overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

24 жовтня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 01.10.2004 р. виконавчим комітетом Прибужанівської сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 4. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалось у звязку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Вказує, що дітей від шлюбу в них не має, з 2005 р. вони проживають окремо, не підтримують подружній відносин, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме його інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду. З огляду на неявку відповідача в судові засідання суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 01 жовтня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб про що виконавчим комітетом Прибужанівської сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 4 та повторно видано свідоцтво про шлюб серії І-СГ № 275527 від 13.07.2016 р. Після реєстрації шлюбу відповідачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, разом не проживають з 2005 р., не поєднані спільним побутом, від шлюбу сторони дітей не мають, в наданий судом термін сторони не примирились, позивач наполягав на розірванні шлюбу, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сімї, а також створюватиме невизначеність у правах та обовязках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. На підставі ст. ст.\~110,\~112 \~Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

24 жовтня 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначила, що 14 лютого 2009 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося та з липня 2016 року вони проживають окремо один від одного. Доньку проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, хоча зобовязаний та може це робити. За таких обставин, посилаючись на те, що [PERSON] офіційно працює, має стабільний дохід, просила суд стягнути з останнього на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини від його доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач позов визнав у повному обсязі не заперечував проти його задоволення та стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання спільної доньки Аліни у розмірі 1/3 частини від його заробітку. Зазначив, що дійсно з 2009 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, від якого вони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. З липня 2016 року вони з позивачкою фактично припинили шлюбні стосунки та стали проживати окремо. На даний час в провадженні суду перебуває справа стосовно розірвання уколеного між ними шлюбу. Домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання доньки між ними не існує. Донька проживає разом з матірю. Він офіційно працює в ТОВ «Екопласт» на посаді комплектувальника, має стабільний дохід. На обліках у медичних закладах не перебуває, нікому аліментів не сплачує. Відповідно до ч.4 ст.176 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи судом встановлено, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

24 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду з зазначеною заявою, вказуючи, що 22 січня 2016 року померла його мати [PERSON]. Після смерті його матері відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,4894 га у СВК «Мічурінець» за адресою: Вінницька обл., Калинівський р-н., с. Кіровка. Він, заявник, та його сестра, [PERSON], заінтересована особа у справі, є єдиними спадкоємцями за законом першої черги. Проте, він позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину після смерті матері, оскільки у нього відсутні документи, які є доказом родинних відносин між ним та померлою 22.01.2016 року [PERSON] Заявник зазначає, що в його паспорті громадянина України його прізвище зазначено як «Островець», в той час як прізвище його матері «Острівець». Тому він просив суд встановити той факт, що померла 22.01.2016 року [PERSON] є його матірю. В судове засідання заявник не з'явився, надав на адресу суду заяву, і якій підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, а справу розглянути за його відсутності (а.с. 17).. Заінтересована особа, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення заявлених вимог та просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 18). Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 січня 2016 року померла [PERSON] (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,4894 га у СВК «Мічурінець» за адресою: Вінницька обл., Калинівський р-н., с. Кіровка (а.с. 11). Як вбачається із свідоцтва про народження серії І-ЯР № 410560, виданого Кіровською сільською радою Турбівського району Вінницької області 10.10.1956 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Таким чином, з аналізу наданих заявником письмових доказів, а саме: з копії свідоцтва про народження серії І-ЯР № 410560, виданого Кіровською сільською радою Турбівського району Вінницької області 10.10.1956 року, копії свідоцтва про шлюб серії ЯТ № 997921, виданого Рубанською сільською радою 06.02.1954 року, копії свідоцтва про смерть серії І-АМ № 337801, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Могилів-Подільському Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області 22.01.2016 року можна зробити висновок, що заявник є сином померлої 22 січня 2016 року [PERSON]. Враховуючи, що факт родинних відносин заявника з [PERSON] має юридичне значення, оскільки дозволяє заявнику оформити спадкові права, даний факт може бути встановлений судом відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

24 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.10.2016р. о 11 год. 49 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.10.2016р. о 11 год. 49 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, розгальмована, багатомовна, мова тне завжди по-суті, без причини сміється, гримаснічає, озирається по сторонам. Поведінкою не виключає галюцинаторні переживання. Мислення дезорганізоване. Не критична. З 2016 г. являється недієздатною. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

24 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Бабушкінський р-н, ж/м Тополь-1, 15/5/115. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.10.2016р. о 16 год. 45 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.10.2016р. о 16 год. 45 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Машкіної лікарні ДГЛ № 1. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворої контакт формальний. Багатомовна, на запитання відповідає не по суті. Мислення прискорене. Неадекватна. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз біполярний афективний розлад, поточний епізод манії без психотичних симптомів. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

24 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Жовтневий р-н, бул. [PERSON], 8/457. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.10.2016р. о 12 год. 50 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.10.2016р. о 12 год. 50 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОР При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, імпульсивна, каже, що чує „голоси, які обзивають матір. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

24 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Жовтневий р-н, вул. Гусенко, 4/6-3. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.10.2016р. о 12 год. 32 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.10.2016р. о 12 год. 32 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений, агресивний, оголяється на вулиці, скрізь малює церковні хрести. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний розлад особистості та поведінки внаслідок ЧМТ Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

24 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський р-н, вул. Правобережна, 13/2. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.10.2016 р. о 17 год. 25 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.10.2016 р. о 17 год. 25 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний формальному контакту. В розмові напружений, підозрілий, на запитання відповідає після пауз, не завжди по-суті. На деякі питання відповідає з незадоволенням. Назвав своє імя, знає де знаходиться. Нецензурно лається. Стверджує, що постійно в голові чує шепіт сторонніх людей. Виказує маячні ідеї переслідування, фізичної дії на адресу оточуючих. При спробі корекції афектується. Психічно хворим себе не вважає. Опирається огляду, дереться. Інструкції практично не виконує. Мислення паралогічне, непослідовне. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

24 жовтня 2016 року заявники звернулись до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою в порядку окремого провадження, про розірвання шлюбу, зазначивши заінтересованою особою відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві. 28 листопада 2016 року суддею Голосіївського районного суду міста Києва було відкрито провадження за вказаною заявою та призначено судове засідання в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва. У своїй заяві зазначили, що шлюб між ними був зареєстрований 30 січня 2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, про що зроблено відповідний актовий запис за № 92. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки у шлюбу не склались. Тривалий час не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Прийшли до висновку про необхідність розірвання шлюбу, оскільки шлюб носить формальний характер. Заявники надіслали до суду листи у яких просили суд слухати справу за їх відсутності та вимоги заяви задовольнити. Заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві в судове засідання не забезпечила явку свого представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Вимоги заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей була підтримані в адресованих суду письмових заявах, що свідчить про відповідність дійсній волі дружини і чоловіка. Також, як зазначили заявники у спільній заяві, у разі задоволення їх заяви, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх сина. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог заяви.

Outcome: approved