Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

24 жовтня 2014 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини, вказавши, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 12.11.2005 р. та проживала з ним до початку жовтня 2014 р. , від шлюбу є неповнолітня дитина дочка [PERSON],[INFO] Добровільної допомоги на утримання дитини та позивача відповідач не надає, хоча має постійний прибуток.Позивач не працює, здійснює догляд за дитиною,яка є інвалідом, позивач опікується дитиною,тому вимушена була звільнитися з роботи.Позивач від держави отримує допомогу на дитину -інваліда біля 1500 грн., якої недостатньо для існування та утримання дитини, забезпечення її усім необхідним , в т.ч. кваліфікованим лікуванням. Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходів відповідача , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття , стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходу відповідача щомісячно ,починаючи з моменту подачі позовної заяви , оскільки з позивачем проживає дитина-інвалід, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду та позивач опікується нею. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що він не заперечує сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини доходу.Але він може сплачувати аліменти на утримання позивача у розмірі 1/8 частини його заробітку. Відповідач сплачує усі комунальні послуги за квартиру , де зареєстровані позивач та дитина .Стягнення аліментів на утримання позивача у розмірі ? частини поставить його у скрутне матеріальне становище. Вислухавши пояснення позивача, відповідача ,представника відповідача , з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач знаходилися у шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стана по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 12.11.2005 р. (а.с.3) та є батьками неповнолітньої [PERSON] ,[INFO] (а.с.4). Шлюбні відносини між подружжям припинені з початку жовтня 2014 р. Дитина проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини та матері дитини, працює гірничим майстром в ПАТ «ШУ «Покровське»у та після утримання податків та зборів отримує заробітну плату у середньому у місяць 7037,51 грн.(а.с.34). Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами , внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру , що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання .Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів , що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.1 ч.2,3 глави 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (учинено у м.Страсбург 25 січня 1996 р., реєстраційний код 37216/2006 ) предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей -підтримка їхніх прав , надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища , при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується .Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосується дітей , визначається розглядом сімейних справ , зокрема тих , що пов'язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності , наприклад стосовно місця проживання дітей та доступу до них. Статтею 2 глави 1 зазначеної Конвенції визначено термін «суб'єкти батьківської відповідальності » - батьки та інші особи чи органи , які мають здійснювати частково або повністю батьківську відповідальність . Відповідно до ст.ст.3,7,8,18,19 Конвенції про права дитини ( ратифіковано Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.91 )в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. мала громадянства. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства » батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину , піклуватися про її здоров'я , фізичний , духовний і моральний розвиток . Відповідно до ст.. 4 Конвенції про контакт з дітьми , підписана 15.05.2003 р.,набрала чинності для України 01.04.2007 р., дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним, такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді , коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з батьків. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та від вказаного обов'язку не звільняються особи, позбавлені батьківських прав, що передбачено ч.2 ст.166 СК України. Відповідач добровільно матеріальної допомоги, передбаченої ст.180 СК України на утримання дитини не надає. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі , а також за наявності інших обставин , що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері,батька і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням вимог ст. ст. 180-183 Сімейного Кодексу України, а також того, що відповідачем до суду не надано доказів неможливості виплати аліментів на утримання дитини , ураховуючи матеріальне становище та стан здоров'я відповідача - працює, не є інвалідом, відсутності на утриманні відповідача іншої дитини , ураховуючи матеріальне становище позивачки, стан здоров'я дитини , суд вважає, що відповідач може виплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви до досягнення дитини повноліття, внаслідок чого будуть гарантовані права дитини на належне утримання з боку відповідача. Відповідно до ст. 88 Сімейного кодексу України якщо один з подружжя , в т.ч. і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом,яка не може обходитися без постійного стороннього догляду , і опікується нею,він має право на утримання за умови , що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина -інвалід,визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу , без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] є інвалідом, потребує постійного стороннього догляду (а.с.10,11,12-13,33), проживає з відповідачем , яка опікується дитиною, внаслідок чого позивач працює. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює гірничим майстром в ПАТ «ШУ «Покровське»у та після утримання податків та зборів отримує заробітну плату у середньому у місяць 7037,51 грн.(а.с.34). На підставі викладеного ,суд приходить до висновку , що відповідач може надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання позивача. В судовому засіданні , з урахуванням того, що з відповідача цим рішенням стягуються на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку , та з урахуванням вимог ст. 80 Сімейного Кодексу України, а також того, що відповідачем до суду не надано доказів неможливості виплати аліментів на утримання позивача, ураховуючи матеріальне становище та стан здоров'я відповідача - працює, не є інвалідом, ураховуючи матеріальне становище позивача,суд вважає, що відповідач може виплачувати аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу)., починаючи з дня подання заяви . Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial