Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

24.11.2017 р. [PERSON] (далі - позивач за первісним позовом, [PERSON] ) звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач за первісним позовом, [PERSON] ), третя особа: Служба у справах дітей як орган опіки та піклування Енергодарської міської ради Запорізької області, в якій просить суд: визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] - за місцем проживання його батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що зі [PERSON] з 2006 року фактично перебували у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Проживали в квартирі позивача, за адресою: [ADDRESS] , разом з його батьками, вели спільне господарство, разом проводили відпустки, дбали про добробут сім`ї. [INFO] у них народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та за декілька місяців до народження дитини вони переїхали проживати окремо від батьків на [ADDRESS] . Він намагався в усьому допомагати відповідачу, у тому числі щодо прогулянок з дитиною, можливості відпочинку відповідача окремо від дитини. З метою відлучення від грудного вигодовування, коли сину виповнилось 10 місяців, відповідачка в червні 2013 року поїхала з подругою на тиждень у смт.Кирилівку відпочивати та він залишився з дитиною, повністю піклувався про сина, годував, грав, прав одяг, здійснював прогулянки на вулиці, перевів сина на штучне вигодовування. У 2014 році вони повернулись жити до його батьків та дитина у 2015 році пішла до дитячого садку, куди його водив та забирав виключно він, як і ним самостійно здійснювалися всі витрати по оплаті за дитсадок, відвідування сином гуртка « Кріпиш », репетиторів з хореографії. Крім того, саме ним відвідувалися батьківські збори у дитячому садку. З 2017 року, з метою підготовки до школи, вони записали сина до навчального закладу «Центр дитячої та юнацької творчості», крім того, вин відвідував логопеда, куди саме він його відводив. У вересні 2016 року вони придбали квартиру де і мешкали, у квартирі створені всі умови для проживання сина. 10.11.2017 р . , коли о 14 годині він, повернувся з роботи, побачив, що у квартирі відсутні речі відповідача та дитини, за телефонною розмовою з відповідачем дізнався, що вона пішла разом з дитиною проживати на іншу квартиру, яку винайняла, при цьому відмовившись називати йому адресу проживання. Певний період часу він дитину не бачив, син дитячий садок не відвідував, побачився з дитиною 20.11.2017 р., у дитячій поліклініці, де відповідачка забирала лікарняний. Виявивши бажання провести дитину до будинку де дитина разом з відповідачкою мешкає, всю дорогу, зіштовхувався із неспокійною поведінкою відповідачки, яка кричала, не дивлячись на те, що і дитина стала плакати та кричати, намагання заспокоїти відповідача позитивного результату не дали. На думку позивача, така поведінка відповідача негативно впливає на психічний стан дитини та в подальшому може мати негативні наслідки для фізичного, розумового та морального розвитку дитини. Також зазначає, що він працює в місті Енергодарі та має постійний дохід, відповідачка працює в місті К-Дніпровська, не має постійного місця проживання в місті Енергодарі, на роботу і з роботи їздить автобусом, що є небажаним для збереження здоров`я сина. Вважає, що проживання сина разом з ним буде відповідати інтересам дитини, оскільки він забезпечить сина усіма необхідними умовами для нормального розвитку, при цьому, не буде чинити перешкоди відповідачу у спілкуванні з сином (т.1 а.с.1а-4зворот). Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області Капустинського М.В. від 24.11.2017 р. по справі відкрито провадження та призначеного судовий розгляд (т.1 а.с.29) 26.11.2017 р. представником відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] були подані до суду письмові заперечення проти позову, зазначивши у тому числі, що з 2004 року по 2011 рік з [PERSON] фактично перебували у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Однак, у зв`язку із постійними зрадами [PERSON] , у 2011 році вони розійшлися. Дізнавшись, що вагітна, спочатку не бажала про це розповідати [PERSON] , оскільки в нього є дві доньки з якими він практично не спілкувався та не піклувався про них, проте пізніше розповіла та вони почали знову спільно проживати. Посилання позивача щодо її відношення до статі дитини вважає абсурдними, оскільки це її перша дитина і їй головне було, щоб дитина була здоровою. [INFO] народився син, пологи були важкі, проте в перші дні [PERSON] їй не допомагав. Після того, як її перевезли в Запорізьку дитячу лікарню, декілька днів [PERSON] перебував поряд, проте, коли їй стало легше повернувся додому. Два тижні після виписки, вони мешкали дві неділі на у квартирі, яку винаймали, а потім [PERSON] разом з дитиною на півтора місяці поїхала до своїх батьків де вони їй допомагали з дитиною та за цей час [PERSON] не приїжджав. Після приїзду в м.Енергодар, з дитиною [PERSON] допомагав дідусь - [PERSON] , сам же позивач лише інколи допомагав, коли відповідачу потрібно було поспати, оскільки вона практично не спала у ночі, а в день такої можливості також не було бо всі хатні справи вона робила сама, тоді як позивач працював. В посилання позивача щодо її небажання буди вдома, зазначила, що це було викликано нехваткою коштів на життя, оскільки зарплату позивачу постійно затримували та вони, крім зарплати позивача жили на допомогу від держави, а отже вихід на роботу був вимушений. Вказує також, що саме позивач наполягав на припинення грудного вигодовування сина та порадив як дієвий засіб це поїхати на декілька днів від дитини до моря. На її переживання про дитину та на її розмови щодо раднішого повернення, позивач переконував у протилежному. У 2013 році відповідач вийшла на роботу, у зв`язку з чим, вони записали сина до дошкільного навчального закладу. Оскільки [PERSON] дуже був прив`язаний до матері, у дитячий садок його відводив позивач. Бажання ходити на батьківські збори висловив позивач самостійно та в подальшому постійно ходив на збори батьків, в цей час саме вона була з дитиною вдома. Про все що відбувалось на батьківських зборах позивач розповідав відповідачу, тому вона була обізнана про те, що відбувалось у дитячому садку, крім того, спілкувалась із членами батьківського комітету в телефонному режимі. Під час того, як [PERSON] почав ходити до дитячого садку, він почав часто хворіти та саме відповідач займалась його лікуванням, відвідувала лікарів, перебувала у лікарні. Із-за того, що більшу частину свого часу позивач віддавав комп`ютеру, в них часто виникали сварки, оскільки комп`ютер знаходився у кімнаті де спав син та його робота заважала дитині нормально спати. Крім основного заробітку, відповідач також займалася приготуванням тортів та солодощів на замовлення, з метою збільшення доходу, оскільки дитина росла, росли й ціни на потрібні для дитини речі та всі зароблені кошти відповідач витрачала на потреби сина (іграшки, одяг, книжки, тощо). Крім того, з продуктами їм допомагали батьки відповідача та восени та не весні відповідач майже всі вихідні проводила у своїх батьків допомагаючи їм, щоб привезти до дому харчів, син їздив з нею, лише інколи залишався з позивачем вдома. Крім того, вказує, що поки вона була у батьків, позивач розважався з друзями та іншими жінками, у зв`язку з чим, між ними виникали сварки. Крім того, позивач часто програвав кошти на грошових ставках на футбольні матчі. У зв`язку з погіршенням в оплаті за роботу, відповідач була змушена шукати іншу роботу та знайшовши звільнилась з ЕІДМУ «КПУ» та влаштувалась до К-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби. Можливість позивача максимально приділяти увагу сину була викликана зменшенням навантаження в ЕІДМУ «КПУ». Відповідач пішла від позивача після чергової сварки у зв`язку з його шкідливими звичками щодо азартних ігор, вживання спиртних напоїв, коханок та побоювання щодо можливого відображення цього на їх синові. На даний час, відповідач та син проживають по [ADDRESS] , яку відповідач винаймає з 10.11.2017 р., а все що сторони спільно нажили - залишилось у позивача, у тому числі, меблі, техніка, на які посилається позивач щодо облаштування квартири. Позивач, навіть телевізор не віддає, який купила за дитячі кошти та подарований [PERSON] планшет. Позивач спілкується з сином декілька годин на вихідних та за телефоном щоденно, відповідач же весь вільний час приділяє синові, грається, читає з ним, відпочиває, гуляє на дитячих майданчиках. Спілкування позивача з дитиною погано впливає на психологічний стан дитини, оскільки позивач розповідає [PERSON] , що мати в нього погана, налаштовує дитину проти неї. Постійно пише заяви до поліції, про нібито зникнення її, хоча добре знає де вона з дитиною знаходиться. Вважає позов подано позивачем з мето завдати болю відповідачу, при цьому позивач не зважає, що такі його дії можуть мати негативні наслідки для розвитку та життя [PERSON] . Саме відповідач турбується про сина та займається його розвитком. Батько, на думку сторони відповідача не може забезпечити його належне виховання, крім того, має шкідливі звички (т.1 а.с.36-40). 26.12.2017 р. до Енергодарського міського суду Запорізької області представником відповідача за первісним позовом [PERSON] : [PERSON] , було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах захисту дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, в якій просить суд: визначити місце проживання сина - [PERSON] , [INFO] - разом зі [PERSON] . В обґрунтування вимог зустрічної позовної заяви, представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] також зазначає, що враховуючи якнайкращі інтереси сина сторін по справі, саме зі [PERSON] , дитина буде найкомфортніше себе почувати, у тому числі, у зв`язку з тим, що [PERSON] з народження займається доглядом за сином, при цьому виконує усі обов`язки з організації домашнього побуту, займається розвитком сина, турбується за нього, відвідує з ним заняття у логопеда, відвідує дошкільний заклад, працює та створила всі умови для проживання, виховання та розвитку сина (т.1 а.с.62-68). Ухвалою Енергодарського міського суду запорізької області від 26.12.2017 р. зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду, об`єднано у одне провадження з первісною позовною заявою та призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання (т.1 а.с.84). 27.03.2020 р. позивачем за первісним позовом - відповідачем за зустрічним позовом: [PERSON] були надані письмові пояснення з заперечення позовної заяви [PERSON] (т.1 а.с.102-105) та письмові заперечення на зустрічну позовну заяву (т.1 а.с.109-116), в яких вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсності посилання представника позивача зазначені у зустрічній позовній заяві, вважаючи, що саме проживання сина з ним, буде відповідати інтересам дитини, у тому числі, у зв`язку з тим, що саме в нього є величезний досвід з приводу виховання та догляду за дітьми. А також зауважуючи, що [PERSON] зареєстрована в с.Бабене Верхньорогачинського району Херсонської області де немає дитячого садка, школи, взагалі ніяких умов для розвитку дитини. А все зазначене стороною позивача за зустрічним позовом зводиться до перекручування реальних обставин справи, а всі твердження базуються на фактах які не відповідають дійсності. Просить в задоволенні зустрічного позову відмовити. У зв`язку з закінченням повноважень судді Енергодарського міського суду Запорізької області Капустинського М.В., розпорядженням №13-164 від 24.05.2018 р. заступника керівника Енергодарського міського суду Запорізької області Костюченко О.М. було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи (т.1 а.с.162) та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано до розгляду судді Енергодарського міського суду Запорізької області Бульбі О.М. (т.1 а.с.163), яку ухвалою від 25.05.2018 р. прийнято до розгляду суддею Енергодарського міського суду Запорізької області Бульбою О.М. на призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с.164). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 29.08.2018 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (т.1 а.с.178). В судовому засіданні позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги первісної позовної заяви підтримав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, вимоги зустрічної позовної заяви не визнав в їх задоволенні просить суд відмовити. Надав пояснення, які фактично відповідають змісту первісної позовної заяви, письмовим поясненням та запереченням наданим до матеріалів справи. Додатково пояснив, що [PERSON] не чинить йому перешкод у спілкуванні з дитиною, на вихідні він практично завжди забирає сина до себе. Під час карантину син знаходиться у батьків [PERSON] він не мав можливості забрати в цей час вина до себе, оскільки не мав можливості виїхати за межі міста у зв`язку з карантином. Відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом - [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги первісної позовної заяви не визнала, надавши пояснення аналогічні письмовим запереченням проти первісної позовної заяви, в задоволенні вимог первісної позовної заяви просить відмовити. Вимоги зустрічного позову підтримала з підстав викладених в ньому та просить суд їх задовольнити. Додатково пояснила, що [PERSON] раніше вчиняв відносно неї фізичне насилля. Вона, постійно приймає участь у вихованні сина та у його житті спочатку в дитячому садку, зараз у школі. Не забороняє [PERSON] спілкуватися з дитиною, дозволяє забирати на вихідні, крім того, батько [PERSON] забирає його по вівторках та четвергах зі школи та пізніше приводить до неї. Представник відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом: адвокат Темненко Валентина Олександрівна, в судовому засіданні вимоги первісної позовної заяви не визнала, вважаючи надуманими та безпідставними обґрунтування позовних вимог, просить суд в їх задоволенні відмовити. Вимоги зустрічної позовної заяви підтримала, надавши пояснення аналогічні за змістом зустрічного позову, письмових запереченнях проти первісної позовної заяви. Зазначивши також, що дані, які стверджує позивач за первісним позовом [PERSON] щодо байдужого ставлення [PERSON] до сина, як і зловживання [PERSON] спиртними напоями або наркотичними засобами, а також її аморальної поведінки, що може зашкодити розвиткові дитини є голослівними, не доводиться жодним доказом, та на нашу думку, є позицією [PERSON] спрямованої на компрометацію [PERSON] , крім того такі посилання спростовуються і поясненнями свідків. Також зауважила, що з 10.11.2017 р. сторони по справі припинили спільне проживання і з цього часу дитина проживає разом з матір`ю при цьому за відсутності жодних перешкод зі сторони матері дитини у спілкуванні дитини з батьком. В судовому засіданні представник третіх осіб за первісною та зустрічною позовними заявами: [PERSON] , надала пояснення, відповідно до яких підтримала позицію щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю - [PERSON] , викладену у Висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.194-197), враховуючи, перш за все той факт, що щонайбільшу емоційну близькість малолітня дитина відчуває до матері, з якою фактично постійно проживає, а також те, що [PERSON] надає можливість батькові дитини - [PERSON] приймати безпосередню участь у вихованні спільного сина та безперешкодного спілкування з ним. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , підтвердили, що батько малолітньої дитини постійно спілкується зі своїм сином, відвідує його заняття, цікавиться успіхами, вони спільно гуляють. [PERSON] , пояснив, що не бачив сварок та побоїв між сторонами, не бачив неадекватної поведінки та агресії, син дуже добре ставиться до батька. [PERSON] , пояснила, що є матір`ю позивача [PERSON] , її син [PERSON] не ображав, фізичного насилля не застосовував. Одного разу, коли збирались за путівкою до Туреччини, у дитини піднялась температура та [PERSON] залишила дитину з нею і вона її лікувала, а сама поїхала до Туреччини. Фактично [PERSON] вихованням дитини не займалась. Два рази із хворою дитиною в лікарні лежав батько. Інколи дитина залишається з ними. Свідок [PERSON] , пояснила, що [PERSON] разом з сином [PERSON] бачить в с.Бабине, мати добре ставиться до свого сина, який відповідає їй взаємністю, батька дитини бачила, проте він рідко приїжджає. [PERSON] , пояснила що є сестрою [PERSON] , роки 2,5 тому назад [PERSON] бив її сестру, бачила у сестри синці. [PERSON] на її думку хороша мати, [PERSON] проживає зі своєю матір`ю, іноді з нею. [PERSON] пояснила, що працювала до 08.06.2011 р. викладачем у ЕІДМУ «КПУ». Був випадок коли [PERSON] шукала [PERSON] оскільки він не ночував вдома, а потім стало відомо, що він живе у іншої. На її думку, підставою їх розлучення стало те, що [PERSON] не ночував вдома, а був з іншою жінкою. [PERSON] пояснила, що [PERSON] знає з малку, характеризує її з позитивної сторони. Бачила у [PERSON] сліди побиття. [PERSON] , пояснила що [PERSON] підіймав на [PERSON] руку, разом з нею від нього відбивалися. [PERSON] , пояснила, що десь рік тому назад [PERSON] постійно переслідував за [PERSON] із камерою, все хотів відзняти яка вона погана мати. Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] (позивач за первісним позовом-відповідач за зустрічним позовом) та [PERSON] (відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом) фактично перебували у шлюбно-сімейних стосунках без реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану в період з 2005 року по 2017 рік та мають спільну малолітню дитину - сина: [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.9). Стосунки між сторонами не склалися та на фоні непорозумінь між ними, які кожна зі сторін бачить по своєму в наслідок неприязних стосунків, що склалися між ними. 10.11.2017 р. [PERSON] разом з дитиною покинула квартиру, де вони проживали разом з [PERSON] та з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина фактично, після припинення спільного проживання між сторонами, залишилась проживати із матір`ю і на дату розгляду справи продовжує проживати разом із матір`ю. При цьому, мати дитини, надає батькові дитини вільно спілкуватися з сином, приймати участь у його вихованні та турботі за сином. При цьому, як батько так і мати дитини, створили своєму синові [PERSON] всі необхідні умови для його нормального проживання, що підтверджується, у тому числі, відповідними Актами обстеження житлово-побутових умов [PERSON] за адресою його проживання: в [ADDRESS] , (т.1 а.с.21), яка належить [PERSON] на праві спільної часткової власності (т.1 а.с.24, 25), [PERSON] за адресою її фактичного місця проживання разом з дитиною: [ADDRESS] (т.1 а.с.70, 175), яка з 14.02.2020 р. належить [PERSON] на справі приватної власності (т.2 а.с.8-9, 10). Крім того, Обидва батьки турбуються про потреби дитину у її розвитку, потребах в одязі, іграшках, відвідування розважальних закладів, купівлі ліків, в разі потреби (т.1 а.с.78, 154, 155, т.2 а.с.31-41). Малолітній [PERSON] відвідував позашкільний навчальний заклад «Центр дитячої та юнацької творчості» ЕМР (т.1 а.с.140). Обидва батьки малолітньої дитини: позитивно характеризуються (т.1 а.с.72, 73-74, т.2 а.с.27-29), працювали та працюють, отримували та отримують заробітну плату (т.1 а.с.71, 75, 173, 181, т.2 а.с.12-19, 20-21, 22, 23-24). [PERSON] на обліку у психіатра чи нарколога не перебувала та не перебуває (т.1 а.с.76, 77). В ході розгляду справи [PERSON] не доведено що [PERSON] зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, або своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Матеріали справи не містять даних чи доказів, які б свідчили на те, що за час окремого проживання, позивач за первісним позовом [PERSON] вчиняв будь-які дії направлені на постійне, безпосередньо з ним, проживання малолітнього сина, чи мати дитини - [PERSON] чинила перешкоди [PERSON] у такому проживанні дитини. Судом встановлено, що поза учбовим процесом малолітній син сторін знаходиться то у батьків позивача за первісним позовом [PERSON] то у батьків позивача за зустрічним позовом - [PERSON] чи рідної сестри позивача за зустрічним позовом - [PERSON] , при цьому на довго триваючі терміни. З пояснень сторін та свідків, встановлено, що сварки між сторонами мали місце близько двох років назад та на даний час, фактично, між сторонами склалась певна модель поведінки, відповідно до якої дитина проживає постійно із матір`ю, проте періодично і систематично, кожного дня спілкується з батьком, практично кожної суботи та неділі перебуває з батьком за його місцем проживання. Тобто, саме така модель спілкування між батьками (сторонами по справі) та малолітньою дитиною, є природною для дитини, відповідно до якої малолітній [PERSON] має прихильність до батька (позивача за первісним позовом) та відчуває найбільшу емоційну близькість до матері (позивача за зустрічним позовом). Аналізуючи підстави звернення до суду з позовами, норми сімейного законодавства України та міжнародних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов наступного висновку. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Враховуючи положення статей 7, 13 СК України, частини 4 статті 10 ЦПК України і ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді цієї категорії справ суди обов`язково застосовують Конвенцію про права дитини від 20.11.1989 р. ратифіковану Україною 27.02.1991 р. (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12 - 15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). У своєму рішенні «Хант проти України» від 07.12.2006 р. (заява №31111/04), ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (§54). ЄСПЛ у пункті 100 Рішення від 16.07.2015 р. у справі «Мамчур проти України», заява №10383/09, вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. З урахуванням зазначеного Рішення ЄСПЛ у справі у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 р., заява №2091/13, в якому зазначено про необхідність ретельного вивчення того, чи існували підвищені ризики захисту і безпеки дитини під час проживання з матір`ю (пункт 82); дослідження стабільності середовища дитини для забезпечення її найкращих інтересів (пункти 83-84). На рівні внутрішнього законодавства України, принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За положеннями частин 1 та 2 статті 161цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того,з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто немає самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до частин 5 та 6 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до змісту Висновку Виконавчого комітету Енергодарської міської ради №01-01-40/0225 від 10.01.2019 р., про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.194-197), враховуючи, у тому числі, позитивне відношення [PERSON] до обох батьків, турботливе виховання та піклування за дитиною зі сторони обох батьків, відсутність перешкод зі сторони матері дитини щодо спілкування [PERSON] зі своїм батьком, надання батькові зі сторони матері дитини можливості брати участь у вихованні сина, бажання самого малолітнього [PERSON] проживати разом з матір`ю, але при цьому, часто спілкуватися з батьком, що було встановлено в ході бесіди з малолітнім (т.1 а.с.196), того що дитина мешкає із матір`ю, враховуючи положення ст.3 Конвенції про права дитини, ст.6 Декларації про права дитини, вважають за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з його матір`ю - [PERSON] (відповідачем за первісним позовом-позивачем за зустрічним позовом). Аналізуючи зазначений Висновок, у сукупності із встановленими, зазначеними вище, обставинами справи, суд вважає даний Висновок обґрунтованим та таким, що відповідає, в першу чергу, якнайкращим інтересам самої малолітньої дитини. При цьому, суд зауважує, що при вирішення питання та визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з його матір`ю - [PERSON] , судом, у тому числі, враховано, що середовище, в якому зараз росте та розвивається дитина забезпечує дитині захист і безпеку з точки зору здорового розвитку, стабільності, при цьому, враховано і вік дитини і те, скільки часу і за яких обставин дитина проживає окремо від батька, при цьому, завдяки і турботі матері, забезпечена повноцінною можливістю безперешкодного спілкування зі своїм батьком, забезпечена всім необхідним для позитивного виховання дитини. Визначення ж місця проживання дитини з батьком, на даний період часу, на думку суду, зруйнує стійке середовище в якому розвивається дитина, до якого вона звикла, та яке, не дивлячись на певні неприязні відносини, змогли забезпечити дитині її батьки, та в якому дитина почуває себе гармонійно, а отже руйнування сталого образу життя дитини, може завдати шкоди її інтересам, оскільки призведе до корінної зміни сталого життєвого устрою дитини, зміни його побутових умов та звичок, що, на думку суду, негативно вплине на психічний стан малолітньої дитини, а отже не може бути застосовано на даний час. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги первинної позовної заяви задоволенню не підлягають, проте, позовні вимоги зустрічної позовної заяви підлягають задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Про розподіл судових витрат зазначається і у резолютивній частині рішення (п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції №18449971 від 24.11.2017 р., позивачем за первісним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 640 грн. (т.1 а.с.1). Відповідно до квитанції №П301/6058067/1 від 23.12.2017 р., позивачем за зустрічним позовом було сплачено судовий збір за звернення до суду в розмірі 640 грн. (т.1 а.с.61). Враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, висновки суду про відмову в задоволенні вимог первісного позову та про задоволення вимог зустрічного позову, понесені позивачем за первісним позовом судові витрати розподілу не підлягають, понесені позивачем за зустрічним позовом витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved