Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

26.11.2019 до суду надійшла цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.12.2009 [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач не виконав належним чином зобов`язання і за ним станом на 31.08.2019 рахується заборгованість в розмірі 1 428 971,38 грн., яка складається із наступного: 14 458,98 грн. - заборгованість за кредитом, 1 407 387,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7125,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором у розмірі 127 945,24 грн., яка складається із наступного: 14 458,98 грн. - заборгованість за кредитом, 113 486,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 11.12.2009 по 31.08.2016. В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься письмове клопотання з проханням розглянути справу за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач по справі [PERSON] в судові засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином про місце, час і день слухання справи, що підтверджується поштовими відправленнями, які повернулися до суду із відмітками повернуто «за закінченням терміну зберігання». Клопотань про розгляд справи за його участі або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Правом подачі відзиву не скористався. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, ознайомившись із позовною заявою, за відсутності заперечень відповідача проти позову, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору та досягнення згоди з усіх істотних умов договору, позивачем до суду надано складену та підписану [PERSON] анкету-заяву від 11.12.2009 року про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві, [PERSON] отримав кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом в 500 грн. з базовою процентною ставкою за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості. Крім того підтвердив, що він погоджується із тим, що ця анкета-заява разом із пам`яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 21.10.2011, станом на 31.08.2019 рахується заборгованість в розмірі 1 428 971,38 грн., яка складається із наступного: 14 458,98 грн. - заборгованість за кредитом, 1 407 387,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7125,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У наданій анкеті-заяві позичальника від 11.12.2009 року процентна ставка зазначена на рівні 3% щомісячно. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від б/н від 11.12.2009 року, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом , тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином, визначаючи який саме відсоток за користування кредитом мав сплачувати відповідач, суд керується не Витягом з Тарифів та Витягом з Умов, наданих позивачем, а анкетою-заявою від 11.12.2009 року, яка містить погоджену сторонами щомісячну плату за користування кредитом у розмірі 3%. Разом з тим, суд не може погодитися з тим, яким саме чином позивач розрахував суму заборгованості за користування кредитом за договором №б/н від 11.12.2009 Так, згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 11.12.2009 слідує, що станом на 31.08.2016 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 14458,98 грн. При цьому за користування цим кредитом за 30 днів, тобто фактично за місяць позивачем було нараховано 8548,11 грн., що складає 59,12 % від тіла кредиту, та що в свою чергу складає 709,44 % річних. Аналогічним чином позивачем був нарахований розмір заборгованості за користування кредитом за інші попередні періоди. Така відсоткова ставка не відповідає тим умовам, що зазначені в анкеті-заяві від 11.12.2009 року, яка містить погоджену сторонами щомісячну плату за користування кредитом у розмірі 3%. Таким чином, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 11.12.2009 по 31.08.2016 у розмірі 113 486,26 грн., є безпідставною, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає. При цьому, оскільки позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитної картки, отримання за нею кредитних коштів та наявної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14458,98 грн., суд вважає, що зазначену заборгованість слід стягнути з відповідача на користь позивача. Позивачем долучено платіжне доручення від 12.11.2019 про сплату ним судового збору у сумі 1921 грн. за подання до суду даного позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 217 грн. 07 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial