Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

25 червня 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 10 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке в подальшому перейменовано в Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 11392460000, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 53190 доларів США, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 11 вересня 2023 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 15% річних. У забезпечення виконання позичальником зобовязань за договором був укладений договір поруки з [PERSON] № 228026 від 10 вересня 2008 року. З липня 2014 року позичальник не виконує взяті на себе зобовязання. 2 лютого 2015 року відповідачам були направлені вимоги про погашення заборгованості, які залишені без задоволення. Станом на 16.06.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 38796,11 доларів США, з яких 33061,98 доларів США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена 3847,98 доларів США, та 5734,13 доларів США заборгованість за процентами. Крім того, банком нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у загальному розмірі 39728,54 грн. Вказані суми ПАТ «УкрСиббанк» просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь, а також понесені судові витрати. В свою чергу, відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати припиненим договір поруки № 228026, укладений між нею та АКІБ «УкрСиббанк», посилаючись на те, що при укладенні договору поруки банк не ознайомив її з додатками до договору та Правилами споживчого кредитування АКІБ «УкрСиббанк», в тому числі щодо можливості зміни розміру процентної ставки за основним зобовязанням і строків його виконання, чим збільшено її відповідність як поручителя. Про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідність її погашення банк в жодній формі її не повідомляв. Списки згрупованих поштових відправлень та поштова квитанція, долучені позивачем до позову, містять розбіжності в даті відправлення письмової вимоги. Крім того, згідно з розрахунком заборгованості позичальник перестав виконувати свої зобов'язання з червня 2014 року, у зв'язку з чим у банку виникло право пред'явити позов до поручителя. Але позивач звернувся до суду з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. Таким чином, у відповідності до ст. 559 ЦК України договір поруки є припиненим. Крім того, відповідач [PERSON] звернувся з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просить визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 11392460000 від 10.09.2008 року, укладений між ним і АКІБ «УкрСиббанк», посилаючись на те, що даний договір не відповідає вимогам статті 11 Закону України Про захист прав споживачів та статті 6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг. В кредитному договорі відсутня інформація щодо загальної вартості кредиту. З графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору, неможливо визначити суму процентів, що підлягає сплаті кожного місяця, а також суму процентів, що підлягає сплаті за весь час дії договору. Суми, зазначені в додатку № 2 до договору, не відповідають сумам, що зазначені в додатку № 1, чим введено в оману щодо дійсної сукупної вартості кредиту. Крім того, в порушення ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів банком включенні до кредитного договору умови, які є несправедливими. Банк змусив його сплатити комісію за надання кредиту в розмірі 5160,92 грн., що суперечить п. 3.6 постанови Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, відповідно до якої банки не мають право встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь. Також у розділі 5 Правил споживчого кредитування передбачено дискримінаційні умови щодо зміни відсоткової ставки за кредитом. Вважає, що банком застосовано нечесну підприємницьку практику. Кредит був наданий йому у національній валюті гривні. Відповідно до умов кредитного договору банк повинен був видати кредит шляхом видачі коштів через касу банку, проте в заяві про видачу готівки вказано про видачу коштів з поточного рахунку фізичної особи № 26209194827900. В той час як жодних поточних рахунків у національній чи іноземній валюті він не відкривав. Крім того, доказом отримання кредиту в національній валюті є сплата комісії за видачу кредиту в гривні. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісний позов банку підтримала та наполягала на його задоволенні, проти позову [PERSON] та позову [PERSON] заперечувала та вважала їх безпідставними. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні первісний позов банку не визнала, підтримала його позов та не заперечувала проти задоволення зустрічного позову [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні первісний позов банку також не визнала, підтримала її позов та не заперечувала проти задоволення позову [PERSON]. Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають з огляду на наступне: Судом встановлено, що 10 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», назву якого в подальшому змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 11392460000, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит для особистих потреб у сумі 53190 доларів США, що на день укладення договору еквівалентна 258045,97 грн. Кінцевий термін остаточного повного погашення кредитної заборгованості 11 вересня 2023 року, при цьому згідно з умовами Договору може бути встановлено інший термін повернення кредиту (п. 1.2.8 Договору). За користування кредитним коштами процентна ставка встановлюється у розмірі 15% річних (п. 1.2.9 Договору). З Графіку погашення кредиту (додаток № 1 до Договору) вбачається, що сторони визначили щомісячний платіж у розмірі 296 доларів США. Згідно з п. 1.3.1 Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» сторони погоджуються, що згідно з умовами правил може бути встановлений інший розмір процентної ставки, при цьому додаткова угода до договору не укладається. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором. Нарахування процентної ставки у подвійному розмірі на прострочену суму основного боргу починається з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за встановленою ставкою у подвійному розмірі до моменту погашення такої заборгованості. Відповідно до п. 4.1 Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. Банк має право використати право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня від дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобовязання, передбаченого договором. Згідно з п. 6.1 Правил у випадку настання будь-якої з подій, вказаних у пункті 3.1.2 Правил, банк має право, зокрема, визнати термін повернення кредиту таким, що настав, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. Пунктом 6.2 Правил передбачено, що терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит обов'язковими до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня з дати одержання позичальником повідомлення банку про дострокове повернення кредиту за умови, що банк направив за адресою позичальника повідомлення про порушення зобов'язань за договором та про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, а позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов'язань протягом 31 календарного дня з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення банку. Не пізніше дати дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит позичальник зобов'язується виконати в повному обсязі й інші власні грошові зобов'язання, передбачені Договором. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 10 вересня 2008 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 228026, згідно з яким остання зобовязалася за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплати пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарно. Банк виконав свої зобовязання, надавши відповідачу кредит згідно умов договору в розмірі 53190 доларів США, що на день видачі еквівалентно 258045,97 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки, випискою за рахунком. Проте позичальник з 27 червня 2014 року перестав належним чином виконувати свої зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим 2 лютого 2015 року банк направив позичальнику та поручителю письмові вимоги щодо погашення простроченої заборгованості, а в іншому випадку - повернення суми кредиту в повному обсязі, сплати нарахованих процентів. Зазначена вимога була отримана позичальником [PERSON] 7 лютого 2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, але залишена ним без задоволення. Отже, банком було достроково змінено строк виконання зобов'язання за договором та з 11 березня 2015 року термін повернення кредиту та сплати нарахованих процентів згідно з п. 6.2 Правил є таким, що настав, у зв'язку з чим банк звернувся до суду з цим позовом до позичальника та поручителя. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 16 червня 2015 року заборгованість за договором № 11392460000 від 10.09.2008 року складає 38796,11 доларів США, а саме: 33061,98 доларів США за кредитом і 5734,13 доларів США за процентами, які нараховані виходячи зі ставки 15% річних, а на прострочену заборгованість виходячи зі ставки 30 % річних (в подвійному розмірі згідно з п. 1.3.1 Правил). Крім того, банком нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 16102,26 грн. та несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в розмірі 23626,28 грн., а всього 39728,54 грн. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з частинами 1 та 2 статті 11 Закону України\~Про захист прав споживачів\~(в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних\~\~з\~\~одержанням\~\~кредиту,\~\~його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий\~\~режим\~\~сплати\~\~відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У ч. 4 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів зазначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів\~до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Згідно зі ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами договору про надання споживчого кредиту з Правилами № 11392460000 від 10.09.2008 року, сторони узгодили в ньому всі істотні умови для такого виду договорів відповідно до вимог чинного на час його укладення законодавства. Матеріалами справи підтверджено, що перед укладенням кредитного договору банк у письмовій формі надав позивачу у повному обсязі всю необхідну інформацію, передбачену ч. ч. 2, 4 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів. Так, укладаючи договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений з усіма Тарифами по розрахунково-касовому обслуговуванню та Тарифами Банку, що викладені у Додатку № 3 до Договору, а також перед укладенням цього Договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог законодавства, зокрема, Закону України Про захист прав споживачів, що підтверджується його підписом. Крім того, у додатку № 2 до Договору визначена сукупна вартість кредиту. В даному випадку сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема, визначили суму кредиту, строк, на який надається кредит, розмір відсоткової ставки за користування кредитом, а також щомісячних платежів в іноземній валюті (доларах США), які підлягають сплаті позичальником у рахунок повернення кредиту, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 11 та ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів, тощо. Жодного доказу, що на момент укладення кредитного договору відповідач був не згоден із умовами цього договору, вважав їх відповідно до ст. 18 Закону України\~Про захист прав споживачів\~несправедливими або такими, що не відповідають закону, суду не надано. З матеріалів справи вбачається, що позичальник [PERSON] будь-яких заперечень при укладенні договору, в тому числі щодо визначення суми зобов'язання в іноземній валюті, не висловлював, з моменту укладення договору тривалий час виконував його умови в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, питання щодо визнання положень договору недійсними не ставив, був згоден з умовами договору та відповідно не вважав їх несправедливими. Доводи відповідача про те, що кредит йому був наданий не в іноземній, а в національній валюті гривні суд до уваги не приймає, оскільки в договорі сторони визначили суму зобовязання та щомісячний платіж у рахунок погашення кредиту та процентів за користування кредитом в іноземній валюті доларах США, відповідач з такими умовами договору був ознайомлений і, якщо був не згоден з ними, то міг його не підписувати і не укладати, але волевиявлення відповідача було направлене на отримання кредиту саме в іноземній валюті. В заяві про видачу готівки № 129 від 10.09.2008 року також зазначається сума операції 53190 доларів США та її еквівалент в національній валюті - 258045,97 грн. Посилання відповідача про здійснення ним платежів у рахунок погашення кредиту в національній валюті суд також не може взяти до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що такі кошти вносилися відповідачем на рахунок, а в подальшому після придбання за них іноземної валюти направлялися банком на погашення заборгованості саме в іноземній валюті доларах США. Так, згідно з п. 3.2 Договору позичальник доручив банку здійснювати договірне списання коштів на користь банку в порядку, у строки та у сумах, що визначені в договорі, з рахунку № 26209194827900 для погашення простроченої заборгованості. Крім того, доводи відповідача про те, що додаток № 2 до договору (визначення сукупної вартості кредиту) не відповідає додатку № 1 (графік погашення кредиту) є необґрунтованими, оскільки з цих додатків вбачається, що до сукупної вартості кредиту включена сума комісії за надання кредиту в розмірі 5160,92 грн. Отримання банком такої комісії, а також не зазначення в графіку погашення кредиту окремо суми процентів та визначення процентної ставки в подвійному розмірі в разі порушення позичальником зобовязань, на які відповідач посилається у своєму позові, не є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Суд вважає, що договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 11392460000 від 10.09.2008 року, укладений між АКІБ УкрСибанк та [PERSON], відповідає вимогам закону та не містить умов, які є несправедливими і наслідком яких є істотний дисбаланс прав та обов'язків споживача, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні та в задоволенні позову [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним слід відмовити. Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 ЦК України). Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто, закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Частиною 4 статті 559 ЦК України також передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як вбачається з матеріалів справи, умовами договору між банком та позичальником [PERSON], в тому числі Правилами споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», була визначена процентна ставка за кредитом та випадки її нарахування в подвійному розмірі, а також випадки та порядок зміни терміну виконання основного зобовязання. Тому нарахування заборгованості за договором за такою ставкою та зміна терміну виконання зобовязання не потребує додаткової згоди поручителя і не свідчить про збільшення його відповідальності. Доводи відповідача про те, що вона не була ознайомлена з додатками до договору та Правилами споживчого кредитування суд до уваги не приймає, оскільки з договору поруки вбачається, що поручителю добре відомі усі умови основного договору. Крім того, з урахуванням положень пункту 6.2 Правил термін повернення кредиту в повному обсязі та нарахованих процентів у даному випадку настав з 32 календарного дня з дати одержання позичальником повідомлення банку про дострокове повернення кредиту (07.02.2015 року) та не усунення ним зазначених банком порушень протягом цього строку, а позивач із даним позов звернувся до суду 25 червня 2015 року (дата на конверті), тобто протягом шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобовязання. Тому суд вважає, що порука не припинилася та позивачем правомірно предявлено позов до поручителя як солідарного боржника. Неотримання поручителем письмової вимоги банку про сплату заборгованості, яка, до речі, була направлена 02.02.2015 року, не звільняє поручителя від виконання свого обовязку. Отже, підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] про визнання договору поруки припиненим відсутні. Таким чином, враховуючи, що відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконують, грошові кошти у рахунок повернення кредиту та процентів за користування кредитом у повному обсязі не сплачують, суд вважає, що позов ПАТ «УкрСиббанк» є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а саме з відповідачів необхідно стягнути солідарно на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за кредитом у розмірі 33061,98 доларів США та заборгованість за процентами станом на 16.06.2015 року в розмірі 5734,13 доларів США, а всього 38796,11 доларів США, що відповідно до офіційно встановленого НБУ курсу гривні до долара США на день винесення судом рішення складає 1004878,18 грн. (38796,11 х 2590,1519/100), а також заборгованість по пені в загальному розмірі 39728,54 грн. (16102,26+23626,28), оскільки наявність такої заборгованості відповідачами не спростована. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3654 грн., оскільки позов задоволено, вказані витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках по 1827 грн. з кожного.

Outcome: approved