Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

26 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2020 року цивільна справа була прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 квітня 2018 року, вона є власником квартири [ADDRESS] . У квартирі також зареєстровані її діти: неповнолітній [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] . Останній у спірній квартирі не проживає, його речей в ній немає, комунальні послуги не сплачує та поточний ремонт не здійснює, фактичне його місце проживання невідомо. Перешкод у проживанні йому ніхто не чинить. Позивач у своїх позовних вимогах просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16 квітня 2018 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 7), право власності на яку у встановленому законом порядку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18 квітня 2018 року за № 25838232 (а.с. 8-9). Відповідач [PERSON] є сином позивача (а.с. 12). Відповідно до довідки, виданої військовою частиною [NUMBER] від 25 листопада 2019 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрована позивач [PERSON] , неповнолітній [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , який у квартирі не проживає (а.с. 13). Згідно з актом обстеження квартири від 21 листопада 2019 року, складеного комісією у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , затвердженого головою комісії [PERSON] , [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає, близько трьох років, його речей у квартирі немає (а.с. 14). На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідач не є власником (співвласником) квартири [ADDRESS] , не проживає в ній понад три роки, його речей у квартирі, належній позивачеві, немає, комунальні послуги він не сплачує, суд доходить висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп., який з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved