Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

26.07.2018 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що відповідач по справі є рідним батьком її сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. На підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.04.2012 року з позивача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Всі ці роки відповідач від належного утримання дитини ухиляється. На даний час відповідач має заборгованість по сплаті аліментів. Син [PERSON] має ряд захворювань, у зв'язку з чим потребує постійного лікування та додаткових витрат на себе. У зв'язку з вищевикладеним позивачка в порядку ст. 192 СК України просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] з 1/4 до ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня звернення позову до суду і до досягненням сином повноліття, тобто до [INFO]. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що спільний з відповідачем син - [PERSON], 2009 р.н. часто хворіє, на підтвердження вказаного надала суду довідку Одеської обласної дитячої клінічної лікарні від 23.11.2014 року (діагноз - обструктивний бронхіт без загострення), виписку із медичної картки амбулаторного хворого від 21.05.2018 року (діагноз - гострий обструктивний бронхіт), висновок ендокринолога Одеської обласної дитячої лікарні від 11.05.2017 року (діагноз - ожиріння первинної форми), протокол ехокардиографії Відділення ультразвукової та функціональної діагностики від 11.05.2017 року. У зв'язку з вищевикладеним пояснила, що дитина потребує додаткових витрат, у зв'язку з тим, що потребує постійного лікування, відповідач ухиляється від належного утримання аліментів, а отже просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат [PERSON] позовні вимоги позивачки [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, надав на адресу суду заяву, відповідно до якої просив суд звернути увагу на те, що з відповідача [PERSON] стягнуті аліменти на утримання його дружини [PERSON], яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), що підтверджується виконавчим листом, виданим Приморським районним судом м. Маріуполя, виданого 18.09.2018 року на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 17.09.2018 року. Також в заяві відповідач [PERSON] зазначив, що має ще одну дитину від другого шлюбу [PERSON], [INFO], на яку також сплачує аліменти, однак рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини не надав. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, [NUMBER], виданим Яковлівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області від 08.05.2009 року, актовий запис №6. (а.с.5) Відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.04.2012 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання [PERSON], 2009 р.н., в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. (а.с.3) На підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.04.2012 року позивачці було видано виконавчий лист від 08.05.2012 року. (а.с.6) Відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.07.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, прізвище жінки після розірвання шлюбу змінено на «[PERSON]». (а.с.4) Станом на 01.06.2018 року відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 27327,21 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам, складеним державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області Довгань С.С. (а.с.7) 18.06.2018 року державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, відповідно до якої у зв'язку з тим, що було виявлено, що боржник [PERSON] отримує дохід в ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл», виконавчий лист було направлено до виконання за місцем роботи боржника, а саме: м. Київ, вул. Саперно - Слобідська,22а, нежитлове приміщення з №1 по №14, групи приміщень №309. Постановлено здійснювати відрахування з заробітної плати боржника поточні аліменти в розмірі 1/4 частини та заборгованість в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 27327,21 грн. (а.с.8-10) За повідомленням позивачки в судовому засіданні вона останні три місяці отримує аліменти від відповідача з урахуванням заборгованості в розмірі 6000 грн. , з яких приблизно 3300 грн. складають аліменти, а 2700 грн. погашення існуючої заборгованості. На даний час дитина проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Яковлівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 10.07.2018 року №404. (а.с.11) Статтею 198 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року регламентовано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а за домовленістю між ними той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.192СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, що також закріплено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Отже, перелік обставин, які можуть бути підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів чітко визначений діючим сімейним кодексом та розширеному тлумаченню не підлягає. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що син [PERSON] часто хворіє, у зв'язку з чим потребує додаткових витрат на лікування, відповідач належної допомоги дитині не надає. На підтвердження стану здоров'я дитини позивачка надала довідку Одеської обласної дитячої клінічної лікарні від 23.11.2014 року (діагноз - обструктивний бронхіт без загострення), виписку із медичної картки амбулаторного хворого від 21.05.2018 року (діагноз - гострий обструктивний бронхіт), висновок ендокринолога Одеської обласної дитячої лікарні від 11.05.2017 року (діагноз - ожиріння первинної форми), протокол ехокардиографії відділення ультразвукової та функціональної діагностики від 11.05.2017 року. Єдиною підставою позову позивач визначає саме понесення додаткових витрат на дитину, у зв'язку з хворобою. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 2009 р.н., у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку. Розмір аліментів 30% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку був мінімальним розміром аліментів, встановленим законом, на час ухвалення рішення судом про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки. Це той мінімум, який батьки зобов'язані витрачати на дитину, незалежно від доходів, можливостей, бажання, наявності інших дітей. З 8 липня 2017 року процентну межу стягуваних аліментів було підвищено з не менше 30% до не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який визначається кожного року Законом України « Про державний бюджет України». Зміна законодавства в частині збільшення розміру прожиткового мінімуму, який повинен стягуватися на утримання дитини контролюється державним виконавцем. Зважаючи на положення ст.7 Закону України «Про Державний бюджет 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня. Аліменти, які зараз отримує позивачка на утримання сина від відповідача, що складають 1/4 частину його заробітку, перевищують як мінімальний розмір аліментів на дитину, так і прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодних належних та допустимих доказів про наявність законних підстав для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача, з 1/4 до 1/2 частини його доходів позивач суду не надала. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що у відповідача на утриманні перебувають дружина та малолітня дитина, які в разі задоволення позову [PERSON] будуть позбавлені утримання з боку відповідача, що є неприпустимим. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що у задоволені позову [PERSON] слід відмовити. Разом з тим, суд зазначає, що витрати на лікування дитини які несе позивач, відносяться до додаткових витрат на дитину, і вона має право звернутися до суду з позовною заявою про стягнення додаткових витрат на дитину. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також те, що позивачу, яка звільнена від сплати судового збору, було відмовлено у задоволенні позовних вимог, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed