Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

26 листопада 2019 року до Білопільського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яку позивачка мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 08 лютого 2019 року. Від подружнього життя дітей не мають. Однією сім`єю фактично не проживали, а з 14 жовтня 2019 року проживають окремо і взагалі не спілкуються. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, оскільки мають з відповідачем різні погляди на життя та сімейний уклад, тому вона просить суд шлюб розірвати. 02 грудня 2019 року провадження по даній справі відкрито та справа призначена до підготовчого засідання. 26 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 22 січня 2020 року. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Просила відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. Заява про відкладення судового засідання від нього не надходила. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, за наявними в справі доказами та в заочному провадженні за згодою позивачки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 лютого 2019 року у Зарічному районному у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Сумській області, актовий запис №61, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 7). [PERSON] та [PERSON] від подружнього життя дітей не мають. Як вбачається із заяви позивачки, основою розпаду сім`ї послугувало те, що вони фактично не проживали разом. Відповідач перебував на заробітках в Польщі, в результаті чого вони втратили зв`язок один з одним. За час тривалого проживання окремо їм не вдалося порозумітися, так як вони мають різні погляди на життя та сімейний уклад. Відповідач своєї позиції з приводу причин розпаду сім`ї суду не висловив. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода будь-кого із сторін продовжувати сімейні відносини є підставою для визнання права такої особи вимагати розірвання шлюбу. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі №569/458/18 від 08.11.2018. Суд вважає, що у позивачки та відповідача має місце стійкий розлад подружніх стосунків, тривалий час вони вже спільно не проживають, позивачка продовжувати сімейні відносини не бажає, отже подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, бо воно суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне відновити позивачці дошлюбне прізвище [PERSON] , оскільки вона це просить. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved