Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

26.02.2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.09.2006 року між банком та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір № СVXWGK00000018, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 20000,00 грн. на термін до 27.09.2016 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитним договором. ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, а позичальник [PERSON] порушив умови кредитного договору і станом на 30.01.2015 року заборгованість в нього складає 14941,91 грн. , яка складається з наступного: 9944,92 грн. - заборгованість за кредитом; 3048,33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 889,73 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 1056, 93 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобовязання за договором № СVXWGK00000018 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] та [PERSON] несуть відповідальність як солідарні боржники. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшло клопотання, в якому він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомили. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 28.09.2006 року між банком та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір № СVXWGK00000018, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 20000,00 грн. на термін до 27.09.2016 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Як встановлено судом позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, а позичальник [PERSON] порушив умови кредитного договору і станом на 30.01.2015 року заборгованість в нього складає 14941,91 грн., яка складається з наступного: 9944,92 грн. - заборгованість за кредитом; 3048,33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 889,73 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 1056, 93 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобовязання за договором № СVXWGK00000018 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] та [PERSON] несуть відповідальність як солідарні боржники. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору відповідач [PERSON] допустиав заборгованість за кредитом і сплатою процентів. Даний факт підтверджується довідкою розрахунком заборгованості за кредитом позичальника перед банком. Згідно зі ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК). Відповідно до п. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. На підставі вище викладеного, враховуючи порушення відповідачами своїх зобовязань перед банком, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судові витрати на користь позивача в розмірі 243,60 гривень . На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved