Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

26.06.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.07.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 070/137-САФ03.16-2 відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 14400 доларів США на термін до 10.07.2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,55 % річних. Однак, відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобовязання. Станом на 23.05.2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 7968,23 доларів США, з яких: 5012,41 дол. США. - заборгованість за кредитом, 2955,82 дол. США заборгованість за відсотками. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі - 7968,23 дол. США та понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просила його задовольнити. Крім того, пояснила що хоча кінцевий термін повернення боргу сплив 10.07.2014 року, проте, відповідачем проводилася сплата суми боргу по кредиту та по відсотках 31.03.2017 року, а отже це свідчить про визнання відповідачем боргу перед ПАТ «Укрсоцбанк». Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, оскільки кінцевий термін повернення кредитним коштів завершився 10.07.2014 року, а тому строк позовної давності сплинув на час подання позовної заяви до суду, про що подав письмову заяву. Заслухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 549, 550, 552, 554, 598, 599, 610, 612, 627, 651, 1054, 1055 ЦК України. Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11.07.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 070/137-САФ03.16-2 відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 14400 доларів США на термін до 10.07.2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,55 % річних (а.с. 4-8). 06.10.2008 року року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту № 070/137-САФ03.16-2 від 11 липня 2007 року, відповідно до умов якої, змінилися умови кредитування, а саме встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 13,5% річних (а.с. 9). Згідно п.п. 3.3.9. позичальник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1. цього договору (а.с. 5 зворот). Згідно п.п. 3.2.3., 3.2.3.1 кредитного договору кредитор має право вимагати повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або сплати процентів, нарахованих за користування кредитом, щонайменше на 1 календарний місяць (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобовязання. Станом на 23.05.2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 7968,23 доларів США, з яких: 5012,41 дол. США. - заборгованість за кредитом, 2955,82 дол. США заборгованість за відсотками (а.с. 15-17). Отже, відповідач істотно порушив вимоги ст. ст. 509, 525, 526, ,1054, 1055 ЦК України, кредитного договору, а тому позов слід задовольнити, стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в розмірі 7968,23 долари США, з яких: заборгованість за кредитом 5012,41 дол. США, заборгованість по відсотках за користування кредитом 2955,82 долари СШАта понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3110,38 грн. Посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні на пропуск позивачем строку позовної давності не заслуговує на увагу суду з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст.\~253,\~256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Загальна позовна давність встановлюється у три роки (ст. 257 ЦК України). Термін дії договору відповідно до його умов завершився 10 липня 2014 року, як зазначено в п. 1.1. кредитного договору (а.с. 4). З даним позовом ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Луцького міськрайонного суду Волинської області 26 червня 2017 року (а.с. 2). Судом встановлено, що після закінчення строку дії договору - 31.03.2017 року відповідачем [PERSON] було сплачено на користь позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 3282, 39 дол. США, з яких: 1862,40 дол. США основного боргу по кредиту та 1419,99 дол. США погашення відсотків за кредитом, що підтверджується довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» № 10.1-87/8988 від 24.05.2017 року (а.с. 18) і визнано в судовому засіданні представником відповідача. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON], вніс на рахунок банку суму в розмірі 3282,39 дол. США на погашення заборгованості за договором кредиту № 070/137-САФ03.16-2 від 11 липня 2007 року, тим самим вчинив дії про визнання свого боргу, а тому відбулося переривання строку позовної давності. Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, висловленою у справі №6-1457цс16 від 09.11.2016 року, у справі № 6-2462цс16 від 14.12.2016 року. У звязку з тим, що [PERSON] вніс кошти в сумі 3282,39 дол. США після спливу строку дії кредитного договору, ці кошти не є черговим платежем, а платежем на погашення боргу і указують на визнання боргу у цілому, а не окремого платежу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» судом задоволені у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3110,38 грн. (а.с. 1). На підставі ст.ст. 256, 257, 264, 509, 510, 526, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved