Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

25 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, яку уточнила 12 грудня 2019 року, в якій просила стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 16\~287,74 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку з 15 серпня 2019 року по 15 листопада 2019 року включно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що з 09 липня 1996 року по 09 серпня 2019 року вона працювала на посаді бухгалтера у Державному підприємстві «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова». Під час її знаходження у трудових відносинах з відповідачем позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 16\~287,74 грн., а саме за період з травня 2019 року по серпень 2019 року. Такі дії відповідача є незаконними. 09 серпня 2019 року вона була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України згідно наказу № 856вк від 09.08.2019 року. Але, в день звільнення позивача відповідач не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, вважає також, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15 серпня 2019 року по 15 листопада 2019 року. Відповідно до довідки № 5321 від 18.11.2019 року позивач була зареєстрована як безробітна у Дніпровському міському центрі зайнятості з 15 серпня 2019 року та дохід у вигляді допомоги по безробіттю вона буде отримувати тільки з 15 листопада 2019 року. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом. 24 січня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги [PERSON] не визнає та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до Довідки № 308 від 20.01.2020 року сума невиплаченої [PERSON] заробітної плати та остаточного розрахунку становить 8\~896,68 грн. Зазначив, що відповідач докладає всіх зусиль для того, щоб виплатити робітникам заробітну плату, в тому числі і належні звільненому працівникові [PERSON] грошові кошти. Просить не стягувати середній заробіток за час затримки. Причиною несвоєчасної виплати є факт наявності обставин, що істотно ускладнюють своєчасну виплату грошових коштів, а саме той факт, що відповідач перебував та перебуває і зараз в тяжкому економічному стані, що спричинено фінансовою кризою в країні, розірванням контрактів з Російською Федерацією, які складали питому вагу в загальній кількості, що стало наслідком, серед іншого, затримки виплати заробітної плати з травня 2019 року. У зв`язку з цим відповідач не мав можливості своєчасно сплатити позивачу суму остаточного розрахунку. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі. Також, позивач [PERSON] зазначила, що 20 січня 2020 року відповідач виплатив їй заборгованість по заробітній платі у розмірі 8\~896,00 грн. та тим самим погасив заборгованість з заробітної плати, у зв`язку з чим вона зменшує свої позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача лише середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15 серпня 2019 року по 15 листопада 2019 року. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що заборгованість по заробітній платі та остаточний розрахунок відповідачем позивачу повністю сплачені. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~з 09\~липня 1996\~року працювала\~у Державному підприємстві «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» бухгалтером та 01 квітня 2019 року вона була переведена в енергокомплекс № 106 бухгалтером першої категорії, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с. 7-9). 09 серпня 2019 року позивач була звільнена з вищевказаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України згідно наказу № 856 вк від 09.08.2019 року. Звернувшись до суду з даним позовом позивач посилалась на те, що під час звільнення відповідач не провів з нею остаточний розрахунок та не виплатив їй нараховану заробітну плату. Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України. Разом з тим, починаючи з травня 2019 року відповідач не виплачував позивачу нараховану їй заробітну плату. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Частиною 1 статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак, у день звільнення відповідач не провів з позивачем остаточний розрахунок та не виплатив їй нараховану заробітну плату. Згідно довідки № 181 від 13 листопада 2019 року, виданої ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з травня 2019 року по липень 2019 року станом на 13 листопада 2019 року становила 16\~287,74 грн. (а.с. 10). Починаючи з 18 листопада 2019 року відповідач погашав заборгованість по заробітній платі частинами, що відображено у довідці № 272 від 19 грудня 2019 року, виданій ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» (а.с. 41) та 20 січня 2020 року відповідачем позивачу [PERSON] було повністю виплачено заборгованість по заробітній платі та остаточний розрахунок, що підтверджується довідкою № 308 від 20 січня 2020 року, виданою ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» (а.с. 49). Отже, судом встановлено, що станом на момент розгляду справи, тобто станом на 27 січня 2020 року, відповідач повністю погасив заборгованість по заробітній платі перед позивачем [PERSON] , у зв`язку з чим позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі задоволенню не підлягають. Разом з\~цим,\~позивач [PERSON] \~просила стягнути\~з Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 серпня 2019 року по 15 листопада 2019 року. З цього приводу слід зазначити наступне. Відповідно до пункту 8 \~«Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Середньоденна заробітна плата позивача, відповідно до заробітної плати за останні два відпрацьованих місяці згідно наданої довідки № 272 від 19 грудня 2019 року (а.с. 41), становить: червень 2019 року 2\~940,23 грн., липень 2019 року 4\~908,17 грн., що разом складає (2\~940,23 грн. + 4\~908,17 грн. = 7\~848,40 грн.) поділеної на кількість робочих днів за ці два місяці (7 + 19 = 26 днів) = 301,86 грн. Судом встановлено, що згідно наказу в.о. генерального директора ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» № 299 від 24.04.2019 року «Про режим роботи на ІІІ квартал 2019 року» на підприємстві було встановлено триденний режим роботи по понеділках (крім 26.08.2019 року), вівторках, середах та у четвер 29.08.2019 року (а.с. 52). Крім того, згідно наказу генерального директора ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» № 491 від 16.07.2019 року «Про режим роботи на 4 квартал 2019 року» на підприємстві було встановлено одноденний режим роботи по понеділках (крім 14.10.2019 року) та вівторок 15.10.2019 року (а.с. 53). Суд зазначає, що середній заробіток розраховується виключно в межах заявлених позивачем позовних вимог за період з 15 серпня 2019 року по 15 листопада 2019 року, що відповідає положенням ч. 1 ст. 13 ЦПК України. Кількість робочих днів згідно встановленого у 3 кварталі триденного режиму роботи на підприємстві та встановленого у 4 кварталі одноденного режиму роботи на підприємстві за період з 15.08.2019 року по 15.11.2019 року складає 25 днів (а саме: 19.08.2019, 20.08.2019, 21.08.2019, 27.08.2019, 28.08.2019, 29.08.2019, 02.09.2019, 03.09.2019, 04.09.2019, 09.09.2019, 10.09.2019, 11.09.2019, 16.09.2019, 17.09.2019, 18.09.2019, 23.09.2019, 24.09.2019, 25.09.2019, 30.09.2019, 07.10.2019, 15.10.2019, 21.10.2019, 28.10.2019, 04.11.2019, 11.11.2019). Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 15.08.2019 року по 15.11.2019 року, складає: 25 днів х 301,86 грн. = 7\~546,50 грн. За таких\~обставин,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~Державного підприємства\~«Виробниче об`єднання\~Південний машинобудівний\~завод ім.\~О.М.\~Макарова» на\~користь [PERSON] слід\~стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 7\~546,50 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, а позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial