Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

25.02.2014 року позивач звернувся до суду та просив ухвалити рішення, яким визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №027986, виданий 02.07.2004 року Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області на ім`я [PERSON], на земельну ділянку площею 0,220 га, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер ділянки 5121084200:02:003:0032. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області позивачу було передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства площею 0,0256 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], 47. 15.05.2012 року позивач замовив виготовлення технічної документації її землеустрою щодо складання документів. Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було проведено всі необхідні роботи по складанню технічної документації, однак державні акти не були видані через те, що межі суміжних приватизованих ділянок не співпадають з межами фактичного землекористування. Комісією Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області при проведенні обстеження земельних ділянок в [ADDRESS] (номери від 47 до 63 включно) було виявлено невідповідність меж і розмірів, відображених у правовстановлюючих документах та фактичного землекористування власників приватизованих земельних ділянок. На виконання зазначеного акту Нерубайської сільської ради, позивач звернувся до ФОП [PERSON] з проханням переробити технічну документацію із землеустрою, однак після перевірки обмінного файлу, державним кадастровим реєстратором управління Держземагенства у Біляївському районі було повідомлено, що не можливо видати відокремлений державний акт, так як земельний кадастр видав інформацію про накладку земельних ділянок на раніше внесені земельні ділянки сусідки [PERSON] Після цього позивач замовив кадастрову зйомку всієї проблемної ділянки по [ADDRESS] від №47 до №63, з якої стало зрозуміло, що збій в кадастровій реєстрації стався через власницю земельної ділянки №57 [PERSON], так як у неї фактична міра по фасаду земельної ділянки становить 16,58 м., а в правовстановлюючих документах на земельну ділянку 25,89 м. У зв'язку з такими невідповідностями фактичного землекористування та даними правовстановлюючих документів стався збій і у всіх інших землевласників. Позивач звернувся до [PERSON] з проханням привести свої правовстановлюючі документи на земельну ділянку у відповідність з фактичним землекористуванням, однак вона відмовилась. У зв'язку з відмовою [PERSON] привести у відповідність свої правовстановлюючі документи на земельну ділянку, позивач був змушений звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив суд задовольнити його в повному обсязі. Представники відповідачки у судовому засіданні заперечували проти позову та просили відмовити в його задоволенні, при цьому посилаючись на письмові заперечення (а.с.22-23). Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він межує з [PERSON] з одного боку та з [PERSON] з іншого боку, його земельна ділянка приватизована, при оформленні документів йому нічого не казали про невідповідність меж і розмірів його земельної ділянки, все відповідало закону, що підтвердили геодезисти при встановленні його меж в натурі. Заслухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, згідно до витягу з рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 14.09.2010 року №1282-V, [PERSON] було передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) площею 0,25 га та ведення особистого селянського господарства площею 0,0256 га, розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до акту обстеження земельних ділянок в [ADDRESS] по 63 включно, рекомендовано всім власникам земельних ділянок по [ADDRESS] номери від 47 по 63, звернутися до проектних організацій, які виконували роботи по видачі правовстановлюючих документів на землю, виконати відповідні роботи щодо видачі державних актів, відповідаючи фактичним розмірам земельних ділянок (а.с.4). Згідно протоколу перевірки обмінного файлу до технічної документації із землеустрою розробленої ФОП [PERSON], встановлена накладка земельних ділянок на раніше внесені земельні ділянки [PERSON] (а.с.18). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №027986, виданого 02.07.2004 року Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області (а.с.5-8), [PERSON], належить земельна ділянка площею 0,220 га, надана для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою (державного акту), та його державної реєстрації, а ч. 3 вказаної статті встановлено, що приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить розпорядження землями територіальних громад, в тому числі і передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян відповідно до цього Кодексу (п. а, б). Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. На підставі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що 04.03.2013 року державним кадастровим реєстратором Держземагенства у Біляївському районі Одеської області йому було повідомлено, що неможливо видати державний акт стосовно його земельних ділянок, так як мається накладка меж на земельні ділянки - [PERSON], що підтверджується протоколом перевірки обмінного файлу від 04.03.2013 року (а.с.18), але суду не було надано позивачем доказів щодо невідповідності земельної ділянки [PERSON] Крім того, надані позивачем до суду копії документів не свідчать про те, що були встановленні межі його ділянки. З наданого витягу з рішення №1282-V від 14.09.2010 року вбачається тільки те, що позивачу передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельну ділянку площею 0,0256 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Суд не може погодитись з доводами позивача про те, що відповідно до кадастрової зйомки всієї проблемної ділянки по [ADDRESS] від №47 до №63, виникла накладка земельних ділянок саме через земельну ділянку [PERSON], так як при отриманні державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON] узгоджувала межі земельної ділянки з суміжними власниками і землекористувачами [PERSON] та [PERSON] та межі ділянки закріплені межовими знаками, всі присутні були ознайомлені з ними, ніяких заперечень заявлено не було (а.с.26-27), що також підтвердив свідок [PERSON] Крім того, кадастрова зйомка зроблена станом на 2009 рік, що не відповідає дійсності 2014 року ( часу коли позивач звернувся до суду). Навіть з наданої суду кадастрової зйомки (а.с.10) вбачається, що земельна ділянка [PERSON] знаходиться всередині між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] та ніяк не межує з земельною ділянкою позивача. Суд погоджується з доводами представника відповідача у судовому засіданні про те, що якщо існує невідповідність меж і розмірів, відображених у правовстановлюючих документах та фактичного землекористування власників приватизованих земельних ділянок та є збій в кадастровій реєстрації, то потрібно починати усувати невідповідність вказаного збою спочатку, а не з середини. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Таким чином, суду не було доведено з боку позивача що безпосередньо земельна ділянка відповідачки перешкоджає йому у реалізації його права власності на його земельну ділянку. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed