Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

26 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вони з [PERSON] з 20.10.2007 року по 05.08.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Зазначає, що вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.08.2011 року було розірвано шлюб, дитина проживає з позивачкою. Оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча за законом зобов'язаний приймати участь в утриманні дитини, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позов у повному обсязі, пояснила, що відповідач офіційно працює, має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку, подала заперечення на відзив (а.с.58-59). Такий розмір аліментів позивач обґрунтовує тим, що дитині необхідно навчатися, відвідувати розвиваючі гуртки, дитина періодично хворіє, потребує платного медичного обстеження та лікування (стоматолог, ортопед, невропатолог, психотерапевт). Позивач вказує, що дитині встановлено діагноз «невроз навязливих рухів», лікування кого потребує відвідування дитячого психолога та медикаментозної терапії. В судовому засіданні відповідач та його представник частково визнали позов, відповідач згоден сплачувати аліменти у розмірі ? від усіх видів своїх доходів. Подав письмовий відзив на позов (а.с.43). Пояснив, що він надає допомогу дитині, яка виражається у тому, що він купує дитині речі, оплачує медичні обстеження, оплачує відпочинок у літньому таборі, періодично забирає дитину до себе. Будь-яких доказів на підтвердження цих пояснень відповідачем не надано. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. З позову встановлено, що з 20.10.2007 року по 05.08.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с4). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). З копії свідоцтва про народження серії І-БП №065535, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, вбачається, що батьком дитини є [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 1090 (а.с.5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому з [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги доводи відповідача щодо необґрунтованості заявленого позивачкою розміру аліментів, та вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від заробітку є завищеними і не відповідають положенням ст. 183 СК України щодо визначеного законом типового розміру аліментів на одну дитину 1/4 частина від заробітку платника аліментів. Позивач жодним чином не обґрунтувала заявлений нею розмір аліментів 1/3 частина від заробітку відповідача. У додаткових поясненнях позивач вказала, яких витрат потребує дитина, а саме: на навчання, відвідування розвиваючих гуртків (танці, історичний гурток при школі, участь у конкурсах та навчання з англійської мови з репетитором), платне медичне обстеження та лікування (стоматолог, ортопед, невропатолог, психотерапевт). Також позивач зауважила, що дитина має захворювання «невроз навязливих рухів», лікування якого\~потребує відвідування\~дитячого психолога\~та медикаментозної\~терапії(а. с. 58-59). Однак, посилання позивачки на те, що дитина відвідує гуртки, додаткові заняття не підтверджують витрати позивачки, оскільки позивачкою не надано жодних доказів щодо оплати цих витрат. Крім того, визначаючи розмір аліментів, суд вважає за необхідне провести розмежування між аліментами на утримання дитини та додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України,до яких слід віднести витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хвороба, тощо). Зокрема, витрати позивача на розвиток здібностей дитини (гурток з танців, історичний гурток, участь у конкурсах, тощо), а також витрати на лікування дитини, повязані з хворобою дитини є додатковими витратами на дитину, і позивач не позбавлена можливості звернутися з відповідним позовом про участь батька у додаткових витратах на дитину, в порядку ст. 185 СК України. За вказаних обставин, при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що позивач несе щоденні витрати утримання дитини, повязані з харчуванням, проживанням, придбанням необхідного одягу та взуття, навчанням та розвитком дитини. Суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, має нормальний стан здоровя, офіційно працевлаштований, має об'єктивну можливість сплачувати аліменти, а будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідач суду не надав. Доказів того, що на утриманні у відповідача перебувають інші особи, суду не надано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, суд вважає, що розмір аліментів ? частина від усіх видів доходів відповідача буде розумним, достатнім, справедливим і відповідатиме інтересам як неповнолітньої дитини, так і інтересам відповідача. Відповідно до ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку позов подано до суду 26 березня 2018 року. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв'язку\~\~із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial