.08.2017 року №95658034 свідчить, що [PERSON] належить 3/10 частин земельної ділянки площею 0,0561 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1824210100:01:004:0464, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.15). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності визначається у порядку визначеному законом. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 Цивільного кодексу України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК, відповідно до ч. 3 якої, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як видно з постанови ВС України у справі № 6-12цс13, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 6, 7 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , слідує, що у вказаному житловому будинку [PERSON] користується приміщеннями: кладовка пл. 1,5 кв. м, коридором пл. 2,6 кв. м, кухнею пл. 3,7 кв. м, кімнатою 13,6 кв. м, кімнатою пл. 14,1 кв.м., верандою пл. 5,4 кв.м.. Встановлено, що учасники справи є співвласниками будинку, який фактично розподілено на квартири в ньому з окремими входами. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для виділення [PERSON] в натурі ідеальної частки з спільної часткової власності на житловий будинок. Доводи позивача іншими сторонами не спростовано.

Outcome: approved