Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

26 липня 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що приблизно десять років тому знаходився у близьких стосунках з відповідачем [PERSON] Від цих стосунків мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, відповідач на початку весни 2017 року зі своїми речами виїхала з квартири та почала мешкати окремо. З цього часу їх спільна донька [PERSON] та син відповідача [PERSON] мешкають з позивачем та знаходяться на його утриманні, відповідач добровільно не надає допомоги на утримання доньки. Тому просив стягнути з відповідача на його користь аліменти щомісячно у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної заяви в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] народилась 28.10.2008 року. Її батьками є позивач [PERSON] та [PERSON] \~ \~ \~ \~Згідно довідки від 21.08.2018 року №7166, виданої виконкомом Волноваської міської ради депутатів Волноваського району Донецької області встановлено, що [PERSON], [INFO], мешкає з позивачем по вулиці Вишневій, буд. 25 у м. Волновасі. До правовідносин, які виникли, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу\~України щодо обовязку батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~N\~789-XII\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст.\~51\~Конституції України передбачено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 2 ст.\~141\~СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~№3\~від 15.05.2006\~року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на дитину суд розглядає справу на підставі доказів, поданих учасниками справи. З врахуванням вищенаведеного та з урахуванням рівності обовязку батьків в утриманні своїх дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на дитину підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 704,80 гривень судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved