Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

25 травня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Долинської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування на приватизовані земельні ділянки обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла бабуся позивача [PERSON]. [INFO] року помер дідусь позивача [PERSON]. Після смерті спадкодавців залишилось рухоме та нерухоме майно. Спадщину фактичного прийняла позивач та оформила спадкові права, отримавши свідоцтво про право на спадщину, а саме: земельну ділянку площею 1,4700 гектарів, сіножаті кадастровий № [NUMBER], яка після смерті діда належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02 березня 2018 року, земельну ділянку площею 6,3200 гектарів, рілля кадастровий № [NUMBER], яка після смерті діда належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02 березня 2018 року. Земельна ділянка площею 7,9 гектарів в умовних кадастрових гектарах, яка належала бабусі позивача на підставі сертифікату на пай від 20 грудня 1996 року, після смерті якої фактично спадщину прийняв дід, але не оформив спадкових прав оскільки помер, належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02 березня 2018 року. [PERSON] звернулась до Слов'янської районної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення відновлення меж земельної ділянки площею 7,9 в умовних кадастрових гектарах в натурі на місцевості, яка належала бабусі позивача, як власник зазначеної земельної ділянки, але отримала відмову з тих підстав, що вказана земельна ділянка вже розділена на дві земельні ділянки, які сформовані, межі визначені на місцевості, зареєстровані в Державному земельному кадастрі, їм надані кадастрові номери, після чого видано Державні акти на паво власності на земельні ділянки на ім'я [PERSON]. Вказані земельні ділянки є земельною ділянкою площею 1,37 гектарів з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножаті), кадастровий № [NUMBER], Державний акт на право власності на земельну ділянку від 03 жовтня 2008 року та земельною ділянкою площею 7,560 гектарів з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), кадастровий № [NUMBER], Державний акт на право власності на земельну ділянку від 03 жовтня 2008 року. Виникла ситуація склалася внаслідок того, що за життя бабуся позивача звернулась за визначенням земельної ділянки, що належала їй на підставі сертифікату на пай від 20 грудня 1996 року в натурі на місцевості, оформленням права власності та Державну реєстрацію, але враховуючи фактичний термін оформлення правовстановлюючих документів, отримати їх не встигла оскільки померла. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач не має можливості зареєструвати свідоцтво про право на спадщину від 02 березня 2018 року реєстровий № 143, що видане Другою слов'янською державною нотаріальною конторою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Позивачу вже належить земельна ділянка в умовних кадастрових одиницях, з якої фактично після складання технічної документації утворились земельні ділянки кадастровий № [NUMBER] та кадастровий № [NUMBER], але враховуючи наявність державного акту на право приватної власності на землю, який видано після смерті спадкодавця, наявні кадастрові номери земельних ділянок, внести зміни до свідоцтва про право на спадщину від 02 березня 2018 року не є можливим, оскільки на час видачі сертифікат на пай від 20 грудня 1996 року Державного земельного кадастру, облік в якому вівся в електронному вигляді, ще не існувало. На підставі чого, для захисту своїх прав, позивач вимушена звернутися до суду та просить визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку площею 1,37 гектарів з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножаті), кадастровий № [NUMBER] та земельну ділянку площею 7,560 гектарів з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), кадастровий № [NUMBER], після померлої [INFO] року [PERSON], після якої спадщину фактично прийняв [PERSON], який помер [INFO] року, не встигнувши оформити спадкові права. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі Ордеру від 15 травня 2018 року, до судового засідання не з'явились, надали суду заяви з проханням справу розглянути за їхньої відсутності та про те, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с. 38,47). Представник відповідача Долинської сільської ради про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі (а.с. 110). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності зібрані та наявні у справі докази та письмові матеріали, надавши їм належну оцінку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 липня 1998 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Слов'янськ Донецької області, [PERSON] народилась [INFO] року та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.27). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29 вересня 2007 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 вересня 2007 року, після чого [PERSON] було присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.26). Відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, [PERSON] та [PERSON], які є дідусем та бабусею позивачу, є батьками [PERSON] (а.с.25). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 грудня 2002 року, виданого відділом ЗАГС Пуровського району Головного управління ЗАГС Адміністрації ЯНАО Росії, [PERSON] помер [INFO] року, про що було зроблено відповідний запис про смерть № 33 (а.с.24). Бабусі позивача, [PERSON] належала земельна частка (пай) площею 7,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 20 грудня 1996 року, виданого Слов'янською районною державною адміністрацією (а.с.23). За [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 7,560 гектарів з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № [NUMBER], та земельну ділянку площею 1,370 гектарів з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № [NUMBER], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 03 жовтня 2008 року та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 03 жовтня 2008 року (а.с.13-14). [INFO] року у с. Краснопілля Слов'янського району Донецької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 березня 2007 року, видане виконкомом Долинської сільської ради Слов'янського району Донецької області (а.с.29). [INFO] року у с. Краснопілля Слов'янського району Донецької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10 грудня 2008 року, видане виконкомом Долинської сільської ради Слов'янського району Донецької області (а.с.28). 02 березня 2018 року державним нотаріусом Другої слов'янської державної нотаріальної контори Грецькою Т.П. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна с. Долина Слов'янського району Донецької області розміром 7,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного дружині спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, після якої [PERSON] спадщину фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.17-18). 02 березня 2018 року державним нотаріусом Другої слов'янської державної нотаріальної контори Грецькою Т.П. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку площею 1,4700 гектарів, в тому числі сіножаті - 1,4700 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № [NUMBER] (а.с.19-20). 02 березня 2018 року державним нотаріусом Другої слов'янської державної нотаріальної контори Грецькою Т.П. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку площею 6,3200 гектарів, в тому числі рілля - 6,3200 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № [NUMBER] (а.с.21-22). Відповідно до звіту про оцінку майна від 22 травня 2018 року оціночна вартість земельної ділянки площею 1,370 гектарів кадастровий № [NUMBER] без урахування ПДВ, складає 34 851 гривень 00 копійок (а.с.30). Згідно звіту про оцінку майна від 22 травня 2018 року оціночна вартість земельної ділянки площею 7,560 гектарів кадастровий № [NUMBER] без урахування ПДВ, складає 169 911 гривень 00 копійок (а.с.31). Як вбачається з відповіді Слов'янської районної державної адміністрації від 20 квітня 2018 року щодо заяви про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) як власнику сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 20 грудня 1996 року, за [PERSON] зареєстровано дві земельні ділянки за кадастровим № [NUMBER] площею 1,37 гектарів та кадастровим № [NUMBER] площею 7,56 гектарів, які були надані [PERSON] у власність в обмін на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 20 грудня 1996 року (а.с.15). Згідно відповіді Міськрайонного управління у Слов'янському районі та м. Слов'янську ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 17 травня 2018 року, земельні ділянки з кадастровим № [NUMBER] площею 7,56 гектарів та кадастровим № [NUMBER] площею 1,37 гектарів внесені до Державного земельного кадастру. Дані земельні ділянки знаходяться в приватній власності [PERSON] згідно Державного акту серії [NUMBER] від 03 жовтня 2008 року та Державного акту серії [NUMBER] від 03 жовтня 2008 року (а.с.16). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені уст. 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24 червня 1983 року № 4, якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розв'язує питання про визнання права на спадкоємне майно. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину. Згідно із роз'ясненнями Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, якщо протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця (ст. 1220 ЦК) спадкоємець, який постійно проживав разом з померлим на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від неї, після закінчення 6 місяців із часу відкриття він може одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, подавши відповідну заяву (ст.1296-1298 ЦК). Згідно відповіді державного нотаріуса Другої слов'янської державної нотаріальної контори Грецької Т.П. від 20 липня 2018 року, після померлого [INFO] року [PERSON] заведено спадкову справу за заявою про прийняття спадщини за законом [PERSON]. У справі присутня заява про відмову від спадщини [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину за законом видано 02 березня 2018 року за реєстровим № 141, 142, 143 на ім'я [PERSON]. Після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини не надходили і спадкова справа не заводилась (а.с.54-109). З огляду на наведене, позовні вимоги ґрунтуються на законі та обставинах справи, що є підставою для задоволення позову та визнання за позивачем права приватної власності на земельну ділянку площею 1,37 гектарів з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножаті), кадастровий № [NUMBER] та земельну ділянку площею 7,560 гектарів з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), кадастровий № [NUMBER], після померлої [INFO] року [PERSON] [PERSON], після якої спадщину фактично прийняв [PERSON], який помер [INFO] року, не встигнувши оформити спадкові права.

Outcome: approved