Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

26 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON], та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що її неповнолітня племінниця [PERSON] після смерті своєї матері у 2013 році залишилась без батьківського піклування. З цього часу відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Він не піклується про її фізичний та духовний розвиток, стан здоров'я, не займається підготовкою до самостійного життя. Відповідач зловживає спиртним, вчиняє домашнє насильство, за що притягався до адміністративної відповідальності. З січня 2018 року неповнолітня [PERSON] проживає у сім'ї позивача. Відповідач уникає зустрічей зі своєю дитиною, її життям не цікавиться. Оскільки позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача обов'язку сплачувати аліменти, також просить присудити на її користь аліменти в розмірі 1000,00 грн. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подав. В судовому засіданні пред'явлений позов не визнав, оскільки доводи позивача не підтверджуються документально. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування [PERSON] підтримала висновок органу опіки та піклування про можливість позбавлення відповідача батьківських прав. Вважала, що є достатні підстави для задоволення позову. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неї, оскільки батько вчиняє до неї фізичне та психологічне насильство, погрожує вбивством, вихованням не займається, алкоголем зловживає, він вважає, що після досягнення дочкою повноліття, вона зобов'язана буде утримувати та піклуватися про нього. Вказувала, що через негативну поведінку відповідача, в січні 2018 року змушена була переїхати проживати до своєї тітки [PERSON], у сім'ї якої проживає і на даний час. Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення часково виходячи з таких підстав. За п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З матеріалів справи видно, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], яка народилася [INFO]. Її матір [PERSON] померла [INFO] (а.с.12). Згідно наказу служби у справах дітей Зарічненської райдержадміністрації від 16 квітня 2018 року № 56, неповнолітню [PERSON] влаштовано в сім'ю позивача [PERSON] (а.с.44), де вона проживає і на даний час. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї неповнолітньої дочки, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що підтверджується такими доказами: -характеристикою Вичівської сільської ради від 25 січня 2018 року, згідно якої відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями та не веде належний догляд за своїми дітьми (а.с.13); -довідкою Вичівської ЗОШ від 26 січня 2018 року № 2, за якою батько [PERSON] відвідував класні збори в вересні 2016 року та загальношкільні батьківські збори 27 січня 2017 року. Протягом поточного навчального року батько школу не відвідував (а.с.17); -актом обстеження умов проживання від 02 лютого 2018 року, з якого вбачається, що під час проведеної бесіди [PERSON] не бажає забирати доньку з сім'ї [PERSON], не має наміру налагоджувати з нею батьківські стосунки (а.с.19); -постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 24 січня 2018 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за те, що він 18 січня 2018 року близько 18.00 год. вчинив насильство в сім'ї, зокрема за місцем свого проживання виражався в адресу неповнолітньої дочки [PERSON] нецензурною лайкою, намагався побити (а.с.20); -письмовою заявою неповнолітньої [PERSON] від 21 березня 2018 року, у якій вона просить суд позбавити її батька [PERSON] батьківських прав у зв'язку з неналежним вихованням її як доньки (а.с.16); -наказом служби у справах дітей Зарічненської райдержадміністрації від 19 січня 2018 року № 6, яким неповнолітню [PERSON] поставлено на облік як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах (а.с.43); -рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 19 квітня 2018 року, яким вирішено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.40); -висновком органу опіки та піклування Зарічненської райдержадміністрації від 24 квітня 2018 року № 01/17-1221, за яким відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини від 19 квітня 2018 року № 8 «Про можливість та доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON].», з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування Зарічненської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.31-32); Статтею 150 СК України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. В ході судового розгляду знайшло своє підтвердження умисне ухилення відповідача [PERSON] від покладених на нього законом обов'язків по вихованню та розвитку неповнолітньої дочки [PERSON], а тому вимога про позбавлення відповідача батьківських прав ґрунтується на законі і підлягає до задоволення. Позов в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення частково, з огляду на таке. У відповідності до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України враховує, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, офіційно не працює, здійснює догляд за своєю непрацездатною матір'ю. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки ні позивачем, ні відповідачем, суду не надано будь-яких доказів, які б свідчили про розмір доходу відповідача, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь неповнолітньої [PERSON] аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав підлягають розподілу у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 704,80 грн. понесених нею і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору (а.с.1). Оскільки позивач у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов в частині стягнення аліментів задоволено частково, судові витрати підлягають розподілу у відповідності до правил, визначених ч. 6 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини вимог. Позов майнового характеру задоволено на 92,00%, відтак з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 648,42 грн. (704,80*92%).

Outcome: partial