Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

26 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що мешканцям жилого будинку [ADDRESS] він регулярно надає послуги з газопостачання. Мешканцями [ADDRESS] вказаного будинку є відповідачі, яка не оплачують ці послуги, у результаті чого утворилася заборгованість в сумі 1 902,89 грн. У добровільному порядку відповідачі борг погасити не бажають, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом (а.с.а.с. 3 - 5, 65, 66). У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, а [PERSON] - заперечувала проти його задоволення. Співвідповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. 03 червня 2014 року відповідачами подано заяву про застосування у справі правил позовної давності (а.с.а.с. 30 - 33). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України від 24.06.2004 р. № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктами 11, 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. № 2246, плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності зі статтями 256, 257, частиною 1 статті 260 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. За правилами частин 3, 4 статті 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами 2, 3 статті 264 ЦК передбачено, що Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що за правовідносинами, що існували між сторонами до 07.12.2009 р., позовна давність закінчилася. При цьому початок перебігу нового строку позовної давності припадає на 07.12.2009 р., оскільки саме від цієї дати починається відлік трирічного строку, що передував зверненню позивача до суду із заявою про видачу судового наказу (а.с.а.с. 12, 38), який був скасований лише 21.03.2013 р. (а.с. 13). Відтак, оскільки відповідачі звернулися до суду із заявою про застосування у справі правил позовної давності, а позивач подав позов з порушенням вказаного строку (03.02.2014 р.) і не просив суд поновити його, суд,

Outcome: partial