Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

24.09.2015 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.10.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2006452045, згідно якого йому було надано кредит в сумі 23518 грн. на строк до 28.10.2016 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло права вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 22.12.2014 р. Оскільки відповідач належним чином не виконував умови договору, порушив його умови, то станом на 20.08.2015 р. загальна заборгованість за договором становить 31829,09 грн., в тому числі: 22864,39 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 2,22 грн. - заборгованість за відсотками; 8962,48 грн. - заборгованість зі сплати комісії, які позивач і просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіславши до суду заяву про слухання справи без участі представника, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, так як згідно довідки з Охтирського МС УДМС України в Сумській області [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] куди були направлені судові повістки, які повернулися з відміткою про повернення в зв'язку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони зобов'язані повідомити суд про зміну свого місця проживання або місцезнаходження під час провадження справи, і в разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка направляється на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. В зв'язку з цим суд вважає за можливе розглянути дану справу відповідно до ст.ст. 169, 197 ЦПК України у відсутності сторін, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу та при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997 р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Так, з матеріалів справи вбачається, що 28.10.2013 року між ПАТ «ОТП Банк»» (первинний Кредитор) та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2006452045, згідно якого банк надав відповідачу кредит в сумі 23518 грн. на строк до 28 жовтня 2016 року (а.с.13-15). В подальшому, Первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором. Зокрема, 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №22/12/14/1-1, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг» прийняло на себе зобов'язання за вищевказаним кредитним договором (а.с.19-22). Відповідно до Витягу з Додатку 1 до Договору факторингу №22/12/14 від 22 грудня 2014 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 31829,09 грн., з яких: 22864,39 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8964,70 грн. - заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам. Таким чином, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 20 серпня 2015 року становить 31829,09 грн. Отже, враховуючи положення ст. ст. 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» являється новим кредитором у зобов'язаннях, відповідно до кредитного договору №2006452045 від 28.10.2013 року, який укладено між первісним кредитором ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем. Так, за умовами кредитного договору №2006452045 від 28.10.2013 року сума кредиту становить 23518 грн. на строк до 28.10.2016 року, яку відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі (п. 1.2 Договору з підпунктами), а також, сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором (зокрема, в п.п. 1.4, 1.5 кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п. 1.4.2 з підпунктами, частини 2 кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку платежів (додаток №1 до кредитного договору). Однак зобов'язання за вищевказаним кредитним договором відповідачем не виконані, зокрема, не виконується Графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків, в зв'язку з чим станом на 20.08.2015 року заборгованість відповідача по тілу кредиту за кредитним договором складає 22864.39 грн. Згідно з п. 1.4.3 частини 2 Кредитного договору за користування кредитом позичальник (відповідач) зобов'язаний сплатити банку відповідну плату. У відповідності до п. 1.1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватись процентна ставка у розмірі 0,01% річних. Станом на 20.08.2015 року заборгованість відповідача по нарахованим та не сплаченим відсоткам за кредитним договором складає 2.22 грн. Відповідно до п. 1.4.4 кредитного договору, за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентів, сплачує комісію, розмір якої визначений в графіку платежів, що є невід'ємною частиною даного договору. Заборгованість зі сплати комісії за обслуговування кредиту складає 8962.48 грн. Відповідно до п. 1.5.4 кредитного договору, ч.2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України в разі порушення відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за кредитним договором. У випадку невиконання позичальником умов вимоги про погашення заборгованості, банк має право звернутися до відповідного суду з метою стягнення заборгованості за договором в примусовому порядку (п. 1.5.6 кредитного договору). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання є недопустимою. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, відповідно до вимог ст. 599 ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок сплати яких встановлюються договором. Суд визнав достатніми в справі докази про права, обов'язки та правовідносини сторін, та знаходить вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, так як відповідач [PERSON] належним чином та в обумовлені строки не виконує свої зобов'язання щодо сплати кредиту і відсотків у розмірах, передбачених умовами Договору від 28.10.2013 року. Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 3.5 вищевказаного кредитного договору банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором та/чи угодою третій особі. Відповідно до п. 3.9 цього Договору позичальник дає згоду, що для виконання цього Договору та/чи захисту власних прав та інтересів, банк має право передавати третім особам будь-яку інформацію щодо персональних та інших даних позичальника, а також використовувати її в цілях комерційних пропозицій. При порушенні позичальником умов цього Договору чи повідомленні неправдивих відомостей банк має право на свій розсуд розпоряджатися вищезазначеною інформацією. Суд визнав достатніми в справі докази про права, обов'язки та правовідносини сторін, та знаходить вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, так як відповідач [PERSON] належним чином та в обумовлені строки не виконує свої зобов'язання щодо сплати кредиту і відсотків у розмірах, передбачених умовами Договору від 28.10.2013 року, і, таким чином, позовні вимоги банку є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1218 грн. На підставі викладеного, Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 55 Конституції України, ст. ст. 525, 526, 599, 610, 615, 629, 1048, 1049, 1054, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved