Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

24 лютого 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітнього дочки [PERSON] та стягнути аліменти на її утримання. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 15 червня 2011 року рішенням Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу, вона призначена опікуном над малолітньою [PERSON]. Мати дитини, відповідачка по справі, знаходиться у розшуку органами внутрішніх справ, батько у свідоцтві про народження дитини був записаний на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. За весь час перебування дитини під опікою у позивача, а саме з 2011 року, мати дитини жодного разу не поцікавилась та не відвідала свою дочку, не проявила будь-якої турботи про неї. На підставі її звернення, службою у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради, прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно її дитини [PERSON] У судовому засіданні представник позивача по довіреності [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені у позові. При цьому наполягав на постановленні по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать оголошення в газетах «Урядовий кур'єр» та «Вісті Придніпров'я», про причину не явки суду не повідомила. За таких обставин, суд вважає відповідача повідомленим належним чином та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу звернувся до суду з заявою, в якій просить справу за позовом [PERSON] розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримує. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідачка є його матір'ю, яку у 2003 році відносно нього позбавили батьківських прав. Останній раз з матір'ю спілкувався у 2010 році, більше про матір нічого не чув. Мати ні його, ні вихованням сестри [PERSON] ніколи не займалась та не займається. Він постійно спілкується з сестрою, навідує її у тітки [PERSON], яка займається вихованням та утриманням сестри. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, малолітня [PERSON] народилась [INFO] року, мати у свідоцтві про народження записана [PERSON], батько вказаний на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України № 00008991122 від 29.04.2011 року (а.с. 7). Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Ради м. Кривого Рогу «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та призначення над нею опіки» № 248 від 15.06.2011 року, малолітній [PERSON], [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] призначено опікуном над малолітньою [PERSON] (а.с. 13). З рішення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу № 95 від 15.04.2015 року (а.с. 12) вбачається, що виконком Інгулецької районної у місті ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] у відношенні дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування висновку зазначено, опікуном над малолітньою [PERSON] призначено [PERSON] Дитина тривалий час проживає на території Інгулецького району в сім'ї опікуна за адресою: [ADDRESS], [PERSON] займається вихованням підопічної, утримує та забезпечує дитину, створила належні умови для її проживання та навчання. [PERSON] навчається в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 59, характеризується позитивно. Мати дівчинки в період з 2011 року по 2015 рік жодного разу не відвідувала дитину, не виявила турботи про доньку. Байдуже ставлення до долі дитини, ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по її вихованню та утриманню, є підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] Таким чином, з встановлених обставин, комісія служби у справах дітей, дійшла висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] Судом досліджено рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 2-5077/2003 від 30.10.2003 року, згідно якого [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішення не оскаржено, набрало законної сили 01 грудня 2003 року (а.с. 14). Крім цього, у судовому засіданні досліджено довідку видану 02.06.2015 року Жовтневим РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 18), про те, що [PERSON] зверталась по факту розшуку громадянки [PERSON], дана заява зареєстрована Жовтневим РВ в ЖРЗПЗ № 424 від 25.01.2012 року, але на теперішній час місце знаходження розшукуваної особи не встановлено, за останнім місцем мешкання [ADDRESS] не мешкає. З довідки КП «Будинок нічного перебування» за вих. № 122 від 09.02.2015 року (а.с. 22), убачається, що [PERSON] з 15.12.2005 р. була зареєстрована [ADDRESS], 26.03.2009 р. знята з реєстраційного обліку по акту. Судом встановлено, що згідно листа Криворізького міського центру зайнятості (а.с. 25 [PERSON] станом на 10.02.2015 р. як безробітна в Криворізькому міському центрі зайнятості не реєструвалась, допомогу по безробіттю не отримувала. Так, особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування мають бути додані документи, зазначені у ч. 3 ст. 253 ЦПК України. Досліджений судом висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої дочки [PERSON], суд вважає обґрунтованим, юридично доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Статтею 166 Сімейного кодексу України закріплено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що у судове засідання надано достатньо доказів які свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків щодо виховання малолітньої дитини, її свідоме нехтування своїми обов'язками як матері, її небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини, її навчанні тощо, тому суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів, на підтвердження подальшого небажання відповідачем виконувати свої батьківські обов'язки, а тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ч. 1 ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, позивачем при зверненні з позовом до суду було частково сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн., тому на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК, понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім цього, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає необхідним достягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 64 гривні за першу вимогу немайнового характеру та 551,20 грн. за другу вимогу немайнового характеру.

Outcome: approved