overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

25 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що вони з відповідачем 16 березня 2007 року зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та на утримання якої відповідач не надає матеріальної допомоги, в звязку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки заробітку щомісячно до повноліття дитини. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги (а.с. 21). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги, не заперечуючи проти сплати аліментів на утримання дочки (а.с. 22). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 16 березня 2007 року зареєстрували шлюб (а.с. 9), від якого мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 8), яка згідно довідки виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Костянтинівського району № 454 від 04 травня 2016 р. зареєстрована та проживає разом із позивачкою (а.с. 7). Відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст. 181, 182 СК України у розмірі ? частки заробітку, але не меншому, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

25 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 20 вересня 2001 року, мотивуючи тим, що останні декілька років відбуваються постійні сварки, оскільки не знаходять спільної мови з відповідачем. Відсутня взаємодопомога і взаємопорозуміння. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання двічі, 06.06. і 21.06.2016 р. без поважних причин не зявився. Про причини неявки суду не повідомив. Позивач у своїй заяві погодилася на постановлення судом заочного рішення у справі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2001 року. Від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви видно, що сторони вже маже декілька років проживають окремо. Причиною цього є те, що вони не знаходять спільної мови з більшості питань ведення сімейного бюджету та в відношеннях один до одного. Відповідач отримавши судову повістку за місцем реєстрації не скористався своїм правом приймати участь у судовому засіданні та в разі невизнання вимог надавати докази щодо їх спростування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

25 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] коштів на своє утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, і до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трирічного віку, посилаючись на те що на даний час вона зайнята доглядом за дитиною та потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоч є працюючим та має можливість її надавати. В судове засідання позивач не зявилась, надіслала до суду заяву, в якій зменшила позовні вимоги, просила стягнути кошти на її утримання в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, справу розглядати за її відсутності, Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги про стягнення з нього коштів на утримання позивача в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку визнав, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

25 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила шлюб з відповідачем розірвати. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 27 січня 2006 року перебуває зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу мають малолітніх дітей, дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Відповідач, зловживає спиртним. У присутності дітей вчиняє дебоші, висловлюється образливими та нецензурними словами. Така поведінка негативно впливає на стан здоровя дітей та їх виховання. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Суду пояснила, що наданий подружжю ухвалою суду строк для примирення бажаного результату не дав. Просила суд позов задовольнити, та шлюб з відповідачем розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.25). Про причини своєї неявки суд не повідомив. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Позивач [PERSON] не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 27 січня 2006 року Кухотськовільською сільською радою Зарічненського району Рівненської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 4, що стверджується свідоцтвом про одруження Серії І-ГЮ № 009126, виданого 27 січня 2006 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується дослідженими в ході судового розгляду копіями свідоцтв про народження (а.с.7-8). Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 14 червня 2016 року сторонам було призначено строк для примирення у три місяці, впродовж якого сторони не примирилися. Позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін суд приходить до висновку про те, що подальше їх спільне життя та збереження сімї є неможливим, і таким, що суперечить інтересам позивача, а відтак позов підлягає до задоволення. Спору щодо місця проживання дітей між сторонами немає. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

25 травня 2016 року [PERSON] предявив вказаний позов, посилаючись на наступні об- ставини. 31.07.2006 р. він зареєстрував шлюб з [PERSON] у Дивізійській сільській раді Татарбу- нарського району Одеської області, актовий запис № 8. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Між ними виникали постійні сварки, неприйняття позицій іншого под- ружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства. З січня 2015 року вони припинили спільне проживання. На даний час він почав проживати з іншою жінкою. Вважає, що сімя роз- палась остаточно, подальше спільне проживання та збереження сімї неможливе, тому просив ро- зірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав клопотання, в якому просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, проси- ла розглянути справу за її відсутності та залишити їй шлюбне прізвище «Максименко». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Із свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 028083 (а.с.8) вбачається, що 31.07.2006 р. виконавчим комітетом Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], 11.03. [INFO], актовий запис № 8. З копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 319974 (а.с.9), у сторін по справі 27.04.2006 р. народився син - [PERSON] Відповідно до ст.112 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути постанов- лено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розпався, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим суд вва- жає, що шлюб має бути розірваний. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 551, 20 грн., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

25 травня 2016 року Деснянським районним судом м. Києва по вказаній вище справі ухвалено рішення, яким позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», 3-тя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Стешак Костянтин Іванович про усунення перешкод у користуванні та припинення заборони було задоволено частково. Згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 року справу зазначену справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 220 ЦПК України. Судом встановлено, що вимоги п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України, відповідно до яких під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати, судом не виконані. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення у випадку, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. В судове засідання сторони не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст. 214 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами обов'язково має бути вирішене судом під час ухвалення рішення суду. Враховуючи, що позовні вимоги згідно рішення суду від 25.05.2016 року задоволені частково, виходячи з положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 121,8 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

25 травня 2016 року до Словянського міськрайонного суду позивач звернувся з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2006 року, що був зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 1672. Зазначає, що від даного шлюбу дітей не мають. Спору про розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Зазначає, що з відповідачем не мешкають разом з 2014 року, шлюбні відносини припинені. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, встановлено, що сторони одружені з 30 жовтня 2006 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 1672. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені в 2014 році, мешкають окремо. Спору про розподіл майна - немає. Від наведеного шлюбу сторони дітей не мають. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

25 травня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 18.12.2004 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Камянка-Бузького РУЮ Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 103. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Вказує, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], однак сім'ю їм зберегти не вдалось. В даний час їх подружні відносини фактично припинились, вони не поєднані спільним побутом, примирення між ними не відбудеться, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 18 грудня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Камянка-Бузького РУЮ Львівської області в Книзі реєстрації шлюбів 18.12.2004 р. зроблено відповідний актовий запис № 103 та видано свідоцтво про шлюб серії І-СГ № 000790 від 10.02.2005 р. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], спільним побутом не поєднані, не виявили бажання примиритись, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сімї, а також створюватиме невизначеність у правах та обовязках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення\~ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй прізвище отримане після реєстрації шлюбу, то після розірвання шлюбу, позивачці слід визначити прізвище [PERSON]. На підставі ст.ст.\~110,\~112,\~113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

25 травня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 30.08.2008 р. Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 421. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Окрім цього, відповідач зневажливо до неї відносився, зчиняв безпричинні скандали та суперечки. Вказує, що в шлюбі з відповідачем в них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак сімю зберегти їм не вдалось. В даний час подружні відносини між ними фактично припинені, вони не поєднані спільним побутом, примирення між ними не відбудеться, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 30 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції в Книзі реєстрації шлюбів 30.08.2008 р. зроблено відповідний актовий запис №421 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-СГ № 106418 від 30.08.2008 р. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], спільним побутом не поєднані, не виявили бажання примиритись, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сімї, а також створюватиме невизначеність у правах та обовязках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення\~ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила повернути їй дошлюбне прізвище, то після розірвання шлюбу, позивачці слід визначити прізвище [PERSON]. На підставі ст.ст.\~110,\~112,\~113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

25 травня 2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Дніпропетровської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива Інвестмент» про визнання рішень та договору оренди землі недійсними, відповідно до якого вирішено позов задовольнити в повному обсязі. 02 липня 2016 року від Апеляційного суду Дніпропетровської області на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було повернуто вищевказану цивільну справу для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення. В судове засідання сторони не зявилися, що відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб або з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 20 постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за можливе стягнути з Дніпропетровської міської ради на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved