overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

26.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 22.04.2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу з відповідачем є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Відповідач не здатна підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, що врешті призвело до припинення шлюбних відносин. З вересня 2015 року не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить розписка про вручення повістки. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що судом вживалися заходи щодо примирення подружжя, однак вони не дали позитивного результату, протягом наданого терміну примирення не відбулося, ніхто із подружжя не вчиняв конкретних дій до збереження шлюбу. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

26.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], свої вимоги обґрунтував тим, що 19.02.2016 року померла його мати [PERSON], [INFO], яка мешкала та була зареєстрована за адресою: [INFO]/19-29. Після її смерті було отримано лікарське свідоцтво про її смерть №66 від 20.02.2016 року видане Центром первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Макіївки ДНР. Він не може скористатися своїми правами, після смерті його матері, прийняти спадщину у звязку з тим, що лікарське свідоцтво про її смерть №66 від 20.02.2016 року видане Центром первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Макіївки ДНР не є дійсним і не створює правових наслідків, у звязку з чим воно не можє бути підставою для отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], яка померла 19.02.2016 року у м. Макіївка Донецької області. В судове засідання заявник та його представник не зявилися, але надали суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримали та просили заяву задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та не заперечує проти задоволення заяви. Проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно лікарського свідоцтво про смерть №66 від 20.02.2016 року виданого Центром первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Макіївки ДНР [PERSON], померла 19.02.2016 року у віці 89 років. Згідно копії паспорту громадянки України [PERSON] зареєстрована та проживала у [INFO]/19-29. Згідно ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Суд вважає доведеним факт смерті матері заявника - [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], громадянки України, яка померла 19.02.2016 року в м. Макіївка, Україна, у віці 89 років, причина смерті «хронічно серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз СН 215». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

26.04.2016 року [PERSON] звернувшись до суду просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], 01.08.2009р.народження в розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що тривалий час проживали однією сімєю та перебуває з відповідачем у шлюбних відносинах з 04.04.2009року. Від даного шлюбу у них народилися двоє дітей, батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народженням дітей. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не бажає, тому позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], 01.08.2009р.народження, аліменти у розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку. Судом встановлено, свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

26.04.2016року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, а саме встановити, що вона є дочкою [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог зазначила те, що вона та [PERSON] є родичами, а саме дочка і батько. Її батько [PERSON], 10.03.1944року народження, громадянин [PERSON], після розлучення з матірю 06.09.1977року виїхав на постійне місце проживання у Російську федерацію, де і проживав до дня смерті 01.11.2016року (був зареєстрований у населеному пункті Сніжний Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області). Однак, у цьому свідоцтві допущено помилки в написанні імені її батька: замість [PERSON] повинно бути [PERSON]. Зараз виникла необхідність встановити факт родинних відносин для оформлення нею як єдиним спадкоємцем спадщини на нерухоме майно, яке залишилося як в Україні, так і за місцем останнього проживання спадкодавця. Встановлення факту родинних відносин у позасудовому порядку є неможливим. За таких обставин, змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту. В судовому засіданні заявник заяву підтримала, давши аналогічні пояснення тим, які зазначені в заяві. Просила заяву задовольнити. Зацікавлена особа в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на заяву зацікавленою особою суду подано не було. Заслухавши пояснення заявника, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON],10.03.1944року народження, який помер 1 листопада 2016року є батьком [PERSON],13.07.1971року народження. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом від 17.03.2017 року, виданим Управлінням записів актів цивільного стану м. Сургут Тюменської області. Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. За інформацією Управління записів актів цивільного стану м.Сургут Тюменської області Російської федерації для внесення виправлень у свідоцтво про смерть [PERSON] слід надати документи про його народження у с.Звенигород Пустомитівського району Львівської області. За даними свідоцтва про народження [PERSON] її батьком є [PERSON], хоча згідно з витягом Державного реєстру актів цивільного стану від 21.04.2017року це [PERSON], 10.03.1944року народження. Отже, у даних отриманого витягу з реєстру актів цивільного стану Шевченківським районним у м. Львові відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області також містяться помилки у частині написання по батькові батька [PERSON] (замість Семенович вказано невірно Симеонович). Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

26.04.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] народження в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що з 02.10.2012року з відповідачем проживали у шлюбі, від спільного проживання у них народилася дитина, батьком якоїє відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] народження, аліменти у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку. Судом встановлено, свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

26.04.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку до досягнення ними повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем проживали разом з червня 2003р., від спільного проживання у них народилися діти, батьком якихє відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дітейв добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку(доходу). Судом встановлено, свідоцтвом про народження що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

26.04.2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В направленому на адресу суду позові позивачка [PERSON] зазначила, що вони з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину -сина [PERSON] [INFO], який перебуває на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від матеріального забезпечення дитини. Просить суду стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але в позові від неї мається клопотання про проведення розгляду справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] позов визнав. Пояснив, що дійсно у них з позивачкою є спільна неповнолітня дитина -син [PERSON] 2010 року народження. Він не працює, проживає за рахунок пенсії батька. В центрі зайнятості, як особа яка потребує роботи не стоїть. По мірі можливості аліменти буде сплачувати. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають спільну дитину -сина [PERSON] [INFO] (а.с. 2). Дитина проживає разом з матір'ю (а.с.3). Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Главою 15 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

26.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить стягнути з відповідача н її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття та на її утримання 1/4 частину всіх видів його доходів до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, відповідач не надає гроші для утримання сім»ї, їй самій грошей на утримання дитини не вистачає. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання ним судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до наступного. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони уклали шлюб 05.06.2015 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.10.2015 року. З пояснень, викладених у позовній заяві видно, що дитина знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 ст. 84 СК України встановлює, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Доводи позивача відповідачем не спростовані. Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов позивачкою подано 26.04.2016 року (а.с. 1). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. З огляду на це, суд вважає, що, згідно із ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі по 1/4 частині заробітку (доходу) відповідача на утримання малолітньої дитини та на утримання позивача. Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі ст. ст. 84, 180, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

26.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюбу, зареєстрований між нею та відповідачем 02.09.2000 року. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені у жовтня 2015 року, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Від сумісного проживання мають дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], які проживають з нею. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, погодився, що після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з матір'ю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 02 вересня 2000 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харків, актовий запис №1330. Відповідно до Свідоцтв про народження, подружжя має малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Як вбачається з заяв сторін, сторони погодили, що малолітні діти залишаться проживати з позивачкою. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені у жовтні 2015 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

26.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 148, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, він не забезпечує родину, не працює, вживає алкогольні напої, миритися не бажає, відновлення шлюбних стосунків неможливе, тому вона звернулася до суду; від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19.08.2014 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 148. В період шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 12864. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засідання встановлено, що сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Згідно вимогам ст. 88 ЦПК України всі витрати, пов'язані з розірванням шлюбу покласти на відповідача.

Outcome: approved