Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

26 вересня 2018 року до Зарічненського районного суду Рівненської області [PERSON] направлено позовну заяву з вимогою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами 29 жовтня 1995 року який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Зарічненського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 53. Позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини. Сторони зареєстрували шлюб 29 жовтня 1995 року, під час шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей які на даний час є повнолітніми. З відповідачем у позивачки склалися напружені стосунки, спільне життя з відповідачем не склалось. Сторони на даний час проживають окремо. Позивачка вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі неможливе, шлюбні відносини фактично припинені, на примирення не згідна, а тому просить суд розірвати шлюб. Спору щодо поділу майна подружжя немає. На підставі наведеного позивачка у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивачка [PERSON] просила розглнути справу без її участі про що подала відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не подавав, що є підставою для ухвалення заочного рішення по справі згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб серії 1-ГЮ № 142575 (повторно) від 25 вересня 1995 року, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. [PERSON] про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між ними є неможливим. Підстав для надання строку для примирення немає, оскільки позивачка та відповідач цього не просили. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачкою підставні та підлягають задоволенню. Згідно\~ ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. З огляду на вищевказане.

Outcome: approved