Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

26.09.2014 р позивач по розписці позичили відповідачу 15 000 грн на оформлення спадщини, які вона обовязана повернути 10.12.2014 р, але до теперішнього часу борг не повернутий. Просить стягнути з відповідача на її користь борг в сумі 14 650 грн. В судове засіданні позивач [PERSON]Г не зявилась, на адресу суду наслала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON]І в судове засідання не зявилась,надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнала. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного: 26.09.2014 р [PERSON]І отримала від [PERSON]Г в борг гроші в сумі 15 000 грн, строк повернення боргу був встановлений до 10.12.2014 р, що підтверджується розпискою від 26.09.2014 р. (а.с.4) Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Тягар доказування обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог законодавство покладає на неї, про що зазначає ст. 60 ЦПК України. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України) Згідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не обмежував сторони в наданні ними доказів по справі. Стаття 527 ЦК України регламентує, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст..610 ЦК України) Стаття 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач отримала від позивача в борг до 10.12.2014 р 15 000 грн, до теперішнього часу борг частково повернутий, тому позовні вимоги підлягають повному задоволенню, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 14 650 грн. Позивач є інвалідом другої групи та звільняється від сплати судового збору, тому необхідно з відповідача на користь держави стягнути судовий збір в сумі 487 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved