Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

25 січня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON], про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову посилається на те, що 29 вересня 2009 року уклала шлюб з відповідачем. Від подружніх стосунків мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімя розпалась оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, застосовує фізичне насильство, та все це відбувається на очах у малолітньої доньки. Подружні відносини припинені з листопада 2017 року, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримуються. За таких обставин, відновлення шлюбних відносин позивачка вважає не можливим, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Витрати по справі просить суд стягнути з відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідач надав суду письмову заяву в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі отже, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому провадженні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 26 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області зареєстровано шлюб між учасниками справи, актовий запис № 266. Сторони припинили подружні відносини спільне господарство не ведеться, втрачені фізичні та духовні зв'язки. У відповідності до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивачка вказує суду, що сумісне подружнє життя не склалося, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки та застосовує фізичну силу. Відповідач залишив сім'ю та мешкає за іншою адресою. Вважає, що подальше шлюбне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам її дитини. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити своє шлюбне прізвище «Котлова». Частиною 1статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved