Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

26 березня 2015 року до Карлівського районного суду надійшло подання старшого державного виконавця ВДВС Карлівського РУЮ Полтавської області Канівець М.В. про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника [PERSON] до виконання: вироку Карлівського районного суду Полтавської області №1608/1-212/11 від 18.01.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь Карлівської ЦРЛ 3843,28 грн. на відшкодування витрат на лікування потерпілого; вироку Карлівського районного суду Полтавської області №1608/1-212/11 від 18.01.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди 62721,82 грн.; вироку Карлівського районного суду Полтавської області №1-26/2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди. На протязі шістнадцяти місяців рішення не виконується, боржник ухиляється від виконання вказаних вимог. Державним виконавцем вчинено ряд дій на виконання рішення в примусовому порядку, зокрема: направлено запити до реєструючи органів; 02.09.2014 року здійснено виїзд державного виконавця за адресою боржника; 02.09.2014 року складено акт державного виконавця; 23.01.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; 27.01.2015 року та 20.03.2015 року направлено виклики до відділу ДВС. В судовому засіданні державний виконавець повністю підтримала подання та просила його задовольнити. Вислухавши державного виконавця, дослідивши додані до подання матеріали, суд встановив, що: вироком Карлівського районного суду Полтавської області №1608/1-212/11 від 18.01.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь Карлівської ЦРЛ 3843,28 грн. на відшкодування витрат на лікування потерпілого; вироком Карлівського районного суду Полтавської області №1608/1-212/11 від 18.01.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди 62721,82 грн.; вироком Карлівського районного суду Полтавської області №1-26/2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди. До теперішнього часу рішення суду в добровільному порядку не виконується. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в України громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов'язань. Згідно ст. 3771 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Статтею 90 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього закону. За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Суд вважає, що державним виконавцем не доведено того, що боржник відмовляється виконувати розпорядження державного виконавця щодо проведення виконавчих дій та ухиляється від виконання зобов'язань за рішенням суду. Так, до подання додано копії: постанов про відкриття виконавчих проваджень; виконавчих листів; вимоги державного виконавця; запитів до реєструючи органів та відповідей на них; адресної довідки; акту про вихід державного виконавця за місцем реєстрації боржника. Підтвердження про отримання копій постанов про відкриття виконавчих проваджень боржником в доданих до подання матеріалах немає. Згідно копії акту державного виконавця від 02.09.2014 року, боржник працює в ТОВ «АПК Докучаєвські чорноземи». Відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, не може слугувати ознакою ухилення від виконання зобов'язань за судовим рішенням. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. В зв'язку з викладеним, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed