Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

24 лютого 2017 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманого страхового відшкодування В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 22 січня 2015 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» і [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Поліс № АІ/5870333. Згідно зазначеного договору, забезпеченим транспортним засобом є «Opel Corsa» державний номерний знак [NUMBER]. 22 липня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. 25 серпня 2015 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» отримало повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого [PERSON] 27 січня 2016 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та представник [PERSON] досягли згоди щодо розміру матеріального збитку та розміру страхового відшкодування, шляхом підписання угоди про розмір страхового відшкодування від 27.01.2016 р. 29 січня 2016 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» здійснило виплату сум страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 43\~000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 18761 від 29.01.2016 року. Позивач зазначив в заяві, що у відповідності до пункту г пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова компанія звернулася до [PERSON] з регресною вимогою, на що було отримано відповідь від 19.08.2016 р., де [PERSON] зазначила, що у рамках кримінального провадження відшкодувала завдану нею шкоду [PERSON], оплатила 12\~000 доларів США, що станом на 20.09.2015 року у відповідності до курсу НБУ становить відповідно 260\~028,37 грн., а також, передала за довіреністю (з правом розпорядження) належний їй автомобіль [NUMBER]. Позивач в заяві зазначив, що згідно вимог підпункту г пункту 35.1 статті 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих. [PERSON], звертаючись 28.01.2016 року з заявою про страхове відшкодування, надав недостовірні дані, не зазначив, що ним отримане повне відшкодування завданої шкоди, що сталою причиною безпідставної виплати йому страхового відшкодування. В звязку з наведеним, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» просило суд стягнути на його користь з [PERSON] суми безпідставно отриманого страхового відшкодування в розмірі 43\~000,00 грн., судові витрати сумі 1\~600,00 грн. Представник позивача - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим. судом проведений заочний розгляд справи Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08 жовтня 2015 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було винесено ухвалу, відповідно до якої [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46КК України у звязку з примиренням з потерпілими. Згідно до ухвали суду, [PERSON] обвинувачувалася в тому, що 22 липня 2015 року близько 11-50 години [PERSON], керуючи належним їй на праві власності автомобілем [NUMBER] здійснювала рух у правому ряді автодороги М-04 «Знаменка-Луганськ-Ізварино» зі сторони м. Новомосковська дніпропетровської області у напрямку м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Під час руху у зазначеному напрямку, в районі 227 км. + 160 м. зазначеної автодороги, [PERSON], не переконавшись в тому. Що маневр буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам руху, стала здійснювати маневр розвороту наліво, при цьому виїхала на крайню ліву смугу руху, по якій рухався автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON] в результаті чого допустила зіткнення транспортних засобів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля [NUMBER] [PERSON] і [PERSON] отримали тілесні ушкодження середньої ступеню тяжкості. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до частини 3 статті 11 ЦК України, цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, на підставі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В той же час, на підставі п. 1 статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог підпункту г пункту 35.1 статті 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих. Пунктом 4 ст. 26 Закону України «Про страхування» визначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є отримання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, винної у їх заподіянні. Відповідно до пп.3 та 4 ст. 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхового виплати у разі одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх завдала. Судом встановлено, що 22 січня 2015 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» і [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Поліс № АІ/5870333, згідно до якого, забезпеченим транспортним засобом є «Opel Corsa» державний номерний знак [NUMBER]. В звязку з наведеним, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», як страховик, повинен здійснити страхові виплати щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди, яка завдана забезпеченим транспортним засобом є «Opel Corsa» державний номерний знак [NUMBER]. Судом встановлено, що 25 серпня 2015 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» отримало повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого [PERSON] 27 січня 2016 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та представник [PERSON] досягли згоди щодо розміру матеріального збитку та розміру страхового відшкодування, шляхом підписання угоди про розмір страхового відшкодування від 27.01.2016 р. Судом встановлено, що 28.01.2016 року [PERSON] звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування, в якій зазначив, що ним не отримувалася компенсація від винної сторони. 29 січня 2016 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» здійснило виплату сум страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 43\~000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 18761 від 29.01.2016 року. Судом встановлено, що 15 вересня 2015 року та 20 вересня 2015 року, у рамках кримінального провадження щодо [PERSON], яка є винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, остання відшкодувала завдану нею шкоду всім потерпілим, в тому числі і [PERSON], оплатила 12\~000 доларів США, що станом на 20.09.2015 року у відповідності до курсу НБУ становить відповідно 260\~028,37 грн., а також, передала за довіреністю (з правом розпорядження) належний їй автомобіль [NUMBER], що підтверджується відповідними розписками. Таким чином, [PERSON], станом на 28.01.2016 року отримав страхове відшкодування від винної особи в повному обсязі, звертаючись 28.01.2016 року з заявою про страхове відшкодування фактично зазначив в заяві недостовірні дані, а саме - що ним не отримане повне відшкодування завданої шкоди, що сталою причиною безпідставної виплати йому страхового відшкодування. Згідно до вимог ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В звязку з тим, що [PERSON] отримав від винної особи відшкодування завданої шкоди, він не мав права на отримання страхового відшкодування від позивача, в звязку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 1 600,00 грн., які підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved