Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

26.03.2007 року за договором кредиту №26/03/2007/840-К/25 ВАТ КБ Надра, правонаступником якого є ПАТ КБ Надра, надав [PERSON] (відповідач-1) грошові кошти в сумі 10000,00 доларів США строком до 27.03.2017 року включно із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,49 % річних, щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 164,99 доларів США. Проте позичальник умови договору порушував і було допущено прострочку погашення кредиту, в зв'язку з чим 13.09.2010 року було проведено реструктуризацію кредиту і між банком укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору від 26.03.2007 року, згідно умов якої щомісячна сума мінімально необхідного платежу визначається графіком. Після повторного порушення умов договору та допущення нової прострочки погашення кредиту та нарахованих відсотків, 08.05.2013 року вдруге було проведено реструктуризацію кредиту і між банком та відповідачем-1 укладено Додатковий договір №2 до кредитного договору від 26.03.2007 року, згідно умов якого щомісячна сума мінімально необхідного платежу визначається графіком та продовжено термін повернення кредиту до 27.03.2021 року. Крім того, на забезпечення виконання кредитного договору від 26.03.2007 року між ВАТ КБ Надра та [PERSON] (відповідач-2) і [PERSON] (відповідач-3) цього ж числа було укладено два договори поруки відповідно №К/25/1 та №К/25/2, згідно п.п.1.1-1.4 яких, в разі невиконання боржником [PERSON] умов кредитного договору, поручителі несуть солідарну відповідальність перед кредитором на рівні з боржником за повернення кредиту, нарахованих відсотків за користуванням кредитом, сплаті інших платежів, можливих штрафних санкцій (штраф, пеня). [PERSON] вимог кредитного договору та додаткових угод до нього не виконує, з травня 2015 року не сплачує необхідні платежі, внаслідок чого станом на 18.05.2016 року має заборгованність по тілу кредиту в сумі 8804,20 доларів США, по сплаті відсотків в сумі 3002,34 доларів США та пені за прострочення сплати кредиту в сумі 1030,33 доларів США, розмір якої в перерахунку на гривню становить 26039,97 грн. Враховуючи невиконання відповідачем-1 умов кредитного договору, відповідачами-2 і 3 договорів поруки, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно вказані суми. У судове засідання представник позивача не з'явився, подавши заяву про повне підтримання позову, слухання справи у його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися в черговий раз, повідомлялися у встановленому порядку про час і місце розгляду справи, а згідно довідок вузла поштового зв'язку, вони за адресою, вказаною в позовній заяві - не проживають, тому згідно ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, в зв'язку з чим є підстави для заочного розгляду справи, а враховуючи заяву представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Неявка сторін в судове засідання є підставою згідно ч.2 ст.197 ЦПК України для розгляду справи у їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так [PERSON] згідно кредитного договору №26/03/2007/840-К/25 від 26.03.2007 року, анкети-заяви, отримав від ВАТ КБ Надра, правонаступником якого є ПАТ КБ Надра, кредит в сумі 10000,00 доларів США строком до 27.03.2017 року включно із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,49 % річних, щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 164,99 доларів США. Проте позичальник умови договору порушував і було допущено прострочку погашення кредиту, в зв'язку з чим 13.09.2010 року було проведено реструктуризацію кредиту і між банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору від 26.03.2007 року, згідно умов якої щомісячна сума мінімально необхідного платежу визначається графіком. Після повторного порушення умов договору та допущення нової прострочки погашення кредиту та нарахованих відсотків, 08.05.2013 року вдруге було проведено реструктуризацію кредиту і між банком та [PERSON] укладено Додатковий договір №2 до кредитного договору від 26.03.2007 року, згідно умов якого щомісячна сума мінімально необхідного платежу визначається графіком та продовжено термін повернення кредиту до 27.03.2021 року. Згідно п.3.3.2 договору кредиту та графіку погашення кредиту відповідач повинен був щомісячно до 1 числа поточного місяця вносити мінімально необхідний платіж по кредиту в розмірі 164,99 доларів США, однак відповідач з травня 2015 року не сплачує необхідні платежі, чим порушив умови основного договору та додаткових договорів, внаслідок чого виник борг по кредиту, відсоткам та штрафних санкціях. За положеннями статей 626628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 525, 526, 530, 611, 612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором; боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання; договір є обов'язковим для виконання сторонами; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.99 Конституції України і Указу Президента України від 25.08.1996 року №762/96 Про грошову реформу в Україні, грошовою одиницею і єдиним законним засобом платежу на території України є гривня, однак вказана стаття Конституції України не встановлює сферу обігу гривні, а ст.192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківські ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення НБУ відповідних ліцензій на виконання вимог п.1 розділу ІІ Закону України від 15.02.2011 року №3024-VІ Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (п.2 ст.5 Декрету про валютне регулювання). В зв'язку з викладеним, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача-1 боргу по кредиту та відсотках в доларах США є законною і обгрунтованою. В зв'язку з невиконанням відповідачем-1 умов договору, банком правомірно згідно пункту 5.1 договору нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованності, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, а згідно п.5.2 нараховано штраф в розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п.1.1 договору, за кожен випадок. Стосовно вимог про стягнення боргу солідарно із боржника та поручителів, суд приходить до наступного. На забезпечення виконання кредитного договору від 26.03.2007 року між ВАТ КБ Надра та [PERSON] (відповідач-2) і [PERSON] (відповідач-3) цього ж числа було укладено два окремих договори поруки відповідно №К/25/1 та №К/25/2, згідно п.п.1.1-1.4 яких, в разі невиконання боржником [PERSON] умов кредитного договору, поручителі несуть солідарну відповідальність перед кредитором на рівні з боржником за повернення кредиту, нарахованих відсотків за користуванням кредитом, сплаті інших платежів, можливих штрафних санкцій (штраф, пеня). Відповідно до ст.ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Проте, з договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова п.5.3 договорів поруки, що їх дія закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителями своїх зобов'язань згідно з умовами цих договорів не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки це суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, на що також вказує п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе обов'язків не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Верховний Суд України висловив Правову позицію у справі №6-53цс15, вказавши, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). За таких обставин, у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту починаючи з моменту виникнення заборгованності [PERSON] перед банком травень 2015 року, протягом наступних шести місяців, однак таку письмову вимогу до поручителів позивач пред'явив лише 08.07.2016 року, однак відсутні дані про їх направлення поручителям та отримання ними, а позивач звернувся до суду лише 02.11.2016 року, тобто після спливу встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку. Крім того, згідно ч.3 ст.554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Верховний Суд України висловив Правову позицію у справі №6-511цс15, вказавши, що порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно із боржником та солідарно між собою (спільна порука). Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено інше. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою. Враховуючи наявність самостійних договорів поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники за порушення умов одного й того ж кредитного договору, відсутність положень про солідарну відповідальність поручителів у нормах чинного законодавства та в умовах договорів поруки - підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованності немає. Враховуючи викладене, борг по кредитному договору підлягає стягненню лише з позичальника [PERSON], який становить по тілу кредиту в сумі 8804,20 доларів США, по сплаті відсотків в сумі 3002,34 доларів США та пені за прострочення сплати кредиту в сумі 1030,33 доларів США, розмір якої в перерахунку на гривню становить 26039,97 грн., а вимоги позивача про стягнення боргу солідарно з поручителів задоволенню не підлягають Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача-1 на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі.

Outcome: partial