overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

25.08.2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 4 992 грн. 28 коп.. Представник позивача в судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся через оголошення у пресі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.10.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №001-09918-151007. Відповідно до п. 1.2 даного договору банк відкриває відповідачу картковий рахунок №26256901352140 в національній валюті України гривні, випускає та надає платіжну картку та пін код до картки. Відповідно до п.5.2 договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобовязань за цим договором. Відповідно до п. 1.3 договору банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії. Банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії в сумі 504 грн. Банк самостійно один раз на міяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач свої обовязки належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 14.08.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 4\~992 грн. 28 коп., яка складається з наступного: тіло кредиту 1338 грн. 58 коп., заборгованість за відсотками 3 653 грн. 70 коп., заборгованість за комісіями 0 грн. 00 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком ( а.с. 6) та підлягає стягненню з відповідача. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

25.08.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 21.04.2012 року, від якого мають неповнолітню дочку. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність почуття взаємної любові, поваги, розуміння та взаємодопомоги. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач до суду надіслала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.04.2012 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, місцем проживання малолітньої дочки сторін суд визначає з матір'ю, оскільки спору про це у сторін не виникло. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~25.08.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 20.06.2008 року у відділі РАЦС Дніпровського РУЮ у м.Києві, актовий запис №857. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем дітей немає. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. З початку 2011 року шлюбні відносини фактично припинені. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Відповідач не погоджується на розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, тому вона змушена звернутись із вказаною позовною заявою до суду. Позивач в судове засідання не зявилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився неодноразово 29.09.2015 року та 09.10.2015 року) . причина неявки суду не відома. Заперечень, заяв або клопотань про примирення від його імені на адресу суду не надходило. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб, серії І-БК №086981, виданого відділом РАЦС Дніпровського РУЮ у м.Києві, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.06.2008 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №857 (а.с.17). Від шлюбу сторони дітей не мають. Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

25.08.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач не надає матеріальну допомогу на виховання дитини. У зв`язку з вищевикладеним позивачка просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання малолітньої доньки: [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не зявилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить стягувати аліменти з відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте також надіслав на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу за його відсутності. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 10.11.2007 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження батьком дитини зазначений відповідач. Донька проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що дитина проживає разом з позивачкою, перебуває на утриманні матері та відповідно до вимог сімейного законодавства [PERSON] має право на отримання матеріальної допомоги на утримання дитини з боку її батька. Відповідач є особою працездатного віку. Доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було. Отже, в сукупності з іншими доказами, яким судом надана відповідна оцінка, суд приходить до висновку що відповідач [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання своєї дитини. З врахування вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму. З відповідача також належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

25.08.2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 21.10.2006 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/6 частини його заробітку, на кожного до повноліття дітей. Позивачка у судове засідання не з явилась, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки, будь-яких заперечень до суду не надав, тому суд вважає можливим розглядати справу за його відсутністю, оскільки в матеріалах справи є для цього достатньо підстав без особових пояснень відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 180, 183 СК України батьки забов,язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з копій свідоцтв про народження дітей, сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, а відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 1/6 частини заробітної плати та інших доходів, на кожну дитину. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 487, 20 грн. до спеціального фонду Державного Бюджету України. На підставі ст. ст.ст. 180, 183 СК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

25.08.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивуючи тим, що 24 липня 2014 року Відділом державною реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області між нею та відповідачем укладено шлюб. Спільне подружнє життя не склалося, шлюб існує лише формально. Позивачка вважає, що збереження сім'ї не можливе, сторони проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинені. На підставі зазначеного просить розірвати шлюб між нею відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 липня 2014 року Відділом державною реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 223 (а.с.6). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивачка примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

25.08.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у період навчання у розмірі 500 грн. щомісячно. Заявлені вимоги, позивач мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], який є повнолітнім та навчається на денній формі навчання у Полтавському Політехнічному коледжі Національного Технічного університету «Харківський Політехнічний Інститут», має слабке здоров»я, потребує постійного догляду та обстеження, відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дитини не надає. У судове засідання позивач до суду не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив. Третя особа у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 19.08.1995 року по 07.10.2008 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який на сьогодні є повнолітнім. [PERSON] навчається на денній формі навчання у Полтавському Політехнічному коледжі Національного Технічного університету «Харківський Політехнічний Інститут», згідно довідки від 25.08.2015 року за місцем навчання. На даний час, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Виходячи з цих підстав, позов ґрунтується на вимогах ст. 198 та ст. 199 СК України, згідно з яким батьки зобов»язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги у зв»язку із їхнім навчанням. Згідно ст.181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Виходячи з викладеного, суд задовольняє позов повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

25.08.2015 року позивач поштою звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 3550,64 грн, мотивуючи вимоги тим, що 14.10.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 570 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 36% річних протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. В судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність (а.с.18). Відповідач позов визнав частково, пояснив, що повинна сплатити лише заборгованість в розмірі 570 грн, оскільки відсотки за користування кредитом договором не встановлювались. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14.10.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 570 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 36% річних протягом терміну дії картки (а.6-12). Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок станом на 31.07.2015 року виникла заборгованість в розмірі 3550,64 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту 494,40 грн, несплачені проценти 2410,97 грн , штрафні санкції 645,27 грн (а.с.4-5). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором в розмірі 3550,64 грн, так як зобовязання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

25.08.2015 року позивач ТОВ Артемівськ енергія звернувся до суду з заявою, в якій вказує, що відповідачу по справі [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], підприємство ТОВ Артемівськ-енергія регулярно надає послуги по постачанню теплової енергії, за які необхідно щомісячно вносити плату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідач тривалий час ухиляється від сплати вартості наданих йому послуг і, не зважаючи на попередження, у добровільному порядку заборгованість, яка утворилася за період з 01.01.2010 року по 01.04.2015 року, не погашає. Розмір заборгованості за вказаний період складає 3\~984 грн. 26 коп. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу, а також судовий збір. У судове засідання представник позивача, яка діє на підставі довіреності, не зявилася, надала заяву, в якій вказала, що на вимогах позовної заяви наполягає та просить їх задовольнити, також просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявилася, вона у встановленому законом порядку була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки вона суд не сповістила, від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач дійсно зареєстрована за адресою: [INFO]. ТОВ Артемівськ енергія дійсно надає їй послуги по теплопостачанню за вказаною адресою. Порядок надання послуг та розрахунків встановлено відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги, а також Правилами надання послуг по централізованому опаленню, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Згідно зі ст. 32 Закону України Про житлово комунальні послуги та ст. 162 ЖК України, плата за послуги по постачанню теплової енергії і гарячого водопостачання стягується за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідач дійсно не виконує своїх обовязків по оплаті за надані йому послуги і має заборгованість, що виникла за період з 01.10.2010 року по 01.04.2015 року у розмірі 3\~984 грн. 26 коп. Це підтверджується витягом з особового рахунку № 100701, відкритого на імя [PERSON] Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. Ці кошти також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Беручи до уваги наведене,

Outcome: approved