Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

25 травня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. Свої вимоги мотивує тим, що 23 січня 2020 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, за яким, він передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 28800,00 гривень, які останній зобов`язався повернути до 31 січня 2020 року, однак не зробив це, тим самим не виконавши взятих на себе грошових зобов`язань. Тому, враховуючи те, що відповідач свої договірні зобов`язання, у встановлений договором строк, не виконав, позивач просить стягнути з останнього на його користь суму боргу за договором позики, а також суму штрафних санкцій в розмірі 28800,00 гривень, та витрати пов`язані з розглядом справи. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, направивши зяаву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про часта місце розгляду справи повідомлявся. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 23 квітня 2020 року сторони уклали договір позики, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] гроші в сумі 28800,00 гривень в строк до 31 січня 2020 року. На підтвердження даного договору [PERSON] надав розписку (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред`явлення на підтвердження укладання договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Таким чином, розписка [PERSON] є договором позики, укладеним у простій письмовій формі, відповідають змісту ст. 1047 ЦК України. В силу ст. 1049 ЦК України [PERSON] , як позичальник, зобов`язаний повернути позикодавцеві - [PERSON] позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк, що встановлений розпискою. Однак [PERSON] до цього часу обов`язку не виконав. Основний борг відповідача за Договором складає 28800,00 гривень. Крім того, умовами договору позики було передбачено , що у разі прострочення платежу, боржник згоден відшкодовувати: -пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожен день невиконання зобов`язань, від суми боргу, що складає 5315,85 гривень; суму річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено в розмірі 365 %, що складає 135672,39 гривень; суму інфляційних витрат, відповідно до законодавства України яка складає 2819,52 гривень, та штраф в десятикратному розмірі від суми боргу, що складає 288000,00 гривень. Позивач в позові просить стягнути загальну суму штрафних санкція у сумі, що дорівнює тілу кредиту, тобто 28800,00 гривень, з чим суд погоджується. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 908грн. 00коп. в відшкодування судового збору.

Outcome: approved