Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

25.03.2019 року позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь заробітну плату в сумі 27155,09 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 16711,20 грн, та судові витрати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після звільнення своєчасно відповідач з нею не розрахувався. Відповідачем надано відзив на позовну заяву. Сторони в судове засідання не зявились, позивач та відповідач надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. 03.09.2018 року позивача звільнено з роботи у ПАТ «ЧеЗаРа» за скороченням штату. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідач вимоги Закону не виконав і в день звільнення не провів повного розрахунку. Згідно довідки від 10.04.2019 року ПрАТ «ЧЕЗАРА» №466/124 заборгованість з заробітної плати станом на 01.03.2019 року складає 27155,09 грн. Згідно ч. 1\~ ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 цього Кодексу встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Як вбачається з матеріалів справи сума середньоденної заробітної плати позивача становить 84 грн. 40 коп. Позивач працювала при 4 денному графіку роботи. З 04.09.2018 року ( наступного дня після останнього робочого дня) до 25.03.2019 року пройшло 111 робочі дні, отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 111 дні х 84,40 = 9368 грн 40 коп. (з даної суми не утримані податки і обовязкові платежі), а тому позивачу має бути виплачена вказана сума після відрахування податків і обовязкових платежів. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Крім того, в силу положень частин четвертої, пятої статті 137 цього Кодексу суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт і наданих послуг, а також ціни позову та значення справи для сторін. Враховуючи викладене, незначну складність справи, невеликий час і обсяг робіт, виконаний адвокатом у процесі надання правничої допомоги, суд вважає доцільним зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, до 1000 грн. Таким чином, предявлений позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст..141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial