Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

24.10.2018 року [PERSON] , законний представник [PERSON] - [PERSON] , звернулися до суду з позовом до [PERSON] , Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про встановлення порядку користування житловим приміщенням, зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачами зазначено, що відповідачка [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , що належить до комунальної власності. Позивачка є дочкою відповідачки. Місце проживання позивачки [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] має неповнолітнього сина - [PERSON] - [INFO] , який є також онуком відповідачки. Відповідно до довідки про місце проживання особи №31832077 від 16.07.2018 р. місце проживання неповнолітнього сина позиваки, [PERSON] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання позивачки та її неповнолітнього сина другого позивача зареєстровано у зазначеній квартирі як членів сім`ї наймача - відповідачки [PERSON] . Проте вже довгий час відповідачка чинить перешкоди позивачці та її сину в користуванні квартирою, не допускає їх у квартиру та не надає можливості в ній проживати. Таким чином, відповідачка користується всією жилою площею квартири в той час, коли позивачі, які мають рівні з відповідачкою права на користування квартирою, позбавлені можливості реалізувати свої житлові права на зазначену квартиру в повному обсязі. У зв`язку з тим, що Відповідачка своїми діями порушує права позивачів, чинить перешкоди в реалізації права на користування квартирою, позивачі просили: зобов`язати відповідачку припинити чинити перешкоди в користуванні квартирою; встановити порядок користування квартирою, а саме виділити у користування позивачів кімнату жилою площею 17,3 кв.м., лоджію площею 4,6 кв.м., а відповідачці виділити у користування кімнату жилою площею 12,4 кв.м. Кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор залишити в загальному користуванні наймача та членів її сім`ї; змінити договір найму квартири та зобов`язати Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію укласти окремі договори найму квартири з позивачкою та відповідачкою відповідно до визначеного порядку користування квартирою. Провадження у справі було відкрито 06.11.2018 року з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження. У провадженні головуючого судді справа перебуває з 15.02.2019 року. У підготовче судове засідання 08.04.2020 року сторони не з`явилися. Позивач звернувся із заявою про завершення підготовки справи до судового розгляду за його відсутності. Відповідачка [PERSON] правом подачі відзиву на позов не скористалася. Представник відповідача Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації подала відзив на позов, представником третьої особи - служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, подано пояснення. 08 квітня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 11 00 год. 22 червня 2020 року. 22 червня 2020 року сторони та інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про його дату, час та місце повідомлялися належним чином. Представником позивачки було подано до суду заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника, повідомлено суд, що заявлений позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до правил статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи правила ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів, а також решти учасників справи та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов про встановлення порядку користування житловим приміщенням, зобов`язання вчинити дії підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] зазначена квартира посімейного, сімейного заселення розташована на 7 поверсі шістнадцятиповерхового будинку та складається з 2 кімнат жилою площею 29,7 кв.м., у тому числі: 1-а - кімната 12,4 кв.м., 2-а кімната - 17,3 кв.м., кухні - 8,4 кв.м., ванної - 2,7 кв.м., вбиральні - 1,3 кв.м., коридору 9,0 кв.м. Квартира обладнана лоджією 50% - 4,6 кв.м. Загальна площа квартири складає 55,7 кв.м. Як видно зі змісту листа Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 10.10.2018 р. № 100-16277, неприватизовані житлові приміщення в будинку за адресою: [ADDRESS] , є об`єктами права комунальної власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради і віднесені до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, яка є наймодавцем вказаного майна. Наймачем квартири [ADDRESS] є відповідачка [PERSON] . На житловій площі зазначеної квартири зареєстровано місце проживання позивачів [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] , як члени сім`ї наймача. Відповідачка чинить перешкоди позивачці та її неповнолітньому сину, в користуванні квартирою, не допускає їх у квартиру та не надає можливості в ній проживати. Ця обставина підтверджується заявою [PERSON] , яка проживає в квартирі [ADDRESS] та є сусідкою відповідачки. [PERSON] зазначає в заяві, що після того, як у позивачки народилася дитина у листопаді 2004 року, остання була змушена через напружені стосунки з матір`ю виїхати з квартири. За ці роки [PERSON] неодноразово була свідком того, як [PERSON] приходила до матері, і [PERSON] не пускала її в квартиру, син позивачки їй розповів, що бабуся, тобто [PERSON] , спілкувалася з ними, не відчиняючи двері, і не пустила в квартиру. У зв`язку з неправомірними діями відповідачки позивачка була змушена викликати поліцію, що засвідчується листом Голосіївського управління поліції від 05.10.2018 р. № 401аз/125/47/01-2018. Таким чином, матеріалами справи підтверджується обставина перешкоджання відповідачкою в користуванні позивачкою та її неповнолітньою дитиною, квартирою [ADDRESS] , чим порушуються права позивачів. Позивачкою було надано висновок експерта №1-08/02 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, складений судовим експертом [PERSON] 08 лютого 2019 року, з якого вбачається, що порядок користування квартирою [ADDRESS] , яка складається з 2-х кімнат загальною площею 55,7 кв.м., жилою площею - 29,7 кв.м., а саме: в користування [PERSON] виділяється кімната 5 площею 12,4 кв.м., а [PERSON] та [PERSON] виділяється кімната 6 площею 17,3, лоджія площею 4,6 кв.м.; підсобні приміщення, а саме: коридор 1 площею 9,0 кв.м., ванна кімната 2 площею 2,7 кв.м., вбиральня 3 площею 1,3 кв.м., кухня 4 площею 8,4 кв.м. залишаються у загальному користуванні, не порушує вимог нормативної документації в галузі будівництва. Для можливості влаштування запропонованого варіанту порядку користування квартирою ремонтно-будівельні роботи по переплануванню виконувати не потрібно. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Правилами ч. 3 ст. 64 ЖК УРСР визначено, якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. За змістом ч. 1 ст. 48 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України, а статтею ст. 47 цього ж Кодексу встановлено, що норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.85 р., в силу ст.104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Пунктом 3 Постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів та президії Київської міської ради профспілок від 15.07.1985р. №582 «Про порядок застосування у м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» встановлено, що жилі приміщення у м. Києві надаються громадянам у межах 13,65 кв. м жилої площі, але не більше однієї кімнати на одну особу і не менш, як 9 кв. м жилої площі. Виходячи з даних статистичної звітності, визначено рівень середньої забезпеченості громадян у м. Києві жилою площею 9,0 кв. м на одну особу. Відповідно до п. 2 Постанови №582 встановлено, що тими, хто потребує поліпшення житлових умов, визнаються громадяни, які мають житлову площу до 7,5 кв. м включно на кожного члена родини. Таким чином, суд приходить до висновку, що у разі встановлення порядку користування квартирою, коли позивачці та її неповнолітній дитині, в інтересах якої також заявлено спір, буде виділено кімнату жилою площею 17,3 кв.м., з лоджією 4,6 кв.м., а відповідачці [PERSON] - кімнату жилою площею 12,4 кв.м., житлові умови відповідачки та позивачів не погіршуються, оскільки: відповідачці буде виділено приміщення, що за своєю площею є більшим, аніж її частка у житловій площі квартири (12,4 кв.м. > 29,7 кв.м. : 3 = 9,9 кв.м.), і більше, аніж встановлений законом мінімум площі, що має припадати на особу для визнання її такою, що не потребує поліпшення житлових умов (7,5 кв.м.); позивачці та її неповнолітній дитині, другому позивачу, буде виділено приміщення, що за своєю площею є більшим, аніж встановлений законом мінімум площі, що має припадати на особу для визнання її такою, що не потребує поліпшення житлових умов (7,5 кв.м.), тобто пропонований розподіл не призведе до штучного погіршення житлових умов позивачів і не викличе необхідність постановки їх на облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов. Відповідно ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Правилами ст. 64 ЖК УРСР встановлено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, а статтею 103 цього ж Кодексу передбачено, що договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Частинами 1 та 2 ст. 104 ЖК УРСР встановлено, що член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Як видно зі змісту ст. 63 ЖК УРСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Наймодавцем квартири [ADDRESS] державна адміністрація. Як вбачається з листа від 17.09.2018 р. № 100-14827 Голосіївська районна у місті Києві державна адміністрація повідомила, що лише за наявності відповідних правових підстав, в тому числі і письмової згоди інших членів сім`ї, можливо позитивно вирішувати питання щодо укладання окремого договору найму. У зв`язку з тим, що відповідачка чинить позивачам перешкоди у користуванні квартирою, укладення окремих договорів найму щодо спірного житлового приміщення у позасудовому порядку не вбачається можливим. Укладення окремих договорів найму квартири в будинку державного житлового фонду відповідно до порядку користування квартирою відповідає нормам, встановленим житловим законодавством, оскільки розмір житлових приміщень (кімнат жилою площею 12,4 кв.м. і 17,3 кв.м., а з лоджією 21,9 кв.в.,) є більшим від встановленого для надання одній особі (9 кв.м.). При цьому, законодавством не встановлено умову, відповідно до яких розрахунок жилої площі жилого приміщення (предмету договору найму) має здійснюватися на кожну особу, яка проживатиме в такому приміщенні. Законодавством встановлена лише обов`язкова умова щодо дотримання мінімального розміру жилої площі ізольованого жилого приміщення. За наведених обставин у суду достатньо підстав для висновку, що зміна договору найму жилого приміщення та укладення окремих договорів найму не призведе до штучного погіршення житлових умов позивачів та відповідачки, при цьому не викличе необхідності постановки їх на облік як таких, що потребують поліпшення житлових умов. На підставі викладеного,

Outcome: approved