overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

24 липня 2015 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом в якому просить розірвати шлюб укладений 18 квітня 2000 року, який вони зареєстрували у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області актовий запис №298, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з серпня 2008 року з відповідачем разом не мешкають, сумісного господарства не ведуть, дітей не мають. Просить суд позовні вимоги задовольнити, спора про розподіл майна не мають. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності, присвоїти прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 18.04.2000 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області актовий запис №298. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

24 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 29 серпня 2009 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 серпня 2009 року, актовий запис № 63 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а/с 8). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

24 липня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у частці від заробітку. В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2009 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Належної добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Позивачка у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, у заяві на ім*я суду просила справу слухати у її відсутності, позовну заяву підтримала у повному обсязі просила її задовольнити. Відповідач у судове засідання не з*явився. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частина 3 ст. 181 та ст. 183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері або батька, або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дітей, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2009 року, від якого мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, де батьком вказаний - «[PERSON]» (а.с.4). Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 84, 180 -183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

24 липня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони 14 січня 2006 року зареєстрували шлюб, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає в повному обсязі. Зясувавши позицію сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони 14 січня 2006 року у відділі РАЦС Костянтинівського МРУЮ зареєстрували шлюб (а.с.5), від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

24 липня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Свої вимоги вона мотивує тим, що шлюбні відносини вони не підтримують, шлюб між ними є формальним, з кінця 2014 року мешкають окремо. В шлюбі мають двох малолітніх дітей. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частина 1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. 06 березня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Надеждинською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с.4). Як видно з копій свідоцтв про народження, сторони є батьками [PERSON], який народився [INFO] року, та [PERSON], який народився [INFO] року (а.с.5-6). Діти в даний час проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Сторони шлюбні відносини не підтримують з кінця 2014 року, проживають окремо, за цей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням бажання позивачки суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON]. Згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок та на оплату правової допомоги в сумі 350 гривень, а всього 593 гривні 60 копійок (а.с.1, 7).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

24 липня 2015 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на домоволодіння № 20 по пров. Посадочному в м. Сміла Черкаської області та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану за вказаною адресою. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу 28 жовтня 2007 року за реєстровим №4909, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі належний йому жилий будинок з надвірними спорудами, розташований в м. Сміла Черкаської області по пров. Посадочному,20, заповів своєму онуку - [PERSON], який доводиться позивачці сином. [PERSON] спадщину у встановленому законом порядку не прийняв. Позивачка є спадкоємцем першої черги по закону на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] Разом з тим [PERSON] у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті батька до нотаріальної контори не подала, оскільки знала про наявність заповіту складеного батьком на імя її сина, а останній повідомив їй про те що не претендує на прийняття спадщини по спливу шестимісячного строку з дня смерті [PERSON] Посилаючись на ці обставини позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача і просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала, представник відповідача їх визнав. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст. 1272 ЦК України строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Із повідомлення Смілянської державної нотаріальної контори № 717/01-16 від 15 квітня 2016 року, вбачається, що після смерті 24 липня 2015 року [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався спадкова справа не заводилась. Вказане підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру. Позивачка пропустила визначений законом термін для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки знала про наявність заповіту на імя її сина, проте, [PERSON] спадщину у встановленому законом порядку не прийняв та на неї не претендує про що повідомив позивачку після спливу шестимісячного строку. На підставі наведеного. ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

24 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Відділ обліку та реєстрації громадян [PERSON] міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. 26 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом. В обґрунтування вимог, позивач [PERSON] посилалася на те, що на праві їй належить квартира, яка розташована за адресою:: [ADDRESS]. В квартирі зареєстровані її сини - [PERSON], [PERSON]. В той же час, на початку 2013 року відповідачі в квартирі не проживають, житловим приміщенням не користуються, не беруть участі в утриманні житла, оскільки виїхали дол. Російської Федерації, де отримали громадянство. Позивач [PERSON] зазначила в заяві, що реєстрація відповідачів перешкоджає реалізації її прав як власника житла, в звязку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України, просила суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, яка розташована за адресою:: [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлені, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] посилалася на те, що на праві їй належить квартира, яка розташована за адресою:: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності від 01.09.1992 року, виданого виконавчим комітетом [PERSON] міської ради депутатів. Судом встановлено, що в квартирі зареєстровані сини позивача - [PERSON], [PERSON], що підтверджується відповідною довідкою Виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 08.07.2016 року. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] в спірному жилому приміщенні не проживають з 2013 року, що підтверджується актом від 09.12.2015 року, складеному представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Новомосковськ» та жильцями будинку. Враховуючи те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надали суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали їм користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування спірним житлом, в звязку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

24 липня 2017 року [PERSON] (далі - позивач), звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду, посилаючись на те, що вона з відповідачем з квітня місяця 2015 року проживала в цивільному шлюбі. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьком дитини записаний: [PERSON]. Вона має чотирьох дітей, які проживають разом із нею та перебувають на її повному утриманні, тому на даний час не може самостійно в повній мірі забезпечити потреби дітей у найнеобхідніших речах, одязі, продуктах харчування, так як сама сплачує рахунки за комунальні платежі, не працює, отримує лише допомогу при народженні дитини на [PERSON] та [PERSON] Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини [PERSON] з березня місяця 2017 року не надає, хоча є працездатним, працює, інших осіб на утриманні не має, і тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але звернулаcя із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі. Вимоги підтримує повністю та просила позов задовольнити (а.с. 22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але звернувся із заявою, в якій зазначив, що позов визнає повністю та просив розглянути справу без його участі (а.с.21). Зважаючи на те, що сторони по справі не зявились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

24 липня2017року [PERSON]звернувся до суду з позовом до[PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого виконавчим комітетом Бубнівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області 28 квітня 2014 року, актовий запис № 1. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позову позивач посилається, що їх сім'я не може бути збережена у зв'язку з тим, що вони не змогли знайти порозуміння, між ними часто виникали суперечки, що викликало у них неузгодженість в помислах та подальших планах. Шлюбні відносини з лютого 2017 року між ними припинені, вони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, тому між ними втрачені почуття любові і поваги. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, проти надання строку для примирення з відповідачкою заперечує, просить розірвати шлюб. Відповідачка [PERSON]в судовому засіданні позовні вимоги визнає, проти надання строку для примирення з позивачем заперечує, просить розірвати шлюб. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилвся син [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження дитини, довідкою про склад сім'ї і не оспорюються сторонами. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved