Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

24 березня 2017 р. до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання на період навчання в Харківському національному медичному університеті у розмірі 1/4 від його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі даної заяви. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні після розяснення йому процесуальних прав та обовязків, зробив письмову заяву про визнання ним позовних вимог в повному обсязі, після чого судом були розяснені сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. На виконання вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України судом була перевірена наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у звязку з визнанням відповідачем позову. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є батьком позивачки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] І-НО № 025630, актовий запис № 14 від 04 листопада 1997 року, складений виконкомом Олександро-Калинівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Як вбачається з довідки № 907 від 21 березня 2017 року, [PERSON] навчається на 2 курсі І медичного факультету Харківського національного медичного університету, за денною формою навчання за спеціальністю «лікувальна справа», термін навчання 6 років, форма фінансування навчання: держзамовлення. Відповідно до довідки про доходи № 76 від 21.03.2017 року, позивачка отримує стипендію 1100,00 грн. на місяць. Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає в гуртожитку Харківського національного медичного університету за адресою пров.О. Яроша, 9, м. Харків, що підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб № 129 від 22.03.2017 р. Частиною 1статті 199 СК України передбачено, що якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. За приписами статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як роз'яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Судку України№3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Позивач, як особа, що навчається на денній формі, не має можливості працювати, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач, який в силу віку є працездатним має змогу надавати доньці таку допомогу. У постанові №12 від 2009 р. Пленум Верховного Суду України надав розяснення, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи (п. 24). А в п. 13 зазначеної постанови наголошено, що визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред'явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем. Отже, виходячи з того, що відповідач визнав позов, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права інших осіб, з відповідача на користь позивачки у відповідності до ст.ст. 200, 182 СК України слід стягнути аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісяця, на час навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років, починаючи з 24.03.2017 р., а позов задовольнити; стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 182,199, 200 СК України,

Outcome: approved