Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

26.02.2021 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовними вимогами, просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , аліменти на її утримання до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , 3-х років в розмірі прожиткового мінімуму на одну особу, що згідно Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» складає 2189 грн на місяць, починаючи стягнення з дати подання позову до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.05.2017 року між сторонами було укладено шлюб, в якому у них народився син, в подальшому рішенням від 21.08.2020 року Приморського районного суду м.Одеси шлюб між ними розірвано. З лютого 2020 рок відповідач припинив утримувати спільного сина та не бере участі у його вихованні. На сьогоднішній день вона не може забезпечити належний рівень, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому станом на день звернення позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, та отримує державну допомогу до досягнення дитиною трьох років у розмірі 860 грн. У відповідача немає інших неповнолітніх дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він має на своєму утриманні. Таким чином відповідач є працездатним, його стан здоров`я дозволяє йому працювати та у нього є матеріальна змога надавати таке утримання. 04.03.2021 року до суду надійшла відповідь з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, щодо місця реєстрації відповідача. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 09.03.2021 року відкрито по справі та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 29 березня 2021 року. \~ \~ \~ \~29.03.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання відкладене на 26.04.2021 року. \~ \~ \~ \~30.03.2021 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, у якому просить залишити позов без задоволення, оскільки категорично не згодний з позовом і з вимогами позивача. В якому також зазначив, що ніколи не заперечував щодо обов`язковості та необхідності надання коштів на утримання сина, а також завжди вважав за необхідне брати участь у його вихованні. Після розлучення щомісячно особисто колишній дружині або пересилав 1\~500 грн. На сьогоднішній день у зв`язку з карантинними обмеженнями та локдауни, він не може офіційно працевлаштуватися, свого житла немає та проживає у гуртожитку. На даний час його нестабільні періодичні заробітки з яких він сплачує кошти на утримання дитини не є співмірними з доходами колишньої дружини, що не дозволяє йому додатково здійснювати її утримання. Крім того, позивач отримує державні соціальні виплати на другого сина як мати-одиначка. Таким чином внаслідок відсутності постійного місця роботи та постійного доходу він немає можливості надавати допомогу у вигляді аліментів колишній дружині, а її твердження, що нібито він працює на СТО і отримує щомісячний дохід є лише безпідставними припущеннями, які не відповідають дійсності. \~ \~ \~ \~Позивач надала суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач та відповідач уклали шлюб 05.05.2017 у Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, який рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 21.08.2020 року розірвано. У вказаному шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Позивач вказує, що з лютого 2020 рок відповідач припинив утримувати спільного сина та не бере участі у його вихованні. На сьогоднішній день вона не може забезпечити належний рівень, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому станом на день звернення позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, та отримує державну допомогу до досягнення дитиною трьох років у розмірі 860 грн. У відповідача немає інших неповнолітніх дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він має на своєму утриманні. Таким чином відповідач є працездатним, його стан здоров`я дозволяє йому працювати та у нього є матеріальна змога надавати таке утримання. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відтак, доходи відповідача є спільною сумісною власністю відповідача та позивача. Позивач має певні із відповідачем права на вказане майно, що, з урахуванням норм ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя, надає право позивачу на половину доходів відповідача. Висновок щодо презумпції рівності часток подружжя був викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного суду України від 21.11.2018 у справі №372/504/17. Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба у матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 6-3066цс15; від 16.08.2017 у справі № 6-1111цс17 та від 11.10.2018 у справі № 161/16931/16-ц). Відповідно до положень ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Як встановлює ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положення ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідач надавши відзив на позовну заяву, в якому просив залишити позов без задоволення, не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зазначених у відзиві тверджень. За таких обставин суд вважає доведені позивачем обставини для стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму на одну особу, відповідно до яких позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). Крім цього позивач просила стягнути з відповідача суму понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 550 грн та послуги ксерокопіювання у розмірі 67,50 грн. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (Стаття 133 ЦПК України) Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до приписів ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~Позивачем на підтвердження вимоги про стягнення витрат за надання правової допомоги та послуги ксерокопіювання надала суду квитанцію № 006556 від 10.02.2021 року, відповідно до якої за надання юридичної допомоги, складання позову, позивач сплатила 550 грн, та товарний чек від 10.02.2021 року про сплату 67.50 грн. за ксерокопіювання, у зв`язку з чим ці вимоги позивача підлягають задоволенню. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 908 (дев`ятсот вісім) грн. Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути з відповідача у дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved