Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом Донецької міської ради, в якому просили визнати право власності за [PERSON] на 3/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], визнати право власності за [PERSON] на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позовна заява мотивована тим, що 03 вересня 1993 року Фондом комунального майна Донецької міської ради було видано Свідоцтво №13551 про право власності на квартиру. Зокрема, в цьому свідоцтві зазначено, що квартира знаходиться за адресою: м.Донецьк-52. б. Шахтобудівників[ADDRESS]. Належить на праві загальної сумісної власності гр. [PERSON], та членам його родини: [PERSON] (жінка), [PERSON] (донька) та [PERSON] (онук). Проте, вимог щодо реєстрації права власності в БТІ не було дотримано. 29 липня 2013 року помер [PERSON], залишивши заповіт. все своє майно заповів [PERSON]. 12 лютого 2014 року державний нотаріус Восьмої донецької державної нотаріальної контори [PERSON] винесла постанову, якою відмовила [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (1/4 частина квартири, що знаходиться за адресою: м.Донецьк, бул. Шахтобудівельників[ADDRESS]) на ім'я [PERSON], мотивувавши це тим, що правовстановлюючий документ, який необхідний для оформлення спадщини на частину квартири, не зареєстрований в установленому законом порядку. 13 травня 2015 року померла [PERSON], залишивши заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON]. 12 лютого 2016 року державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] винесла Постанову, якою відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку квартири [ADDRESS]. Ці обставини змусили звернутися до суду з позовом до Донецької міської ради, адже відповідно до ст. 1277 Цивільного кодексу України у випадку відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини, спадщина переходить у територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Позивачі в судове засідання не зявились, згідно письмової заяви [PERSON], який є також представником [PERSON] згідно довіреності від 30 листопада 2013 року, просив розглянути справу без його участі, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру №13551 від 03 вересня 1993 року, Фонд комунального майна Донецької міської ради народних депутатів Донецької області посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сімї: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 03 вересня 1993 року №13551. 29 липня 2013 року помер [PERSON]. Згідно заповіту від 06 квітня 2011 року [PERSON] заповів [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за закону матиме право. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Восьмої Донецької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №3-504. Після смерті 29 липня 2013 року [PERSON] 30 листопада 2013 року була заведена спадкова справа №596/2013 Восьмою Донецькою державною нотаріальною конторою. Згідно постанови Восьмої Донецької державної нотаріальної контори від 12 лютого 2014 року [PERSON] (від її імені діяв представник [PERSON]) відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири [ADDRESS] у звязку з тим, що правовстановлюючий документ не зареєстрований у встановленому законом порядку. 13 травня 2015 року померла [PERSON]. Згідно заповіту від 04 вересня 2007 року [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за закону матиме право. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Восьмої Донецької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2-768. Після смерті 13 травня 2015 року [PERSON] 22 жовтня 2015 року була заведена спадкова справа №707/2015 Шостою Київською державною нотаріальною конторою. Згідно постанови Шостої Київської державної нотаріальної контори від 12 лютого 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину квартири [ADDRESS] у звязку з тим, що правовстановлюючий документ не зареєстрований у встановленому законом порядку. Згідно даних технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], який є додатком до свідоцтва про право власності на квартиру №13551 від 03 вересня 1993 року, вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сімї. Згідно позову власники досягли згоди щодо рівності часток кожного зі співвласників нерухомого майна, матеріали справи не містять доказів спростування домовленості щодо рівності часток кожного зі співвласників нерухомого майна. Згідно інформаційної довідки та даних з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до ст.ст.1216,1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1220 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або\~ оголошення її померлою. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру №13551 від 03 вересня 1993 року, виданого Фондом комунального майна Донецької міської ради народних депутатів Донецької області, квартира [ADDRESS] приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно з ч.1, ч. 5 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року N 2482-XII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] набули право власності кожний на 1/4 частину квартири [ADDRESS]на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №13551 від 03 вересня 1993 року, виданого Фондом комунального майна Донецької міської ради народних депутатів Донецької області. Відповідно до ч.1 ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що згідно норм чинного законодавства право власності на нерухоме майно потребує державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Враховуючи, що [PERSON] звернулась до нотаріальної контори в строк, передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, на момент смерті, [PERSON], який помер29 липня 2013 року, спадкодавцюналежала 1/4 частина квартири [ADDRESS]на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №13551 від 03 вересня 1993 року, виданого Фондом комунального майна Донецької міської ради народних депутатів Донецької області, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та законності визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер29 липня 2013 року. Враховуючи, що [PERSON] звернулась до нотаріальної контори в строк, передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, на момент смерті, [PERSON], яка померла 13 травня 2015 року, спадкодавцю належала 1/4 частина квартири [ADDRESS]на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №13551 від 03 вересня 1993 року, виданого Фондом комунального майна Донецької міської ради народних депутатів Донецької області, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та законності визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 13 травня 2015 року.

Outcome: approved