Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

25 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті в порядку статті 317 ЦПК України. Просить встановити факт смерті її батька [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що її батько [PERSON], [INFO] помер 23 січня 2018 року у місті Макіївка Донецької області. Свідоцтво про смерть видане органом, який розміщений на території, що тимчасово непідконтрольна Україні. Встановлення факту смерті необхідне йому для оформлення спадкових прав та отримання відповідних виплат. Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Встановлені судом фактичні обставини справи. Заявниця [PERSON] являється дочкою [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії 1-ЯР № 632139 виданим 28 липня 1959 року Кіровським бюро РАГС м. Макіївка у Донецькій області, актовий запис за № 988 (а. с. 5). На підтвердження факту смерті батька [PERSON] заявниця до суду надала копію свідоцтва про смерть виданого органом, що знаходяться на тимчасово окупованій території України (а. с. 6). Відповідно до ч. 1\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення»\~затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зокрема, додатком 1 до вищезазначеного розпорядження таким населеним пунктом визначено м. Донецьк. Згідно положень Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Пунктом 1 розділу 5 зазначених вище Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Відповідно до\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. В силу положень\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Відповідно до статті 317 ЦПК України: 1. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. 2. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. 4. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. 5. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Реєстрація смерті громадянина [PERSON], який помер 23 січня 2018 року в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась. Заявниця позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію смерті батька у позасудовому порядку. Дані обставини підтверджуються відмовою у проведені державної реєстрації смерті від 23 квітня 2018 року № 356/14.6-131 виданою Чечелівським рійонним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (а. с. 7). Підставою звернення заявниці до суду є неможливість реєстрації факту смерті людини в звязку з тим, що офіційні документи, що посвідчують даний факт видані органами, які розміщені на території, яка тимчасово непідконтрольна Україні, що унеможливлює в подальшому оформлення нею спадкових прав. Виходячи з викладеного, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що заявниця не може у інший спосіб реалізувати свої спадкові права, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заяви [PERSON] про встановлення факту смерті свого батька [PERSON], в звязку з чим заява підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст. 41 ЦПК України, а також Постанови пленуму ВСУ № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 (v0015700-98) від 25.05.98, якими визначено, що при постановленні рішення в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суди повинні мати на увазі, що відповідно до особливостей окремого провадження правила статей 75, 76 ЦПК про розподіл судових витрат та відшкодування витрат по оплаті допомоги адвоката у цих справах не застосовуються. Відповідно до частини 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved