Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

24 грудня 2019 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 13 червня 1992 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб. У цьому шлюбі дітей не мають. На протязі останніх років сторони фактично припинили шлюбні відносини і відновлювати їх позивач не бажає, тому прохає суд даний шлюб розірвати. Також позивач в позові зазначив, що надання строку для примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки неодноразове примирення між ним та відповідачкою [PERSON] позитивних результатів не мало. Ухвалою суду від 10 січня 2020 року провадження по даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08 вересня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. Ухвалами суду від 08.09.2020 р. та 26.10.2020 р. відповідачу [PERSON] відмовлено у задоволенні клопотання про надання строку для примирення. Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, однак направив до суду телефонограму, у якій прохав позов задовольнити та розглядати справу без його участі, оскільки з грудня 2019 року фактично разом з [PERSON] не проживає. Відповідач, [PERSON] , будучи завчасно, належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, у якій прохала не розглядати справу у її відсутність, з`явитися в судове засідання 26.10.2020 р. не має змоги, оскільки задіяна у виборчому процесі. Раніше в судових засіданнях відповідач в задоволенні позову прохала відмовити, оскільки позивач має алкогольну залежність і вона хоче його врятувати. Суд, вважає причину неявки в судове засідання, зазначену позивачкою [PERSON] не поважною, тому що суду не надано доказів щодо участі [PERSON] у виборчому процесі, яка б перешкоджала її явці до суду 26.10.2020 р., оскільки вибори проводилися 25.10.2020 р. Предстаник відповідача, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 13 червня 1992 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб (а.с. 5). Сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Суд не бере до уваги пояснення відповідачки [PERSON] щодо неможливості розгляду справи у в`язку з тим, що позивач має алкогольну залежність, оскільки суду не надано доказів щодо обмеження цивільної дієздатності позивача [PERSON] внаслідок зловживання спиртними напоями, крім того дане твердження відповідача спростовується її заявою про те, що позивач працює на сезонних роботах. Також, позивач [PERSON] як в позові так і в телефонограмі до суду від 26.10.2020 р. категорично заперечує проти примирення і прохає позов задовольнити. Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони фактично припинили шлюбні стосунки з грудня 2019 р. та відновлювати їх позивач наміру не має. В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що спільних неповнолітніх дітей подружжя не має, оскільки, шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, вважаю, що шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає, що після розірвання шлюбу відповідачку слід іменувати прізвищем - « [PERSON] ». Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] , слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved