Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

26 березня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 17.05.2010 року з відповідачем був укладений договір б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10680,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В свою чергу позичальник зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам та іншим зобов'язанням, які передбачені умовами угоди. Оскільки [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, позивач просив стягнути з нього на користь банку заборгованість у загальному розмірі 117000,00 грн., що складається з: 7731,27 грн. - заборгованість за кредитом та 109268,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. 07.05.2018 року [PERSON] подав до суду письмову заяву про застосування строків позовної давності. В даній заяві відповідач зазначив, що 17.05.2010 року йому було відкрито картковий рахунок та оформлено кредитну картку з лімітом у 10680,00 грн. Строк дії кредитної картки закінчився в травні 2014 року, в тому ж місяці ним був здійснений останній платіж на погашення кредитної заборгованості. В подальшому нової кредитної картки відповідач не отримував та жодних дій на погашення боргу не вчиняв, а наявні платежі, які зазначені в розрахунку заборгованості на суму 6 та 118 грн. вчинені не ним та в який спосіб йому не відомо. Таким чином, вважає, що право на звернення банку з позовом до суду закінчилося в травні 2017 року, а оскільки позивач звернувся до суду лише в березні 2018 року то в задоволенні позовних вимог слід відмовити за пропуском позовної давності. 19.07.2018 ПАТ КБ «Приват Банк» подало відзив на заяву про застосування строків позовної давності, в якому зазначило, що на підставі п. 1.1.3.1.6 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на списання грошових коштів з рахунків клієнта в межах сум, які підлягають сплаті при настанні строків платежів. Також вказують, що укладений між ними договір логнується кожні 12 місяців, картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на ній самій. Щодо строку позовної давності зазначили, що її було збільшено до 50 років згідно п. 1.1.7.31, тобто позов подано вчасно. Просили відмовити відповідачу у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності. Ухвалами суду від 10.05.2018р. та від 04.06.2018р. явку представника позивача в судові засідання на розгляд справи було визнано обов'язковою. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах викладених в позовній заяві та з урахуванням доводів зазначених у відзиві на заяву про застосування строків позовної давності, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 17.05.2010 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, в зв'язку з чим ним була підписана анкета-заява на підставі якої відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 36% річних за користування кредитом. Своїм підписом позичальник підтвердив, що вказана заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання договору є прямим і безумовним згодою клієнта щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] вбачається зміна кредитного ліміту в сторону поступового збільшення та зменшення. У вказаному документі також визначено строк дії картки - до п'ятого місяця 2014 року. Пунктом 2.1.1.2.11 та 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні карти включно. Забороняється використання карти з закінченим строком дії. По закінченню строку дії карти відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії) по зверненню клієнта в банк. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилався на те, що погашав заборгованість по кредиту до травня 2014 року тобто в межах строку дії кредитної картки, що узгоджується з відомостями, зазначеними в довідці про зміну умов кредитування. Нової карти не отримував. Вищевикладені обставини позивачем не спростовані, оскільки останнім не надано доказів продовження строку дії картки, яка була надана відповідачу, або отримання [PERSON] у ПАТ КБ «Приват Банк» нової кредитної картки з іншим строком дії. Таким чином, судом встановлено, що строк дії карти, яка була видана [PERSON] закінчився 31 травня 2014 року. На момент закінчення строку дії карти відповідач, внаслідок неналежного виконання своїх зобов'язань мав кредитну заборгованість перед банком. Відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг, строк і порядок погашення по кредиту (кредитному ліміту) по кредитним картам з встановленим мінімальним обов'язковим платежем, а також Овердрафта, який виникає по таким картам наведений в Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування, а також встановлений даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом та частину заборгованості за кредитом. Строком повернення кредиту в повному обсязі являється 211 день з моменту виникнення заборгованості. Згідно довідки про умови кредитування відповідач щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним повинен сплачувати мінімальний щомісячний платіж в розмірі 7% від боргу, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Варто зазначити, що згідно п. 1.1.1.36 Умов та правил надання банківських послуг, картковий рахунок - банківський поточний рахунок, на якому враховуються операції з використанням платіжних карт. В свою чергу платіжна карта це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої пластикової карти, яка використовується для ініціалізації переказу засобів з рахунку платника або відповідного рахунку банка з ціллю оплати вартості товарів і послуг переказу коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання грошових коштів готівковій формі в касах банку або банківських автоматах, а також здійснення інших операцій передбачених договором. Можуть використовуватися дебетна або кредитна схема обслуговування карт. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Отже, з викладеного слідує, що лише діюча кредитна картка дозволяє клієнту переказувати кошти, оплачувати товари, знімати готівку та ін. Закінчення ж строку дії картки унеможливлює її використання та як наслідок не дозволяє клієнту використовувати своє право на отримання послуг банку. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України). В зв'язку з цим, суд не погоджується з доводами позивача про те, що строк дії договору закінчується після повного погашення заборгованості, оскільки така умова не відповідає вищевикладеним нормам матеріального права. Окрім цього, пунктом 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строком повернення кредиту в повному обсязі є 211 день з моменту виникнення заборгованості. Враховуючи те, що відповідачем визнано вчинення дій щодо погашення кредитної заборгованості лише в межах строку дії кредитної картки (до 31.05.2014) то повне повернення кредиту з урахуванням обов'язку сплатити наступний щомісячний мінімальний платіж до 25.06.2014 року, повинно було відбутися не пізніше 22 січня 2015 року. Відповідно до статті 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Оскільки [PERSON] в зазначену вище дату належним чином свого обов'язку по поверненню всієї суми кредитної заборгованості не виконав, то починаючи з 23.01.2015р. розпочався перебіг позовної давності, строк якої закінчився 23.01.2018 року, а позивач звернувся до суду лише в березні 2018 року, тобто з пропущенням строку. Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідно до ст.. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПКУ). В порушення вказаних статей позивачем не доведено, що після закінчення строку дії кредитної карти, [PERSON] особисто або через інших уповноважених осіб вчиняв дії, які б свідчили про визнання ним свого боргу та відповідно були б підставою для переривання строку позовної давності. За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку з пропуском ПАТ КБ «Приват Банк» строку позовної давності. З приводу посилань банку на право договірного списання коштів з рахунків відповідача в межах сум необхідних до сплати при настанні строків платежів, а також збільшеного строку позовної давності до 50 років, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Пунктом 2.1.1.12.9 Умов та правил надання банківських послуг дійсно передбачено, що держатель доручає банку списувати з будь-якого рахунку держателя відкритого в банку, зокрема з карткового рахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного чи часткового погашення боргових зобов'язань, в тому числі мінімального обов'язкового платежу. З розрахунку заборгованості наданого позивачем та виписки по рахунку вбачається, що банком проводилось списання коштів в рахунок погашення заборгованості після закінчення строку дії кредитної картки, виданої [PERSON] та після настання строку повернення кредиту в повному обсязі. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 12.04.2018р. по справі №191/2478/15-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що самостійне списання позивачем з рахунку відповідача грошових коштів після спливу строку дії кредитного договору з метою погашення заборгованості за кредитним договором не є дією відповідача про визнання нею свого боргу і відповідно не може бути підставою для переривання позовної давності. Також, згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки Умови, в яких установлено збільшену позовну давність, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. Такі ж міркування викладені у постановах ВСУ від 01 липня та 10 червня 2015 року. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином,

Outcome: dismissed