Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

25 березня 2015 року до суду надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення в порядку регресу витрат по сплаті страхового відшкодування, в якій зазначено, що 03 грудня 2011 року близько 19 години 00 хвилин на вул.Героїв Сталінграду в м.Макіївці Донецької області з вини відповідача по справі, який керував автомобілем ГАЗ 3302415, державний номерний знак [NUMBER], і не мав договору обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів на дату пригоди, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується копією постанови Червоногвардійського районного суду м.Макіївки від 23 грудня 2011 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний [PERSON] автомобіль «Volkswagen LT», державний номерний знак [NUMBER], яким під час пригоди керував [PERSON] Розмір завданих збитків згідно автотоварознавчого дослідження автомобіля «Volkswagen LT», державний номерний знак [NUMBER] станом на 28 грудня 2011 року з урахуванням ПДВ становить 6893 гривні 88 копійок. Шкода особисто винуватцем дорожньо-транспортної пригоди потерпілій особі відшкодована не була, у зв*язку з чим власник вказаного автомобіля звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро з відповідною заявою. У зв*язку з настанням події, передбаченої п.п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на момент дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до встановленого п.9.2 вказаного Закону ліміту відповідальності позивач 20 березня 2012 року здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 5744 гривні 90 копійок без ПДВ. Таким чином, позивач виконав покладений на нього законодавством обов*язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та скоїв дорожньо-транспорту пригоду. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь сплачене на користь потерпілої особи страхове відшкодування в розмірі 5744 гривні 90 копійок; додаткові витрати, пов*язані із залученням представника в розмірі 1500 гривень та судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. В судове засідання представник позивача не з*явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення у порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 квітня 2011 року між [PERSON] та ТОВ «Страхова група «Тас» укладено договор страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АА /3364038 (а.с.5). Забезпечний транспортний засіб ГАЗ 3302415 державний номерний знак [NUMBER]; строк дії з 02 квітня 2011 року до 01 квітня 2012 року включно. Відповідно до постанови Червоногвардійського районного суду від 23 грудня 2011 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки він 03 грудня 2011 року близько 19 години 00 хвилин напроти будинку № 19 по вул.Героїв Сталінграду в м.Макіївці Донецької області, керуючи автомобілем ГАЗ 3302415 державний номерний знак [NUMBER], перед зміною напрямку руху не переконався в тому, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Ssang Yong, державний номерний знак [NUMBER] та автомобілем WLT, державний номерний знак [NUMBER], у зв*язку з чим вони отримали механічні пошкодження (а.с.6). [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, завданої пошкодження автомобіля «Volkswagen LT», державний номерний знак [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON] в розмірі 7393 гривні 88 копійок (а.с.4). Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 1766/11-12 від 28 грудня 2011 року вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля «Volkswagen LT», державний номерний знак [NUMBER] становить 6893 гривні 88 копійок (а.с.8-13). 19 березня 2012 року позивачем по справі було видано наказ № 836 (а.с.7) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] без урахування ПДВ в розмірі 5744 гривні 90 копійок. Платіжним дорученням № 1280 від 19 березня 2012 року Моторне (транспортне) страхове бюро сплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування згідно наказу № 836 від 19 березня 2012 року в розмірі 5744 гривень 90 копійок (а.с.16). Листами від 06 листопада 2012 року № 28306/3-2-05 (а.с.14), від 02 березня 2012 року № 5231/3-2-05 (а.с.15) позивач по справі звертався до [PERSON] із пропозицією компенсувати витрати, пов*язані із сплатою регламентної виплати потерпілому. Відповідно до п.п.а) п.41.1 статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних) правовідносин Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно положень статті 22 вказаного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Зако-ном порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваль-ним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити настоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Підпунктом 38.2.1. статті 38 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Частиною 1 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування , якщо інший розмір не встановлений законом. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення витрат, пов*язаних із сплатою відшкодування , оскільки заявлені вимоги є законними, обгрунтованими та підтверджені документально. Підстав для застосування наслідків позовної давності на підставі ч.4 с.267 ЦК України за відсутності відповідного клопотання суд не вбачає. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За ст.79 ЦПК до судових витрат, зокрема належать, витрати на правову допомогу. У ч.1 ст.56 ЦПК передбачено, що правову допомогу надає фахівець у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі (ст.56 ЦПК). Виходячи із змісту ст.56,84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у розгляді справи. У зв'язку з наведеним, ЦПК України и не відносить до судових витрат витрати за послуги представника у суді, а тому вимоги позивача з приводу оплати вартості послуг представника не можуть бути задоволені. [PERSON] в даній цивільній справі має статус представника за довіреністю від 27 січня 2015 року № 60/2015. Позивачем не заявлялось клопотання про його допуск в якості особи, що надає правову допомогу. Крім того, [PERSON] взагалі не приймав участі в судових засіданнях, до того ж доказів фактичної оплати його послуг Моторним транспортним бюро суду взагалі не надано, оскільки з додадкової угоди № 26 від 14 лютого 2015 року до контракту № 70 від 27 вересня 2012 року вбачається, що його сторони лише дійшли згоди щодо розміру та порядку оплати послуг. В силу ст. 88 ЦПК України із [PERSON] на користь позивача по справі слід стягнути витрати, пов*язані зі сплатою судового збору у розмірі 243грн 60коп та витрати, пов*язані з оплатою публікації оглошення про виклик відповідача в розмірі 420 гривень. На підставі стст. 22,29,38, п.п.а) п.41.1 статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.1191 ЦК України,

Outcome: partial