Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

26.07.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , з підстави відсутності спільних інтересів та втрати почуттів та стягнути аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щосіячно до досягнення неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] трьох років, оскільки вона на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, позивачка знаходиться в скрутному матеріальному становищі, позбавлена можливості отримувати інші доходи, відповідач в свою чергу добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду надійшла заява [PERSON] , у якій вона зазначила, що позов підтримує, просить суд задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява [PERSON] , у якій він зазначив, що позов визнає, заперечень не має та просив розглядати справу за його відсутності. Перевіривши матеріали справи, докази, суд приходить до наступного. У відповідності до ч.ч.3, 4\~ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] , 25.11.2016 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Стебницької міської ради, актовий запис №34. Позивач зазначає, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, а причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на життя. На даний час сторони проживають окремо, від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Збереження сім`ї позивач вважає неможливим, спору про розподіл майна не має. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно\~ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.3\~ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.1\~ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також з огляду на те, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Позивачка на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, знаходиться в скрутному матеріальному становищі, позбавлена можливості отримувати інші доходи, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини не надає, в звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн. на її утримання щомісячно. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.1,2,4 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від користування його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Враховуючи положення ч.2 ст.75, ч.2 ст.\~84 СК України, приймаючи до\~уваги,\~що позивач\~ на\~даний час\~знаходиться у\~відпустці по\~догляду за\~дитиною,\~яка проживає\~разом з\~нею,\~такий розмір\~аліментів є\~розумним і\~необхідним для\~забезпечення мінімальних\~потреб,\~необхідних для\~матері дитини,\~з якою\~проживає дитина,\~в період\~догляду за\~дитиною до\~досягнення трьохрічного\~віку, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, законними, доказаними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 768,40 грн. в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved