Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

24 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] в сумі 800,00 грн., [PERSON] 600,00 грн., [PERSON] 600,00 грн., але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що з відповідачем мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати своїх дітей., відмовляється добровільно надавати кошти на виховання, придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. Зазначає, що [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід, при цьому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з вищенаведених підстав. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що з позивачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак проживають окремо, мають трьох неповнолітніх доньок. При цьому діти проживають разом із дружиною та повністю знаходяться на її утриманні. Зазначив, що має незадовільний стан здоровя, потребує лікування, але підтвердити цей факт не може, оскільки медичне обстеження планує пройти лише у вересні 2016 року. Також пояснив, що періодично, в залежності від наявності замовлень, працює неофіційно на будівельних обєктах, тому має мінливий дохід, середня сума якого становить 2000 гривень щомісячно. Змоги сплачувати щомісячно аліменти на утримання дітей у розмірі 2000 гривень не має, проте запевняє, що він обовязково буде приймати участь у вихованні доньок та їх утриманні, оскільки має можливість сплачувати загальну суму в розмірі 1000 гривень щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 060322, повторно виданого 04 листопада 2008 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, 15 грудня 2007 року сторони уклали шлюб (а.с.4). Під час судового розгляду сторони заявили, що на теперішній час вони шлюб не розірвали, однак проживають окремо. Відповідно до свідоцтв про народження: серії 1-ЖС, № 079565, повторно виданого 15 грудня 2007 року Заводським відділом РАЦС Запорізького МУЮ; серії 1-ЖС, № 170511, виданого 01 березня 2001 року, Заводським відділом державної реєстрації актоів цивільного стану; та серії 1-ЖС, № 208551, виданого 15 серпня 2012 року, Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], 14 лютого, [PERSON], [INFO], відповідно (а.с.5,6,7). Як встановлено судом, та не заперечувалось відповідачем, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча є працездатним, офіційно не працевлаштований, має нерегулярний мінливий заробіток, діти проживають із позивачкою та знаходяться на її утриманні, \~Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON]І добровільно не виконує передбачені сімейним законодавством батьківські обовязки з утримання неповнолітніх дітей, чим порушує їх право на достатній рівень життя. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обовязку утримання неповнолітніх дітей судом не встановлено. З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вимогами ст.ст.\~182,\~184 СК України\~передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з розясненнями, що містяться у абз. 3 п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу\~(ч.1 ст.60 ЦПК України). Відповідач в обґрунтування заперечення проти сум заявлених позовних вимог послався на свій незадовільний стан здоровя, проте на підтвердження вказаних фактів не надав суду жодного документа. Враховуючи те, що відповідач офіційно не працює, однак є працездатним, має нерегулярний дохід, який за його поясненнями складає в середньому 2000 гривень, відсутність у нього інших утриманців, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню, у твердій грошові сумі, а саме\~500 грн., 400 грн. та 400 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно. Вказана сума не є меншою мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 СК України. На підставі наведеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Вимогами ч.1 ст.191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до штампу Заводського районного суду м.Запоріжжя, позивач пред'явила позов до суду 24.05.2016 року, тому аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача, починаючи з вказаної дати. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно з положеннями п. 1 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~та положень ст.88ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: partial