Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

26.04.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є власником зазначеної квартири, в якій, окрім нього зареєстрована [PERSON] , яка з грудня 2014 року не проживає за місцем реєстрації, участі в оплаті житлово-комунальних послуг також не приймає. У зв`язку з цим позивач зазнає додаткових витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Через те, що відповідачка самостійно не бажає знятися з реєстрації за вказаною адресою, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 22.05.2019 року за позовом відкрито спрощене позовне провадження. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, в порядку спрощеного провадження та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Представник третьої особи департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував, у зв`язку з чим суд відповідно до вимог ч.2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Відповідно договору купівлі-продажу від 11.03.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею О.В., зареєстрованого в реєстрі під №1212, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно відповіді Юридичного відділу Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №01-71/6677 від 03.05.2019 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. [PERSON] не може бути визнаною членом сім`ї позивача - власника квартири у розумінні ч.2 ст. 64 ЖК УРСР, оскільки разом з ним постійно не проживала та не вела спільного господарства. Відповідно п.33 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідач залишаючись зареєстрованою у спірній квартирі, власником якого є позивач, є сторонньою для нього особою, яка перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує його права, як власника, а саме внаслідок реєстрації у квартирі відповідача порушено його право на вільне розпорядження належним йому майном. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] не є членом сім`ї власника квартири, вона не має самостійного права на користування жилим будинком, який належить на праві власності позивачеві. [PERSON] не будучи членом сім`ї [PERSON] , перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти належною йому на праві власності квартирою, чим порушує його права, як власника, а тому позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved