Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

24 вересня 2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися до [PERSON] з позовом про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, мотивуючи свої вимоги тим, що їхньому сину і чоловіку [PERSON] 25 грудня 2011 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] спільно завдали численні тілесні ушкодження несумісні з життям, від яких він помер. За вказані злочинні дії вироком Білопільського районного суду Сумської області від 11 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 08 липня 2014 року, [PERSON] був засуджений за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 146 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі. Вказують, що страждання завдані їм смертю [PERSON] посилюються лише від однієї згадки, в яких фізичних муках він помирав, зважаючи на множинність завданих йому ударів та характер спричинених тілесних ушкоджень, а також знущань, яких останній зазнав ще до смерті. Їм необхідна тривала психологічна реабілітація від стресового стану, який не покидає їх вже третій рік, щоденно вони переживають душевні страждання, які не можна виміряти жодними грошима. Посилаючись на викладене, просять стягнути з [PERSON] на їхню користь кожній по 150000 грн. моральної шкоди. [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що він не винен у смерті [PERSON] Заслухавши позивачів, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що вироком Білопільського районного суду Сумської області від 11 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 08 липня 2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 146 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців (а. с. 3-12, 13-19). Вказаним вироком встановлено, що 25 грудня 2011 року у вечірній час [PERSON] спільно зі [PERSON] та іншими особами, перебуваючи у кафе, розташованому на залізничний станції м. Ворожба, Білопільського району, Сумської області вживали спиртні напої. Під час вживання спиртного близько 20 години [PERSON] запропонував [PERSON] провідати раніше знайомого їм [PERSON], який мешкає [ADDRESS] Перебуваючи у господарстві [PERSON], [PERSON] дізнався від останнього про конфлікт, що виник між ним та місцевим мешканцем [PERSON], під час якого останній заподіяв йому тілесні ушкодження. [PERSON] і [PERSON], користуючись у зв'язку з цим авторитетом серед присутніх, запропонували знайти [PERSON] і помститися останньому за завдані [PERSON] образи. З метою покарання кривдника [PERSON], [PERSON] і [PERSON] вступили в злочинну змову, направлену на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] Для цього [PERSON] разом зі [PERSON], використовуючи автомобіль, повинні були знайти [PERSON] і привезти додому до [PERSON], а останній, у свою чергу - надати помешкання і забезпечити безперешкодне здійснення в ньому задуманого. [PERSON] повідомив [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON] може знаходитись у своєї знайомої [PERSON], яка проживала разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] З метою реалізації спільного задуму цього ж вечора близько 22 години [PERSON] разом із [PERSON] на автомобілі ВАЗ-2109, реєстр. номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] приїхали до вказаного будинку [ADDRESS] і зайшли у даний будинок. Зайшовши у спальну кімнату, [PERSON] підійшов до ліжка, на якому відпочивав [PERSON], без будь-яких конкретних пояснень і всупереч його волі стягнув [PERSON] з ліжка та разом з [PERSON], супроводжуючи свої протиправні дії фізичним насильством, схопивши [PERSON] з обох боків під руки, обмеживши його свободу переміщення, без верхнього одягу і взуття, не зважаючи на низьку температуру на вулиці, вивели з будинку [PERSON] до автомобіля, на якому приїхали, де піддали побиттю [PERSON], наносячи удари руками і ногами по голові й тулубу. [PERSON] і [PERSON], реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на доставку [PERSON] до помешкання [PERSON], який чекав свого кривдника вдома, всупереч його волі помістили [PERSON] у тісний багажний відсік автомобіля ВАЗ-2109, реєстр. номер [NUMBER], на якому під керуванням [PERSON] спільно зі [PERSON], небезпечним для життя та здоров'я потерпілого способом, перевезли [PERSON] до домоволодіння [PERSON] для заподіяння йому тілесних ушкоджень. Перебуваючи в приміщенні будинку, [PERSON], [PERSON] і [PERSON], об'єднавши свої зусилля єдиним умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON], діючи спільно, групою осіб, взаємно доповнюючи один одного, усвідомлюючи, що їх протиправні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень, призведуть до розладу здоров'я потерпілого та бажаючи настання цих наслідків, розпочали побиття [PERSON], наносячи йому кожний із силою чисельні удари руками та ногами по голові, тулубу і кінцівкам. Продовжуючи свої злочинні дії, [PERSON] і [PERSON], усвідомлюючи можливість настання шкоди здоров'ю потерпілого, бажаючи настання цих наслідків, стояли поряд зі [PERSON], який за їх підтримки та у їх присутності декілька разів зі значною силою дерев'яною табуреткою наніс удари в ділянку голови [PERSON], від чого табуретка зламалася. При цьому [PERSON] і [PERSON] не зупиняли [PERSON] та, коли той продовжив наносити удари дерев'яними складовими елементами табуретки в ділянку голови потерпілого, не перешкоджали цим діям, від яких [PERSON] впав і втратив свідомість. Після того, як [PERSON] втратив свідомість і почав хрипіти, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] вирішили негайно транспортувати його до лікарні для надання невідкладної медичної допомоги. Для цього вони задіяли їхнього спільного знайомого [PERSON], який близько 23 год. 30 хв. на власному автомобілі ВАЗ-21010, реєстр. номер [NUMBER], спільно зі [PERSON] доставив [PERSON] до пункту швидкої допомоги в м. Ворожба, де фельдшер констатував його смерть. Таким чином, діючи в групі згідно зі спільним планом та єдиним умислом, наносячи [PERSON] зі значною силою протягом тривалого часу множинні удари руками і ногами в область голови, тулубу і кінцівок, а також застосовуючи знаряддя у вигляді дерев'яних елементів меблів, заподіюючи при цьому велику кількість тілесних ушкоджень, свідомо спричиняючи йому сильний фізичний біль та особливі страждання, тобто завдаючи тілесних ушкоджень способом, що має характер особливого мучення, які призвели до смерті потерпілого, [PERSON], [PERSON] і [PERSON], усвідомлювали суспільно небезпечний характер свого діяння - протиправного посягання на здоров'я іншої людини, порушення її анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, передбачали його суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, припускали і бажали їх настання, тобто діяли з прямим умислом. За вказані вище злочинні дії вироком Білопільського районного суду Сумської області від 25 вересня 2013 року [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, [PERSON] - за ст.ст. 146 ч. 2, 121 ч. 2 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі. Крім того, з останніх стягнута матеріальна шкода в сумі 12659 грн. на користь [PERSON], моральна шкода в сумі по 100000 грн. з кожного на користь [PERSON], [PERSON] Вироком Апеляційного суду Сумської області від 18 лютого 2014 року вирок Білопільського районного суду Сумської області від 25 вересня 2013 року щодо призначеного [PERSON] покарання залишений без змін, щодо [PERSON] скасований і ухвалений відносно нього новий вирок, яким останній засуджений за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі. Як вбачається з копій свідоцтв про народження та про шлюб [PERSON], [PERSON] є матір'ю та дружиною [PERSON] відповідно (а. с. 25, 26). Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене доводи відповідача про те, що він не винен у смерті [PERSON] є безпідставними. У відповідності з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Втрата сина і чоловіка позивачів безумовно призвела до душевних переживань, порушила звичайний спосіб життя останніх, тобто завдала їм моральної шкоди, при визначенні розміру відшкодування якої суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань, характер і тривалість цих втрат, їх наслідки та інші обставини, що мають значення. А тому виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості, враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] по 100000 грн. моральної шкоди кожній. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позовна заява складається з двох самостійних вимог немайнового характеру, які були задоволені на 67%, з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним вимогам слід стягнути 326 грн. 42 коп. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial