Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

26.11.2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою в обґрунтування якої зазначив, що 26.11.2004 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, за час якого у них [INFO] народився спільний син [PERSON] . Надалі, їх шлюб було розірвано згідно судового рішення. Разом з тим, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2013 року було вирішено стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частки його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2013 року і до досягнення сином повноліття. Вказує, що з 27.06.2014 року, в зв`язку з суттєвим погіршенням його стану здоров`я, він був змушеним звільнитися з посади завідувача складом ТзОВ «Вест Ойл Груп». Крім того, лікарями йому протипоказана важка фізична праця, робота пов`язана з нагинанням тулуба, психоемоційні перенавантаження та робота в нічний час, а тому він змушений обмежуватися тимчасовими заробітками, що унеможливлює виконання судового рішення від 18.04.2013 року, оскільки розмір стягуваних аліментів фактично рівний розміру мінімальної заробітної плати. Вказує, що 02.08.2019 року він уклав новий шлюб із [PERSON] , від якого у них [INFO] народився спільний син [PERSON] . Разом з тим, на його утриманні перебуває малолітня донька [PERSON]. [PERSON] , [INFO] Починаючи з 2019 року стан його здоров`я суттєво погіршився та з 01.11.2019 року йому було поставлено діагноз «ДЕП 1-2 ст. (гіпертонічна) з цефалгічним синдромом». Без належного лікування даної патології вказане захворювання прогресуватиме у важчу стадію. 04.11.2019 року йому також було встановлено діагноз «об`ємний отвір правої скроневої ділянки головного мозку». Враховуючи викладене, а також те, що у нього існує необхідність в оперативному хірургічному втручанні у головний мозок, матеріальний та сімейний стан його змінився, просить суд зменшити розмір стягуваних аліментів, визначений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2013 року та стягувати з нього на користь відповідачки аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частки його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття. До початку судового засідання від позивача на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 63). В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала та пояснила, що нею визнається та обставину, що на даний час дійсно існують підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів через захворювання позивача та відсутності у нього місця працевлаштування, проте, у такому випадку, [PERSON] мав би звернутися до суду з вимогою про стягнення з нього аліментів у зменшеному розмірі в твердій грошовій сумі, чого він не зробив. Враховуючи викладене, в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2004 року (а.с. 19), який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2013 року було розірвано. За час шлюбу в сторін [INFO] народилася спільна дитина - син [PERSON] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 20). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини від всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 22). Ухвалюючи судове рішення від 18.04.2013 року, судом при визначенні частки розміру аліментів враховувався стан здоров`я та матеріальне становище неповнолітньої дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, а також те, що відповідач працює завідувачем складу на ТзОВ «Вест Ойл Груп», інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків на утриманні немає (а.с. 22). Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] 27.06.2014 року був звільним із посади завідувача складом ТзОВ «Вест Ойл Груп» за угодо сторін, згідно ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Будь-які подальші записи у даній трудовій книжці відсутні (а.с. 15). Судом також встановлено, що на даний час позивач [PERSON] не має постійного місця працевлаштування, останній обмежується тимчасовими (періодичними) заробітками, що не заперечується стороною відповідача. 02.08.2019 року позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 28). [INFO] у позивача [PERSON] та [PERSON] ) народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 03.10.2019 року Рівненським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області (а.с. 32). Із консультативного заключення КП «Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр ім. Віктора Поліщука» вбачається, що 01.11.2019 року [PERSON] було встановлено попередній діагноз: «ДЕП 1-2 ст. (гіпертонічна) з цефалгічним синдромом» (а.с. 35-36). 02.11.2019 року медичним центром «Асклепій Рівне» [PERSON] було проведено магнітно-резонансну терапію, за результатами якої йому було поставлено діагноз: «об`ємне утворення правої скроневої ділянки. Дислокаційний синдром», а також рекомендовано додаткове обстеження та подальша консультація лікаря-нейрохірурга (а.с. 37). Як слідує з консультативного висновку нейрохірурга від 04.11.2019 року, [PERSON] було встановлено діагноз: «об`ємний отвір правої скроневої ділянки головного мозку» та рекомендовано оперативне лікування в плановому порядку (а.с. 38). 12.11.2019 року медичним центром «Асклепій Рівне», внаслідок проведення повторної магнітно-резонансної терапії, [PERSON] було встановлено діагноз: МР ознаки екстрааксіального об`ємного утворення скроневої ділянки правої гемісфери великого мозку - менінгіома. Дислокаційний синдром» (а.с. 41). Відповідно до постанови № 3201 лікарської консультативної комісії КНП «ЦПМСД «Центральний РМР від 14.11.2019 року, [PERSON] за станом здоров`я протипоказана важка фізична праця, робота пов`язана з нахилами тулуба, психоемоційні перенавантаження та роботи в нічний час (а.с. 42). Докази, які б спростовували вищевикладені обставини відповідачем та її представником суду надані не були. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлено: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2019 року - 2118 гривень, з 1 грудня 2019 року - 2218 гривень. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком від 6 до 18 років встановлений в наступних розмірах: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Проаналізувавши надані суду докази, суд вважає, що позивач не має реальної можливості сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частину від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, суд вважає доведеним, що з моменту присудження аліментів у зв`язку із народженням у позивача [PERSON] дитини в іншому шлюбі, змінився його сімейний та майновий стан. Крім того, майновий стан позивача змінився у зв`язку зі значним погіршення стану його здоров`я, внаслідок якого він обмежений у працевлаштуванні, а тому аліменти, що стягуються з нього на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу), з урахуванням обставин, що існують на даний час, є значно завищеними. Разом з тим, суд не приймає доводи сторони відповідача про те, що [PERSON] , за наявності обставин для зменшення розміру присуджених аліментів, мав би звернутися до суду з вимогою про стягнення з нього аліментів у зменшеному розмірі в твердій грошовій сумі, оскільки, у даному випадку, чинним законодавством не закріплена відповідна імперативно визначена правова норма щодо звернення до суду в зазначеному представником відповідача порядку. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи позивача про наявність на його утриманні [PERSON] - дитини [PERSON] від її першого шлюбу, не приймаються до уваги виходячи з наступного. Так, факт позбавлення батька [PERSON] батьківських прав відносно останньої, в силу положення ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При цьому, позивачем не надано жодних доказів того, що [PERSON] була ним всиновленою, а відтак й доказів того, що остання перебуває на його утриманні. Також, [PERSON] не було надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження тієї обставини, що стан його здоров`я в повній мірі позбавляє його можливості працювати, а також доказів про вартість необхідного проведення хірургічного втручання та лікування, в зв`язку із погіршенням його стану здоров`я. Вищезазначене, у своїй сукупності, свідчить про необґрунтованість заявлених [PERSON] позовних вимог про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання їх спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зменшеному розмірі - 1/8 частини від його заробітку (доходу). За таких обставин, суд приходить до висновку, що вищевказаний розмір аліментів, встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2013 року, підлягає зменшенню до 1/6 частину від заробітку (доходу) [PERSON] . Такий розмір стягуваних аліментів буде відповідати принципам розумності та справедливості. Як слідує з роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів підлягає до часткового задоволення. На підставі ст.ст. 182, 192 СК України,

Outcome: partial