Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

25 березня 2014 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідачів Комунального підприємства Єнакієвської міської ради «Житлово-ремонтне управління № 7», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що [PERSON] мешкає у квартирі свого батька [PERSON], який є власником квартири [ADDRESS]. 02 жовтня 2013 року сталося залиття квартири позивача 1. Комунальним підприємством Єнакієвської міської ради «Житлово-ремонтне управління № 7» при обстеженні квартири позивача 1 [PERSON] 20.10.2013 року був складений акт про залиття квартири. Згідно результатів проведеного спеціалістом огляду, позивачу 1 завдана матеріальна шкода, яка складається з вартості матеріалів та робіт з усунення дефектів з ремонту приміщення квартири, що виникли в результаті тривалого впливу води, у сумі 9 140,00 грн. За послуги оцінщика позивач 1 заплатив 850,00 грн. Оскільки у квартирі проживає саме позивач 2, то в результаті залиття квартири була задана моральна шкода, яку вона оцінює у сумі 4 500,00 грн. За таких обставин позивач 1 [PERSON] просить стягнути у солідарному порядку з відповідачів на його користь завдану йому у зв'язку із залиттям квартири матеріальну шкоду у сумі 9 140,00 грн., витрати на проведення дослідження матеріального збитку у сумі 850,00 грн. , позивач 2 [PERSON] просить стягнути у солідарному порядку з відповідачів на її користь завдану їй у зв'язку із залиттям квартири моральну шкоду, яку вона оцінює у сумі 4 500,00 грн., судові витрати, понесені позивачами, стягнути з відповідачів. 21 травня 2014 року позивачем була подана заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач 2 [PERSON] просила стягнути солідарно з відповідачів недоотриману заробітну плату за жовтень і частково за листопад 2013 року та витрати на лікування на загальну суму 3 740,00 грн., судові витрати, сплачені позивачем 2, стягнути з відповідачів. У судове засідання позивач 2 з'явилася, підтримала позовні вимоги на підставах, викладених у позові, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача 1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що вини відповідача 1 у залитті квартири немає, залиття квартири сталося з вини відповідача 2 [PERSON], оскільки залиття сталося внаслідок того, що відповідач 2 самовільно зняла радіатори, не повідомивши відповідача 1, за таких обставин просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відповідач 2 заперечувала проти позовних вимог, пояснивши, що об'яви про набір системи центрального опалення холодною водою відповідачем не були вивішені, ремонтні роботи у її квартирі проводяться працівниками Комунального підприємства Єнакієвської міської ради «Житлово-ремонтне управління № 7», 01.10.2013 року були зняті радіатори системи опалення, вважає, що залиття квартири позивачів сталося з вини відповідача 1, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює майстром у Комунальному підприємстві Єнакієвської міської ради «Житлово-ремонтне управління № 7», при підготовці будинку до опалювального сезону набирається водою система центрального опалення, дані роботи проводяться з 23 вересня, про що була вивішена об'ява на будинку, [PERSON] не повідомляла відповідача 1 про те, що зняті радіатори, про залиття квартири позивачів були складені акти 10.10.2013 року та 29.10.2013 року. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач 1 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 4-6). 02 жовтня 2013 року трапилося залиття квартири позивача. 10.10.2013 року та 29.10.2013 року Комунальним підприємством Єнакієвської міської ради «Житлово-ремонтне управління № 7» складений акт, в якому зазначено, що залиття квартири [ADDRESS], сталося через те, що квартиронаймач квартири [NUMBER] самовільно зняв радіатор. У квартирі залиті міжкімнатні двері, шкаф-купе, підлога (ламінат) у коридорі, спостерігається розходження на стиках, тріщини, у залі на стінці (обої) незначне вздуття, а також відсутня подача напруги у коридорі, кухні, санвузлі, ванній кімнаті (а.с. 7, 65). Згідно звіту про вартість матеріальної шкоди, завданої власнику квартири [ADDRESS], грошовий розмір прямої матеріальної шкоди, завданої власнику квартири, розташованої у п'ятиповерховому будинку на першому поверсі за адресою: [ADDRESS], складається з суми ремонтно-поновлювальних робіт, що складається з вартості матеріалів і робіт з усунення дефектів обробки приміщень квартири, що виникли в результаті тривалого впливу води, - 9140,00 грн. (а.с. 9-27). За послуги оцінщика позивач 1 заплатив 850,00 грн., що підтверджується квитанцією від 27.12.2013 року № 1/27/12/13 (а.с. 63). Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів . У відповідності до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги- результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. П. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що до складу житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, а саме: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Згідно зі ст. 151 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, в редакції Постанови № 5 від 14.01.2009 року, власник квартири зобов'язаний, зокрема, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. У відповідності з положеннями ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень. Згідно вимог ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч. 1 ст. 1190 Цивільного кодексу України передбачає, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Таким чином, враховуючи, що факт залиття квартири [ADDRESS] виник з вини відповідачів, оскільки відповідачем 1 не доведено те, що належним чином було повідомлено мешканців будинку про заповнення системи центрального опалення водою, відповідачем 1 не здійснений контроль за технічним станом інженерного обладнання будинку та квартири, обов'язок щодо забезпечення та належного утримання сантехнічного обладнання в квартирі несе власник квартири, тобто відповідач 2 [PERSON], а також встановлено, що в результаті залиття квартира зазнала пошкоджень, суд приходить до висновку, що відповідальність за заподіяну позивачам шкоду внаслідок залиття квартири повинні нести відповідачі. У звіті про вартість матеріальної шкоди, завданої власнику квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], зазначено, що розмір завданої матеріальної шкоди складає 9 140,00 грн. Підстав сумніватися у правильності даного звіту суд не має, оскільки зазначені у звіті найменування об'єктів, які потребують ремонту, фактично відповідають зазначеним в акті пошкодженням в квартирі позивача. Тому суд вважає, що розмір заподіяної в результаті залиття матеріальної шкоди, який зазначено у звіті, є дійсним і сума, вказана у даному звіті, а саме: 9 140,00 грн. підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача 1. Позивач 1 звернувся до оцінщика у зв'язку з залиттям квартири, саме протиправні дії відповідачів стали підставою для звернення до оцінщика з метою проведення звіту про вартість матеріальної шкоди, тому витрати, пов'язані зі складанням звіту, у сумі 850,00 грн. підлягають стягненню у солідарному порядку з відповідачів на користь позивача 1. Ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України встановлює, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1-2 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно роз'яснень, що містяться в п. 9 вказаної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що позивач 2 [PERSON] фактично проживає у [ADDRESS], що також не оспорюється відповідачами. За таких обставин суд вважає, що у зв'язку з залиттям квартири позивач зазнала стресу, моральних страждань та переживань, так як квартира, в якій вона постійно проживала, прийшла у непридатний для проживання стан, її нормальні життєві устої були порушені, вона змушена була проживати в квартирі, яка потребувала ремонту та яка через залиття була майже повністю пошкодженою, вимушена була звертатись до відповідачів та до суду за відновленням порушеного права. При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує характер та обсяг душевних страждань, які зазнала позивач, важкість вимушених змін в житті позивача, характер додаткових зусиль для організації його життя, тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у сумі, яка за переконанням суду, становить 4 000,00 грн. Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача 2 недоотриманої заробітної плати за жовтень і частково за листопад 2013 року та витрати на лікування на загальну суму 3 740,00 грн., суд виходить з того, що позивачем 2 було повідомлено, що вона звільнилася з роботи за власним бажанням, жодних доказів про розмір заробітної плати позивачем 2 не надано, тому підстав для стягнення недоотриманої заробітної плати відсутні, квитанції про сплату 08.01.2014 року та 20.01.2014 року ліків (а.с. 55-59) не можуть бути визнані належними та допустимими доказами про те, що саме ці ліки були призначені позивачу лікарями, витрати на сплату штрафу у сумі 2 625,00 грн. не можуть бути стягнуті з відповідачів, оскільки не надано доказів того, що у позивача 2 у квартирі, в якій сталося залиття, зберігалися документи підприємства, з наказу від 01.04.2014 року (а.с. 64) не вбачається, які саме документи були зіпсовані, а також, що зіпсування документів пов'язано з залиттям квартири 02.10.2013 року, тому вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів [PERSON], [PERSON] до відповідачів Комунального підприємства Єнакієвської міської ради «Житлово-ремонтне управління № 7», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідачів слід стягнути на користь позивачів судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial