Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

24 грудня 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до Павлоградської міської ради про визнання за ним права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що квартира [ADDRESS] була придбана в період шлюбу його батьками [PERSON] та [PERSON] , після розірвання шлюбу рішенням суду квартира була поділена, за кожним з батьків було визнано право власності на 1/2 частку квартири. Постановою державного виконавця 1/2 частка зазначеної квартири, яка належала його батькові, була передана його матері в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів. Таким чином його матір стала одноосібним власником квартири, однак не здійснила належної реєстрації свого права власності. Пізніше його батько був визнаний безвісно відсутнім і до теперішнього часу місце його перебування невідоме. [INFO] його матір померла, спадщину прийняли двоє спадкоємців за законом позивач та [PERSON] . У березні 2019 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку квартири [ADDRESS] і отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Представник позивача зазначив, що оскільки 1/2 частка квартири [ADDRESS] була передана матері позивача в рахунок заборгованості по сплаті аліментів і фактично перейшла у її власність, позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері, наявні підстави для визнання за ним права власності за зазначену частку квартири в порядку спадкування. Від представника відповідача Павлоградської міської ради надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, за змістом цієї заяви представник відповідача не заперечує проти задоволення позову (а.с.47). Треті особи [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились. З доданих до позовної заяви матеріалів видно, що 13 жовтня 1998 року на Павлоградській товарній біржі був укладений договір № 10/19-НД, відповідно до якого [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] (а.с.6). З тексту заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2007 року, яке набрало законної сили 05 липня 2007 року, видно, що квартира [ADDRESS] була придбана в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] , 11 жовтня 2006 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області договір купівлі-продажу цієї квартири був визнаний дійсним. За [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частку цієї квартири (а.с.9). Згідно з інформацією КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 13 жовтня 1998 року право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 13 жовтня 1998 року Павлоградською товарною біржею за реєстраційним номером 10/19-НД. На підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду від 25 червня 2007 року право власності на 1/2 частку зазначеної квартири було зареєстровано за [PERSON] . [PERSON] не звертався до КП Павлоградське МБТІ для перереєстрації договору купівлі-продажу на 1/2 частку квартири (а.с.49). За даними Реєстру прав власності на нерухоме майно, на теперішній час право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 10/19-НД, зареєстрованого 13 жовтня 1998 року Павлоградською товарною біржею. Постановою державного виконавця ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції Кошеваровою О.А. від 05 листопада 2009 року при примусовому виконанні виконавчого листа № АЕ-50 від 06 лютого 2001 року, виданого Павлоградським міським судом про стягнення аліментів зі [PERSON] на користь [PERSON] , було передано 1/2 частку однокімнатної квартири [ADDRESS] , вартість якої становить 24\~053 грн, стягувачу [PERSON] в рахунок погашення боргу в сумі 23\~448 грн по виконавчому листу № АЕ-50 від 06 лютого 2001 року (а.с.11). Нерухоме майно, а саме 1/2 частка квартири [ADDRESS] була передана [PERSON] на підставі статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на 05 листопада 2009 року. Про передачу майна державним виконавцем було складено акт та винесено відповідну постанову, ці документи є підставою для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно. Однак [PERSON] не було здійснено державної реєстрації права власності на передану їй 1/2 частку квартири. Відповідно до положень Цивільного кодексу України, в редакції, чинній на день передачі [PERSON] частки квартири, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягали державній реєстрації (ч.1 ст.182 ЦК України). Право власності у набувача нерухомого майна виникало з моменту державної реєстрації такого права (ст.334 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Оскільки за життя спадкодавець [PERSON] не зареєструвала своє право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , відповідно до діючого на той час законодавства вона не набула права власності на зазначене нерухоме майно. Тому 1/2 частка квартири [ADDRESS] не входить до складу спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , і відсутні підстави для визнання права власності на це майно за позивачем в порядку спадкування. Відповідно до п.3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, у тому числі строк апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Outcome: dismissed