overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

24 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що з 23 липня 2005 року по 02 лютого 2011 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони мешкають окремо, дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. З січня 2015 року відповідач не надає [PERSON] матеріальну допомогу, та як не працює. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісяця. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила суду, що після розірвання шлюбу вона разом з дитиною мешкають окремо від відповідача, в квартирі [ADDRESS]. Відповідач не цікавиться життям дитини, з січня 2015 року він не надає їй матеріальної допомоги. Малолітня дитина знаходиться та її повному матеріальному забезпеченні. [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України, для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином - судовою повісткою, про що у матеріалах справи є поштове повідомлення. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд встановив, що позивач та відповідач з 23 липня 2005 року по 02 лютого 2011року перебували в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Малолітня дитина проживає з позивачем. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини у розмірі, передбаченому законом, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує матеріальне становище і стан здоров'я відповідача, відсутність у нього на утриманні непрацездатних батьків і неповнолітніх дітей, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

24 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 грудня 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1300. Від даного шлюбу сторони мають дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати та залишити після розлучення прізвище «Тарасенко», пояснила, що в наданий судом строк для примирення ніяких змін в шлюбно-сімейних відносинах між нею та відповідачем не відбулося, вони остаточно припинили відносини в травні 2015 року і не поновлювали їх. Відповідач визнав позов, не заперечував проти розірвання шлюбу, також пояснив, що шлюбно-сімейні відносини сторони припинили у травні 2015 року, і наданий судом строк для примирення нічого не змінив у відносинах між ними. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-КИ № 096213 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). З пояснення сторін та матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили з травня 2015 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в наданий судом строк для примирення сторони не поновили шлюбно-сімейні відносини, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

24 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22.01.1994 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом ЗАГСу м. Красноармійська, Донецької області, актовий запис № 25 з відповідачем по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2011 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Відповідач засуджений вироком суду від 31.07.2013 року до чотирьох років позбавлення волі. На теперішній час відповідач відбуває покарання в Єнакієвській ВК-52. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON]. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідач відбуває покарання в Єнакієвській ВК-52, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 22 січня 1994 року зареєстрували шлюб Відділом ЗАГСу м. Красноармійська, Донецької області, актовий запис № 25 (а.с.6). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2011 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Відповідач засуджений вироком суду від 31.07.2013 року до чотирьох років позбавлення волі. На теперішній час відповідач відбуває покарання в Єнакієвській ВК-52 (а.с. 7). Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки позивачка не бажає в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON]. Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

24 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, трьох процентів річних, індексу інфляції, пені та моральної шкоди, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 18 квітня 2013 року позивачзамовила виконання робіт по виготовленню та встановленню надмогильних памятників із граніту у відповідача. 18 травня 2013 року позивач сплатила відповідачу завдаток за виготовлення одного гранітного памятника на загальну суму 10\~000,00 грн., 07 серпня 2013 року - завдаток за виготовлення другого гранітного пам'ятника на загальну суму 8\~000,00 грн. Відповідач зобов'язався виконати роботу до жовтня 2013 року, проте до цього строку роботи не були виконані. 08 лютого 2014 року відповідач надав позивачу розписку, згідно якої зобов'язався виконати роботи до 30.03.2014 року, а у разі невиконання повернути кошти. [PERSON] станом на теперішній час роботи не виконані, а сплачені кошти відповідач повертати відмовляється. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача 18\~000,00 грн. боргу згідно розписки від 08.02.2014 року, три проценти річних у сумі 578,47 грн., втрати від інфляції у сумі 8\~244,56 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань у сумі 5\~466,57 грн. та у відшкодування моральної шкоди 3\~000,00 грн. До суду позивач не прибула, проте надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місто слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

24 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів шляхом повернення банківського вкладу (депозиту). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 13 січня 2015 року був внесений депозит у сумі 70 000,00 доларів США згідно договору від 13 січня 2015 року строком на 1 місяць. 13.02.2015 року між позивачем та відповідачем був переукладений договір. Внесення коштів підтверджується меморіальним валютним ордером № 18008 від 13.02.2015 року. Згідно п. 1.1 укладеного договору, даний договір є строковим із автоматичною пролонгацією кожних сім днів. 18.03.2015 року позивач написала заяву про повернення банківського вкладу у сумі 70 000,00 доларів США. Станом на день подання позову відповідач не повернув банківський вклад у сумі 70 000,00 доларів США. У звязку з несвоєчасним поверненням вкладу позивач також просить стягнути 3 % річних за час прострочення з 20 березня 2015 року по 23 квітня 2015 року у сумі 195,61 доларів США. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вклад у сумі 70 000,00 доларів США, 3 % річних у сумі 195,61 доларів США, усього на загальну суму 70 195,61 доларів США, що еквівалентно 1\~582\~209,05 грн. Позивач у судове засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала щодо винесення заочного судового рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

24 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 24 березня 2006 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області. Від шлюбу дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені з 2010 року через відсутність взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Майнового спору вони не мають. Просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №036600, виданого 24 березня 2006 року виконкомом Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області [PERSON] [PERSON] [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 04, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище позивачу залишити без змін «Нікуліна». Відповідно статті 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

24 квітня 2015 року позивач звернувся із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 березня 1977 року. Разом з цим зазначає, що подружнє життя між сторонами не склалось, приблизно з 2007-2008 не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з викладених у ньому підстав та просив розірвати шлюб, разом з тим, у зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача, наполягав на ухваленні заочного рішення. Відповідач, повідомлена належним чином, в судове засідання 11.04.2016 з розгляду справи не з'явилась. 11.04.2016 на електронну адресу суду направила клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із хворобою. За таких обставин, у зв'язку з повторною неявкою відповідача, повідомленого належним чином, суд, заслухавши думку представника позивача, на підставі ч.4 ст.169, ст.ст.225-226 ЦПК України визнав можливим заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 26 березня 1977 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 19. Після реєстрації шлюбу відповідач взяла прізвище позивача [PERSON]. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, позивач бажає розірвати шлюб, який фактично розпався, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, позивачем позов не відкликано. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

24 квітня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня звернення до суду з позовом. Сторони до суду не з'явились, але до початку розгляду справи до канцелярії суду подали заяви в яких просили провести розгляд справи за їх відсутності при цьому позивач позов підтримала, а відповідач проти задоволення позову не заперечував. Ухвалою суду від 29.05.2015 року позов в частині розірвання шлюбу залишено без розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21.06.2005 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньок - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]), та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]), які мешкають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги проживання дітей сторін разом з матір'ю, перебування на її утриманні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

24 квітня2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 30.09.1979 року, який зареєстрований Вербовецькою сільською радою Мурованокуриловецького району. Від даного шлюбу у подружжя дітей немає, проте відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах РАЦСу. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила провести розгляд справи без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.09.1979 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії № [NUMBER] Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим оскільки позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач в судові засідання не з'являється, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

24 квітня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила про розірвання шлюбу з [PERSON], що його було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області 21 червня 2008 року за актовим записом № 123. Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Після розірвання шлюбу її прізвище просила залишити - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Згідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 21 червня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 123. З лютого 2015 року вони припинили подружні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю. Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved