Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

26 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.11.2015 року розірвано. Після розірвання шлюбу змінила прізвище з «Пастушина» на «Шидей». Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість. Угоди про добровільну сплату аліментів та участі у вихованні дітей між ними не досягнуто. А тому, просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В разі неявки в судове засіання відповідача, не заперечила проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність та відзиву не подав. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.11.2018 року у відповідності до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України постановлено справу розглянути без участі позивача та відповідача, на підставі наявних в справі доказів, із ухваленням заочного рішення по справі, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на наступне. Згідно ст.\~180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в суді, сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.11.2015 року, яке набрало законної сили 07.12.2015 року, розірвано. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище з «Пастушина» на «Шидей», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії І-БВ № 011361, виданим Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Від спільного проживання у сторін є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про їх народження. Як вбачається з довідки, виданої 25.09.2018 року відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради [PERSON] зареєстрована та проживає [INFO], разом з дітьми: сином [PERSON], [INFO], та дочкою [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] працює на посаді сестри медичної ЗПСМ у комунальному закладі «Шепетівський центр первинної медико-санітарної допомоги» та за період з березня по серпень 2018 року отримала 30873 грн. заробітної плати. Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 181\~СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, згідно із ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною особою, разом з дітьми не проживає та не допомагає позивачу їх утримувати, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі. Отже, вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі з [PERSON] є справедливими, обґрунтованими та підставними. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який на день розгляду справи становить 1944 грн. і передбачений\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», обовязок утримувати дітей також і матірю, тому знаходить позов задовольнити та визначити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, з індексацією відповідно до законодавства до досягнення дітьми повноліття, оскільки сторони, які є батьками неповнолітніх дітей в рівній мірі несуть обовязки щодо їх виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставіп.1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому, суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial