Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

26.08.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем на підставі того, що сімейні відносини припинені остаточно, шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу не можливе. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено вказану справу до розгляду у порядку спрощеного провадження на 07 жовтня 2020 року. 07 жовтня 2020 року у зв`язку із знаходженням судді Кузнецової В.В. на лікарняному судове засідання відкладене на 18.11.2020 року. Позивач надав суду заяву про розгляд справи згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, та визнання позову. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 липня 2008 року у Другому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №223. У сторін від шлюбу є неповнолітні діти: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 12.01.2010 року, та донка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 12.01.2010 року. Судом встановлено, що сімейні відносини припинені остаточно. Подальше сімейне життя чоловіка і дружини, і збереження родини стали неможливими, шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що у відповідності зі ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Майнового спору між сторонами судом не встановлено. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Судові витрати компенсувати за рахунок держави, оскільки [PERSON] , як вбачається з довідки сер. МСЕ №035031 від 13.01.1999 року є інвалідом першої групи, та звільнений від сплати судового збору, а відповідач [PERSON] просила також звільнити її від сплати судового збору, оскільки як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК Серія 2-18 ОД №029295 від 09.12.2009 року є інвалідом 3 групи та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому суд вважає за необхідне звільнити її від сплати судового збору.

Outcome: approved