Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

25 серпня 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Покликалася на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2007 року. Рішенням суду від 09 грудня 2015 року шлюб розірвано, рішення набрало законної сили. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що донька проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не бере участь в матеріальному забезпеченні та вихованні доньки. Можливості самостійно забезпечувати дитину усім необхідним в неї немає. Відповідач офіційно не працевлаштований, проте є працездатним, інших осіб на утриманні немає, а тому зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. А тому, просила стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої доньки в розмірі - 1000 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала з викладених у позовній заяві підстав. Просила позов задовольнити. Разом з тим, суду пояснила, що проживає з дитиною на орендованій квартирі, оплачувати яку допомагає мама. Відповідач змусив її з дитиною піти з придбаної ними новобудови, постановою суду визнаний особою, що вчинила насильство в сім'ї. Дитина ходить в школу. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Разом з тим, подав суду клопотання про зупинення провадження у справі, в задоволенні якого судом було відмовлено. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO], що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Під час встановлення в судовому засіданні 29.09.2016 року анкетних даних відповідача, відповідач [PERSON] зазначив, що працює на посаді інспектора управління будівництва обласної адміністрації. А відтак, аліменти слід стягувати у частці від його заробітку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, яка на даний час хоча і працює медичною сестрою у Волинській обласній лікарні (а.с.7), отримує невеликий дохід, винаймає житло, та відповідача, який також працює, проживає у власній квартирі. А тому, суд дійшов висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення сином повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати, в установленому законом розмірі станом на день звернення з позовом до суду.

Outcome: partial