Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

25 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, на обґрунтування якого зазначила, що 22 грудня 2006 року померла її мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина, яку позивач прийняла за законом. Однак, позивачу стало відомо, що її мати мала право на земельну частку (пай) площею 4,45 умовних кадастрових гектари, яка знаходиться на території Антонівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області. Сертифікат на право на земельну частку (пай) який належав [PERSON] було втрачено, державний акт на право власності на земельну ділянку по даному сертифікату не видавався. Позивач звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено, адже втрачені правовстановлюючі документи на земельну частку (пай). Оскільки позивач позбавлена можливості вирішити спір у позасудовому порядку, вимушена була звернутись до суду, та просила, визнати за нею право власності на земельну частку (пай) прощею 4,45 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Антонівської сільської ради після смерті [PERSON]. Позивач [PERSON], у судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача Антонівської сільської ради не зявився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. В заяві від 08.05.2018 року сільський голова Антонівської сільської ради [PERSON] проти позовних вимог не заперечував та просив розглядати справу без участі представника Антонівської сільської ради. Суд дослідивши матеріали справи, робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини. 22 грудня 2006 року померла [PERSON] (а.с.6). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] (а.с.30), дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.10), з 15 лютого 1981 року змінила прізвище на [PERSON] в звязку з реєстрацією шлюбу (а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, в тому числі і земельна частка (пай) розміром 4,45 в умовних кадастрових гектарах на території Антонівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області. Вартість земельної частки (пай)станом на 03.04.2018 року становить 1203963 гривень 07 копійок. У звязку з тим, що власник сертифікату помер видати дублікат даного документа не можливо. Згідно з даними державного реєстру земель станом на 31.12.2012 року на імя [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку на заміну сертифікату ЧН 0241149 не видавався (а.с.12). Згідно до копії спадкової справи інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Державним нотаріусом Варвинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 15 серпня 2007 року видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається із земельної ділянки розміром 3,701 га, вартістю 34622,74 грн., розташованої на території Антонівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, яку передано для ведення товарного сільського виробництва та грошових внесків з належними відсотками, суми компенсації по спецрахунку на ці внески, що зберігаються у філії №3093/03 в с. Антонівка, Варвинського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України» на рахунках №2825, №915510551, №1002825. (а.с.35,37). [PERSON], який є довіреною особою [PERSON] (а.с.45) подано 23.03.2018 року до Варвинської районної державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на імя його довірителя на земельну частку (пай) розміром 4,45 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Антонівської сільської ради після смерті [PERSON] (а.с.39). Постановою від 23 березня 2018 року №225/02-31 державний нотаріус Варвинської РДНК [PERSON] відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) (а.с. 11). 20 червня 1993 року померла [PERSON] (а.с. 74). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON] (а.с. 73). Державним нотаріусом Варвинської державної нотаріальної контори [PERSON] 15 листопада 2000 року видано [PERSON] свідоцтво АВН №405863 від 15.11.2000 року про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП 1 травня Варвинського району Чернігівської області розміром 4,45 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї часки в натурі на місцевості (а.с. 76). З витягу із книги реєстрації видачі сертифікатів вбачається, що [PERSON] отримала сертифікат на земельну частку (пай) прощею 4,45 га на підставі свідоцтва про право на спадщину АВН №405863 від 15.11.2000 року, який належав [PERSON] (а.с.62). Наведені обставини на думку суду мали місце, та підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. Із наведених обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір, щодо спадкування позивачем права на отримання земельної частки (паю) після смерті її матері. Умови, порядок та черговість спадкування передбачені положеннями Цивільного Кодексу України. Так, ст. 1216 ЦК України визначає спадкуванням, як перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ст.ст. 1269, 1270 ЦК України. Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Крім того, право на отримання земельної частки (паю), яке оспорюється по даній справі регулюється зокрема Указом Президента України від 08 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», відповідно до якого, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Також,\~відповідно до\~ст.\~1Закону\~України «Про\~порядок виділення\~в натурі\~(на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~ основним документом,\~ що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Аналізуючи наведені правові норми, правовідносини та обставини справи суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача. Так, обґрунтованими є твердження позивача, що вона [PERSON] є дочкою [PERSON] і відповідно спадкоємцем першої черги, по відношенню до померлої 22 грудня 2006 року спадкодавця [PERSON]. Подавши до нотаріальної контори протягом 6 місяців відповідну заяву позивач прийняла спадщину. Згодом, подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримала нотаріальну відмову про неможливість оформлення спадкових прав у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Належність спадкодавцю права на відповідну земельну частку (пай) підтверджується наявними у справі доказами, та підлягає включенню до спадкової маси та відповідного спадкування ним. Оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку на імя спадкодавця не здійснювалось. Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги наявність у позивача права вирішення спору щодо отримання права на спадкування земельної часки (паю) у судовому порядку, факт неможливості на даний час отримання дублікату відповідно сертифікату, через відсутність його копії, відповідних бланків, та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дублікату, відповідну відмову державного нотаріусу у вчиненні нотаріальної дії. Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved