Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

26.08.2020 року до суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2700 грн щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов позивач мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає біля неї і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідачем поданий відзив на позов, який визнає частково та згідний сплачувати аліменти в розмірі 950 грн, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування відзиву зазначив, що він не працює, має незадовільний стан здоров`я, на даний час проживає в орендованому будинку зі своєю дружиною та її малолітнім сином, його сім`я є малозабезпеченою та потребує матеріальної допомоги. За ним на праві власності не зареєстровано нерухомого майна і транспортних засобів. Просив врахувати, що батьки зобов`язані утримувати дитину, тобто і мати, яка є працездатною, фізично здоровою, інших утриманців не має (а.с.29-42). Позивачем подано відповідь на відзив (а.с.45-200), позов просила задовольнити повністю, наданий відзив оцінити критично, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження незадовільного стану здоров`я та здобутої освіти. Із записів трудової книжки відповідача вбачається, що останній раніше працював на роботі, яка не потребує спеціальних знань, що спростовує твердження про відсутність роботи. На сайті «Судова влада України» наявна інформація про розгляд Васильківським міськрайонним судом Київської області справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, зокрема, що [PERSON] , керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz Sprinter, порушив ПДР України. Відповідач є зареєстрованим у соціальній мережі, з якої вбачається, що останній надає послуги з перевезення пасажирів в межах України та за її межами і відповідно його дохід є значно більшим. Також відповідач зазначив, що він зі своєю дружиною [PERSON] та її сином [PERSON] проживають по [ADDRESS] , є малозабезпеченою сім`єю та потребують матеріальної допомоги. Проте [PERSON] є дружиною [PERSON] , що останнім зазначено у щорічній декларації за 2019 рік. Крім цього, згідно судового наказу у справі №699/938/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Тому відповідач не утримує малолітню дитину [PERSON] . Крім цього, депутат Корсунь-Шевченківської міської ради не може видавати довідку чи є сім`я малозабезпеченою та чи потребує матеріальної допомоги. Стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2700 грн є мінімальною сумою, необхідною для дитини, оскільки остання хворіє і необхідні кошти для придбання ліків, одягу, продуктів харчування відвідує заклад дошкільної освіти «Дружба». Позивач, її мати та дитина проживають в орендованій квартирі, її мати працює, отримує мінімальний дохід, оплачують комунальні послуги. В судове засідання позивач [PERSON] з`явилася, позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні до змісту позову. Зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , батько якої самоусунувся від утримання дитини. Відповідач є фізично здоровим, має батька пенсіонера, зареєстрований з батьками за однією адресою. За ним на праві власності не зареєстровані транспортні засоби, чи працює відповідач їй не відомо. Аліменти в розмірі 2700 грн визначила з урахуванням потреб дитини. В судове засідання відповідач [PERSON] з`явився, позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн. Пояснив, що не працює, проживає з іншою жінкою у цивільному шлюбі, яка має малолітню дитину. Інвалідність не встановлена, аліменти іншим особам не сплачує. Його батько є особою пенсійного віку. Офіційно не працевлаштований, проживає за рахунок тимчасових підробітків. За ним на праві власності не зареєстровані транспортні засоби та нерухоме майно. Суд, вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6, 7). Згідно довідки, виданої ОСББ «Ярослава 113» [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] та матір`ю [PERSON] проживають по [ADDRESS] (а.с.9, 135). Доказів щодо укладення договору найму вказаного житла суду не надано. За період з І кварталу 2018 року по І квартал 2019 року [PERSON] отримувала державну соціальну допомогу (а.с.59-60). Мати позивача працює у ФОП [PERSON] на посаді птахівника, розмір нарахованої заробітної плати за період з червня по листопад 2020 року становить 33784,32 грн, до виплати 27196,38 грн (а.с.62). Малолітня [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти «Дружба» Корсунь-Шевченківської міської ради з 02.09.2019 року по даний час, що підтверджується довідкою від 08.12.2020 року (а.с.136), позивачем сплачуються внески за харчування (а.с.137-139). Малолітня [PERSON] має захворювання атопічний дерматит, що підтверджується довідкою КНП «Корсунь-Шевченківський центр первинної медико-санітарної допомоги «Корсунь-Шевченківської районної ради №1051 від 02.12.2020 року, направленням на обстеження, рецептами на придбання ліків, записами у медичній картці, консультаційним висновком спеціаліста (а.с.64-78). Також стороною позивача суду надано витяг про вартість ліків в аптеках, які необхідні для лікування дитини, але не надано підтверджуючих доказів про їх придбання (а.с.79-87). Докази щодо оплати позивачем комунальних послуг суд оцінює критично, оскільки платником є [PERSON] (а.с.121-134). Також позивачем надано докази про придбання речей для дитини (а.с.140-198). Із записів трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що відповідач [PERSON] не працює (а.с.35). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що [PERSON] не зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.36). Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з 01.09.2014 року по 30.09.2020 року у [PERSON] відсутні доходи (а.с.37-38). [PERSON] проживає без реєстрації зі своєю сім`єю, до складу якої входять [PERSON] , 1991 року народження та [PERSON] , 2015 року народження, в орендованому будинку [ADDRESS] . [PERSON] не працює, підприємницькою діяльністю не займається, земельної ділянки не має, підсобного господарства не утримує. Сім`я є малозабезпеченою та потребує матеріальної допомоги. Вказані відомості зазначені у довідці, яка видана 24.11.2020 року депутатом Корсунь-Шевченківської міської ради (а.с.40). Твердження відповідача, що його сім`я є малозабезпеченою суд оцінює критично, оскільки довідка депутата Корсунь-Шевченківської міської ради від 24.11.2020 року (а.с.40) щодо джерел утримання сім`ї відповідача, її малозабезпеченості є недопустимим доказом, так як відповідно до ч.2 статті 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Депутат міської ради не має повноважень видавати довідки щодо розміру доходів сім`ї та джерел їх походження. Також суду не надано доказів, що відповідач зі своєю сім`єю проживає в орендованому будинку. За відповідачем на праві власності не зареєстровано нерухомого майна (а.с.41). Також за відповідачем на праві власності не зареєстровано рухомого майна (а.с.42), що визнається позивачем, у зв`язку з чим судом не вирішувалося клопотання позивача про витребування доказів щодо перетину відповідачем кордону (а.с.57). Стороною позивача надано постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2020 року, яку суд не приймає до уваги, оскільки така належним чином не оформлена (а.с.94-97). Доказів щодо офіційного місця роботи відповідача суду не надано (а.с.98-107). Відповідач в судовому засіданні визнав, що проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] і також не приймає до уваги копії рішень Корсунь-Шевченківського районного суду, де остання була стороною у справі через їх неналежне оформлення (а.с.108-114). Копія щорічної декларації за 2019 рік, яка подана [PERSON] не може бути предметом доказування у даній справі, оскільки останній не є стороною у справі і лише він несе відповідальність за достовірність даних у вказаній декларації (а.с.115-120). В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1, 2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання їхньої дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1,2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому при визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, за відповідачем на праві власності не зареєстровано майна, зазначення, що останній не працює не є обставиною, передбаченою ч.1 ст.182 СК України, які враховуються при визначенні розміру аліментів, доказів, які підтверджують стан його здоров`я суду не надано. Разом з тим суд враховує, що батько відповідача є особою пенсійного віку, що визнала позивач у судовому засіданні. Частиною 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. З 01.01.2021 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років не збільшився і становить 1921 грн (ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік»). Оскільки мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і відповідач в судовому засіданні зазначив, що має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн щомісяця, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки батьки зобов`язані утримувати дитину, тобто і мати, і стягує аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч.1.ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем позов поданий до суду 26.08.2020 року, тому з вказаної дати суд присуджує аліменти на утримання дитини. Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на утримання дитини за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн (в розмірі на час подачі позову) в дохід держави, так як позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Outcome: partial