Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

26 грудня 2018 року Дніпровська міськрада звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Департамент адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради, приватний нотаріус ДМНО Шаулова М.О., приватний нотаріус ДМНО Бунякіна О.В., Департамент ДАБІ у Дніпропетровській області, про визнання недійсним договору дарування, скасування записів про державну реєстрацію права власності та повернення земельної ділянки. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2018 року позов залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з додержанням вимог п. 4 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 29 січня 2019 року позивачем подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року позовну заяву судом було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2019 року підготовче провадження закрито і справу призначено до судового розгляду. Позивач у своєму позові, а його представник у ході судового розгляду 13 грудня 2019 року, посилалися на те, що земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності, в силу ст.ст. 80, 83\~ЗК України та ст.ст. 26, 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 28 грудня 2016 року на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 31 жовтня 2016 року серії ДП 142168262354, виданої Департаментом ДАБІ у Дніпропетровській області, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шауловою М.О. внесено запис про право власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна споруду підприємства торгівлі (торгівельний павільйон) загальною площею 91,3 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 18430733. 16 лютого 2017 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В. і зареєстрований в реєстрі за № 422, на підставі якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар об`єкт нерухомого майна споруду підприємства торгівлі (торгівельний павільйон) загальною площею 91,3 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шауловою М.О. за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна відбулася на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, виданої 31 жовтня 2016 року Департаментом ДАБІ у Дніпропетровській області. Згідно з даними Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області, жодних дозвільних документів на будівництво об`єкта за адресою: [ADDRESS] , ним не видавалося, реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 31 жовтня 2016 року серії ДП № 142168262354 не здійснювалася. Таким чином, оскільки документ, який став підставою для реєстрації права власності, уповноваженим на те органом не видавався, позивач просив визнати недійсним договір дарування, укладений між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений 16 лютого 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В. і зареєстрований у реєстрі за № 422; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності [PERSON] № 18430733 від 28 грудня 2016 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шауловою М.О., а також запис про право власності [PERSON] № 19049883 від 16 лютого 2017 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1139869812101, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] повернути земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , територіальній громаді в особі Дніпровської міської ради, привівши її у придатний для подальшого використання стан, шляхом знесення самочинного збудованої споруди підприємства торгівлі (торговельного павільйону) загальною площею 91,3 кв.м., а також стягнути з відповідачів судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та дату проведення судового засідання повідомлялася належним чином, надала відзив, в якому зазначила, що 25 березня 2003 року вона отримала ордер № 18 на право зайняття місця під розміщення павільйону торгівлі у [ADDRESS] . У подальшому 16 травня 2014 року між [PERSON] і Дніпропетровською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки для проектування, улаштування та експлуатації споруди підприємства торгівлі, який зареєстровано у встановленому законом порядку 16 травня 2014 року. Після нотаріального посвідчення договору відповідач звернулася до ДАБК для отримання декларації про готовність об`єкта до експлуатації, з метою реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. 28 грудня 2016 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на споруду підприємства торгівлі за адресою: [ADDRESS] . 16 лютого 2017 року за договором дарування вона подарувала [PERSON] спірний об`єкт нерухомого майна. 08 листопада 2018 року між [PERSON] і Дніпровською міською радою було укладено додаткову угоду, якою визначено величину пайової участі забудовника. Декларація про готовність об`єкта до експлуатації, яка видавалася [PERSON] , у неї відсутня, оскільки вона була підставою для внесення відомостей до реєстру про право власності. Як на підставу своїх вимог позивач зазначає, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області не видавалася, разом з тим, рішення про визнання протиправними дій державного реєстратора щодо реєстрації права власності на споруду за [PERSON] відсутні. Крім того, запис про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав за [PERSON] від 28 грудня 2016 року на теперішній час відсутній, тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Також позивачем не зазначено підстав, передбачених законом, з яких правочин може бути визнано недійсним. Самовільно земельну ділянку [PERSON] не займала, а тому вимоги про повернення земельної ділянки є незаконними і задоволенню не підлягають. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник у ході судового засідання 13 грудня 2019 року проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві, в якому зазначено, що 16 лютого 2017 року за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В. і зареєстрованим у реєстрі за № 422, він набув право власності на об`єкт нерухомого майна споруду підприємства торгівлі (торгівельний павільйон) загальною площею 91,3 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , який використовується за призначенням. На підставі рішення Дніпровської міської ради № 314/34 від 25 липня 2018 року він користується земельною ділянкою, розміщеною під спірним об`єктом нерухомості та замовив розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню споруди. Підстав, передбачених законом для визнання правочину недійсним не зазначено. Крім того, підстав вважати, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації не видавалася,

Outcome: dismissed