Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

24.11.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ФОП [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу. В обґрунтування заявлених вимог він зазначив, що 03.10.2016 року він [PERSON] уклав усний договір купівлі-продажу з фізичною особою підприємцем [PERSON]. Згідно даного договору між ними була досягнута домовленість, а саме, [PERSON] продає йому товар сітку рабицю оцинковану, стовби ЗБ та дріт оцинкований та здійснює його доставку за адресою: Одеська область, Білгород Дністровський район, с. Випасне, вул. Польова, б.5. Згідно їх домовленості, за даний товар він повинен здійснити передоплату у розмірі 100% від вартості товару на підставі рахунку продавця, а продавець зобовязувався здійснити доставку зазначеного товару протягом 5-ти днів з моменту здійснення ним передоплати. Продавець [PERSON] надав йому рахунок на передоплату № 0353 від 03.10.2016 року на суму 9230 грн. зі своїми банківськими реквізитами. В рахунок зазначено вид товару, його кількість, вартість та загальна сума для оплати. Ним 04.10.2016 року була здійснена оплата за товар в повному обсязі на суму виставленого рахунку 9230 грн. Таким чином, договірні зобовязання з його сторони були виконані в повному обсязі. Передоплата ним була здійснена 04.10.2016 року, а значить поставка повинна була бути здійснена продавцем протягом 5-ти днів, тобто до 09.10.2016 року. Отже, договірні зобовязання зі сторони відповідача (продавця) не були виконані взагалі, а саме, товар йому не був проданий продавцем і не був доставлений на вищезазначену адресу за домовленістю. На його неодноразові телефонні дзвінки відповідач (продавець) не відповідає та ухиляється від виконання своїх договірних зобовязань. Просить суд розірвати договір купівлі-продажу від 03.10.2016 року, укладений між фізичною особою підприємцем [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] продавцем та [PERSON] покупцем; стягнути з фізичної особи підприємця [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь [PERSON], заборгованість у розмірі 10132,58 грн., з яких сума основного боргу 9230 грн., інфляційні кошти з застосуванням індексу інфляції 867,62 грн., три проценти річних від простроченої суми 34,96 грн.; стягнути з фізичної особи підприємця [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь [PERSON], судовий збір у розмірі 551,21 грн. та 275,61 грн. Позивач в судове засідання не зявилася, але в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, проти схвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 03.10.2016 року він [PERSON] уклав усний договір купівлі-продажу з фізичною особою підприємцем [PERSON], відповідно до якого [PERSON] продає йому товар сітку рабицю оцинковану, стовби ЗБ та дріт оцинкований та здійснює його доставку за адресою: Одеська область, Білгород Дністровський район, с. Випасне, вул. Польова, б.5, а позивач повинен здійснити передоплату у розмірі 100% від вартості товару на підставі рахунку продавця, а продавець зобовязувався здійснити доставку зазначеного товару протягом 5-ти днів з моменту здійснення ним передоплати. Позивач здійснив оплату товару, про що свідчить рахунок на передоплату № 0353 від 03.10.16 року (а.с.6) та квитанція № Р24А146447688А73584 (а.с.7). Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.ч.1, 4 ст. 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Статтею 662 ЦК України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України). Відповідно до ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ст. 691 ЦК України). Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (ч.3 ст. 692 ЦК УКраїни), або розірвання договору з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України. Відповідно до ч.1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Положеннями ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, норма згаданої статті, на яку також посилається позивач, при стягненні інфляційних втрат 3 % річних на спірні правовідносини не поширюється, оскільки з відповідача стягується сума попередньої оплати за договором купівлі-продажу за непоставлений товар в порядку ч.2 ст.693 ЦК України, що не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, як цього вимагає ч.2ст.625 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат на суму попередньої оплати не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та задоволенню не підлягають. Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання договору купівлі-продажу від 03 жовтня 2016 р. та стягнення суми попередньої оплати за цим договором в розмірі 9230 грн., враховуючи, що відповідач наданим йому правом щодо подання суду письмових заперечень проти позову із зазначенням доказів відповідно до ст.128 ЦПК України не скористався, підлягають задоволенню. В решті вимог слід відмовити. Вирішуючи розподіл судових витрат та у відповідності до вимог\~ст.88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 551,20 грн. та 275,61 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: partial