Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

25 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви зазначила, що 11 квітня 2017 року в смт. Індустрія Антрацитівського району Луганської області помер її чоловік [PERSON], [INFO]. На даний час, їй відомо, що органи ДРАЦС на території смт. Індустрія Антрацитівського району Луганської області діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними та не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. Можливості надати лікарське свідоцтво про смерть чоловіка відповідного державного зразка, вона не може, оскільки лікарських установ, підконтрольних уряду України у смт. Індустрія Антрацитівського району Луганської області - немає. У звязку із викладеним, через відсутність можливості зареєструвати смерть [PERSON] у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про його смерть відповідного державного зразка\~ іншим чином аніж як через звернення до суду, заявниця змушена була звернутися до суду із даною заявою, та просити суд\~ встановити факт того, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України, помер 11 квітня 2017 року в смт. Індустрія Антрацитівського району Луганської області, причина смерті дисциркуляторна енцифалопатія ІІІ ступеня. Зазначила, що встановлення факту смерті чоловіка їй необхідно для оформлення спадщини та недоотриманої пенсії. Заявниця [PERSON], будучи повідомленою про місце дату та час судового засідання, у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Бахмутського міського ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відділу, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечував. Відповідно до вимог\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положення ч. 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~\~(зі змінами), заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 294 та п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу, 10 лютого 1981 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у Краснокутській селищній раді Антрацитівського району Ворошиловградської області. (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON]: І-ВВ № 033031 від 12 квітня 2017 року, [PERSON], [INFO], помер 11 квітня 2017 року року в смт. Індустрія Антрацитівського району Луганської області (а.с.10). Згідно із довідкою про причину смерті до форми №106/о № 16, [PERSON], [INFO], помер 11 квітня 2017 року у смт. Індустрія Антрацитівського району Луганської області. Причиною смерті стала дисциркуляторна енцифалопатія ІІІ ступеня (а.с. 8). Згідно із відмовою Бахмутського міського ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 6116/15.14.93 від 01 грудня 2017 року, про відмову у проведенні реєстрації смерті, заявниці було відмовлено у реєстрації смерті її чоловіка, оскільки нею для підтвердження смерті [PERSON] було предявлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 9). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.\~У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих\~de facto\~органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...». Таким чином суд бере до уваги відомості, які зазначені у довідці про причину смерті відповідно до форми № 106/у № 16 від 12 квітня 2017 року та свідоцтві про смерть, враховуючи неможливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цих документах, хоча й не визнає зазначені довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть офіційними документами. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки породжує для неї правові наслідки отримання свідоцтва про смерть [PERSON] у відділі ДРАЦС на території підконтрольній державній владі України, та оформлення її спадкових прав після смерті чоловіка. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що вимоги\~ заявлені\~ [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Відповідно до положення п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи, що смт. Індустрія Антрацитівського району Луганської області є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду.

Outcome: approved