Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

25.06.2020 року позивач звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного життя у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, причиною цього стало відсутність взаєморозуміння та поваги, різниця характерів та поглядів на життя. Внаслідок зазначеного, будучи на третьому місяці вагітності, відповідач її покинув та з 2013 року вони не спілкуються. За цей час позивач зрозуміла, що їх шлюб існує формально, на примирення не згідна оскільки всі спроби знайти порозуміння з відповідачем були безрезультатними, а тому просить розірвати шлюб. Зазначає, що питання щодо утримання сина врегульовано рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 10.02.2015 року про стягнення аліментів. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] , через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у їх відсутність та зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, однак подав відзив на позов в якому зазначив, що проти розрівняння шлюбу з відповідачем не заперечує, розгляд справи просить проводити у його відсутності. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Таке рішення обґрунтовується встановленими судом обставинами, а саме: сторони 07.03.2013 року зареєстрували шлюб у Вороцівській сільській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 07.03.2013 року. За час перебування у шлюбі у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 10.02.2015 року, яке набрало законної сили 20.02.2015 року з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання сина, [PERSON] , у розмірі 1/ 4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони з 2013 року спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також з відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 840,80 грн. понесених нею судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved