Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

26.07.2017 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 5500 грн. щомісячно, з дня подачі цього позову; стягнути з відповідача аліменти на її користь, як дружині, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за донькою [PERSON], [INFO], до досягнення нею трирічного віку - до [INFO] у розмірі 2500 грн., щомісячно, з дня подачі цього позову. Позов аргументувала тим, що дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні, вони з відповідачем разом не проживають, відповідач в утриманні дитини участі не приймає, хоча має таку можливість, оскільки знаходиться у працездатному віці та є приватним підприємцем. На даний час позивачка не працює, так як знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому перебуває у тяжкому матеріальному становищі, у зв'язку з чим просить стягнути аліменти з відповідача на утримання доньки до повноліття дитини та її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. 03.08.2017 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду на 21.08.2017 року. 21.08.2017 року судом відкладено розгляд справи на 14.09.2017 року у зв'язку із неявкою відповідача в судове засідання. 14.09.2017 року судом відкладено розгляд справи на 18.10.2017 року у зв'язку із неявкою позивача в судове засідання. 18.10.2017 року судом оголошено перерву до 16.11.2017 року з метою витребування письмових доказів за клопотанням позивача. 16.11.2017 року в судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові та пояснила, що вона отримує на дитину допомогу в розмірі 860 грн., цих коштів не вистачає, оскільки дитині потрібно купувати одяг, продукти харчування, засоби гігієни, також донька ходить до дитячого садочка, на яки вона витрачає приблизно 1500 грн. в місяць. Повідомила, що відповідач не утримує сім'ю, на даний час вони розірвали шлюб і вона проживає з дитиною біля батьків, які по можливості допомагають їй матеріально. Свого житла вона не має, є тільки спільна квартира, яку вона разом із відповідачем купували під час перебування їх у шлюбі. Вказала, що вона знаходиться у важкому матеріальному становищі, так як на даний час не працює, тому що знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Дитина має задовільний стан здоров'я, однак у дівчинки є плоскостопість, тому їй необхідно купувати спеціальне ортопедичне взуття, яке потребує значних коштів. Зауважила, що відповідач як приватний підприємець має значні прибутки від своєї діяльності, також він здає в оренду квартиру, що дісталася йому від дідуся, він часто собі купує дороговартісні транспортні засоби, однак жодним чином не допомагає їй з дитиною. Відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково, погодившись на сплату аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 грн., та взагалі не визнав аліменти на утримання дружини. Пояснив, що він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, який визначила позивач через те, що його середній дохід в місяць складає від 5000 до 8000 грн. та йому також необхідні кошти на власне проживання. Повідомив, що на даний час він являється приватним підприємцем та займається роздрібною торгівлею електроінструментів, які бере під реалізацію та приміщення під магазин він також орендує. З приводу автомобілів зазначив, що він ними володів до шлюбу із позивачем, однак на даний час всі транспортні засоби він продав і придбав за дані кошти квартиру, що є їх спільною сумісною власністю із позивачем. Вказав, що має задовільний стан здоров'я. Зауважив, що коли його дружина йшла жити до батьків, то у неї була рахункова картка, на якій знаходилися дитячі кошти, які вони до цього взагалі не знімали. 16.11.2017 року судом було оголошено перерву в судовому засіданні до 28.11.2017 року у зв'язку із ненадходженням з Регіонального сервісного центру раніше витребуваних письмових доказів. 28.11.2017 року в судове засідання позивач, за її належним викликом, не з'явилася, причин неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність не подала. Відповідач в судовому засіданні наполягав на продовженні розгляду даної справи у відсутність позивача, прийнявши до уваги раніше надані останньою пояснення. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково враховуючи таке. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно з ч.3 ст.181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України,частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 21.09.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5), який на даний час розірвано; в шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO], на утримання якої позивач просить стягнути аліменти з відповідача, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до копії довідки про заробітну плату та інші доходи за 2016-2017 роки відповідач [PERSON] працює на посаді продавця-консультанта у ФОП [PERSON] та його заробітна плата з березня 2016 року по лютий 2017 року склала 15465,05 грн. (а.с.22). Згідно витягу з наказу №71-В від 09.06.2014 року КУ «Жмеринська центральна районна лікарня» (а.с.34) позивачу [PERSON] - сестрі медичній стаціонару (для обслуговування новонароджених) пологово-гінекологічного відділення надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до 3-х річного віку з 09 червня 2015 року по 02 травня 2018 року. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.02.2017 року (а.с.23) відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Жмеринській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області як фізична особа-підприємець з видом економічної діяльності - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах та згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за І квартал 2017 року (а.с.24), його доходи відсутні. З довідки Територіального сервісного центру №0541 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області від 25.11.2017 року за №31/2/0541-7146 (а.с.51) за відповідачем [PERSON], [INFO], у період з 10.05.2013 року по 26.07.2017 року були зареєстровані такі транспортні засоби: Toyota Camry 2.4 L, 2008 року випуску; Toyota Prado 2.7 L, 2005 року випуску; Mercedes-Benz E 200 K, 2008 року випуску; Chevrolet Lacetti, 2007 року випуску; Skoda Octavia A5, 2008 року випуску; Honda Accord, 2008 року випуску; Opel Vectra, 2007 року випуску; Skoda Super B, 2008 року випуску; на даний час за вищевказаним громадянином транспортні засоби не зареєстровані. Сторонами визнається той факт, що дитина перебуває на утриманні позивачки, сторони разом не проживають, позивач з дитиною потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача. При визначенні розміру аліментів судом враховано, що позивачка наполягає на стягненні аліментів в твердій грошовій сумі з відповідача, який є фізичною особою-підприємцем, стан здоров'я платника аліментів задовільний, інших непрацездатних утриманців та неповнолітніх дітей у нього не має, будь-якого майна не має. Суд частково приймає заперечення відповідача в частині того, що він не може сплачувати аліменти в розмірі вказаному позивачкою. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину та дружину судом не встановлено. При визначені для присудження розміру аліментів, суд виходить також з того, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років, з 01.05.2017 по 30.11.2017 складає 1426 грн., а для працездатних осіб 1684 грн. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити необхідні умови життя, навчання та виховання дитини, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст.155 СК України. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 СК України). Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в інтересах дитини, з урахуванням гарантованого ст. 48 Конституцією України права батьків дитини на достатній життєвий рівень. Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач зобов'язаний та може сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 2000 грн., щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Дана сума є необхідною та достатньою, законною та такою, що відповідає потребам дитини на даний час з урахуванням сум, які отримує позивач. Крім того, відповідач зобов'язаний та може сплачувати на утримання дружини аліменти на її утримання в розмірі 842 грн., щомісячно, до досягнення донькою трирічного віку. Суд вважає, що вказана сума є розумною та справедливо з огляду на те, що позивач працездатна, має постійну роботу з якої пішла в декретну відпустку, дитина влаштована до дитячого садочку, що дає її можливість працювати та отримувати заробітну плату. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, буде гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Разом з тим, в межах задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави. У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає до негайного виконання рішення в справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial