Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

26.08.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягувати з останнього аліменти на час навчання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від 01.09.2019 року по 30.06.2022 року, але не довше ніж до досягнення сином 23 років. Крім того, просила стягнути з відповідача у її користь 5100 грн., сплачених за навчання сина в автошколі «Престиж» та 3000 грн., сплачених за лікування зору сина. Також просила стягнути з відповідача в її користь 2000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначає, що 27.07.1994 року вона із відповідачем зареєструвала шлюб. Від спільного проживання в них народився син: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 06.07.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. [INFO] сину виповнилося 18 років у зв`язку із чим було припинено стягнення аліментів за рішенням суду. З 2019 року він навчається у Червоноградському гірничо-економічному фаховому коледжі за спеціальністю «Маркетинг» на денній формі навчання. На даний час син проживає з матір`ю та фактично після припинення стягнення аліментів з батька, по досягненню повноліття, перебуває на повному матеріальному утриманні матері. У зв`язку із навчанням він потребує коштів на своє утримання. Він несе витрати на періодичне придбання літератури, придбання одягу та харчування. Крім того, зазначила, що за навчання в автошколі «Престиж» вона оплатила 5100 грн. та 3000 грн. за медичний огляд, оправу та окуляри для зору. Також позивач стверджує, що сама не в змозі забезпечити повноцінне навчання сина, а відповідач є працездатним та має змогу сплачувати аліменти. Тому, покликаючись на ст. ст. 199, 200 СК України, просить позов задовольнити. Ухвалою від 08.09.2021 р. судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 30.09.2020 р., який було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача та необхідністю витребування документів на 05.11.2021 року, який було повторно відкладено з метою витребування документів на 07.12.2021 року. 07.12.2021р. позивач в судове засідання не з`явився, його представник подав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити. Відповідач у судові засідання 30.09.2021 року, 05.11.2021 року та 07.12.2021 року не з`явився, хоча суд вживав заходи для належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду даної справи. Як вбачається\~із рекомендованого\~повідомлення про\~вручення поштового\~відправленняна 30.09.2021 року, останнє повернулося із відміткою про відсутність адресата. Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки суд не повідомляв. Також, відповідачем не було подано відзиву на позов. За таких обставин, відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення\~рішення,\~ухваленого за\~відсутності учасників\~справи,\~є дата\~складення повного\~судового рішення. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.08.2003 року, [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 4). Як вбачається з довідки №372 від 11.08.2021 р., виданої Червоноградським гірничо-економічний фахового коледжу [PERSON] з 01.09.2019 року по 30.06.2022 року навчається Червоноградському гірничо-економічному фаховому коледжі на денній формі навчання за спеціальністю «Маркетинг» (а. с. 6). Із даної довідки вбачається, що строк навчання в даному виші з 01.09.2019 року по 30.06.2022 року. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 11.08.2021р., виданої ВК ЧМР [PERSON] , остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Такі ж відомості містяться і в паспорті громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] (а. с. 7). Із витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №4619-1645082-2018 видно, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9). Згідно квитанції Мережі салонів «Оптика» та «Ортоптика» №507 позивачка оплатила 3000 грн. за товар, а саме: окуляри для зору [PERSON] (а. с. 11). У відповідності до квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 23.04.2021 року [PERSON] оплатив за навчання в автошколі «Престиж» 5000 грн. (а.с.12). Згідно відповіді Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду у Львівській області Фонду соціального страхування України від 17.11.2021 року № 30.02.1-09-2191 [PERSON] перебуває на обліку в Червоноградському відділенні УВД ФССУ у Львівській області з 10.02.2020 року та утримує щомісячні страхові виплати внаслідок втрати професійної працездатності. Станом на 01.11.2021 року щомісячна страхова виплата [PERSON] становить 8557,92 грн. Згідно довідок Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області ПФУ №8116228717287816 від 10.11.2021 року та 22.11.2021 року [PERSON] знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком, яка за період часу з червня 2021 року по листопад 2021 року складає 49712,52 грн., (сума за один місяць становить 8285,42 грн.). При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз`яснено в п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів як: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. В даній справі до суду звернулася мати [PERSON] , яка разом із сином зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи у світлі викладених норм права свідчать, що у зв`язку з навчанням повнолітнього сина відповідач має обов`язок його утримання до досягнення ним 23 років або закінчення навчання у виші. Проте, такий обов`язок відповідач належно не виконує попри те, що може і здатний утримувати сина, оскільки у матеріалах справи містяться відповідні докази. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на час навчання його сина у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Такий розмір буде відповідати обставинам справи та реальній можливості відповідача надавати таке утримання. Що стосується вимоги про стягнення додаткових витрат на лікування та навчання в автошколі, суд виходив з наступних обставин. Згідно із частиною першою\~статті 185\~СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У відповідності до постанови ВС від 24.07.2019 року у справі №521/2016/16-ц на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Також позиція\~міститься \~у постанові ВС від 29.01.2018 року у справі № 622/373/16-ц. Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат не підлягають до задоволення. Крім цього, суд враховує те, що у відповідності до вимог ст. 191 СК України аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до\~ст.\~201\~СК України\~із назвою\~«Застосування норм\~цього Кодексу\~до відносин\~щодо обов`язку\~батьків утримувати\~повнолітніх дочку,\~сина» до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. З аналізу ст. ст. 191, 201 СК України випливає, що аліменти на утримання повнолітніх дочки, сина можуть бути присуджені від дня пред`явлення позову (у даній справі 26.08.2021р.). А відтак, вимога про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання з 01.09.2019 року не підлягає до задоволення і такі аліменти можуть бути стягнуті тільки з 26.08.2021р. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 908 гривень. Крім цього, позивач просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у даній справі, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. У відповідності до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 року №640/18402/19 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Як вбачається із матеріалів справи, позивачкою на підтвердження сплати витрат на правову допомогу долучено: ордер на надання правничої допомоги серії ВС 1193213 від 18.08.2021р. (а.с.13), договір про надання правової допомоги від 18.08.2021 року (а. с.14-15) та квитанцію про оплату послуг з надання правової допомоги в розмірі 2000 грн. (а.с.17). Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачкою послуг адвоката та понесення нею витрат в суді. Суд також враховує положення ч.2\~ст.\~141\~ЦПК України за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Заперечень з боку відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу не надходило. Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Outcome: partial