Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

25 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо транспортної пригоди та просить ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 3\~020,56 грн.; вартість проведених експертних досліджень у розмірі 885,60 грн.; моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.; суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що 2 грудня 2014 року о 17-00 годин [PERSON] керуючи автомобілем «Опель Віваро», державний номер [NUMBER], по вул. Пермська, 27 в м Харкові, не вжив всіх заходів, щоб допустити самовільного руху транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення з нерухомим автомобілем «ВАЗ 2101», державний номер [NUMBER], транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.01.2015 року відповідача [PERSON] було визнано у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за вищезазначене адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. на користь держави. Суд своєю постановою вважав доведеною наявність в діянні [PERSON] складу адміністративного правопорушення, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. У судовому засіданні [PERSON] визнав свою вину у тому, що не вжив всіх заходів, щоб не допустити самовільного руху автомобіля. У результаті вищезазначеного ДТП позивачу було завдано матеріальну і моральну шкоду. У звязку з тим, що автомобілю позивача, що знаходиться у його власності, було спричинено матеріальних збитків, позивач вимушений був звернутися до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса для проведення автотоварознавчої експертизи. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1089 від 17.02.2015 року розмір матеріальних збитків, що спричинені йому, як власнику автомобіля [NUMBER], внаслідок ДТП 02.12.2014 року, складає 3\~020,56 грн. Витрати на проведення експертизи склали 885,60 грн. Сума загального відшкодування збитків складає: 3\~020,56 + 885,60 = 3\~906,16 грн. Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач [PERSON], як власник джерела підвищеної небезпеки автомобіля Опель Віваро, державний номер [NUMBER], як особа винна у ДТП, має відшкодувати йому витрати, які він мусить зробити для відновлювання первинного стану свого автомобіля ВАЗ 2101, державний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок дій відповідача, тобто витрати на його повний ремонт та вартість експертного дослідження у сумі 3\~906,16 грн. Також позивач вважає, що діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає у психічних переживаннях, які він переніс у звязку із пошкодженням його транспортного засобу, порушенням звичного стану життя у звязку із відсутністю автомобіля протягом періоду, коли внаслідок його пошкоджень, ним неможливо було користуватися. У першу чергу, моральна шкода полягає в порушенні його права власності, зокрема того, що внаслідок пошкодження транспортного засобу він зазнав не мало переживань та страждань з приводу того, що особа, відповідальна за збитки ([PERSON]П.) не поновлює його порушене право та не сплачує в добровільному порядку завдану шкоду. Хвилювання та думки про те, як відновити свій транспортний засіб, тримали його у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сімї та на роботі. Також, фактично втративши можливість вільно користуватись своїм транспортним засобом, він змушений витрачати значний час для пересування громадським транспортом на роботу та по робочих справах, а також змінив свій звичний робочий день, оскільки витрачав не мало часу на поїздки до оцінювачів, органів судової влади та державної автомобільної інспекції з метою визначення вартості відновлюваних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сімю та роботу. Позивач зазначив, що вказані вище обставини спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання для нього. Розмір моральної шкоди він оцінює у 2 000 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та надав пояснення відповідні вищенаведеному. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить довідковий лист /а.с.27/. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 2 грудня 2014 року о 17-00 годин відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «Опель Віваро», державний номер [NUMBER], по вул. Пермська, 27 в м Харкові, не вжив всіх заходів, щоб допустити самовільного руху транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення з нерухомим автомобілем «ВАЗ 2101», державний номер [NUMBER], транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.01.2015 року відповідача [PERSON] було визнано у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за вищезазначене адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. на користь держави. Суд своєю постановою вважав доведеною наявність в діянні [PERSON] складу адміністративного правопорушення, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. У судовому засіданні [PERSON] визнав свою вину у тому, що не вжив всіх заходів, щоб не допустити самовільного руху автомобіля (а.с.5) Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні ДТП, що мало місце 02.12.2014 року встановлена постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.01.2015 року, а тому доказуванню не підлягає. Відповідно до вказаної вище постанови дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п. 15.12 ПДР України й, з технічної точки зору, знаходилися у причинному звязку з виникненням даної ДТП. Відповідно до ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу . У результаті вищезазначеного ДТП позивачу було завдано матеріальну шкоду, яка підтверджується документально. У звязку з тим, що автомобілю позивача, що знаходиться у його власності, було спричинено матеріальних збитків, позивач вимушений був звернутися до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса для проведення автотоварознавчої експертизи. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1089 від 17.02.2015 року розмір матеріальних збитків, що спричинені йому, як власнику автомобіля [NUMBER], внаслідок ДТП 02.12.2014 року, складає 3\~020,56 грн. (а.с.6-12). Витрати на проведення експертизи склали 885,60 грн. (а.с.6). Таким чином, сума загального відшкодування збитків складає: 3\~020,56 + 885,60 = 3\~906,16 грн. Відповідно до п. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року, особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі / право власності, інше речове права, договір підряду, оренди, позички тощо/ володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином позивачу, який володіє автомобілем [NUMBER] на праві власності, відповідачем було завдано матеріальної шкоди у розмірі 3\~906,16 грн., що підтверджується документально. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В обґрунтування позову про стягнення моральної шкоди позивач посилається на те, що моральна шкода полягає у психічних переживаннях, які він переніс у звязку із пошкодженням його транспортного засобу, порушенням звичного стану життя у звязку із відсутністю автомобіля протягом періоду, коли внаслідок його пошкоджень, ним неможливо було користуватися. Моральна шкода полягає в порушенні його права власності, зокрема того, що внаслідок пошкодження транспортного засобу він зазнав не мало переживань та страждань з приводу того, що особа, відповідальна за збитки ([PERSON]П.) не поновлює його порушене право та не сплачує в добровільному порядку завдану шкоду. Хвилювання та думки про те, як відновити свій транспортний засіб, тримали його у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сімї та на роботі. Також, фактично втративши можливість вільно користуватись своїм транспортним засобом, позивач змушений витрачати значний час для пересування громадським транспортом на роботу та по робочих справах, а також змінив свій звичний робочий день, оскільки витрачав не мало часу на поїздки до оцінювачів, органів судової влади та державної автомобільної інспекції з метою визначення вартості відновлюваних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сімю та роботу. Позивач зазначив, що вказані вище обставини спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання для нього. Розмір моральної шкоди він оцінює у 2 000 грн. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження інших вимог або заперечень. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, розмір грошового відшкодування моральної шкоди судом визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. На думку суду позивачем доведено, що діями відповідача йому була завдана моральна шкода, однак суд вважає, що розмір моральної шкоди , яку просить стягнути позивач завищена, а тому стягненню на відшкодування моральної шкоди підлягає 800 грн. . Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн., який ним був сплачений, у звязку зі зверненням до суду з даним позовом та підтверджується документально. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved