Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

24 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 4 березня 2003 року виконавчим комітетом Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області, зареєстровано шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу за № 1. Це у них перший шлюб, від цього шлюбу у них народились діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться, сім'я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного та того, що примирення між ними є неможливим, позивачка просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до початку розгляду справи заяву, в якій суд просить проводити розгляд справи у її відсутність та в заочному порядку, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 4 березня 2004 року виконавчим комітетом Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу за № 1 (а.с.3). Від цього шлюбу у них народилась діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.4-6). З позовної заяви позивачки, вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вона відмовляється від примирення. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивачка звернулася з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування та шкодить їх інтересам та інтересам дітей. При ухваленні рішення судом враховано бажання позивачки швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дітей, що має істотне значення, у зв'язку з чим шлюб між сторонами слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. покласти на позивача за його клопотанням, яка сплатила їх при зверненні до суду.

Outcome: approved