Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

25.06.2018 до суду звернулася [PERSON] до [PERSON], Миколаївської селищної ради Петриківського району, третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла 15.06.2004, терміном один місяць. Свої позовні вимоги\~ обґрунтовує тим, що [PERSON] являється їй рідною бабусею. 15 червня 2004 року бабуся померла, на момент смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з: житлового будинку в цілому, що розташований за адресою: вул. Центральна, буд. 138, в смт Миколаївка Петриківського району Дніпропетровської області, право власності набуте на підставі Свідоцтва про право власності на жилий будинок, видане 12.04.1976 року Виконкомом Миколаївської селищної Ради депутатів трудящих; з земельної ділянки, розташованої на території Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, розміром 6, 3868 га, передана для товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП; з земельної ділянки, що розташована за адресою: смт Миколаївка, вул. Леніна, 138, розміром 0,4739 га, передана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 061069. При житті [PERSON] залишила заповіт від 26.01.2000 року, посвідчений секретарем виконкому Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 04. Відповідно до якого, все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті на що за законом вона матиме право заповіла [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Один із спадкоємців [PERSON], її дядько13.06.2006 помер. З заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, після померлої [PERSON], за час свого життя не звертався. Спадкоємцями до вказаного заповіту є вона [PERSON] (відповідно до свідоцтва про шлюб змінила прізвище на Франчук) та її рідна сестра [PERSON], відповідач у справі. 01.06.2018 вона звернулася до Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу їй Свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно померлої 15.06.2004 [PERSON] Однак державний нотаріус [PERSON] відмовила у вчиненні нотаріальної дії з підстав того, що заява про прийняття спадщини у визначений законом строк до нотаріальної контори не подавалась. Відповідач [PERSON] також пропустила строк прийняття спадщини, однак на спадкове майно, що залишилося після померлої бабусі [PERSON] не претендує. Мотивувала пропуск строку для прийняття спадщини\~\~з поважної причини, а саме, те, що на її утриманні знаходилася мати [PERSON] інвалід ІІІ групи, яка мала тяжкий та невиліковний діагноз «Сахарний діабет». Вона постійно потребувала стороннього догляду та тривалого лікування, всі заощадження які вона мала витрачалися лише на лікування матері, а тому звернулася до нотаріальної контори, лише після смерті своєї матері. 26.06.2018 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. 19.07.2018 ухвалою суду у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON], яка є рідною сестрою позивача, яка не претендує на спадщину після бабусі [PERSON] Ухвалою суду від 23.08.2018 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлений позов з наведених у ньому підстав та просили його задовольнити у повному обсязі. Також позивач надала пояснення, в яких розповіла суду, що дійсно пропустила строк для прийняття спадщини, через те, що спочатку вона поховала свою бабусю, потім свого дядька, весь цей час на її утриманні знаходилася її мати [PERSON], яка постійно потребувала стороннього догляду та тривалого лікування, всі заощадження які вона мала витрачалися лише на лікування матері, а тому звернутися до нотаріальної контори, не мала можливості, звернулася лише після смерті своєї матері. Відповідач Миколаївська селищна рада Петриківського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву від 11.09.2018, про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Не заперечує проти прийняття [PERSON] спадщини за заповітом. Зокрема, не заперечує про прийняття спадщини [PERSON] й депутат по округу № 6 Миколаївської селищної ради [PERSON] (а.с. 66). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надіслала засобами електронного зв'язку заяву, в якій відмовляється від спадкового майна належного їй за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла 15.06.2004 на користь позивача [PERSON] (а.с.55). Представник третьої особи: Петриківська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.37). Третя особа [PERSON] у підготовчому судовому засіданні підтвердила факти вказані позивачем, в подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.46). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили надані покази [PERSON], яка дійсно поховала свою бабусю, потім свого дядька, весь цей час на її утриманні знаходилася мати [PERSON], яка тяжко хворіла, була діабетиком, всі кошти витрачалися на її лікування, позивач мала скрутне матеріальне становище, за таких обставин пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, обєктивно проаналізувавши надані докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Згідно ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справ. Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених Позивачем вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст.76-81 ЦПК України). [PERSON] встановлено, що 15.06.2004 померла [PERSON] (бабуся Позивача), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ № 562322, видане 15.06.2004 (а.с. 13). За життя [PERSON] залишила заповіт, згідно якого, все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті на що за законом вона матиме право заповідає [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Заповіт посвідчено 26.01.2000 секретарем виконкому Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 04 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається: - з житлового будинку в цілому, що розташований за адресою: вул. Центральна (до перейменування Леніна), буд. 138 в смт Миколаївка Петриківського району Дніпропетровської області, що належав померлій на підставі Свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданим 12.04.1976 року Виконкомом Миколаївської селищної Ради депутатів трудящих. Право власності зареєстровано «Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації» 12.04.1976 року, за реєстровим № 324 (а.с.15); - з земельної ділянки, розташованої на території Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, розміром 6, 3868 га, переданої для товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданого 19.05.1999 Миколаївською селищною Радою народних депутатів (а.с. 16); - з земельної ділянки, розташованої за адресою: смт Миколаївка, вул. Леніна, 138, розміром 0,4739 га, передана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 061069, виданого 01.06.2001 Миколаївською селищною Радою народних депутатів (а.с. 17); Прізвище позивача\~у вищезазначеному заповіті значиться «Мельник», проте остання змінила 20.03.2009 його на «Франчук» у звязку з укладенням шлюбу з [PERSON], актовий запис № 112, що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 132841 (а.с. 14). Крім Позивача, спадкоємцями відповідно до заповіту є: [PERSON], [PERSON]. При цьому, як встановлено судом 13.08.2006 [PERSON] (рідний дядько Позивача) - помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ № 095505, видане 14.08.2006 (а.с. 22). Дітей чи близьких родичів, які б претендували на частку його спадщини померлий не мав. Інший спадкоємець, відповідач у справі [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) Г.М. відповідно до поданої заяви від 16.08.2018 відмовляється від спадкового майна належного їй за заповітом, після смерті [PERSON] на користь позивача [PERSON] (а.с.55). Спадщина ніким не прийнята. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. Зазначене узгоджується з листом Петриківської державної нотаріальної контори ''щодо надання інформації'' від 27.06.2018, з якого вбачається, що на майно [PERSON], померлої 15.06.2004, заведена спадкова справа № 110/2018 за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від [PERSON] Інших заяв не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видаволось (а.с.38). Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 01.06.2018 Позивач звернулася до\~ Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про видачу їй Свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно померлої 15.06.2004 [PERSON], але отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії через не подання заяви про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця (а.с.11). В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як доказ того, що Позивач є єдиним спадкоємцем, після померлої [PERSON] до матеріалів справи долучено довідку видану виконкомом Миколаївської селищної ради Петриківського району від 07.06.2018, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно фактично прийняла спадщину після померлої [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], шляхом взяття речей померлої. З дня смерті останньої і по теперішній час [PERSON] проживає за адресою спадкодавця (а.с.24). Відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Постановою Пленуму Верховного [PERSON] України за №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.24) розяснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому суд враховує, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Спадщина ніким не прийнята. Разом з тим, судом встановлено причину пропуску того, що Позивач не подав своєчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а саме те, що на утриманні Позивача знаходилася мати [PERSON] інвалід ІІІ групи, яка мала тяжке захворювання. Остання потребувала стороннього догляду та тривалого лікування, які надавала їй донька [PERSON] Після смерті спадкодавця, стан матері позивача погіршився, що вимагало періодичного обстеження та лікування, всі заощадження витрачалися на лікування матері, коштів зовсім не вистачало, а тому позивач звернулася до нотаріальної контори, лише після смерті своєї матері. Вказані обставини підтверджено наступними письмовими доказами: - копію посвідчення № 193356/40 виданого 01.01.1999 Дніпровським районним відділом соціального захисту населення, з якого вбачається, що [PERSON] (мати позивача) дійсно являється інвалідом ІІІ групи (а.с.23); - довідку, видану 07.06.2018 сімейним лікарем [PERSON] КЗ ОЗ КМР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1», відповідно до якої [PERSON] (мати позивача) з 1982 року знаходилась на диспансерному обліку в КЗОЗ ЦПМСД № 1 з тяжкими захворюваннями та потребувала постійного догляду та лікування (а.с.25). - копію свідоцтва про смерть 12.07.2017 [PERSON], серії І-КИ № 756031, виданого 18.07.2017 (а.с.21). Зокрема, вказані обставини підтверджені у своїй сукупності як матеріалами справи так і показами свідків [PERSON], [PERSON], допитаних у судовому засіданні. Зазначені причини пропуску строку є поважними, оскільки вони пов'язані з об'єктивними труднощами для спадкоємця для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору. \~Жодних доказів на спростування доводів Позивача, матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Враховуючи встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень\~ст. 76 ЦПК України\~докази в їх сукупності, оскільки Позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважною, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. На підставі представлених доказів, суд\~переконався в тому, що на час відкриття спадщини на утриманні Позивача знаходилась тяжко хвора мати, яка потребувала постійного догляду та лікування, у зв'язку з чим вона не мала можливості вчасно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Оскільки Позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд з метою забезпечення права на спадщину спадкоємця, виходячи також із принципів розумності та справедливості, дійшов висновку що можливо надати\~ додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved