Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

25 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути аліменти на утримання дітей, посилаючись на те, що з відповідачем мають спільних дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні. Позивач зазначив, що відповідно до рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2018 року між ним та відповідачем був розірваний шлюб. З моменту розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги дітям не надає, участі у їх вихованні не приймає, позивач не має можливості сам утримувати малолітніх дітей, а тому звернувся до суду з вимогою стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 відсотки з усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Ухвалою від 01 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін на 19 листопада 2018 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, уточнив вимогу в частині стягнення аліментів та просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи, з моменту звернення до суду з позовом, до досягнення дітьми повноліття. Також, надав копію рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2018 року про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення. Суд, вислухавши думку учасників справи, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що в позивача і відповідача є спільні діти - донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей Серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 5-6). Діти фактично проживають разом з позивачем, що підтверджується актом, складеним депутатом Арбузинської селищної ради від 17 жовтня 2018 року (а.с.8). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 7, 8 СК України встановлено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більш, при захисті одного з основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є матір'ю неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] вона законом зобов'язана надавати матеріальну допомогу на їх утримання, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини її доходів не порушує інтереси дітей, їхнє право на достатній життєвий рівень та забезпечення гармонійного розвитку дітей та є достатнім для їх утримання, тому позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає задоволенню повністю. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач згідно законодавства звільнений від його сплати.

Outcome: approved