Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

26 липня 2016 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська звернувся представник позивача [PERSON]- адвокат Твардієвич Є.О. з вищевказаним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. 24 січня 2013 року сторони уклали договір позики, оформлений розпискою, згідно якого відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти в сумі 25 000 доларів США, що на день складання позову становить за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США- 24,816117 грн.) 620 402 грн. 93 коп., які він зобов'язався повернути через шість місяців, тобто до 24 липня 2013 року, зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 4 % від суми позики щомісячно, що в грошовому вираженні становить 1 000 доларів США щомісячно. Також 16 вересня 2013 року сторони уклали договір позики, оформлений розпискою, згідно якого відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти в сумі 11 000 доларів США, що на день складання позову становить за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США- 24,816117 грн.) 272 977 грн. 29 коп., які він зобов'язався повернути через три місяці, тобто до 16 грудня 2013 року, зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 4 % від суми позики щомісячно, що в грошовому вираженні становить 440 доларів США щомісячно. Оскільки відповідач ухиляється від повернення боргу та суми відсотків за користування грошовими коштами, зобов`язання за договорами позики не виконані, грошові кошти не повернуті, позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача на його користь: борг за договором позики від 24 січня 2013 року в сумі 620 402 грн. 93 коп.;4 % за користування грошовими коштами за договором позики від 24 січня 2013 року в сумі 1 042 276 грн. 95 коп.; борг за договором позики від 16 вересня 2013 року в сумі 272 977 грн. 29 коп.; 4 % за користування грошовими коштами за договором позики від 16 вересня 2013 року в сумі 371 249 грн. 11 коп., а також судові витрати за сплачений судовий збір- 13 332 грн. 27 коп. В судовому засіданні позовні вимоги підтримані представником позивача в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, викликався до суду неодноразово належним чином, в тому числі через пресу, причину неявки суду не повідомив. Відповідач надавав суду особисту заява про намір укладання договору з адвокатом для захисту своїх інтересів у суді, однак в подальшому він не надав підтвердження здійснення укладання угод тощо, сторона позивача наполягала на розгляді справи в заочному порядку, переконливо аргументуючи, що відповідач навмисно затягує процес розгляду справи по суті. Суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи по суті у відсутність вказаного відповідача в заочному порядку. Суд, заслухав представника позивача, дослідивши матеріали справи, визнав позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. 24 січня 2013 року сторони уклали договір позики, оформлений розпискою(а.с.8), оригінал якої оглянутий в судовому засіданні, згідно якого відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти в сумі 25 000 доларів США, що на день складання позову становить за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США- 24,816117 грн.) 620 402 грн. 93 коп., які він зобов'язався повернути через шість місяців, тобто до 24 липня 2013 року, зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 4 % від суми позики щомісячно, що в грошовому вираженні становить 1 000 доларів США щомісячно. Окрім того, 16 вересня 2013 року сторони уклали договір позики, оформлений розпискою (а.с.9), оригінал якої також оглянутий в судовому засіданні, згідно якого відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти в сумі 11 000 доларів США, що на день складання позову становить за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США- 24,816117 грн.) 272 977 грн. 29 коп., які він зобов'язався повернути через три місяці, тобто до 16 грудня 2013 року, зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 4 % від суми позики щомісячно, що в грошовому вираженні становить 440 доларів США щомісячно. З'ясовано, що в обумовлену дату відповідач позику не повернув, зобов`язання за договорами не виконані, грошові кошти не повернуто. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Дане положення кореспондується із ст.525 ЦК України у відповідності до якої одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Відповідач зобов'язувався сплатити 4 % від суми позики за місяць до дня фактичного повернення суми позики. Він на день складання позову грошові кошти не повернув, тому дійсно існуються підстави для нарахування процентів до дня подання позову 22 липня 2014 року, тобто за договором позики від 24 січня 2013 року протягом 42 місяців (з 24 лютого 2013 року по 22 липня 2016 року), за договором від 16 вересня 2013 року протягом 34 місяців (з 16 жовтня 2013 року по 22 липня 2016 року). Надані позивачем у позові розрахунки заборгованості та процентів за користування грошовими коштами суд визнає правильними та аргументованими. Тому, відповідач зобов`язаний повернути позивачу позичені грошові кошти, як це було передбачено домовленістю між сторонами, та 4 % за користування грошовими коштами за договорами позики. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Зазначені норми права дають підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено квитанціями (а.с.20,21) в розмірі 13 332 грн. 27 коп., вказана сума підлягає стягненню на його користь з відповідача відповідно до ст. 8 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved