Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

26 грудня 2019 року до суду надійшла цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.06.2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.117543, предметом якого є страхування автомобілля «Mazda 6», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 16.07.2017 року на 86 км.+400 м. автодороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ (на м. Таганрог) трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованного автомобіля «Mazda 6», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля «ВАЗ 21104», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 22.05.2018 року відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК україни, у зв`язку з примиренням з потерпілим. 19.10.2017 року позивач виплатив потерпілій особі відшкодування в розмірі 357927,43 грн. Станом на дату страхового випадку у відповідача був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому, позивач просить стягнути з винної особи - відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача та надання згоди на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання: 27.04.2020 року та 21.05.2020 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується конвертами з повістками, які повернулись до суду з відміткою, що адресат відмовився від їх отримання. Крім того [PERSON] 25.01.2020 року отримав копію позовної заяви з додатками, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, однак відзиву на позовну заяву та будь-яких заперечень щодо позову не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини неявки в судові засідання, відзиву на позовну заяву не подав, та те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 16 липня 2017 року близько 14:00 год. у світлий час доби, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21104», державний номер [NUMBER] , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є [PERSON] , рухаючись з боку м. Миколаїв в напрямку м. Одеса по асфальтованій проїжджій частині автодороги М-14 Е-58 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, при цьому на задньому пасажирському сидінні знаходились пасажири [PERSON] та малолітні [PERSON] та [PERSON] , на 68 км.+450 м. вказаної автодороги, проїхавши с. Щасливе Березанського району Миколаївської області, виконуючи маневр обгону вантажного автомобіля марки DAF FT XF 105.410, державний номер [NUMBER] , спорядженого напівпричепом марки BENALU TF 34 С-13 RB , виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення лівою передньою частиною свого автомобіля з лівою передньою частиною автомобіля марки «Mazda 6», державний номер [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі руху. Після зіткнення вказаних транспортних засобів сталося зіткнення правої бічної передньої частини в районі правих передніх дверей автомобіля марки «ВАЗ 21104», державний номер [NUMBER] , з лівим переднім колесом автомобілем марки DAF FT XF 105.410, державний номер [NUMBER] , спорядженого напівпричепом марки BENALU TF 34 С-13 RB . Крім того, в результаті зіткнення автомобілів «ВАЗ» і «Mazda 6» з автомобіля «ВАЗ 21104», державний номер [NUMBER] , відірвалося колесо, яке в свою чергу врізалося в передню частину автомобіля марки DAF XF 105.410, державний номер [NUMBER] , спорядженого спеціалізованим напівпричепом марки MAGYAR, державний номер [NUMBER] . Дані обставини підтверджуються ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 22.05.2018 року, якою відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК україни у зв`язку з примиренням з потерпілим. В день вчинення цього правопорушення водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується витягом з Єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України (а.с. 105). 19.10.2017 року позивач виплатив потерпілій особі - [PERSON] , відповідно до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.117543 від 14.06.2017 року, предметом якого є страхування автомобілля «Mazda 6», державний реєстраційний номер [NUMBER] , страхове відшкодування в розмірі 357927,43 грн., що підтверджується платіжним дорученням №27191 від 19.10.2017 року (а.с. 104). Розмір матеріальних збитків та страхового відшкодування підтверджується наступними доказами: 1) звітом №PZU/183242 про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 20.09.2017 року (а.с. 68-69), відповідно до якого розмір матеріальних збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Mazda 6», державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 514075 грн.; 2) звітом №183242 з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля MAZDA 6, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 70-78), відповідно до якого вартість відновлювального ремонту складає 480780,13 грн., а вартість матеріального збитку - 514075 грн.; 3) ремонтною калькуляцією №18342 від 15.09.2017 року (а.с. 83-89), відповідно до якої вартість ремонту складає 480780,13 грн.; 4) страховим актом №UA2017071600008/L01/01 від 10.10.2017 року та розрахунком страхового відшкодування до страхового акту (а.с. 102-103), відповідно до яких сума страхового відшкодування становить 357927,43 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина 2 статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України. Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України. Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, враховуючи, що [PERSON] не надав суду доказів відсутності його вини у завданій шкоді, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 5368,91 грн. судового збору, розмір якого підтверджено платіжним дорученням №36186 від 31.10.2019 року - (а.с. 108). На підставі викладеного,

Outcome: approved