Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

26.12.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визначити йому додатковий строк тривалістю в один місяць з дня набрання чинності рішення суду для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , мотивуючи тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема: земельна ділянка площею 4,12 га, розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області (кадастровий номер земельної ділянки: 5122055400:01:001:0139). 27.02.2015 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №18, згідно з умовами якого, все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом на день смерті вона матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] . Позивач був позбавлений можливості в строк, передбачений законом, звернутися з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з тим, що він був певен в прийнятті спадщини за заповітом його сином [PERSON] , [INFO] . Останній на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем не проживав та із заявою про прийняття спадщини у встановлений строк не звертався. [INFO] [PERSON] помер. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було роз`яснено, про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку із тим, що йому необхідно було протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~223,\~247 ЦПК України.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 4,12 га, розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області (кадастровий номер земельної ділянки: 5122055400:01:001:0139), на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №087857 від 11.02.2005 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.03.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] , а саме [INFO] , саме з цього часу починається строк для прийняття спадщини. Після смерті\~ [PERSON] згідно\~ст.1220\~ЦК України\~відкрилася спадщина\~на спадкове\~майно,\~до якої\~входить земельна ділянка площею 4,12 га, розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області (кадастровий номер земельної ділянки: 5122055400:01:001:0139). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. 27.02.2015 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №18, згідно з умовами якого, все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом на день смерті вона матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 59306218 від 06.02.2020 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановською С.М., заповіт [PERSON] від 27.02.2015 року, зареєстрований за № 18, не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 59306189 від 06.02.2020 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановською С.М., спадкова справа після [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилась. Згідно довідки Суворовської селищної ради №1390 від 12.08.2019 року, на день своєї смерті, [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , а спільно з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.05.2016 року виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] , померлої [INFO] являються: син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 7), згідно якого матір`ю дитини зазначена « [PERSON] ». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановської С.М. від 10.10.2019 року за № 390/01-16 позивачу було роз`яснено, про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законм, у зв`язку із тим, що йому необхідно було протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що суди відкривають провадження по справам у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Аналізуючи ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в разі якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, тобто закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем подати заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Постановою Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі №565/1145/17 визначено, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом встановлено, що 27.02.2015 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №18, згідно з умовами якого, все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом на день смерті вона матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] . Таким чином, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , позивач не звернувся у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини, оскільки був певен, що все майно матері за заповітом має успадкувати його син [PERSON] , померлий [INFO] . Враховуючи, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення позивачу додаткового строку тривалістю в один місяць з дня набрання чинності рішення суду для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved