Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

26 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 25 січня 2014 року помер її батько [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку № 30 по вул. 130 Таганрозької дивізії в м.Маріуполі, який належав йому на праві приватної власності на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 30.07.1958р. Позивачка зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті батька за законом. Після смерті спадкодавця вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на будинок. За таких обставин, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 30 по вул. 130 Таганрозької дивізії в м.Маріуполі. Позивачка в судове засідання не зявилася, в письмовій заяві просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. Від представника Маріупольської міської ради за довіреністю [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в яких вона не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 25 січня 2014 року помер [PERSON] батько позивачки. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку № 30 по вул. 130 Таганрозької дивізії в м.Маріуполі. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] відкрито спадкову справу за № 50/2017. Спадщину прийняла, подавши 02 червня 2017 року заяву про прийняття спадщини донька померлого [PERSON]. Зазначені обставини підтверджені копією спадкової справи. Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 14 грудня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок через відсутність належним чином оформленого правовстановлюючого документу на спадкове майно. З матеріалів справи вбачається та це підтверджується відомостями інвентаризаційної справи №32435, наданої МКП «Маріупольське БТІ», 21.07.1958р. було прийнято рішення про надання [PERSON] земельної ділянки площею 510,0 кв.м. по вул.Жемчужній (нині 130 Таганрозької дивізії),30 в м.Маріуполі у безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності. 26.06.1963р. виконкомом Донецької обласної ради депутатів предявлене до здачі домоволодіння [PERSON], розташоване по вул.Жемчужній (нині 130 Таганрозької дивізії),30 в м.Жданові (нині Маріуполі), було прийнято. Право власності померлого на вказаний будинок зареєстровано Маріупольським бюро технічної інвентаризації на підставі договору на забудову №10293 від 30.07.1958р. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220, 1261 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Як розяснив пленум Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у п. 23 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно зясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки факт належності будинку померлому [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а також з урахуванням того, що позивачка звернулася в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved