Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

24 липня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом. В своїй заяві позивач зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями. Вона спадкоємцем за законом, проте прийняти спадщину не має можливості через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв'язку з чим державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] У підготовче засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області та треті особи - державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області, [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що заперечень проти позову не мають. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - Сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, [NUMBER], виданого Пронозівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 17 грудня 2007 року (а.с. 9). Згідно довідок виданих Пронозівською сільською радою Глобинського району Полтавської області №822 та №821 від 20 липня 2018 року, померлому [PERSON] згідно із записом №040509-1 в погосподарській книзі №6 сільської ради значиться нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS], розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0,25 га (а.с.16,17). [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого Пронозівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 17 грудня 1956 року (а.с 7). [PERSON] звернулася до Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області із заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON]. 13 липня 2018 року нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.14). Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи№138, заведеної після померлого [INFO] [PERSON], заяву про прийняття спадщини подала дружина померлого - [PERSON], яка є спадкоємцем за законом. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є [PERSON], на ім'я якої видавалося свідоцтво про право на спадщину (а.с. 42-49). Згідно довідки виконавчого комітету Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області №823 від 20 липня 2018 року [PERSON] на день смерті - [INFO] проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], в такому складі сім'ї: дружина - [PERSON], 1932 р.н. (а.с. 10). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] від 03 липня 2018 року та висновку по будівництву №355/02-04 від 05 липня 2018 року, житловий будинок літ. «А», загальна площа 55,2 кв.м; житлова площа 32,1 кв.м; прибудова літ. «а», сарай літ. «Б», убиральня літ. «В», сарай літ. «Г», огорожа №1, ворота №2, огорожа №2 - збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм та правил (а.с.11-13). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №137228030 від 11 вересня 2018 року, за житловим будинком [ADDRESS] право власності, інші речові права, іпотеки та обтяження не зареєстровані (а.с. 51). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлена можливості отримати правовстановлюючий документу на ім'я померлого. На час будівлі будинку , який є спадковим майно (у 1967 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], позивач є спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину після померлого чоловіка у встановленому законом порядку. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні, а отже позивач [PERSON] має право на успадкування названого майна. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved