Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

26.02.2019 року позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», приватного нотаріуса Суперфін Б.М., третя особа [PERSON] , в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Б.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 23473899 від 06.08.2015 року, та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що 06.08.2015 року приватний нотаріус Суперфін Б.М. оформив рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зареєстрував право власності на належну позивачу та його дружині квартиру [ADDRESS] на компанію ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Позивач вважає таке рішення приватного нотаріуса незаконним та таким, що прийнято з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а тому воно підлягає скасуванню. Вказує на те, що компанією ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не підтверджено факт невиконання або неналежного виконання позивачем основного зобов`язання, а також факт порушення позивачем умов договору іпотеки. Крім того, як свідчить інформація з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 49375943 від 08.12.2015 року, підставами для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23473899 від 06.08.2015 року мала бути заява ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та документи, подані у підтвердження виникнення у вказаної особи права власності на об`єкт нерухомого майна. Однак, державна реєстрація права власності за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відбулась на підставі договору іпотеки від 16.05.2008 року. Також, позивач вказує на те, що він не отримував жодних повідомлень чи письмових вимог від іпотекодержателя ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Також, приватний нотаріус провів державну реєстрацію права власності на квартиру всупереч вимогам частини 5 статті 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (чинної на момент такої реєстрації) та пунктів 1 і 2 додатку до Наказу Міністерства юстиції України № 607/5 від 02 квітня 2013 року «Про заходи до взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» (чинних на момент такої реєстрації), якими було передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно на підставі договорів іпотеки, які містили застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, проводилась державними реєстраторами прав на нерухоме майно Міністерства юстиції України. Крім того, на квартиру позивача розповсюджується дія мораторію, встановленого ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Також, позивач зазначає про те, що зазначена квартира є єдиним житлом його сім`ї. Позивач також вказує на те, що відповідачем порушені вимоги ч. 5 ст. З, ч. 9 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» оскільки, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 49375943 від 08.12.2015 року, договір іпотеки № 2953 від 16.05.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р., при цьому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вчиняв приватний нотаріус Київського нотаріального округу Суперфін Б.М. Ухвалою судді від 05.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розпочато підготовче провадження у справі за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою судді від 11.04.2019 року прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 04.10.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» Вишневської О.І. про закриття провадження у справі. Ухвалою суду від 04.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав вказаних в позовній заяві, та просив суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце слухання справи повідомлялися належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направляли та відзиву на позов не подали, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Третя особа в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що з інформаційної довідки № 49375943 від 08.12.2015 року вбачається, що 06.08.2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М. зареєстрував право власності на квартиру [ADDRESS] на компанію ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Підставою виникнення права власності є договір іпотеки серія та номер 2953 від 16.05.2008 року, видавник: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. 03.08.2016 року заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області визнано незаконним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 23473899 від 06.08.2015 року. 22.12.2016 року ухвалою апеляційного суду Київської області заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.08.2016 року залишено без змін. 12.12.2018 року постановою Верховного суду скасовано заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.08.2016 року і ухвалу апеляційного суду Київської області від 22.12.2016 року. Відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Б.М., третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ТОВ «Кей Колект», про визнання незаконним і скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав власності, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача. З інформаційної довідки № 157458941 від 25.02.2019 року вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1707, виданий 19.10.2016 року, видавник приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. Вимогами статті 12 ч. 3 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Вимогами статті 12 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Вимогами статті 13 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. У зв`язку з переходом усіх прав та обов`язків за іпотечним договором ТОВ «Кей-Колект», скориставшись добровільним (позасудовим) врегулюванням зобов`язальних відносин щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, звернулося до нотаріуса, як спеціального суб`єкта що здійснює функції державного реєстратора, який у своїй діяльності керується вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» відповідачем приватним нотаріусом Суперфіном Б.М., як державним реєстратором, була здійснена відповідна реєстрація набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Отже, правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Іпотечний договір є чинним, докази його оспорення позивачем не надавалися. Згідно статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», державним реєстратором є, окрім інших, нотаріус. Отже, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Враховуючи викладені вище обставини, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позивач не довів і не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог про порушення його прав відповідачами, порушення законодавства оспорюваними діями державного реєстратора. Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed