Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

26.01.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов банк обґрунтував тим, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим сторонами було укладено кредитний договір №HMXRRX11200131 від 21.03.2007 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1 578,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ними та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також, при укладанні Договору відповідач дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість по кредиту за період з 15.12.2012 року по 15.12.2017 року у розмірі 14 399,25 грн. Оскільки відповідач не виконує належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просив стягнути з нього зазначену заборгованість. Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18.04.2018 року справу передано за підсудністю на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.05.2018 року в даній справі відкрито провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. До судового засідання відповідач не з`явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим сторонами було укладено кредитний договір №HMXRRX11200131 від 21.03.2007 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1 578,00 грн. на строк з 21.03.2007 року по 18.01.2008 року включно зі сплатою процентів у розмірі 15,17% на місяць на суму залишку непогашеної заборгованості. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ними та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Як встановлено у судовому засіданні, ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу [PERSON] кредит на умовах передбачених кредитним договором. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач [PERSON] має заборгованість за відсотками за спірним договором нарахованих на прострочену заборгованість за період з 15.12.2012 року по 15.12.2017 року у розмірі 14 399,25 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України 23 вересня 2015 року при розгляді справи №6-37цс15, яка є обов`язковою для застосування судами України при розгляді справ у подібних правовідносинах. Ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості за відсотками за кредитним договором №HMXRRX11200131 від 21.03.2007 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 15.12.2012 року по 15.12.2017 року у розмірі 14 399,25 грн. Також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати в розмірі 1 762,00 грн.

Outcome: approved