Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

24 січня 2018 року позивач звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 червня 1996 року померла його мати [PERSON]. Спадщину після смерті матері прийняли позивач та його брат [PERSON]. До складу спадкового майна поміж іншого належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,85га. В лютому 2017 року нотаріус відмовила спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину вказану земельну ділянку через відсутність (втрату) оригіналу правовстановлюючого документу на землю на імя спадкодавця. 18 лютого 2017 року інший спадкоємець [PERSON] помер, а його єдиним спадкоємцем за законом є неповнолітній [PERSON], законним представником якого виступає мати [PERSON]. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Представник позивача у своїй заяві зазначила про відсутність заперечень проти винесення заочного рішення. Відповідач та третя особа, будучі належним чином повідомленими судом про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, заяв по суті справи від них не надходило. В зв'язку з цим, суд відповідно до норм ст. 280 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. 22 червня 1996 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-КЕ № 336061 виданим повторно 28 вересня 2016 року Шишацьким РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області (а.с.8). До складу спадкового майна померлої поміж іншого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,85га, що розташована на території колишньої Гоголівської сільської ради Шишацького району Полтавської області (нині Шишацька селищна рада) та належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 524424, виданого 21 травня 2001 року Гоголівською сільською радою Шишацького району Полтавської області(а.с.9). Як встановлено зі спадкової справи № 26/2017 спадщину після смерті [PERSON] за законом прийняли її сини [PERSON] та [PERSON] (а.с.36-39). Наявність родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцями підтверджується свідоцтвами про народження останніх І-КЕ № 319412 та І-КЕ № 491839 (а.с. 8,13). Постановою приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу [PERSON] від 15 лютого 2017 року спадкоємцям померлої [PERSON]: [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у виді вищевказаної земельної ділянки через відсутність правовстановлюючого документа на імя померлої (а.с.24). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст. 1267 ЦК України). Таким чином кожний зі спадкоємців [PERSON], а саме [PERSON] та [PERSON] правомірно претендували на спадкування по 1/2 частини спадкової земельної ділянки. Проте відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку на імя спадкодавця призвело до неможливості отримання ними відповідних свідоцтв про право на спадкове майно. Факт втрати Держаного акту на землю підтверджується зверненням позивача з відповідною обявою до районної газети «Сільське життя», випуск № 52 від 29.12.2017 (а.с. 15-22). 18 лютого 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 305805, виданим повторно 06 березня 2017 року Шишацьким РВ ДРАЦС (а.с.33). Згідно ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (відмова від спадщини). Таким чином єдиним спадкоємцем померлого [PERSON], що прийняв спадщину є його син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього І-КЕ № 133421, довідкою Гоголівського старостату Шишацької селищної ради № 549 від 14.12.2017 року про склад сімї [PERSON] на час відкриття спадщини, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 51077144 від 27.02.2018 про те, що спадкові справи після смерті [PERSON] не заводились (а.с.11, 14, 37). Враховуючи вищевикладене [PERSON], як єдиний спадкоємець [PERSON] має право на 1/2 частину спірної земельної ділянки. В той же час не звернення останнього (в особі його матері як законного представника) до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав перешкоджає іншому спадкоємцю позивачу у реалізації його прав на спадкове майно. З огляду на те, що [PERSON] є малолітньою особою він наділений лише частковою цивільною дієздатністю, а отже позивачем в якості відповідача у справі вірно визначено матір останнього [PERSON] (а.с.14) та залучено до участі у справи орган опіки та піклування з метою належного захисту майнових прав малолітньої особи. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п «в» ч.1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; На підставі вищевикладеного, з огляду на втрату правовстановлюючого документа на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved