Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

24.07.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , який був батьком позивача. В наслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на випадок смерті заповіту не залишив. Позивач у встановлені строки подав заяву про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими будівлями. Крім нього подала заяву на прийняття спадщини і відповідачка - дочка спадкодавця, але вона теж не отримала свідоцтва по тій же причині. Позивач просив визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з господарськими будівлями: гаражу, частини веранди до літньої кухні, погребу під нею, оглядової ями в гаражі, туалету «В», частину дворового газопроводу. Ухвалою суду від 03.08.2020 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с.41). В підготовче судове засідання позивач не з`явився, направив заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність (а.с. 62). Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася. Направила на адресу суду заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відзив на позовну заяву не направила (а.с. 45). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування підготовчого судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.27). Позивач [PERSON] є сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.26). В Першій миргородській державній нотаріальній конторі відкрито 25.02.2013 спадкову справу №51/14 на майно померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи заяву про прийняття спадщини за законом подав його син [PERSON] та його дочка [PERSON] . Відтак, [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями першої черги за законом (а.с. 46-58). До складу спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , входить 1/2 частина житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] з господарськими будівлями: гаражу, частини веранди до літньої кухні, погребу під нею, оглядової ями в гаражі, туалету «В», частину дворового газопроводу. Це майно належить спадкодавцю на підставі рішення Миргородського міського суду Полтавської області від 02 жовтня 2003 року (а.с.18-20). Рішення ухвалено по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ майна набутого в період шлюбу. Рішення набрало законної сили 03.11.2003. Інша 1/2 частина будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на будинок та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.34,35). 11.07.2001, спадкодавець [PERSON] розірвав шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.28). У видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння Перша миргородська державна нотаріальна контора відмовила позивачу, в зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно відсутні (а.с. 33). Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995 року судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визнання права власності на майно. Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлям підтверджений, а тому зазначена частина будинку з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті останнього. Позивач є спадкоємцем за законом майна, яке належало померлому та вчинив дії по прийняттю спадщини, тому він набув право на це майно в порядку спадкування. Це право відповідачем визнається та не оспорюється. Згідно з положенням ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки право позивача на оформлення його спадкових прав на частину житлового будинку померлого порушено, то воно підлягає судовому захисту. Позовні вимоги позивача не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно з ч.1 ст. 141 та ч.1 ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 848 грн. Пред`явлений позов задоволено. Враховуючи, що до розгляду справи судом по суті надійшла заява від відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, що становить 424 грн. З [PERSON] стягнути на користь [PERSON] 50 відсотків сплаченого ним судового збору, що становить 424 грн.

Outcome: approved