Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини і просить стягнути їх з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини , та стягнути аліменти з відповідача на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки позивачка разом з відповідачем не проживає разом, в шлюбі не перебуває, а матеріальної допомоги потребує. Позивачка у судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила суд про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до початку судового засідання надав до суду заперечення, в якому посилається на відсутність коштів, оскільки ніде не працює та доглядає за матірю, яка потребує постійного стороннього догляду. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO](а.с.5). На даний час позивачка та відповідач припинили шлюбні відносини і проживають окремо, дитина залишилась з матірю. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19 серпня 2014 року у відділі ДРАЦС Братського РУЮ Миколаївської області, актовий запис №32. [PERSON] не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивачка самостійно утримує сина, потреби якого збільшуються майже щодня, в звязку з чим необхідна матеріальна допомога, яка б носила постійний характер і певну періодичність. Сама позивачка на даний час не має змоги працювати, оскільки доглядає за дитиною. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А оскільки батьки несуть рівні обов'язки перед своєю неповнолітньою дитиною, тому відповідач має також нести відповідальність по утриманню дітей, як і позивачка. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Надана ксерокопія трудової книжки відповідачем вказує на те, що [PERSON] 27 січня 2016 року був звільнений з роботи за власним бажанням (а.с.18,19). Проте, не надав жодних документів про те, що він не працює у звязку із доглядом за непрацездатною матірю та отримує за це допомогу та жодного із доказів, що він не може утримувати матеріально дитину та непрацездатну дружину. В судовому засіданні також встановлено, що згідно довідки про склад сімї, [PERSON] проживає з матірю [PERSON], яка має І групу інвалідності та батьком [PERSON] (а.с.20,21) та посилається на те, що він доглядає матір і не має можливості працювати. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має. Судом не встановлено, а відповідачем не подано ніяких доказів про те, що він за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків по утриманню дружини. Враховуючи становище платника аліментів, матеріальне становище дружини, дитини, а також розмір прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для відповідної категорії громадян у 2016 році, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення її повноліття та дружини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до вимог п.1 ст. 217 ЦПК України, допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу, встановлених законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved