Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

25.10.2019р. до Святошинського районного суду м.Києва надійшла цивільна справа за позовом Державного вищого навчального закладу «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди» до [PERSON] про стягнення суми боргу цільового пільгового кредиту у сумі 5 498, 40 грн. В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 12.08.2007р. укладено договір №123 між ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди» та [PERSON] про надання освітніх послуг строком 4 роки, вартістю 4740, 00 грн. на рік. Відповідно до умов договору позивач взяв на себе зобов`язання зарахувати відповідача до складу студентів та надавати послуги з надання освітніх послуг. Згідно наказу № 327 від 30.06.2011р. відповідач був відрахований з числа студентів у зв`язку із закінченням навчання в університеті. Відповідач свої зобов`язання не виконав у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 5 498, 40 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, у позовній заяві вказав, що просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 12.08.2007р. укладено договір №123 між ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди» та [PERSON] про надання освітніх послуг відповідно до якого плата за період навчання відповідача з 01.09.2007р. по 30.06.2011р. становить 18960, 00 грн., тобто сума за рік 4 740,00 грн. за рік. Встановлено, що між позивачем та відповідачем 18.02.2008 р. укладено угоду про надання цільового пільгового кредиту для здобуття вищої освіти. Відповідач отримав кошти від позивача, що підтверджується видатковим касовим ордером №68 від 14.12.2007р. на суму 2 370, 00 грн., видатковим касовим ордером №105 від 17.12.2007р. на суму 4 740, 00 грн., видатковим касовим ордером №94 від 25.12.2008р. на суму 2 370, 00 грн., видатковим касовим ордером №174 від 16.12.2010р., що всього становить 18 960, 00 грн. В порушення вимог п.3.1. Договору відповідач сплатив 26.10.2012р. заборгованість у розмірі 1832, 80 грн. та 25.11.2013р. - 1 832,80 грн. Згідно п.4.2. Угоди позивач має право стягнути з відповідача в судовому порядку стягнути наданий кредит та відсотки за користування у випадку не виконання зобов`язань за договором. За період з 2016р. по 2018р. відсотки за користування кредитом становлять 5 498, 40 грн. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1055 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частина 1 ст.76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи, вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача доведені та обгрунтовані у повному обсязі, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1912, 00 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved