Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

26.12.2018 року позивач ТОВ «Полтавагаз Збут» в особі свого представника звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохав суд стягнути з відповідача на його користь 166 213,07 грн. - основного боргу за спожитий природний газ за адресою постачання [ADDRESS] ; стягнути 24 257,94 грн. інфляційні витрати, а також 1762,00 грн. сплаченого позивачем судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що, відповідно до п.1.3 Типового договору постачання, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам (Постанова КМУ №758 від 01.10.2015), - факт споживання природного газу. Таким чином, відповідач [PERSON] є фактичним споживачем природного газу та перебуває у договірних відносинах з ТОВ «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ». На даного абонента відкрито особистий рахунок № [NUMBER] для здійснення оплати за отримані послуги за спожитий природній газ за адресою постачання [ADDRESS] . Абонент не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, а саме своєчасно не сплачував платежі за надані послуги з газопостачання. Станом на 01 грудня 2018 року сума боргу становить 166 213,07 грн. У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання, на підставі ст. 625 ЦК України, позивач прохав стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, який розрахований у розмірі 24 257,94 грн. за період з 01 грудня 2015 р. по 12 грудня 2018 р. Ухвалою суду від 02.01.2019 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом всіх учасників справи. 26.02.2019 року до суду від відповідача [PERSON] надійшло заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 28.02.2019 року здійснено перехід до розгляду справи у порядку загального позовного провадження, а також за клопотанням відповідача витребувано у позивача ТОВ «Полтавагаз Збут» детальний помісячний розрахунок заборгованості за послуги з газопостачання відповідно до показників лічильника за фактично спожитий природний газ споживача [PERSON] за адресою [ADDRESS] , за період з липня 2015 р. по 01.12.2018 р., а також інформацію стосовно методики, формул та тарифів розрахунку заборгованості за фактично спожитий природний газ споживача [PERSON] за адресою [ADDRESS] . 25.03.2019 року на виконання ухвали суду про витребування доказів у справі від представника позивача надійшла заява та письмові докази до неї (а.с. 52-55). Ухвалою суду від 06.05.2019 року продовжено проведення підготовчого провадження у справі. 03.06.2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Зазначено, що позивачем не обґрунтовано розрахунку заборгованості відповідно до показників лічильника та фактичного обсягу спожитого породного газу. Вона та члени її сім`ї за адресою постачання газу проживали не постійно, а у період з 2010 по 2014 р. взагалі не проживали. При підписанні договору реструктуризації боргу було погоджено між сторонами графік погашення заборгованості № 461/17 від 02.11.2017 року і вона була змушена підписати цю угоду під тиском обставин та можливим відключенням від газопостачання. 11.05.2018 року працівниками ТОВ «Полтавагаз Збут» здійснено відключення її житлового будинку від газопостачання. За недоведеністю нарахування заборгованості із посиланням на методику та формулу їх обчислення відповідач прохала відмовити у задоволені позовних вимог. Інших заяв по суті справи, відповідно до ст. 174 ЦПК України, до суду від учасників справи не надходило. Ухвалою суду від 04.07.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 10.02.2020 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та адвокат Євграфова О.О. в інтересах відповідача, проти задоволення позову заперечували, прохали суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. Сторонами не заперечується, що позивачем за адресою відповідача, як побутового споживача, здійснювалось постачання природного газу. Встановлено, що 31.12.2010 року між ВАТ «Полтавагаз» в особі уповноваженого представника (Виконавець), з однієї сторони, та [PERSON] (Споживач), з іншої сторони, було укладено Договір № 8711 про надання населенню послуг з газопостачання, відповідно до якого виконавець надавав споживачу послуги з постачання природного газу за адресою домоволодіння споживача [ADDRESS] . Також, судом встановлено, що з 1 липня 2015 року, згідно з рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (НКРЕКП) №1734 від 11 червня 2015 р., що є державним колегіальним органом, що здійснює державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, \~для побутових споживачів в зоні обслуговування ПАТ «Полтавагаз» в Полтавській області реалізація природного газу для задоволення потреб населення здійснюється суб`єктом господарювання ТОВ «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ». Постановами Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року №758 та від 22 березня 2017 р. № 187 затверджено «Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», відповідно до якої ТОВ «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ» визначено постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям. З 1 жовтня 2015 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу». Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що побутовий споживач це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Відповідно до ч. 1 ст. 4 вказаного Закону, державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (НКРЕКП), у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. 27.11.2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за №1382/27827 (далі Правила постачання природного газу). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» на споживача покладається обов`язок укласти договір про постачання природного газу. Всупереч передбаченому законом обов`язку укласти с постачальником договір про постачання природного газу, між відповідачем [PERSON] та ТОВ «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ» не було укладено (підписано) окремого договору. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 06.11.2015\~р. за № 1386/27831, було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі Типовий договір постачання). На вимогу розділу ІІІ п.24 Правил постачання природного газу, ТОВ «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ», як постачальником зі спеціальними обов`язками, опубліковано на сайті poltavagazzbut.com.ua та у спецвипуску газети «Зоря Полтавщини» від 25.12.2015 року, чинну редакцію Правил постачання природного газу та Типового договору постачання. Відповідно до п.1.3 Типового договору постачання, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам (Постанова КМУ №758 від 01.10.2015), - факт споживання природного газу. Факт споживання природного газу, а також факт сплати відповідачем рахунків за поставлений природний газ за адресою [ADDRESS] , не заперечується сторонами у справі та не оспорюється. Таким чином, між [PERSON] , як побутовим споживачем природного газу, та ТОВ «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ», як постачальником природного газу, шляхом приєднання Споживача до умов Типового договору постачання, виникли правовідносини з постачання та споживання природного газу. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Аналогічний обов`язок кореспондується у п.22. розділу ІІІ Правил постачання природного газу, а саме побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Судом встановлено, що на відповідача, як абонента ТОВ «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ», відкрито особистий рахунок № [NUMBER] для здійснення оплати. Умовами Типового договору постачання, а саме п.2.1. передбачено, що Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Пунктом 4.6. Типового договору постачання визначено, що при розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання його умов не допускається, а ст.526 ЦК України законодавчо закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Вимоги ст. 629 ЦК України визначають, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем зазначено, що відповідач [PERSON] , як споживач, свого зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості прийнятого природного газу та послуг з його постачання не виконувала своєчасно, разом із тим, своєчасно не здійснювала передання показників лічильника за адресою об`єкта споживання у [ADDRESS] . Так, з відповіді ТОВ «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ» на адвокатський запит адвоката Євграфової О.О. в інтересах [PERSON] (а.с. 83) вбачається, що у грудні 2012 року здійснена оплата за спожитий природний газ, а наступна оплата проведена у 2017 році; показники лічильника за фактично спожитий природний газ Оператору ГРМ, як того вимагає чинне законодавство з постачання природного газу побутовим споживачам, не передавалися [PERSON] . Відповідно до даних облікової бази ТОВ «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ» на об`єкті споживання за адресою [ADDRESS] у січні 2014 року зафіксований показник лічильника 17821 куб.м., в жовтні 2017 року 42775 куб.м., тобто за вказаний період спожито природного газу 43754 куб. м. вартістю 166\~213,07 грн. Відповідно до п. 14 розділу ІІІ Правил постачання природного газу періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідно до п. 5.5 Типового договору постачання побутовий споживач, який розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ; 2) за телефоном Оператора ГРМ 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) Оператора ГРМ; 4) на електронну адресу Оператора ГРМ. У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання Споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. Якщо за підсумками наступного місяця Споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Таким чином, умовами Типового договору постачання, на підставі якого регулюються правовідносини між позивачем та відповідачем, на споживача покладено обов`язок своєчасного (у передбачений Типовим договором строк та порядок) передавати Оператору ГРМ показники лічильника газу. Так, судом встановлено, що споживання послуг за адресою об`єкта споживання у [ADDRESS] розраховується встановленим лічильником газу. При цьому, відповідачем у справі не доведено факту належного повідомлення (у передбачений Типовим договором строк та порядок) Оператора ГРМ про показники лічильника газу за адресою об`єкта споживання у [ADDRESS] . Таким чином, п. 5.5 Типового договору постачання передбачено, що виключно у випадку неотримання Оператором ГРМ показань лічильника газу обсяг споживання природного газу по об`єкту споживання за розрахунковий період (газовий місяць) визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання за відповідний період. Відповідно до п. 5.6 Типового договору постачання передбачено, що за наявності розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ. За даними Оператора ГРМ на об`єкті споживання за адресою [ADDRESS] у січні 2014 року зафіксований показник лічильника 17821 куб.м., в жовтні 2017 року 42775 куб.м., тобто за вказаний період спожито природного газу 43754 куб. м. вартістю 166\~213,07 грн. Заперечення відповідача [PERSON] щодо невідповідності нарахованої заборгованості у розмірі 166\~213,07 грн. фактично спожитому розміру природного газу не доведені належними доказами у справі. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ціна (тарифи) за спожитий відповідачем природний газ на початкове сальдо у кожному місяці наведена у розрахунку, що долучений до позовної заяви (а.с. 6), а також наданий на ухвалу суду про витребування доказів (а.с 54). Заперечення відповідача [PERSON] щодо суми нарахованої заборгованості, а саме в частині неналежного застосування позивачем цін (тарифів) за спожитий природний газ, посилаючись на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 року (яким визнано протиправною та скасовано постанову КМУ № 315 від 27.04.2016 року «Про внесення змін до постанови КМУ від 01.10.2015 року № 758» з моменту її прийняття 27.04.2016 року), - також не доведені належними та достатніми доказами у справі (контррозрахунку відповідачем не надано, відповідного експертного висновку не надано). Загальне посилання відповідача на застосування позивачем неналежних тарифів при здійсненні розрахунку заборгованості не може бути покладено судом в основу доказування за відсутності належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують такі заперечення. Тобто, посилаючись на незаконність застосування тарифу при обрахуванні заборгованості, відповідачем не зазначено, з посиланням на розрахунок заборгованості, наданий позивачем, за який саме місяць та у якому саме розмірі невірно був застосований тариф, та який тариф підлягав застосуванню. З вказаного рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 року, на яке посилався відповідач, вбачається, що визнання нечинною постанови КМУ № 315 від 27.04.2016 року «Про внесення змін до постанови КМУ від 01.10.2015 року № 758» з моменту її прийняття, дає можливість суб`єкту даних правовідносин звернутися до компетентних органів або суду з вимогою про перерахунок тарифу, встановленого рішенням, яке у подальшому було визнано нечинним, за весь час його дії. Тобто, вказана обставина не звільняє споживача від обов`язку сплачувати за фактично спожитий природний газ, а лише надає споживачу право звернутись до компетентних органів або суду з вимогою перерахунку тарифу. Доказів звернення відповідача у справі до компетентних органів або суду з вимогою перерахунку тарифу та прийняття відповідного рішення з цього приводу суду не надано. Разом із тим, з 1 квітня 2017 року набрала чинності нова Постанова КМУ про покладення спеціальних обов`язків від 22.03.2017 р. № 187, відтак положення про покладення спеціальних обов`язків визначені попередньою Постановою КМУ № 758 починаючи з 1 квітня 2017 р. не застосовуються газопостачальними організаціями. Пунктом 15 Правил постачання природного газу передбачено, що у разі виникнення у споживача заборгованості за договором постачання природного газу за домовленістю сторін (постачальника та споживача) може бути укладений графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Аналогічне положення міститься у п. 6.7 Типового договору постачання, а також зазначено, що укладення Сторонами та дотримання Споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє Споживача від виконання поточних зобов`язань за цим Договором. Судом встановлено, що 02.11.2017 року між ТОВ «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ» та [PERSON] підписано Графік погашення заборгованості, що є Додатком до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (а.с. 55), відповідно до якого сторони констатують наявність заборгованості Споживача за надані послуги з газопостачання за адресою [ADDRESS] , що виникла по особовому рахунку № [NUMBER] та на показник лічильника 42775 м. куб. у розмірі 169786,77 грн.; сторони домовились, що вказана заборгованість буде погашена протягом 12 місяців, починаючи з 01.11.2017 року по 01.11.2018 року включно. Згідно з розрахунком заборгованості, що долучений до позовної заяви, вбачається, що відповідач, не здійснювала оплат у розмірі та у строк згідно з підписаним Графіком погашення заборгованості. Пунктом 6.7 Типового договору постачання передбачено, що у разі недотримання чи несплати поточних платежів Оператор ГРМ має право у порядку, визначеному цим Договором, припинити або обмежити розподіл (споживання) природного газу на об`єкт Споживача до повного погашення заборгованості. Оцінка обставинам щодо відключення відповідача [PERSON] від газопостачання за адресою [ADDRESS] , а також внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] про кримінальне правопорушення щодо можливих неправомірних дій працівників ТОВ «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ», не надається судом, оскільки такі обставини виходять за межі предмету розгляду справи, що розглядається - стягнення заборгованості за спожитий природний газ. За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про доведеність позовних про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 166 213,07 грн. Щодо стягнення індексу інфляції у сумі 24\~257,94 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено\~ст. 610 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] , як споживач послуг з газопостачання, неналежним чином виконувала свій обов`язок із своєчасної та повної оплати вартості природного газу. Згідно\~зі ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із наданим позивачем розрахунокм, за період з 01.12.2015 р. по 12.12.2018 р., відповідно до ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано індекс інфляції у розмірі 24\~257,94 грн. Зі змісту ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Беручи до уваги, що відповідач належним чином не здійснював оплату за послуги газопостачання, що підтверджується розрахунком заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення індексу інфляції обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, враховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн.

Outcome: approved