Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

26 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, заявивши вимогу визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком позивача по вул. Гагаріна, 16 в с. Гаврилівка Теофіпольського району Хмельницької області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі не проживають у будинку з лютого 2014 р. В ході судового розгляду позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що проживав у шлюбі з відповідачем [PERSON] у його будинку, разом з ними проживала донька дружини [PERSON] В лютому дружина зі своєю донькою поїхали на заробітки в Росію, швидше за все в Сочі, після чого більше не приїздила, звязку з нею немає, лише одного разу зателефонувала з невстановленого номеру, шлюб між ними розірваний за його позовом. В даний час наявність реєстрації в будинку відповідачів перешкоджає йому отримати субсидію для відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги. Відповідачі, про час та місце розгляду справи повідомлені, в судове засідання не зявилися, причин неявки не повідомили, справа розглянута заочно, позивач не заперечив проти розгляду справи в такому порядку. Заслухавши пояснення позивача, свідків, та дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 391 ЦК України визначено права власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, якими можуть бути, згідно ч. 4 ст. 64 кодексу, крім подружжя, їх дітей та батьків, також і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Члени сімї власника будинку, які проживають разом з ним, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, і, крім того, вони мають право за згодою власника будинку вселяти в займане ними приміщення інших членів сімї. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє членів сімї власника права користування жилим приміщенням. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено строк та умови, за яких член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом, а саме, у разі відсутності такого члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Позивач являється власником житлового будинку по вул. Гагаріна, 16 в с. Гаврилівка Теофіпольського району Хмельницької області, який йому був подарований [PERSON], що підтверджується договором дарування жилого будинку від 21 жовтня 2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу за № 1941, та витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 217415 від 21 жовтня 2004 року, виданим цим же нотаріусом. У будинку позивача зареєстровані дружина [PERSON], [INFO], та її донька [PERSON], 03 лютого 1992 року, що підтверджується довідкою Гаврилівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області від 29 вересня 2016 року № 689. Свідок [PERSON], [INFO], який проживає по сусідству з будинком позивача по вул. Гагаріна 15, пояснив, що дружина позивача та її донька з лютого 2014 року разом з позивачем не проживають, так як поїхали на заробітки і більше не поверталися. Час, з якого відповідачі не проживають, запамятав, так як в лютому у позивача день народження і в цей час відповідачів уже не було, рік запамятав, оскільки в цей час почався конфлікт на сході. Зазначив, що з позивачем не являються родичами, вони однофамільці. Свідок [PERSON], [INFO], який проживає по сусідству з будинком позивача по вул. Гагаріна 11, дав аналогічні пояснення. З довідки виконкому Гаврилівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області від 29 вересня 2016 року № 688 та акту обстеження побутово-житлових умов домогосподарства позивача від 29 вересня 2016 року, проведеного за участі представників сільської ради та двох сусідів, вбачається, що відповідачі зареєстровані у будинку позивача, але не проживають за цією адресою з лютого 2014 року. Таким чином, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов переконання, що відповідачі більше одного року у будинку позивача не проживають, зазначені обставини відповідачами не спростовані, не доведено існування поважних причин відсутності за місцем проживання понад 1 рік та домовленості з власником житла, тому вони підлягають визнанню таким, що втратили право користування жилим приміщенням через відсутність за місцем проживання понад строку тимчасової відсутності. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів.

Outcome: approved