overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

25.03.2014 року прокурор Гайсинського району звернувся до суду з позовом інтересах держави в особі Гайсинської ЦРЛ, просив стягнути з [PERSON] 1626 грн.82 коп. витрат на лікування [PERSON], потерпілого від злочину вчиненого відповідачем. Представник Гайсинської ЦРЛ звернувся до суду з заявою про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність. Прокурор просив задовольнити вимоги позову, вказував, що відповідач добровільно не відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] Відповідач вимоги позову визнав. З'ясувавши позиції сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи суд вважає вимоги позову обґрунтованими. Ухвалою Гайсинського районного суду від 18.02.2010 року закрито кримінальне провадження щодо [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у зв'язку із відмовою потерпілого від обвинувачення (а.с.3). [PERSON] у зв'язку із заподіянням [PERSON] тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні у Гайсинській ЦРЛ з діагнозом забій м'яких тканин голови, гематома обличчя, пошкодження сухожилки розгинача 1 пальця лівої кисті з 01.01.2014 року по 10.01.2014 року 9ліжко/днів, вартість лікування за рахунок лікарні - 24 грн.55 коп., та медичного обслуговування 1602 грн.27 коп. Спірні правовідносини регулюються ст.1206 ЦК України, за змістом якої особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету Встановлені обставини свідчать, що витрати на лікування [PERSON] підлягають стягненню з відповідача на користь Гайсинської ЦРЛ шляхом зарахування до бюджету Гайсинського району. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

25.03.2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (на далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 26906,60грн. Свій позов позивач обґрунтував тим, що 16.05.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого він надав відповідачу кредит у сумі 4000,00грн. Але відповідач не дотримувався строків погашення заборгованості за кредитним договором, тому станом на 26.01.2014р. утворилась заборгованість, яка становить 26906,60грн. Оскільки відповідач не виконує належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач просив стягнути з нього зазначену заборгованість. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. В судове засідання відповідач не з'явися, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н відповідно до умов якого він надав відповідачу кредит у сумі 4000,00грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 26.01.2014р. становить 26906,60грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідно зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

25.03.2014 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за опалення та гаряче водопостачання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01.07.2003 р. по 01.11.2013 р. ТОВ «Краматорськтеплоенерго» здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачці, яка є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач в порушення «Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідводів» не вносить плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.07.2003 року і станом на 01.11.2013 року у неї утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 8389,29 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачем не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача Горлаковська Т.І., яка діє на підставі довіреності, не з'явилася, надала суду клопотання, в якому просить справу розглядати без її участі, просить позовні вимоги задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Донбас. Регіональна масова газета». Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач мешкає в квартирі [ADDRESS], та згідно п.18 Правил надання населенню послуг водо-, теплозабезпечення та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 року за №1497, зобов'язан вчасно вносити плату за користування комунальними послугами по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Як вбачається з довідки по особовому рахунку відповідачів, заборгованість за період з 01.07.2003 року по 01.11.2013 року перед ТОВ «Краматорськтеплоенерго» складає 8389,29 грн. (а.с.4-6). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за період з 01.07.2003 року по 01.11.2013 року в розмірі 8389,29 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

25.03.2014 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за опалення та гаряче водопостачання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01.11.2012 р. по 01.12.2013р. ТОВ «Краматорськтеплоенерго» здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачам: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які мешкають у квартирі [ADDRESS]. Відповідачі в порушення «Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідводів» не вносять плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.11.2012 року і станом на 01.12.2013 року у них утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 5047,36 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачами не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того, просить стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в сумі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача Горлаковська Т.І., яка діє на підставі довіреності, не з'явилася, надала суду клопотання, в якому просить справу розглядати без її участі, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] не з'явилися по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Донбас. Регіональна масова газета». Вислухавши думку позивача, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі проживають в [ADDRESS], та згідно п.18 Правил надання населенню послуг водо-,теплозабезпечення та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 року за №1497, зобов'язані вчасно вносити плату за користування комунальними послугами по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Як вбачається з довідки ТОВ «Краматорськтеплоенерго», виданої відповідачці [PERSON], заборгованість в період з 01.11.2012 року по 01.12.2013 року перед позивачем складає 5047 грн. 36 коп. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за період з 01.11.2012 року по 01.12.2013 року в розмірі 5047, 36 грн. Крім того, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

25.03.2014р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що позивач із відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі , який за рішенням Полтаського районного суду від 22.08.2013р. - розірвано. Від вказаного шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні. Відповідач припинив надавати матеріалу допомогу на утримання дочки, що і спідкало звернутися позивача до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з»явилась надавши до суду заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримала, та просила справу розглядати без її участі. В судове засідання відповідач не з»явився попередньо надавши до суду заяву в якій уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем уточнених позовних вимог не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В зв'язку з повним визнанням позову відповідачами та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України, п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

25.03.2014 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 23.11.2000 р. вони з відповідачем уклали шлюб, від спільного проживання у шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач почав зловживати спиртними напоями, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вже більше одного року з відповідачем спільно не проживають і не підтримують жодних сімейних стосунків, сама виховує та утримує дітей, відповідач повністю перестав піклуватися про дітей, зовсім не цікавиться їх фізичним, моральним вихованням, матеріально не забезпечує, тому просить розірвати шлюбі та стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити, та не надавати строк для примирення. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, через SМS-повідомлення. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 23.11.2000 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають більше одного року, не підтримують жодних стосунків. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, та є законні підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від шлюбу з відповідачем позивачка народила двох неповнолітніх дітей, відповідач не оспорив батьківство, ухиляється від утримання дітей, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги такі обставини. Позивачка утримує двох малолітніх дітей, ніде не працює, відомостей про стабільний заробіток (доход) відповідача не має, а тому суд вважає, що розмір аліментів згідно ст. 183 СК України має бути у розмірі 1/3 частки усіх його заробітків (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Судові витрати, підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

25.03.2014 р. позов [PERSON] було задоволено. Лише 03.07.2014 р. від позивача надійшла заява щодо виправлення у тексті рішення площі спірної квартири. Згідно ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені в рішенні описки чи явні арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що у суду є підстави внести зміни у текст даного рішення, а тому задовольняє дану заяву. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

25.03.2015 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 09.08.1997, актовий запис № 1205. Від шлюбу мають спільних дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинили своє існування у 2014 році. Спільне господарство не ведеться, в сім'ї виникають сварки та суперечки. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї вважає неможливим. З приводу розподілу майна спору не виникає. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати з нею. Просить суд розірвати шлюб, дошлюбне прізвище відновлювати не буде. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позовну заяву визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як зазначено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.08.1997 у Відділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому Чернігівської області, Україна, актовий запис № 1205 (а.с.3). Фактично шлюбні стосунки між сторонами припинені з 2014 року. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.4-5). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Також, суд вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, досліджених в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

25.03.2015 позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що 16.10.2010 зареєстрував шлюб з відповідачкою та проживали однією сімєю до грудня 2014 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних стосунків вказував те, що вони перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги, тому просив шлюб розірвати. 27.04.2015 року ухвалою суду за клопотанням відповідачки сторонам було надано строк для примирення. В судовому засіданні позивач на позові наполягав. Відповідачка в судове засідання не зявилася, телефоном повідомила, що не може зявитися до суду та просила розглянути справу у її відсутності.. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 16.10.2010 зареєстрували шлюб, про що виконкомом Свободненської сільської ради Волноваського району в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №7 (а.с.5) та проживали однією сімєю до грудня 2014 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що вони перестали розуміти один одного, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка своїх заперечень проти позову не надала, вжиті судом заходи щодо примирення подружжя своїх результатів не дали, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

25.03.2015 позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 31.07.1999 року було зареєстровано шлюб, від якого у них з відповідачем народилась донька [PERSON] [INFO]. Позивач також зазначає, що вони з відповідачем проживають окремо, оскільки спільне життя не склалося, втратили почуття поваги та кохання один до одного, в зв'язку з чим виникали постійні сварки та суперечки, подружні відносини припинили з 2011 року, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. У судове засідання сторони не з'явились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнала. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 31 липня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області, про що зроблений актовий запис № 171, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER], виданим 31.07.1999 року (а.с. 4). Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] (а.с. 5). Сторони подружніх стосунків не підтримують та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved