Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

26.01.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 грудня 1993 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Званівською сільською радою Артемівського району Донецької області, актовий запис № 14 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають двох синів, один з яких [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем. Сімейні стосунки між сторонами припинені з 06 березня 2015 року з тої причини, що чоловік втратив інтерес до родини ,усунувся від виховання сина, матеріального забезпечення родини. З березня 2015 року позивач та відповідач стали жити окремо, шлюб носить формальний характер. Спільне господарства разом не ведуть, мешкають окремо, у кожного склалось за цей період своє життя, у зв'язку із чим позивач звернулася з позовом про розірвання шлюбу до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставах викладених у позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, згоден на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне. 24 грудня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Званівською сільською радою Артемівського району Донецької області, актовий запис № 14 та видано свідоцтво серії [NUMBER] (арк.с.7). Від шлюбу сторони мають двох синів, один з яких [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем (арк.с.5). Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, спільного домашнього господарства разом не ведуть. Позивач зазначила, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї не можливе та є таким, що суперечить її інтересам. Відповідач на розірвання шлюбу з позивачем згоден. У позовній заяві позивач зазначає, що спорів майнового характеру між подружжям не виникало. Частиною 2 статті 106 Сімейного кодексу України (надалі СК України) визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. У відповідності до частини 1 статті 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. У відповідності з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть, подальше сумісне життя і збереження сім'ї сторони вважають неможливим, та таким що суперечать їх інтересам. Отже, аналізуючи всі обставини справи, судом встановлено, що дана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. А також враховуючи наявність стійкого волевиявлення сторін, яке спрямоване на припинення сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивач не наполягала на стягненні судових витрат з відповідача.

Outcome: approved