Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

26.03.2019 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] 22.04.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 03.05.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 07.06.2019 року 07.06.2019 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 07.06.2019 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В підготовчому судовому засіданні 07.06.2019 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 06 травня 2017 року у Верхньодніпровському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 32 . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 06 травня 2017 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у Верхньодніпровському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 32 В період шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання вони припинили з жовтня 2018 року. Причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що вони мають різні погляди на життя. Між ними постійно виникали сварки. Все частіше вони не поступались одне одному у вирішенні сімейних питань, що врешті решт призвело до непорозумінь між ними. На теперішній час кожен з них живе своїм життям і не переймається проблемами один одного. Подальше подружнє життя не можливе, оскільки втрачене почуття кохання між ними. Їх спроби зберегти сім`ю позитивного результату не дали, що й стало причиною звернення до суду В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі за підставами, викладеними в позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 06 травня 2017 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у Верхньодніпровському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 32, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В період шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. За доводами позивача, судом встановлено, що з жовтня 2018 року шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання сторін припинені. Відповідач будь-яких заперечень та доказів на спростування даного факту не надав. Тому даний факт суд вважає встановленим. Причиною розпаду шлюбних відносин стало те, що між сторонами відсутні почуття на яких базується сім`я та інтерес одне до одного, взаємоповага та турбота одне про одного, як подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Так як сторони протягом тривалого періоду проживають окремо одне від одного, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. З чого суд приходить до висновку, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати. Тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу, відповідно до прохання позивача, суд вважає відновити позивачу дошлюбне прізвище - [PERSON] Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки 384.20 грн., на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану покласти на відповідача, враховуючи вину обох сторін у розірванні шлюбу. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved