Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

26.05.2017 позивач, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», звернувся до суду з позовом до відповідачів, [PERSON], [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості в сумі 76933,37 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 12.06.2007 року відповідач [PERSON] уклала з банком договір № 2659, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 15000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік зі строком повернення до 11.06.2017 року. У зв'язку з порушенням зобов'язання за кредитним договором за відповідачем станом на 26.04.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 72331,84 грн. Також з метою забезпечення виконання кредитного договору між банком та відповідачем [PERSON] та [PERSON] укладені договори поруки №2659/1 від 12.06.2007 року та №2659/2 від 12.06.2007 року. Оскільки відповідачі продовжують ухилятися від виконання зобов'язань за кредитним договором, позивач змушений звернутися до суду з позовом. Позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість в солідарному порядку в сумі 72331,84 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягаючи на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнали, просила у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що 01.06.2017 відповідач [PERSON] до закінчення дії кредитного договору повністю розрахувалася з позивачем, що підтверджується квитанцією про сплату від 01.06.2017 №0.0.776686633.1. Кредитним договором не встановлений інший строк повернення кредиту ніж закінчення дії договору - до 11.06.2017 року. Вимог банку про дострокове погашення кредиту відповідачі не отримували. Тому вважають, що виконали кредитні зобов'язання належним чином. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2007 року відповідач [PERSON] уклала з банком договір № 2659, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 15000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік зі строком повернення до 11.06.2017 року. У зв'язку з порушенням зобов'язання за кредитним договором за відповідачем станом на 26.04.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 72331,84 грн. Також з метою забезпечення виконання кредитного договору між банком та відповідачем [PERSON] та [PERSON] укладені договори поруки №2659/1 від 12.06.2007 року та №2659/2 від 12.06.2007 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити відсотки. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач належним чином вказані зобов'язання не виконала. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідачу станом на 26.04.2017 року нарахована позивачем заборгованість в сумі 72331,84 грн., яка складається з наступного: 1335,95 доларів США, що складає 35578,80 грн. - заборгованість по основному боргу кредиту; 12,05 доларів США, що складає 320,91 грн. - строкова заборгованість по відсоткам; 303,00 грн. - прострочена заборгованість по щомісячній комісії; 36129,13 грн. - пеня. [PERSON] помер 23.02.2018 року. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Кредитним договором №2659 (п. 3.2.) встановлено єдиний строк повернення кредитних коштів - до 11.06.2017 р. шляхом зарахування відповідної суми на рахунок позивача (Банка - Кредитора). Інших термінів повернення кредитних коштів (наприклад «щомісячно, щоквартально, щорічно, згідно з графіком») кредитним договором не встановлено. Також, договором не передбачено повернення кредиту частинами (з розстроченням), що позбавляє позивача права вимагати згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України дострокового повернення частини позики, що залишилася. Пунктом 6.1. Кредитного договору визначено, що відповідальність за прострочення повернення Кредитних ресурсів може настати лише за умови порушення строку, визначеного п.3.2 Кредитного договору, тобто за повернення Кредитних ресурсів, після 11.06.2017 року. Кредитним договором не встановлена обов'язковість дотримання відповідачем графіку повернення кредитних ресурсів (додаток №1 до Кредитного договору №2659). Також не передбачена відповідальність за порушення строків вказаного графіку. 01.06.2017 відповідач повністю розрахувався з позивачем, що підтверджується квитанцією про сплату від 01.06.2017 №0.0.776686633.1. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач виконав зобов'язання у повному обсязі відповідно до п. 3.2. Кредитного договору, повернувши позивачу кредитні ресурси у визначений строк до 11.06.2017 року. Відповідач виконав й зобов'язання по сплаті відсотків, передбачені розділом 4 Кредитного договору, що підтверджується наданими позивачем розрахунками, згідно з якими розмір суми простроченої заборгованості по відсоткам - 0 гривень 0 копійок. Пунктом 3.4 Кредитного договору дається визначення терміну «Повне погашення заборгованості», як «повернення отриманих Кредитних ресурсів та сплата всіх відсотків», що Відповідачем було повністю і своєчасно виконано. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Ураховуючи те, що відповідач повернув кредитні ресурси та відсотки вчасно та повністю, умови кредитного договору не порушив, нарахування пені у даному випадку є безпідставним. Згідно ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором». Відповідно п. 3.4. Кредитного договору №2659 банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів. У разі вимоги банку, про дострокове повернення кредитних ресурсів і сплату відсотків позичальник зобов'язаний провести повне погашення заборгованості за наявним договором, тобто повернути отримані кредитні ресурси та сплатити всі відсотки, протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання вимоги банку. Банк може повідомляти позичальника по телеграфу, шляхом відправлення рекомендованих листів з повідомленням або шляхом доставлення нарочним позичальнику за вказаною адресою. Позивач долучив до позовної заяви письмові вимоги №547, №548, №549 від 11.05.2017 року про дострокове повернення кредитних ресурсів, адресовані позичальнику та поручителям. Однак, докази отримання відповідачами цих вимог у матеріалах справи відсутні. Постановою Верховного суду України від 9 вересня 2015 року №6-933цс15 зроблений висновок, про те, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування ним та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців від цієї дати. Кредитним договором (п.3.4.) встановлений строк дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, визначений моментом пред'явлення вимоги, який складає 10 банківських днів з моменту отримання вимоги банку. Тобто днем настання основного зобов'язання у даних спірних правовідносинах є наступний день після спливу 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання позичальником вимоги банку про дострокове виконання боргових зобов'язань. Відповідачі не були належним чином (згідно п. 3.4. Кредитного договору) проінформовані про зміну строків виконання основного зобов'язання у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково, вимог банку щодо дострокового повернення кредитних ресурсів не отримували, тому вважали днем настання основного зобов'язання - день настання строку погашення зобов'язання відповідно до п. 3.2. Кредитного договору №2659 - до 11.06.2017 року. Усупереч п.п. 3.2., 3.4. Кредитного договору №2659 позивач самовільно змінив істотні умови кредитного договору що стосуються строків виконання основного зобов'язання у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. При цьому, недочекавшись спливу десятиденного терміну, безпідставно, на наступний день, за днем вказаним у вимогах №547, №548, №549, як день направлення вимог позичальнику та поручителям (тобто 12.05.2017), звернувся з до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості. Ураховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed