Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

25.10.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Закарпатської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача Департамент охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації, в якому просив суд визнати незаконними та скасувати пункт 7 в частині: «шляхом укладення контракту строком на 1 рік» та пункт 8 в цілому Рішення Шістнадцятої сесії VII скликання Закарпатської обласної ради від 26 вересня 2019 року за №1576 «Про створення комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 вересня 2004 року він був призначений на посаду головного лікаря комунального закладу «Обласний клінічний онкологічний диспансер». В ході діяльності комунальний заклад змінив назву на «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер». 16 травня 2019 року відбулось засідання П`ятнадцятої сесії VII скликання Закарпатської обласної ради, на якому було прийнято рішення №1482 Про припинення (реорганізацію шляхом перетворення) комунальних закладів охорони здоров`я Закарпатської обласної ради, пунктом 14 якого було вирішено: «Припинити (реорганізувати) комунальний заклад «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» (код ЄДРПОУ 01992147, місцезнаходження: 88014, м. Ужгород, вул. Бродлаковича, 2, шляхом перетворення його в комунальне некомерційне підприємство «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради. Встановити, що комунальне некомерційне підприємство «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради є правонаступником майна, прав та обов`язків Закарпатського обласного клінічного онкологічного диспансеру». Надалі у зв`язку з реорганізацією комунального закладу «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» 26 вересня 2019 року відбулось засідання Шістнадцятої сесії VII скликання Закарпатської обласної ради, на якому було прийнято рішення №1576 «Про створення комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради, яким вирішено, в тому числі: 1. Створити юридичну особу публічного права Комунальне некомерційне підприємство «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради шляхом реорганізації в результаті перетворення юридичної особи публічного права комунального закладу «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер». 7. Призначити [PERSON] в порядку переведення на посаду директора Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради з посади головного лікаря комунального закладу «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» шляхом укладення контракту строком на 1 рік. 8. Доручити голові Закарпатської обласної ради підписати контракт з [PERSON] терміном на 1 рік. При цьому пункт 7 в частині «шляхом укладення контракту строком на 1 рік» та пункт 8 Рішення Шістнадцятої сесії VII скликання Закарпатської обласної ради від 26 вересня 2019 року за №1576 «Про створення комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради позивач вважає незаконними, та такими, що грубо порушують його трудові права, визначені чинним законодавством про працю, та іншими нормативно-правовими актами. Так, згідно з пункту 1.4.6 Методичних рекомендацій з питань перетворення закладів охорони здоров`я з бюджетних установ у комунальні некомерційні підприємства МОЗ України визначено, що факт реорганізації закладу охорони здоров`я ? бюджетної установи не є підставою для звільнення керівника та припинення укладеного з ним контракту, якщо сторони не домовляться про його дострокове припинення за угодою сторін або він не буде звільнений на підставах, визначених контрактом. Крім того, окремо зазначено, що у разі призначення головою Комісії з перетворення керівника закладу охорони здоров`я ? бюджетної установи трудові відносини з ним продовжуються. Позивач з 2004 року очолює лікарню згідно з безстроковим трудовим договором. Має вищу кваліфікаційну категорію «з організації охорони здоров`я», що означає вищу кваліфікаційну категорію як керівника закладу охорони здоров`я. Згідно з ч. 4 статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації продовжується дія трудових договорів працівників, окрім випадків скорочення їх чисельності або штату. Вказана норма поширюється і на керівників закладів охорони здоров`я, які працюють за безстроковими трудовими договорами або контрактами ( якщо інше не визначено у контракті). За рішенням власника, заклад створений внаслідок реорганізації шляхом перетворення юридичної особи з обов`язковою умовою збереження профілю, функціонального навантаження та структури, які в повному обсязі переносяться в реорганізований заклад, реорганізація керованого позивачем закладу відбулась без скорочення чисельності чи штату працівників, а посада, яку він займає була лише перейменована. Згідно із ч. ч. 8, 9 ст. 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров`я здійснюються відповідно до законодавства, а керівники державних, комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту. Позивач вважає, що норма про обов`язкове укладання або переукладання контрактів з керівниками підприємств, установ та організацій комунальної форми власності, призначеними на посаду раніше набрання чинності постановою «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» має виключно рекомендаційний характер. Крім того, позивач вважає, що укладання трудових договорів у формі контракту є обов`язковим лише для осіб, які призначаються на посади керівників закладів охорони здоров`я після 01.01.2012, і не поширюється на керівників цих закладів, призначених до цієї дати. На думку позивача умови контракту, які погіршують становище працівника порівняно з чинним законодавством, угодами й колективними договорами, вважаються недійсними. Статтею 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я, яка діяла в редакції на момент призначення позивача на посаду головного лікаря, не було передбачено контрактної форми трудового договору. Ці зміни були внесені у статтю 16 Законом України від 07.07.2011, тобто коли позивач вже працював на посаді головного лікаря. Крім того, після внесення змін, статтею 16 стало передбачатись, що керівники державних, комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту. Вказані зміни щодо введення контрактної форми трудового договору стосуються виключно керівників, які призначаються на посаду і не стосуються позивача як керівника, який на час набрання чинності цих змін вже працював за трудовим договором, укладеним на невизначений час. Позивач вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних рішень вийшов за межі наданих йому Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень. Відповідач може тільки призначати на посади та звільняти керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад і не вправі змінювати істотні умови праці керівників, оскільки таке право вищезазначеною нормою Закону йому не надано. Відповідач, приймаючи вказане вище рішення, усвідомлював, що позивач працює на умовах безстрокового трудового договору, а тому укладення з ним контракту порушує його трудові права, тобто є погіршенням його становища порівняно з чинним законодавством, що заборонено\~ст. 9 КЗпП України, якою передбачено, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Позивач вважає, що він є керівником реорганізованого шляхом перетворення комунального закладу «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» в Комунальне некомерційне підприємство «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради та правомірно продовжує здійснювати керівництво реорганізованого закладу. Зазначене означає, що вакансія керівника Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради відсутня, а тому немає жодних правових підстав для призначення та проведення конкурсу на заміщення посади директора комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради. На думку позивача відповідач наділений обов`язком оголосити конкурс тільки за умови спливу строку трудового договору з позивачем або дострокового припинення трудового договору. На даний час такі підстави у відповідача відсутні, тому оголошення конкурсу за відсутності вакантної посади керівника Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради неможливе. Представник відповідача Закарпатської обласної ради Ільницька Л.Ю. подала відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Свої заперечення проти позову обґрунтовувала тим, що оскаржуване рішення прийняте обласною радою з метою виконання норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства з питань діяльності закладів охорони здоров`я», яким запроваджено автономізацію медичних закладів. Відповідно до частин сьомої - дев`ятої статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я керівником закладу охорони здоров`я незалежно від форми власності може бути призначено лише особу, яка відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров`я здійснюються відповідно до законодавства. Керівники державних та комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров`я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п`яти років. Порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначає, що відповідач не порушував трудові права [PERSON] , оскільки Закарпатська обласна рада ніколи не перебувала і не перебуває в трудових відносинах з позивачем. Враховуючи норми статті 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», частину 2 статті 23 Кодексу законів про працю України, яка передбачає, що строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами, Закарпатська обласна рада при прийнятті оскаржуваного рішення не мала повноважень призначити [PERSON] на посаду керівника закладу охорони здоров`я на умовах безстрокового трудового договору. Вважає безпідставним твердження позивача про порушення відповідачем норм частини 4 статті 36 Кодексу про працю України при призначенні [PERSON] керівником комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради, оскільки для регулювання правовідносин, які виникли в результаті прийняття рішення про призначення [PERSON] на посаду керівника комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради, Кодекс законів про працю України є загальним законом, а Закон України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (стаття 16) спеціальним. Тому при прийнятті оскаржуваного рішення обласна рада застосувала норми спеціального закону. Стверджує, що призначення керівників комунальних підприємств та визначення умов трудового договору із такими керівниками є повноваженням обласної ради, визначеним статтею 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Суд, у випадку достатніх правових підстав для цього, може скасувати таке рішення, як протиправне. Однак суд не наділений повноваженнями змінювати рішення суб`єкта владних повноважень, перебираючи на себе відповідні повноваження. Представник третьої особи на стороні відповідача Департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації Біров Є. надала суду свої письмові пояснення, в яких стверджувала, що [PERSON] п. п. 7,8 Рішення Шістнадцятої сесії VII скликання Закарпатської обласної ради від 26 вересня 2019 року за №1576 «Про створення комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради не виконав, не дивлячись на те, що йому надсилались попередження про можливе вивільнення з посади у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. В судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Рутковський С.В. позивні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Закарпатської обласної ради Ільницька Л.Ю. позов не визнала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі оскільки Закарпатської обласна рада не порушувала трудових прав позивача. Стверджувала, що у Закарпатської обласної ради відсутня можливість перевести [PERSON] на посаду директора комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр», оскільки він не розірвав трудові відносини із роботодавцем Департаментом охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації. Стверджувала, що п. 4 ст. 36 КЗпП України не містить імперативної вимоги про продовження трудового договору на тих самих умовах, як і попередній. Зазначила, що за попереднім місцем роботи [PERSON] не звільнений, відповідний наказ відсутній. Вважає, що у разі найму керівника підприємства з ним укладається контракт, в якому зазначається його строк. Наголосила на тому, що вимога [PERSON] про скасування п. 7 в частині є вимогою про зобов`язання відповідача призначити [PERSON] директором на умовах безстрокового контракту. В судовому засіданні представник Департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації Чижмар Г.М. просила суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши надані докази вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, згідно з наказу Управління охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації №456-к від 06 вересня 2004 [PERSON] в порядку переводу за п. 5 ст. 36 КЗпП України призначено головним лікарем обласного клінічного онкологічного диспансеру з 6 вересня 2004. Рішенням Закарпатської обласної ради №1303 від 27 вересня 2018 року затверджено статут Закарпатського онкологічного диспансеру у новій редакції. Згідно з п. 7.5 статуту Закарпатського обласного клінічного онкологічного диспансеру безпосереднє управління Закладом здійснює головний лікар. Головний лікар призначається та звільняється з посади відповідно до чинного законодавства України. Згідно з п. 14 рішення Закарпатської обласної ради №1482 від 16 травня 2019 року визначено припинити (реорганізувати) комунальний заклад «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» шляхом перетворення його в комунальне некомерційне підприємство «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради. Встановлено, що комунальне некомерційне підприємство «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради є правонаступником майна, прав та обов`язків комунального закладу «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер». Рішенням № 1576 від 26 вересня 2019 Закарпатської обласної ради створено Комунальне некомерційне підприємство «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради шляхом реорганізації в результаті перетворення юридичної особи публічного права комунального закладу «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер». Прийнято ряд рішень організаційно-розпорядчого характеру в тому числі оскаржувані: «7. Призначити [PERSON] в порядку переведення на посаду директора Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради з посади головного лікаря комунального закладу «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» шляхом укладення контракту строком на 1 рік. 8. Доручити голові Закарпатської обласної ради підписати контракт з [PERSON] терміном на 1 рік». Рішенням обласної ради №1576 від 26 вересня 2019 затверджено статут Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради згідно п 6.2.4. Закарпатська обласна рада, як власник, в порядку і в межах, визначених чинним законодавством приймає рішення про призначення керівника підприємства, продовження строку дії укладеного з ним контракту та його звільнення з підстав порушення ним положень законодавства України, умов контракту та цього Статуту. Наказом Департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації №334-о від 17 травня 2019 вирішено затвердити персональний склад комісій з припинення (реорганізації) комунальних закладів (установ) охорони здоров`я Закарпатської обласної ради. Із попередження Департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації №706/022-27 від 30 травня 2019 року видно, що [PERSON] письмово попереджався відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про можливе вивільнення з займаної посади у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та повідомлявся про можливість взяти участь в конкурсі на зайняття вакантної посади керівника комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради. Згідно з ч. 1 ст. 2 КЗпП України громадяни України мають на працю. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.\~ Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, отже, обраний позивачем спосіб захисту права відповідає способам захисту права, визначеним статтею 16 ЦК України. Позивач вважає, що порушення його прав спричинено рішенням Закарпатської обласної ради як суб`єкта владних повноважень, які він вважає неправомірними, і вважає, що це рішення порушує його трудові права, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів. На думку суду, не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права. (Постанова Великої Палати ВСУ від 04.04.2018 у справі № 361/2965/15-а, провадження № 11-190апп18). Судом встановлено та не оспорювалось сторонами те, що [PERSON] в теперішній час продовжує працювати на посаді керівника (директора) Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради. Наказ про звільнення [PERSON] з посади головного лікаря Комунального закладу «Обласний клінічний онкологічний диспансер» ні Департаментом охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації, ні Закарпатською обласною радою не видавався. Будь-який контракт між Закарпатською обласною радою та [PERSON] про призначення його шляхом переведення строком на один рік на посаду директора Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради з посади головного лікаря Комунального закладу «Обласний клінічний онкологічний диспансер» не укладався. Таким чином, наразі, право [PERSON] на працю, гарантоване ч. 1 ст. 2 КЗпП України та ст. 43 Конституції України не порушене. Оспорюванні [PERSON] п. 7 в частині «шляхом укладення контракту строком на 1 рік» та пункт 8 Рішення Шістнадцятої сесії VII скликання Закарпатської обласної ради від 26 вересня 2019 року за №1576 «Про створення комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради наразі не порушують його право на працю, оскільки він продовжує працювати на тій самій посаді, про що зазначалось вище, а тільки створюють передумови його переведення та укладення з ним в майбутньому строкового трудового контракту. В свою чергу [PERSON] звернувся до суду з позовом, зі змісту якого вбачається бажання позивача зобов`язати Закарпатську обласну раду призначити його в порядку переведення на посаду директора Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради з посади головного лікаря комунального закладу «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер», шляхом укладення з ним безстрокового трудового договору (контракту). Відповідно до змісту статей 4, 5 ЦПК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. У частині першій статті 4 ЦПК України регламентовано, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це закріплені законом матеріально-правові засоби примусового характеру, за допомогою яких провадиться відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Таким чином, тільки порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Оскільки судом встановлено, що право на працю [PERSON] в теперішній час не є порушеним, а тому і не підлягає судовому захисту. З огляду на викладене суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову в зв`язку з його безпідставністю в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed