Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

26.04.2016 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON], в якій позивач просила суд визнати за нею право власності на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого 10.11.2014 року, а саме на 26/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, Мандриківський узвіз, 4. В обґрунтування позову зазначила, що вона проживала разом із [PERSON] однією сімєю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу з 2001 року. 07 листопада 2014 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2300, згідно якого все належне йому майно заповів [PERSON], [INFO]. [PERSON] помер 10 листопада 2014 року. За життя [PERSON] належало на праві власності: частина нежитлових приміщень по вул. Перший Мандриківській узвіз,4, А-2 (на теперішній час перейменовано у вул. Мандриківський узвіз) в місті Дніпропетровську на підставі Договору купівлі-продажу № 79-Н від 01.03.1995 р., укладеного між Комітетом комунального майна м. Дніпропетровська та [PERSON], про що видане свідоцтва про власність № 146 від 10.03.1995 р.; автомобіль марки KIA CEED, номер шасі VIN-Y6LFF24428L003491 U5YFF24428L100873, реєстраційний номер [NUMBER]. 01 грудня 2015 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 2175, а саме на автомашину марки КІА СЕЕD, номерний знак АЕ 8285СТ, 2008 року випуску. Оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мандриківський узвіз, буд.4 позивач не змогла, в звязку з тим, що померлий [PERSON] за життя не зареєстрував своє право власності на це нерухоме майно в КП ДМБТІ. Частина нежитлових приміщень, яка є відкритою спадщиною після смерті [PERSON] складала 19/100 частин нежитлової будівлі літ.А-2 (площею 33,4 кв.м.), нежитлова будівля по вул. Мандриківський узвіз, 4, що належала спадкодавцю [PERSON] на праві спільної часткової власності, була ним протягом 1998-2001 років разом з співвласниками будівлі [PERSON] та [PERSON] самовільно реконструйована в житлові приміщення, а також було зведено нові будівлі в домоволодінні № 4 по вул. Мандриківський узвіз (колишній 1-й Мандриківський узвіз) в м. Дніпропетровську. Право власності померлого [PERSON] на 26/100 частин домоволодіння № 4, розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, узвіз Мандриківський, підтверджується свідоцтвом про власність, реєстраційний № 146 від 10.03.1995 року, актом ідеальних часток в домоволодінні від 28.05.2007 року, згідно якого [PERSON] належить 19/100 частин нежитлової будівлі (33,4 кв.м.), а у фактичному користуванні знаходиться 26/100 частин домоволодіння. На початку 2008 року [PERSON] з іншими співвласниками звернувся у встановленому законом порядку до виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради з питання прийняття самовільно реконструйованого закінченого будівництвом житлового будинку з прибудовами до експлуатації. Рішенням виконкому Жовтневої у місті Дніпропетровську ради від 25 квітня 2008 року № 234 була створена державна приймальна комісія, за результатами роботи якої 15 грудня 2008 року було складено Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку А-2 з прибудовами, гаражі П-1, Р-1, лазня С, майстерня Т за адресою узвіз Мандриківський, 4. 26 грудня 2008 року рішенням виконкому Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради № 969 «Про введення в експлуатацію житлового будинку з господарськими побудовами за адресою узвіз Мандриківський, 4» було затверджено акт державної комісії від 15.12.08 про готовність до експлуатації закінченого будівництвом житлового будинку А-2 з прибудовами житловою площею 241,1 м2, загальною площею 358,6 м2, гаражів П-1, Р-1, лазні С, майстерні Т за адресою узвіз Мандриківаський, 4 самочинно реконструйованих і збудованих громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та зобовязано власників домоволодіння для визнання права власності на обєкт нерухомого майна звернутися до суду. 27 січня 2009 року Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку за адресою узвіз Мандриківський, 4 було зареєстровано Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області за № 2195. Проте, [PERSON] в подальшому до суду з позовом про визнання права власності на реконструйоване та новостворене майно не звернувся, оскільки захворів на онкозахворювання та помер. 22 квітня 2016 року позивач отримала Постанову № 160/02-32 про відмову в здійсненні нотаріальної дії, винесену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з тих підстав, що згідно статті 182 ЦК України право власності на зазначене вище нерухоме майно не зареєстроване за померлим [PERSON]. Приймаючі до уваги вищенаведені обставини, позивач, як спадкоємець, вимушена звернутися з цією позовною заявою до суду, за захистом своїх майнових прав, бо отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, яким є частина житлового будинку з прибудовами, шляхом звернення до державної нотаріальної контори неможливе, через відсутність реєстрації такого права за спадкодавцем [PERSON] Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позову. Третя особи у судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], померлого 10.11.2014 року, відкрилась спадщина. Відповідно до заповіту від 07 листопада 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2300, згідно якого [PERSON] все належне йому майно заповів [PERSON], [INFO] (а.с. 71). За життя [PERSON] належало на праві власності: частина нежитлових приміщень по вул. Перший Мандриківській узвіз, 4, А-2 (на теперішній час перейменовано у вул. Мандриківський узвіз) в місті Дніпропетровську на підставі Договору купівлі-продажу № 79-Н від 01.03.1995 р., укладеного між Комітетом комунального майна м. Дніпропетровська та [PERSON], про що видане свідоцтва про власність № 146 від 10.03.1995 р. (а.с. 11); автомобіль марки KIA CEED, номер шасі VIN-Y6LFF24428L003491 U5YFF24428L100873, реєстраційний номер [NUMBER]. 01 грудня 2015 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 2175, а саме на автомашину марки КІА СЕЕD, номерний знак АЕ 8285СТ, 2008 року випуску (а.с. 23). Оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мандриківський узвіз, буд. 4 позивач не змогла, в звязку з тим, що померлий [PERSON] за життя не зареєстрував своє право власності на це нерухоме майно в КП ДМБТІ. Частина нежитлових приміщень, яка є відкритою спадщиною після смерті [PERSON] складала 19/100 частин нежитлової будівлі літ.А-2 (площею 33,4 кв.м.), нежитлова будівля по вул. Мандриківський узвіз, 4, що належала спадкодавцю [PERSON] на праві спільної часткової власності, була ним протягом 1998-2001 років разом з співвласниками будівлі [PERSON] та [PERSON] самовільно реконструйована в житлові приміщення, а також було зведено нові будівлі в домоволодінні № 4 по вул. Мандриківський узвіз (колишній 1-й Мандриківський узвіз) в м. Дніпропетровську. Право власності померлого [PERSON] на 26/100 частин домоволодіння № 4, розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, узвіз Мандриківський, підтверджується: -свідоцтвом про власність, реєстраційний № 146 від 10.03.1995 року, виданим Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради, згідно якого [PERSON] є власником частини нежитлових приміщень (площею 33,4 кв.м.) розташованих за адресою: вул. Перший Мандриківський узвіз, 4 літ.А-2, на підставі Договору купівлі-продажу №79/Н від 01.03.1995 року, укладеного між Комітетом комунального майна м. Дніпропетровська та [PERSON] у відповідності з рішенням Міськвиконкому від 19.01.1995 року № 94 (а.с. 11); -актом ідеальних часток в домоволодінні від 28.05.2007 року, складеного Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», згідно якого [PERSON] належить 19/100 частин нежитлової будівлі (33,4 кв.м.), а у фактичному користуванні знаходиться 26/100 частин домоволодіння (а.с. 18 - 19). Рішенням виконкому Жовтневої у місті Дніпропетровську ради від 25 квітня 2008 року № \~234 була створена державна приймальна комісія, за результатами роботи якої 15 грудня 2008 року було складено Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку А-2 з прибудовами, гаражі П-1, Р-1, лазня С, майстерня Т за адресою узвіз Мандриківський,4 (а.с. 21). 26 грудня 2008 року рішенням виконкому Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради № 969 «Про введення в експлуатацію житлового будинку з господарськими побудовами за адресою узвіз Мандриківський, 4» було затверджено акт державної комісії від 15.12.2008 року про готовність до експлуатації закінченого будівництвом житлового будинку А-2 з прибудовами житловою площею 241,1 м2, загальною площею 358,6 м2, гаражів П-1, Р-1, лазні С, майстерні Т за адресою узвіз Мандриківаський, 4 самочинно реконструйованих і збудованих громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON]; 2. Зобовязано власників домоволодіння для визнання права власності на обєкт нерухомого майна звернутися до суду (а.с. 20). Проте, [PERSON] в подальшому до суду з позовом про визнання права власності на реконструйоване та новостворене майно не звернувся. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1,2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1269 цього ж Кодексу передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На виконання вищенаведеної норми закону, позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене майно. 22 квітня 2016 року позивач отримала Постанову № 160/02-32 про відмову в здійсненні нотаріальної дії, винесену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з тих підстав, що згідно статті 182 ЦК України право власності на зазначене вище нерухоме майно не зареєстроване за померлим [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку визначеного законом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до розяснень, наданих судам в [PERSON] Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини (п. 3.1) Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності (п. 3.3). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб є право власності. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оцінивши надані докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право власності на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого 10 листопада 2014 року, а саме на 26/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: Мандриківський узвіз, 4, в місті Дніпропетровську. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved