Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

25.06.2020 року позивач звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного життя у них народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, причиною цього стало відсутність взаєморозуміння та поваги, різниця характерів та поглядів на життя. Внаслідок зазначеного сторони припинили спільне проживання та подружні відносини. За цей час позивач зрозуміла, що їх шлюб існує формально, на примирення не згідна оскільки всі спроби знайти порозуміння з відповідачем були безрезультатними, а тому просить розірвати шлюб та відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Окрім цього просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. та сплачений нею судовий збір у розмірі 840,80 грн. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Таке рішення обґрунтовується встановленими судом обставинами, а саме: сторони 16.05.2014 року зареєстрували шлюб у Верхньобілківській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 16.05.2014 року. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони тривалий час спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також з відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 840,80 грн. понесених нею судових витрат зі сплати судового збору. При цьому, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. не підлягають до задоволення, оскільки розмір таких нічим не обґрунтований і не підтверджений.

Outcome: partial