Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

25.04.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON], який зареєстровано 19.08.1994 році в Палаці одруження «Орджонікідзевський» м. Харків. Свої вимоги мотивував тим, що рік тому шлюбно-сімейні відношення між ними були припинені, спільне господарство не ведеться; на теперішній час шлюб носить формальний характер. Збереження шлюбу вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу за обоюдною згодою неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] буде мешкати з відповідачем. Спору про розподіл майна подружжя немає. У судове засідання позивач не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутність, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином та своєчасно, про що свідчить зворотне повідомлення, яке знаходиться в матеріалах справи, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позову, просить розірвати шлюб. Також зазначила, що після розірвання шлюбу залишить прізвище «Касьяненко». Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19.08.1994 року, який зареєстрований в Палаці одруження «Орджонікідзевський» м. Харків, актовий запис № 649. Від шлюбних стосунків сторони мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO] та неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено, шлюб носить формальний характер , спільне господарство не ведеться, на примирення не згодні. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Спору про майно між сторонами немає, неповнолітня дитина залишиться проживати із відповідачем, що було добровільно вирішено сторонами, питання про його утримання на цей час не виникає . Відповідно до вимог ст.113 СК України відповідач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «Касьяненко».

Outcome: approved