Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

26 вересня 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований такими обставинами. З 2007 р. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народився син [PERSON], [INFO] Наразі до суду подано позов про розірвання шлюбу сторін. Дитина проживає з матір'ю і перебуває на її утриманні, а батько життям сина не цікавиться та не надає коштів на його утримання. Відповідач має регулярний дохід, працює у школі завідувачем господарства, інших дітей у нього немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, а тому з урахуванням потреб дитини він може сплачувати аліменти у заявленому розмірі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, але просила стягнути аліменти у заявленому розмірі не від дня пред'явлення позову, а з 1 січня 2018 р. Відповідач [PERSON] позов визнав частково пославшись на те, що син зареєстрований у його квартирі, і він добровільно приймає участь в його утриманні - купує одяг, взуття, дає кишенькові гроші. Його єдиним джерелом доходу є заробітна плата - приблизно 6-7 тис. грн. в місяць, а тому у разі стягнення аліментів у заявленому розмірі він не зможе купувати сину речі, іграшки тощо. З урахуванням наведеного просив присудити аліменти в розмірі 1/5 частини його доходу. Заслухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2007 р. (а.с. 4). [INFO] у подружжя народився син [PERSON] (а.с. 3). З пояснень сторін вбачається, що наразі вони проживають окремо, не мають спільного бюджету і не ведуть спільного господарства. Після припинення шлюбно-сімейних відносин син залишився з матір'ю і перебуває на її утриманні. Ст. 180 Сімейного кодексу України покладає на батьків обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач приймає певну участь в утриманні сина, проте ця участь не є регулярною і полягає, здебільшого, у наданні сину кишенькових грошей, купівлі деякого одягу, взуття, витратах на розваги і ласощі під час періодичних зустрічей з дитиною, що не може вважатися утриманням дитини в розумінні ст. 180 Сімейного кодексу України, оскільки основні витрати на харчування, навчання, одяг, лікування тощо несе мати. Відповідно до положень ч. 1 ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Оскільки сторони не домовились про добровільну участь батька в утриманні сина, спір про стягнення аліментів підлягає вирішенню судом. За приписом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] працює загальноосвітній середній школі № 160 на посаді завідувача господарством, де отримує стабільний заробіток, що є підставою для стягнення аліментів у частці від його доходу. Відповідно до положень ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Всупереч доводам відповідача реєстрацію місця проживання дитини законодавець не відніс до обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів. Відтак визначаючи конкретну частку заробітку відповідача, яка підлягає стягненню в якості аліментів, суд враховує, що він є здоровим працездатним чоловіком, і у нього відсутні інші діти та члени сім'ї, яких він повинен утримувати, а тому вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), що з огляду на його реальний дохід (6-7 тис. грн.) буде становити від 1500 до 1750 грн. Такий розмір аліментів, який наближений до встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років (1860 грн.), на думку суду є мінімально необхідним для утримання дитини (з урахування рівності обов'язків обох батьків щодо утримання дитини) і в той же час не поставить платника аліментів у занадто скрутне матеріальне становище, оскільки в його розпорядженні залишиться ? частин його доходу. На підставі статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову, проте з урахуванням заявлених вимог суд вбачає підстави для присудження аліментів починаючи з 1 січня 2018 р. Оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial