Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

24.11.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2010 року по теперішній час. Від шлюбу з відповідачем є малолітня донька [PERSON] [INFO]. З відповідачем припинила подружні стосунки ще у березні місяці 2016 року, коли той повернувся із закордонного відрядження. У нього стали різко проявлятися ознаки психічного розладу. Він помітно погіршив своє відношення не тільки до мене та нашої дитини, а й до інших своїх родичів. У травні місяці він на території Кам'янсько - Дніпровського району Запорізької області вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121 та ч. 2 ст. 121 КК України. Енергодарський міський суд Запорізької області своєю ухвалою від 5 жовтня 2016 року, врахувавши висновок судово-психіатричного експерта № 166 від 18.08.2016 року про те, що підозрюваний [PERSON] в період інкримінованих йому діянь і у теперішній час страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїчної шизофренії та не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, змінив йому запобіжний захід з тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом» МОЗ України, яка розташована за адресою: 49006, м. Дніпропетровськ Червоногвардійський район, вул. Чичеріна, буд. 84, на строк до 02.12.2016 р. Позивачка стверджує, що розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, тому просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, оскільки до нього згідно ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 03.11.2016 року застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню з суворим наглядом. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 22.06.2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 22.06.2010 року зроблено відповідний актовий запис № 29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). 10.10.2013 року у сторін народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 448777 від 22.10.2013 року (а.с. 5). Сторони проживають окремо, що підтверджується довідкою з місця проживання, згідно якої позивач проживає за адресою: [INFO] (а.с. 6). Згідно ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 03.11.2016 року щодо відповідача застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню з суворим наглядом за вчинення суспільно-небезпечного діяння,передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки вчинив вказане діяння в стані неосудності. Рішення про визнання відповідача недієздатним не приймалось. При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст.\~21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.\~110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.\~112 СК\~України визначає, що Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається,\~\~тому позов слід задовольнити. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved