Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

25 лютого 2015 року позивач звернувся із позовом до суду та просить постановити судове рішення, яким визнати за ним право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], що належала [PERSON], яка померла 19.05.1994 року, за набувальною давністю. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що в 1993 році він разом з матірю своєї померлої дружини, [PERSON], та молодшим сином [PERSON], як члени однієї родини, здійснили приватизацію квартири [ADDRESS]. Оскільки на момент приватизації в квартирі були зареєстровані він, його син [PERSON] та [PERSON], відповідно до закону вони стали співвласниками даної квартири. 19.05.1994 року його теща [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її майно 1/3 частку квартири по вул. І. Франка, 38/36 в м. Жовті Води Дніпропетровської області. Враховуючи, що його дружина померла раніше своєї матері, то після смерті останньої, її спадкоємцями були рідні онуки [PERSON] та [PERSON]. Але, ані перший, ані другий із онуків не вчинили жодної з дій, які б свідчили про прийняття ними спадщини. Тобто відповідачі є такими, що не прийняли спадщину в установленому законом порядку. Після смерті [PERSON] він фактично вступив в управління та володіння всією квартирою одноосібно, так як спадкоємці не прийняли спадщину. Він добросовісно, відкрито і безперервно користувався понад 20 років та продовжує користуватися всією квартирою, в тому числі і часткою, що належала померлій [PERSON] Весь цей час квартира утримувалась ним в належному стані, він сплачував всі комунальні платежі, за власні кошти робив поточний та капітальний ремонт. Таким чином, він вважає, що факт володіння ним 1/3 часткою квартири завжди був очевидний для третіх осіб, в тому числі і для спадкоємців, які мали можливість це бачити. Враховуючи наведені в позовній заяві обставини, позивач вважав, що набув право власності на 1/3 частки квартири за набувальною давністю, а тому просив позов задовольнити. Позивач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи йому повідомлялось у встановленому законом порядку. У матеріалах справи міститься заява від [PERSON], в якій він просить справу розглядати за його відсутності, при цьому, позивач свої позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи їм повідомлялось у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заяви від відповідачів в яких вони просять справу розглядати у їх відсутності та задовольнити позов. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Фактичні обставини справи, викладені у позовній заяві підтверджуються й письмовими доказами, зокрема, копіями документів: свідоцтва про на право приватної власності на житло (а.с.10), свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.13), технічного паспорту на житловий будинок (а.с.11-12), довідки ЖРЕУ № 4 про склад сімї від 06.02.2015 (а.с.14). Таким чином, на підставі зазначених вище доказів судом встановлено такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 09.11.1993 року, виданого Жовтоводським міським комітетом приватизації, квартира, яка знаходиться за адресою вул. І. Франка, 38/36 в м. Жовті Води Дніпропетровської області, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.10) 19 травня 1994 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.13). Після її смерті відкрилася спадщина на зазначену вище квартиру, але спадкоємців які б мали претендувати на спірний будинок немає. Як вбачається з листа Жовтоводської державної нотаріальної контори, після смерті 19 травня 1994 року, [PERSON], із заявою про прийняття спадщини не звертався ніхто. Згідно довідки ЖРЕУ № 4 про скалад сімї від 06.02.2015 року, позивач з 1970 постійно проживає [INFO] (а.с.14). Так, на сьогодні, на спадкування зазначеної долі у спірній квартирі після смерті [PERSON]ніхто не претендує. Позивач з 1994 року користується всією квартирою по вул. І. Франка, 38/36 в м. Жовті Води Дніпропетровської області, підтримує її у належному стані, сплачує комунальні послуги, робить поточні та капітальний ремонти. Таким чином, добросовісно заволодівши частиною зазначеної квартири позивач відкрито користувався та продовжує користуватися квартирою в цілому, ніс витрати на його утримання. Відповідно до ч.1,2,4 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведенного,

Outcome: approved