Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

24 жовтня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 15.11.2011 року [PERSON] позичила у неї грошову суму у розмірі 10000,00 гривень на три місяці, тобто до 15 лютого 2012 року, під 500 гривень в місяць, про що надала розписку. З 10.12.2011 р. по 15.09.2013р. відповідачка сплатила всі відсотки у сумі 500 грн., після чого вважає, що борг повернула та не збирається його виплачувати. У встановлений термін відповідач свої зобов'язання не виконала та гроші не повернула, тому станом на 24.10.2013 року відповідач має сплатити на користь позивача суму боргу за розпискою в розмірі 10000, 00 (десять тисяч) гривень. Тому просить стягнути з відповідача зазначену суму. Позивач [PERSON] до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи повідомленою про місце та час розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що 15.11.2011 року [PERSON] позичила у позивача грошову суму у розмірі 10000,00 гривень на три місяці, тобто до 15 лютого 2012 року, під 500 гривень в місяць, про що надала розписку. ( а.с. 12 -розписки), але борг не повернула. Відповідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.ст. 611, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так як у відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved