Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

26 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи вимоги тим, що відповідач добровільно не бере участі у матеріальному утриманні дитини, чим порушує її право на достатній рівень життя. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, в обґрунтування яких пояснила, що вона з 2012 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], від якого мають дитину - сина [PERSON] який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Пояснила, що вони з відповідачем мешкають за різними адресами та не ведуть спільний побут. Відповідач фізично здоровий, має постійне місце роботи. Допомогу на утримання дитини останнім часом не надає, тому вона змушена звернутися до суду. Домовленості з [PERSON] про спосіб виконання його обов'язку по матеріальному забезпеченню дитини як батьком не досягнуто. Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у відсотковій формі - у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і закінчуючи досягненням дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць просить допустити до негайного виконання. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав, погодився з наведеними нею доказами. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів у визначеному позивачкою порядку та розмірах. Пояснив, що з нього у примусовому порядку стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], що просив врахувати при ухваленні судового рішення. Третя особа по справі [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення аліментів в розмірі ? частки доходу відповідача. Вислухавши пояснення сторін та третьої особи, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), установив наступне. [PERSON] і [PERSON] з 2012 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від сумісного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6), який мешкає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с. 4). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України й ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). З наданих документів убачається, що відповідач [PERSON] працює, разом з позивачем по справі однією сім'єю не проживає. Він фізично здоровий, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 21 лютого 2011 року та з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та визначено їх в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. У відповідності до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує у відношенні своєї неповнолітньої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її утримання, чим порушує її права на достатній рівень життя, тому позовні вимоги [PERSON] є належними до задоволення. Розмір аліментів позивач обґрунтувала тим, що за фактичних обставин, які вважає винятковими, з урахуванням матеріальних умов проживання дитини, її віку та стану здоров'я. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача, а також повне визнання ним позову, і визнає аліменти на утримання дитини у грошовій формі у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і закінчуючи досягненням дитиною повноліття. Відповідно до вимог статей 81, 88 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць згідно із положеннями статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved