Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

24.11.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в розмірі 935283, 35 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10.05.2014 року відповідач взяв у нього в борг 8000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 191876 грн. 61 коп., зобовязуючись повернути у жовтні 2015 року. Окрім того, 14.05.2015 року відповідач знову взяв у борг 29000 Євро, що за офіційним курсом НБУ становить 743406 грн. 74 коп. зобовязуючись повернути до 01.11.2015 року. Проте відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, до цього часу борг так і не повернув. У звязку із наведеним, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 935283 грн. 35 коп., а також судові витрати у розмірі 6090 грн. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги щодо стягнення боргу підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні вимоги позову визнали повністю. Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до роз'яснень, викладених у правових позиціях Верховного Суду України про стягнення боргу за договором позики від 18.09.2013 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 6090 грн. стягуються з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved