Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

26.12.2018 року МТСБУ звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] завдану шкоду у порядку регресу у сумі 65234,19 гривень та сплачений судовий збір, мотивуючи позовні вимоги тим, що з вини [PERSON] 02.12.2016 року сталася дорожньо- транспортна пригода, в результаті якої автомобіль марки «Іveko» р/н [NUMBER] , який належить потерпілій особі [PERSON] , керував яким [PERSON] , отримав механічні ушкодження. Оскільки на час скоєння ДТП цивільно правова відповідальність відповідача не була застрахована з заявою про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування до МТСБУ, звернулася [PERSON] На підставі звіту №4321 від 10.01.2017 року ринкова вартість транспортного засобу «Іveko» до ДТП становить 82927, 80 гривень, крім того в звіті зазначено, що вартість відновлювального ремонту становить 136104,08 гривень, а розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу складає 82975, 80 гривень. Відповідно до звіту 35118 виконаного оцінювачем [PERSON] від 15.11.2017 року ринкова вартість пошкодженого автомобіля становить 17741,61 гривень. 01.02.2018 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 65234,19 гривень на користь власника пошкодженого автомобіля «Іveko» , про свідчить платіжне доручення №901488 від 01.02.2018 р, що стало підставою для звернення до суду з регресним позовом про стягнення з [PERSON] грошової суми сплаченої позивачем в рахунок страхового відшкодування у сумі 65234,19 гривень. Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 31.01.2019 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України. Представник позивача МТСБУ у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб- сайті київського районного суду м.Одеси. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України,суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові заяви, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що 02.12.2016 року близько 20.20 год. [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного спьяніння, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» р/н [NUMBER]по а/д Одеса- Мелітополь-Новоазовськ не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, безпечну дистанцію та скоїв наїзд на перешкоду, а саме автомобіль марки «Іveko» р/н [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Водій [PERSON] порушив п.13.1, 12.3 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність за ст.. 124 КУпАП, а також 2.9а «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність за ст.. 130 КУпАП Вина [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.01.2017 року Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до підпункту «а» п. 41.1ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з ч. 1ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована при використанні транспортного засобу Volkswagen Passat» р/н [NUMBER] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У 21.12.16 року позивачем було отримано заяву на виплату страхового відшкодування від постраждалої особи [PERSON] . / а.с. 11/. На підставі звіту №4321 від 10.01.2017 року ринкова вартість транспортного засобу «Іveko» до ДТП становить 82927, 80 гривень, крім того в звіті зазначено, що вартість відновлювального ремонту становить 136104,08 гривень, а розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу складає 82975, 80 гривень. Відповідно до звіту 35118 виконаного оцінювачем [PERSON] від 15.11.2017 року ринкова вартість пошкодженого автомобіля становить 17741,61 гривень. З довідки №1 від 26.12.2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих шкода по майну становить 65234,19 гривень, відповідно до Наказу від 31.01.2018 року №1098 наказано фінансовому управлінню сплатити на рахунок [PERSON] 65234,19 гривень за шкоду завдану в результаті ДТП Позивачем було виплачено власнику автомобіля «Іveko» суму відшкодування завданого внаслідок ДТП в розмірі 65234,19 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 901488 від 01.02.2018 року ( а.с. 55). Оскільки позивач виплатив грошові кошти на відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, він має право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків. Тому, відповідно дост.1191 ЦК України та п.38.2.1ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати на користь [PERSON] у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача. Виходячи із ст.49 ЦПК України, в якої зазначено, що право відмови від позову належить безпосередньо позивачу, а відповідач має право тільки визнати позов повністю або частково, вважає за необхідне ухвалити рішення, яким позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу витрат по виплаті страхового відшкодування в загальному розмірі 65234,19 грн. визнати обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 1762,00 гривень також підлягають задоволенню.

Outcome: approved