overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

26 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини із всіх видів його прибутку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачка добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що в [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], матірю якого є відповідачка, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-БВ №055604 від 05 червня 2007 року. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 01 березня 2016 року встановлено, що з травня 2015 року [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач є працездатним та за станом свого здоровя та матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти, а тому аліменти слід стягувати у частці від його заробітку. Крім того, згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON], суд відповідно до ст. 182, 184 СК України, визначає в розмірі однієї четвертої частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. При цьому враховується стан здоровя, матеріальне становище дитини, позивача та відповідачки. Зокрема враховується, що відповідачка є працездатною, має на утриманні дочку. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

26 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Вона обґрунтовує свою заяву тим, що з березня 1989 року по вересень 1996 року працювала у колгоспі КСП «Серп і молот». В теперішній час нєю оформлюється пенсія і працівниками управляння пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі була встановлена неточність в написанні її ім'я та по батькові у архівних довідках комунальної установи «Трудовий архів Костянтинівського району Донецької області» №207 від 23 червня 2015 року та № 208 від 23 червня 2015 року. У цих документах про трудовий стаж та заробітну плату у вказаному господарстві з березня 1989 року по вересень 1996 року її ім'я вказано як [PERSON], а по батькові взагалі не вказано. Таким чином, у цьому документі її ім'я та по батькові вказано невірно у зв'язку з допущеними помилками робітників господарства, які складали відомості на нарахування заробітної плати, оскільки відповідно до свідоцтва про народження та паспорту правильним її прізвищем, ім'ям та по батькові є [PERSON]. Цю помилку в теперішній час виправити неможливо, а встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу необхідно їй для оформлення та отримання пенсії за віком. Заявник [PERSON] в судове засідання не явилась, подала в суд заяву, в якій просила задовольнити її вимоги та розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області, в судове засідання не явився, про причину своєї неявки суд не повідомив. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що відповідно до паспорту серії ВВ №532696, виданому 19 листопада 1998 року Костянтинівським РВ ГУМВС України в Донецькій області, [PERSON] народилась [INFO] року в м.Кіровабад Азербайджану (а.с.10), тобто її ім'я та по батькові є [PERSON]. Заявниця з березня 1989 року по вересень 1996 року працювала у колгоспі КСП «Серп і молот», про що свідчать архівні довідки комунальної установи «Трудовий архів Костянтинівського району Донецької області» №207 від 23 червня 2015 року та № 208 від 23 червня 2015 року (а.с.5,8), в яких помилково вказано її ім'я як [PERSON], а по батькові взагалі не вказано. Враховуючи, що у вказаних документах відомості про роботу [PERSON] відповідають записами у трудовій книжці на ім'я [PERSON] (а.с.4,9), суд вважає встановленим, що архівні довідки комунальної установи «Трудовий архів Костянтинівського району Донецької області» №207 від 23 червня 2015 року та № 208 від 23 червня 2015 року, в яких вказані відомості про стаж роботи та про заробітну плату [PERSON] під час роботи у колгоспі КСП «Серп і молот», належать [PERSON]. Оскільки виправити допущену помилку в даний час не представляється можливим і вона є перешкодою в здійсненні права [PERSON] на нарахування та отримання пенсії за віком, необхідно встановити факт належності заявнику зазначеного правовстановлюючого документу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

26 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись в позовній заяві на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03 квітня 2001 року. Від даного шлюбу має сина [PERSON], [INFO], якого відповідач в добровільному порядку не утримує. Позивач в позовній заяві просить задовольнити її вимоги, та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття дитини. Позивач, відповідач в судове засіданні не зявились, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнав. Вивчивши матеріали цивільної та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

26 жовтня 2015 року [PERSON]. звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилась, надала письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити , після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище -[PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада», заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який належним чином був сповіщений про дату,час та місце її розгляду , про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 26.01.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Стаханівського міського управління юстиції у Луганській області зроблено актовий запис № 29. Від шлюбу сторони мають доньку- Миронову [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем. Спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на життя та фактично припинилось у лютому 2014 року, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Вимоги щодо розподілу майна не предявлялись. Таким чином, \~ з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

26 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], який народився 30 березня 2011 року. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], який народився 30 березня 2011 року, який проживає з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження дитини серії І-ФП № 142534 та довідкою Куцурубської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 1978 від 23 жовтня 2015 року про склад сімї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

26 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в позові посилалася на те, що проживає з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 30 травня 2014 року по даний час. 12 жовтня 2014 року у них народилась спільна дитина син [PERSON], яка знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач працездатний і в змозі надавати кошти на утримання дитини, з відповідача сплачує аліменти на утримання іншої своєї дитини від першого шлюбу, тому позивачка просила стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пославшись у своїх поясненнях на обставини, викладені у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав, не заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. Третя особа по справі [PERSON] вважала, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, вказувала, що зі слів інших осіб знає про нормальні стосунки в сімї позивачки та відповідача. За змістом ст. 11 ч. 2 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 травня 2014 року (а.с. 7), від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Відповідач працює в ПП «Агроцентр 2010» на посаді тракторист-машиніст, нарахована заробітна плата за квітень-вересень 2015 року складає 25470,35 грн. (а.с. 5), сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімальної суми, встановленої законодавством. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний її утримувати та має таку можливість, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 180, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімальної суми, встановленої законодавством, до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

26 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у зв'язку з навчанням дитини. В заяві вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 31.03.1999 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час навчається на денному відділенні Херсонського державного університету ІУ рівня акредитації на факультеті дошкільної та початкової освіти, відповідач працездатний, працює, інших утриманців не має. Але добровільно не бажає надавати допомогу на утримання доньки. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини у зв'язку з продовженням навчання дитини. У судове засідання сторони не з'явилися, але надіслали письмові заяви, про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позовну заяву підтримала в повному обсязі. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, згодний сплачувати аліменти. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, Суд, прийшов до висновку про те, що є підстави для задоволення позову. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 31 березня 1999 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження видане Олександрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області (а.с.3). Яка проживає з позивачем є повнолітньою та продовжує навчання на денному відділенні Херсонського державного університету ІУ рівня акредитації на факультеті дошкільної та початкової освіти 1 курсу з терміном навчання на період з 01 вересня 2015 року по 27 червня 2019 року. (а.с.4) Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд приймає встановленим наявність фактів на обґрунтування вимог позивачки та вважає, що відповідачем порушені її права на одержання матеріальної допомоги на утримання доньки, яка продовжує навчання, за захистом яких позивачка звернулася до суду. Відповідач працездатний, працює, інших утриманців не має, але добровільно не бажає надавати допомогу на утримання доньки. Суд вважає, що заява є обґрунтована та підлягає задоволення на підставі ст. ст. 180-183 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 89 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по оплаті на користь держави судового збору у розмірі 487 гривень 20 копійок за розгляд справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

26 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх його видів заробітку, доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення даного позову та до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, справу просила розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у якій заявлені вимоги позивача визнав, справу просив розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову та у разі існування для того законних підстав, судом приймається рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини по справі. 28 травня 2008 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Овідіопольським районним управлінням юстиції Одеської області за актовим записом №51 (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД №081061) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії І-ЖД №375232, актовий запис №41, зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтерновського районного управління юстиції в Одеській області. На момент звернення з дійсною заявою до суду, дитина проживає разом з позивачем, на її повному утриманні, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги не надає, у свою чергу захарова М.Ю. не має можливості самостійно забезпечити дитину всім необхідним. Дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитини, оскільки для повноцінного розвитку та життя дитині необхідне належне харчування, одяг та багато інших матеріальних благ, яких відповідач добровільно не надає, а позивач при цьому не має змоги самостійно забезпечити сина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

26 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 09.07.2012р. померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Протягом шести місяців вона звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа оригіналу Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, який був втрачений. Позивачка в судове засідання не зявилася. Представник позивачки, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] надіслав до суду повідомлення про неможливість зявитись в судове засідання, просив розгляд справи провести у відсутності представника відповідача, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла 09.07.2012р., відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яку має намір успадкувати [PERSON], проте через відсутність оригіналу Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку не має такої можливості, тому з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

26 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачів. В позовній заяві вказала, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстровані відповідачі, які тривалий час в ньому не проживають і добровільно виписуватись не бажають, що перешкоджає їй розпоряджатися нерухомим майном. Посилаючись на викладені обставини та порушення свого права, позивачка просила позбавити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права користування житловим будинком. У судове засідання позивачка надала письмову заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а справу просила розглянути без її участі в заочному порядку. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать квитанції про направлення повісток рекомендованими листами з повідомленням, причини своєї неявки суду не сповістили. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] ( а. с. 2-5 ). Згідно довідки Новосевастопольської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області та акту обстеження житлово-побутових умов встанволено, що в цьому житловому будинку зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які тривалий час в ньому не проживають ( а. с. 6, 7, 8 ). У відповідності із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 48 Закону України «Про власність» передбачено, що власник майна може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавлення володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою ), свідоцтва про смерть. За такого позов про позбавлення права користування житловим будинком підлягає задоволенню.

Outcome: approved