overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

26.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, в обґрунтування якого вказала, що вона з 05.11.2011 року перебуває у трудових відносинах ПАТ «Азовзагальмаш». Пояснила, що їй була нарахована, але не сплачена у повному обсязі заробітна плата за період з листопада 2014 року по вересень 2015 року. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2014 року по вересень 2015 рік. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, про розгляд справи за її відсутністі та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заперечення на позовну заяву, в яких позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. У зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 05.01.2011 року була прийнята на роботу до ВАТ «Азовзагальмаш». Рішенням загальних зборів акціонерів від 08.04.2011р. ВАТ «Азовзвгвльмаш» перейменоване у ПАТ «Азовзагальмаш», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. Як вбачається з розрахункового листа заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на вересень 2015 року складає 6657,15 грн. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Також позивачка просила допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за 1 місяць в розмірі 686,84 грн. Згідно пункту 2 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно розрахункового листа заборгованість по заробітній плат за листопад 2014 року становить 686,84 грн. та в межах цієї суми за один місяць підлягає до негайного виконання. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] не була виплачена заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2014р. - вересень 2015р. (включно) року в розмірі 6657,15 грн. та саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

26.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, якою просить постановити рішенням щодо призначення її опікуном над недієздатною [PERSON], [INFO] року народження, яка визнана рішенням суду недієздатною, мотивуючи тим, що вона являється її матірю, проживає разом з нею, доглядає її. Заявниця [PERSON] до суду не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Заінтересована заінтересована особа Болградська районна рада з опіки та піклування над повнолітніми особами Болградської районної державної адміністрації, надала до суду подання про призначення призначення [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] і просить вирішити питання за заявою [PERSON] про призначення її опікуном на недієздатною, посилаючись на наявність обґрунтованого подання. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги,суд вважає, що вимоги, заявлені в заяві, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Болградського районного суду від 22.12.2014 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатною. Заявниця [PERSON], [INFO] являється матірю [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖД № 258412 від 28.04.1980 року, яка проживає разом з нею, яка фактично її доглядає. Згідно висновку зазначеному в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї заявниці [PERSON], вона може бути призначена опікуном над недієздатною донькою [PERSON], [INFO] Як вбачається з вимог ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна лише за поданням органу опіки та піклування. Разом з тим, із заявою про призначення опікуном над фізичною особою, визнаною недієздатної, звертається до суду безпосередньо [PERSON], з проханням призначити їх опікуном, але враховуючи наявність в матеріалах справи відповідного подання органу опіки та піклування над повнолітніми особами Болградської районної державної адміністрації від 20.10.2015 року про призначення [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON]. 16.03.1980 року, суд приходить до висновку, щодо можливості задоволення заяви [PERSON] та і призначення її опікуна за поданням органу опіки та піклування. Обмежень, передбачених ст. 64 ЦК України щодо призначення [PERSON] опікуна, судом не встановлено. За таких обставин, суд вважає можливим призначити [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

26.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб, який укладений між нею та [PERSON], що зареєстрований 11.11.2011 року в Корабельному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 636. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені в листопаді 2014 року, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 2012 року народження. Спору майнового характеру та щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. В порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

26.10. 2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 27.02. 2011 року Чижиківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 2. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 27.02. 2011 року. Від спільного шлюбу у сторін спільних неповнолітніх дітей немає. Спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушена звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належними чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення заочного судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб серії І СГ № 154150 від 27.02. 2011 року, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено: відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що разом із відповідачем позивач шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, сторони спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

26.10.2015 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований виконкомом Вінницько-Хуторської сільської ради Вінницького району Вінницької області 24 вересня 2013 року, актовий запис № 13. Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку Софію, [INFO]. Проте, життя спільне з відповідачем виявилося невдалим, протягом тривалого часу відмічається відсутність спільних поглядів на життя, вирішення нагальних сімейних та звичайних життєвих питань . В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала та пояснила, що з відповідачем вони протягом семи місяців не підтримують шлюбних стосунків, в квітні місяці 2015 року подружжю вже надавався строк для примирення, однак подружжя наполягає на розірванні шлюбу. Спору щодо місця проживання дитини та поділу майна- немає. Просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище «Стельмах» та стягнути з відповідача понесені нею витрати по оплаті судового збору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав повністю та проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить інтересам подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

26.10.2015 року позивач [PERSON] Акціонерне Товариство Миколаївобленерго звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення, посилаючись на те, що відповідачка за місцем свого мешкання в [INFO] самовільно підключилась до лінії електромережі і, використовуючи безобліково електроенергію, заподіяла позивачу майнову шкоду в сумі 5 455,64 грн. Зазначену суму позивач просив стягнути з відповідачки на його користь. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Не заперечує проти винесення заочного рішення Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явивилась. Про час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином. Про причини своє неявки суду не повідомила. Суд ухвалив розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів в заочному порядку. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка мешкає за адресою: [ADDRESS]. 04.07.2015 року представниками позивача при перевірці дотримання споживачем вимог діючих Правил користування електроенергією для населення, за вказаною адресою було втановлено порушення ПКЕЕн, про що було складено Акт № М 0403. Внаслідок цього 15.08.2015 року даний Акт був розглянутий комісією, якою було підтверджено факт порушення [PERSON] ПКЕЕн та прийнято рішення про необхідність сплати 5 455,64 грн. в рахунок погашення боргу за користування не облікованою електроенергію. Розрахунок проведено за період з 04.01.2015 року по 04.07.2015 року. Таким чином, своїми діями відповідачка порушила вимоги ч.2 ст. 27 Закону України Про електроенергетику і п.42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 (далі ПКЕЕн), а також ч.4 ст.26 Закону України Про електроенергетику. Виходячи зі здійсненого позивачем на підставі «Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем правил користування електроенергією для населення», затвердженої Постановою НКРЕ № 652 від 04.05.2006 р., розрахунку, завдана позивачу майнова шкода складає 5 455,64 грн (а.с.8,10). Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями юридичній особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути суму майнової шкоди, яка знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні, а також суму судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

26.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них велика різниця у віці, вони припинили подружні відносини та ведення спільного господарства з липня 2012 року, подальше спільне проживання та збереження сімї неможливе. Позивач [PERSON], враховуючи визнання позову відповідачем, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, вказує, що примирення між ними неможливе, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Також відповідач [PERSON] подав письмову заяву про визнання позову, згідний на розірвання шлюбу, просить справу розглядати у його відсутність. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про укладення шлюб вбачається, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 28 вересня 2008 року виконавчим комітетом Новотроїцької сільської ради Бердянського району Запорізької області, актовий запис №03. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину, яка проживає зі сторонами. Відповідно до вимог ст.ст.104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримує подружніх відносин з липня 2015 року, з даного часу сторони хоч і проживають в одному житловому приміщенні, однак спільного господарства не ведуть, за цей строк сторони не помирилися, припинили подружні відносини, спору відносно місця проживання дитини не має. Враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичні взаємини між сторонами, суд приходить до висновку, що подальше перебування в даному шлюбі сторін та збереження сімї суперечить інтересам сторін, а тому заявлений позов слід задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

26.10.2015 року позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15.03.2014 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 331 з відповідачкою по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON]. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав по електронній почті суду копію заяви про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 15 березня 2014 року зареєстрували шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 331 (а.с. 4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

26.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 14.11.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою. Шлюб перший. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Позивач посилається на те, що в серпні 2015 року він з відповідачкою припинили шлюбні відносини. Причиною розпаду сім*ї є те, що кожен з них має своєрідний характер, різні погляди на питання сімейного життя, через що в сім*ї виникали непорозуміння та сварки, нормальні відносини між сторонами відсутні, спільне господарство не ведеться. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує. Також, просив стягнути з відповідачки на свою користь сплачений ним судовий збір при подачі даного позову до суду. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечував, але заперечувала проти стягнення з неї понесені позивачем судові витрати при подачі позову до суду, оскільки на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині розірвання шлюбу. На думку суду, зберегти сім'ю неможливо, так як сторони припинили шлюбні відносини з серпня 2015 року. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їх неповнолітньої дитини. При цьому, суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог про стягнення на його користь з відповідачки суми сплаченого ним судового збору, оскільки судом вирішувалось питання про розірвання шлюбу, а не про поновлення порушених прав позивача. Крім того, відсутні обґрунтування даної вимоги та докази того, що саме з вини відповідачки розпався шлюб і що позивач був вимушений подати позов про розірвання шлюбу.

Outcome: dismissed