Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

26.12.2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №126, посилаючись на те, що з сторони разом не мешкають, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Фактичне припинення шлюбних відносин сталось внаслідок погіршення відносин між ними, через різні погляди на життя внаслідок чого постійно виникали сварки, подружню зраду чоловіка. Вважаючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, в продовженні формальних шлюбних відносинах немає сенсу, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглядати за його відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , 08.09.2007 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №126. (а. с. 5). Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . (а. с. 11). Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). З матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, позивач стверджує у заяві, що сторони фактично не проживають разом, сімейно-шлюбні відносини припинені, сім`я існує формально, відповідач не заперечує проти задоволення позову, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що спору між сторонами про спільне майно та місце проживання малолітнього сина немає, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання позивача на задоволенні позову та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Витрати по сплаті судового збору позивач взяла на свій рахунок.

Outcome: approved