Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

24 лютого 2014 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON] про зобов'язання вчинити дії (а.с.1-3). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між сторонами було укладено договір про надання послуг з газопостачання та відкриттям особового рахунку [NUMBER]. Однак в порушення умов договору, відповідачі свої зобов'язання за договором виконують неналежним чином, у зв'язку із чим, утворилася заборгованість за оплату послуг газопостачання в сумі 1 191,11 грн. 23.03.2012 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ за заявою позивача про стягнення із [PERSON] та [PERSON] заборгованості за спожитий природній газ в сумі 2 788,16 грн. та судові витрати в сумі 53,65 грн. Даний судовий наказ було направлено до Ленінського ВДВС ДМУЮ для виконання, за яким державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Але, 15.05.2013 року судовий наказ було повернуто позивачу. Згідно п.19 Правил, якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п'яти днів не отримало повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання. У разі не оплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання. Але, відповідачі перешкоджають представникам позивача здійснити припинення газопостачання не допускаючи їх до свого житлового приміщення. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд зобов'язати відповідачів надати доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз» до свого житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], де розташовані газові прилади та пристрої, лічильники газу; стягнути на свою користь судові витрати по справі. Позивач в особі свого представника за довіреністю, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду представником надано письмову заяву, в якій він просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.19). Відповідачі в судове засідання не з'явились. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки не повідомили. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надсилали. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Відкритим акціонерним товариством «Дніпрогаз» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз») для здійснення розрахунків по оплаті за послуги з газопостачання на [PERSON] було відкрито особовий рахунок [NUMBER] (а.с.6). За розрахунками заборгованості за надання послуг з газопостачання значиться, що за особовим рахунком [NUMBER] загальна сума боргу станом на лютий 2014 року становить 3 360,55 грн. (а.с.6). Згідно довідки про склад родини від 11.01.2012 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.8). Судовим наказом від 23 березня 2012 року солідарно стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожитий природній газ станом на 31.01.2012 року у сумі 2 788,16 грн. та в рівних частках судові витрати в сумі 53,65 грн. (а.с.9). Виконавче провадження по виконанню вищевказаного судового наказу було припинено 15.05.2013 року, а судовий наказ повернуто стягувачеві (а.с.11). Позивачем 10 липня 2013 року на адресу відповідачів було направлено акт про вручення вимоги про сплату заборгованості за спожитий природній газ з попередження про припинення газопостачання, зазначена в ньому сума заборгованості по оплаті газопостачання становить 3 049,91 грн. (а.с.13). 15 січня 2014 року працівниками позивача було складено акт про те, що 12.12.2013 року за адресою: [ADDRESS], працівників ПАТ «Дніпрогаз» не було допущено для проведення відключення від газопостачання, з належним попередженням про припинення газопостачання № 2613/17/2-09 отриманого рекомендованим листом 08.07.2013 року (а.с.13,14). Відповідно до п. 3,4 Правил надання населенню послуг з газопостачання затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року №2246, постачання природного, а також скрапленого газу від групових резервуарних установок здійснюється безперервно відповідно до Правил безпеки систем газопостачання, що затверджуються Держнаглядохоронпраці, та цих Правил. Послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний забезпечити доступ до мережі, арматури, засобів обліку, розподільчих систем представників виконавця/виробника за наявності в них відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних та профілактичних оглядів, зняття контрольних показників засобів обліку тощо - згідно з істотними умовами договору. За п.29 Правил надання населенню послуг з газопостачання затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року №2246, споживач зобов'язаний безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представників газопостачального (газорозподільного) підприємства після пред'явлення ними відповідних службових посвідчень для: локалізації та ліквідації аварійних ситуацій; відключення та заміни газових приладів і пристроїв, усунення порушень і несправностей в їх роботі, проведення технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання і дворових газопроводів, перевірки показань лічильників газу, наявності та цілості пломб на них; демонтажу або монтажу лічильників газу, пов'язаного з проведенням їх планової повірки; звіряння показників фактично використаних у попередньому році та першому півріччі поточного року обсягів природного газу; установлення лічильника газу, що здійснюється з ініціативи та за кошти газопостачальних (газорозподільних) підприємств або за рахунок інших джерел; Згідно п. 19 Правил, якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п'яти днів не отримала повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання. У разі не оплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання. Незважаючи на покладений на позивача обов'язок доказування обставин, відповідно до ст..60 ЦПК України, якими він обґрунтовує свої вимоги, позивачем жодним чином не доведено факту необхідності допуску працівників позивача до приміщення квартири, а також, ненадання відповідачами доступу до житлового приміщення де розташовані газові прилади та невиконання ними будь-яких умов договору про надання послуг газопостачання, а посилання на акт про не допуск для проведення відключення від газопостачання від 12.12.2013 року взагалі є неправомірним. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача вчинити певні дії, є незаконними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed