Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

24 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 74 у будинку № 187 по проспекту Перемоги у м. Чернігові, мотивуючи вимоги тим, що останній не проживає в спірному житлі понад 6 місяців. В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позову з вказаних в ньому підстав. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили, мотивуючи тим, що відповідач тривалий час постійно не проживав у спірній квартирі з поважних причин (робота за межами м. Чернігова) і позивачем постійно чиняться перешкоди для такого проживання. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає відхиленню з таких підстав. Відповідно до особового рахунку № 34460, відкритого 23.05.1969 року, житло за адресою: [ADDRESS] належить до державної форми власності (не приватизоване). З даних про мешканців, зазначених в цьому рахунку, вбачається, що у вищевказаному житловому приміщенні зареєстровані позивач – [PERSON], відповідач – [PERSON], син позивача – [PERSON] та племінник позивача – [PERSON] Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім’ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім’ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору – судом. Згідно з п. 2 ч. 3 вищевказаної статті жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім’ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи – протягом усього часу виконання цієї роботи. Відповідачем було надано довідки СТОВ «Дружба-Нова» від 20.06.2014 року № 20/06-01 та від 07.08.2014 року № 07/08-01, відповідно до яких він працює у вказаному товаристві та проживає в [INFO]. Також судом встановлено, що у січні 2014 року відповідачем було здійснено оплату заборгованості за комунальні послуги по спірній квартирі на суму 1089,87 грн., що свідчить про його безпосередню участь в утриманні цієї квартири. Згідно акта житлово-ремонтної експлуатаційної дільниці № 8 від 02.09.2005 року та акта дільниці № 3 КП «Деснянське» Чернігівської міської ради від 02.07.2013 року відповідач за вказаною адресою не проживає з вересня 1998 року. Проте, відповідачем надано акт від 16.06.2014 року, відповідно до якого з грудня 2013 року відповідач [PERSON] та його син не мали можливості проживати у [INFO] у зв’язку з перешкоджанням у доступі до оселі зі сторони позивача [PERSON] Висновками про результати перевірки звернень обох сторін від 14.06.2014 року та 23.06.2014 року, складеними ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, підтверджується, що між [PERSON] та [PERSON] дійсно існує обопільний спір з приводу користування вказаною вище квартирою. Покази допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не дають можливості встановити дійсні обставини справи, тому судом до уваги не взяті. Таким чином, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що не має достатніх підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що у свою чергу є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed