Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

26.04.2016 р. ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 1892,28 грн., а також судовий збір в розмірі 1378 грн. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач [PERSON], [INFO] є власником приватизованої квартири [ADDRESS], зареєстрований та проживає в ній і відповідно користується послугами з централізованого опалення. Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води був відкритий особовий рахунок № [NUMBER], а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості даної послуг з метою їх оплати. Відповідно до пункту 2.1 Договору приєднання, тарифи на послуги та їх загальна вартість встановлюється уповноваженим органом на момент надання таких послуг, тобто Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг. Однак [PERSON] своїх зобов'язань по оплаті теплової енергії не виконує. З 01.11.2014 р. по 30.06.2015 р. в останнього виникла заборгованість за спожиті послуги з центрального опалення в розмірі 1892,28 грн. У зв'язку із наведеним позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Представник позивача [PERSON] згідно довіреності, копія якої міститься у матеріалах справи в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву в якій справу просив слухати без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Законом України «Про теплопостачання», а також відповідними постановами Кабінету Міністрів України та рішеннями органів місцевого самоврядування. Відповідно до Закон України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб'єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач або суб'єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Крім цього споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Законом України «Про теплопостачання», а також відповідними постановами Кабінету Міністрів України та рішеннями органів місцевого самоврядування. Відповідно до Закон України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб'єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» № 1198-УП від 10.04.2014р., пункт 4 статті 19 Закону України «Про житло-комунальні послуги» було доповнено таким змістом: «4. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація. тобто Львівське міське комунальне підприємства «Львівтеплоенерго». Даним Законом, стаття 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнена частиною сьомою такого змісту: «7. Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання». Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Споживач зобов'язаний Укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня винесення проекту договору однією із сторін. Проте, договір приєднання відповідачами не підписаний, оскільки був повернутий позивачу в зв'язку з закінченням терміну зберігання, що підтверджується відповідною відмітко ВПЗ-59 на поштовому конверті. Відповідно до п. 1.1 Договору приєднання предметом договору є те, що Виконавець зобов'язується своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води (якщо конкретний будинок/приміщення фактично приєднані до мереж центрального опалення та мереж гарячого водопостачання Виконавця), а Споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим Договором приєднання. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до довідки виданої ПП «ЖЕК» Рідний дім № 584 від 23.06.2015р. відповідач [PERSON], [INFO] є власником приватизованої квартири [ADDRESS], зареєстрований та проживає в ній і відповідно користується послугами з централізованого опалення. Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води був відкритий особовий рахунок № [NUMBER], а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості даної послуг з метою їх оплати. Відповідно до пункту 2.1 Договору приєднання, тарифи на послуги та їх загальна вартість встановлюється уповноваженим органом на момент надання таких послуг, тобто Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідності до ст. 67, 68, 162 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплоенеогію. електроенергію та інші послуги) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Згідно п.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, де зокрема в ч. 1 зазначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Однак відповідач [PERSON] своїх зобов'язань по оплаті теплової енергії не виконує Станом на 08.04.2016р., за період з 01.11.2014р. по 30.06.2015р. за квартирою [ADDRESS] де проживає відповідач, утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 1 892,28 грн., оскільки останній неналежно виконував свої обов'язки. Зокрема не регулярно і не в повному обсязі вносив Виконавцю плату за послуги з централізованого опалення в наслідок чого виникла заборгованість, що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості. Таким чином, неправомірні дії відповідача призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved