Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

25 жовтня 2016 року [PERSON] (далі заявник) звернулася до суду з указаною заявою про встановлення факту смерті. Зазначила, що 9 березня 2015 року на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим в м. Сімферополь помер її колишній чоловік [PERSON], який є батьком її сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-АЯ № 518836, виданого 13 березня 2015 року Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції республіки Крим та свідоцтвом про народження Серія І-АМ № 351254. При зверненні до Шаргородського районного відділу ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій областіщодо видачі свідоцтва про смерть українського зразка, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва, у звязку з предявленням свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті м. Сімферополь, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 8 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Мінюсті України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024. З метою отримання свідоцтва про смерть українського зразка, яке є необхідним для вирішення питання про оформлення пенсії на дитину по втраті годувальника, а також для того, щоб навідати родичів дитини зі сторони колишнього чоловіка, які залишились проживати на території АР Крим, заявник просить установити факт смерті [PERSON], яка наступила 9 березня 2015 року у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. Заявник у судове засідання не зявилась, проте подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 15). Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, проте від начальника Шаргородського районного Відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області [PERSON] до суду надійшов лист про розгляд справи за відсутності представника відділу (а.с. 16). Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення, з огляду на таке. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (ст.259 ЦПК України). Згідно з пунктами 6, 9 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення в судовому порядку факту смерті, звернення для реєстрації смерті особи, оголошеною судом померлою. Державна реєстрація факту смерті, встановленого в судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були заявниками при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Складений актовий запис про смерть включається до книги державної реєстрації смерті за поточний рік, якщо з часу настання смерті не минуло одного року, або до книги поновлених записів цивільного стану за поточний рік, якщо минуло більше року. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом установлено, що заявник перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який розірвано 28 вересня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія 1-АП № 080969 (а.с. 7). [PERSON] є батьком, а заявник матірю [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження Серія І-АМ № 351254 (а.с. 5). 9 березня 2015 року у м. СімферопольАвтономної Республіки Крим Носик [PERSON] помер, про що зазначено у свідоцтві про смерть серії І-АЯ № 518836, виданому 13 березня 2015 року Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції республіки Крим (а.с. 6). При зверненні до Шаргородського районного відділу ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій областіщодо видачі свідоцтва про смерть українського зразка, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва, у звязку з предявленням свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті м. Сімферополь, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 8 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Мінюсті України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024, що підтверджується відмовою у проведенні державної реєстрації смерті № 02 від 12 вересня 2016 року (а.с. 9). Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Підставою звернення заявника до суду є неможливість реєстрації факту смерті її колишнього чоловіка у звязку з тим, що офіційні документи, що посвідчують цей факт, видані органами, які розміщені на території, яка тимчасово непідконтрольна Україні, що унеможливлює в подальшому оформлення ним спадкових прав. Отже, оцінюючи усі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що заявник не може у інший спосіб реалізувати право оформити пенсію на дитину по втраті годувальника, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та доведеність заявником факту смерті [PERSON], у звязку з чим заяву слід задовольнити.

Outcome: approved