overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-16 00:00:00

24 грудня 2014 року позивач звернулась із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2000 року, від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з чим зазначає, що на протязі останніх років сімейне життя між подружжям погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства, а примирення між ними вважає за неможливе. У судовому засіданні представники позивача - [PERSON] та [PERSON] /а.с.20, 39/, посилаючись на обставини викладені в позові та на усні пояснення, просили позов задовольнити. Представники відповідача - [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позов визнали та проти розірвання шлюбу не заперечували, їм було роз'яснено судом наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України. Заслухавши пояснення представників позивача та представників відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 21 січня 2000 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 69 /а.с.13/. Від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва та копії витягу з свідоцтва про народження /а.с.15-16/. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачена сума судового збору у розмірі 243,60 грн. /а.с.23/ Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

24 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно на утримання доньки: [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття. Позивач зазначає, що з 11 серпня 2000 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі і по данний час шлюб не розірванно. Від спільного життя у них народилась донька, батьками яких згідно свідоцтва про народження, є сторони по справі. Позивач зазначає, що донька проживає разом з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове судовому засіданні позов визнав повністю,не заперечував проти сплати аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно,до досягнення нею повноліття. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], що видане відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області,актовий запис за № 175 від 11 серпня 2000 року (а.с.7),по данний час шлюб не розірванно. Від вказаного шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON], [INFO] (а.с.6). Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Згідно із частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про визначення частки заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

24 грудня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 27 січня 1998 року. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З квітня 2014 року сторони припинили спільне життя, проживають окремо, мають окремий бюджет, спільного господарства не ведуть. Спільне життя не склалося оскільки вони мають зовсім різні погляди на життя, виховання дітей, та ведення домашнього господарства, різні характери. В даний час відповідач вже мешкає з іншою жінкою. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 січня 1998 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 43, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

24 грудня 2014 року позивачка звернувся до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано 11 травня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 83. [INFO] народився син [PERSON], батьком якого є [PERSON] У лютому 2014 року шлюбно - сімейні відносини були припинені через агресивну поведінку відповідача, дитина залишилася проживати з позивачкою, яка знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною. У добровільному порядку відповідач не надає коштів на утримання свого сина та [PERSON] знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо стягнення аліментів не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 травня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). [INFO] народився син [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Сторони проживають нарізно, спільного бюджету не мають, дитина проживає з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на утримання не надає. У відповідності зі ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З огляду на викладене, матеріальне становище позивачки і відповідача, в силу ст. 80 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на її утримання у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] судовий збір на користь держави у сумі 243,60 грн., (одержувач: УДК у Орджонікідзевському районі м. Харкова, код ЄДРПОУ: 37999701, МФО: 851011, банк отримувача: ГУДКУ у Харківській області, КБКД: 22030001, р/р: 31214206700009).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

24 грудня 2014 року позивачка звернулася до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 20 жовтня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1192. Від шлюбу народилась донька - [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб, оскільки спільне проживання з відповідачем не можливо, у зв'язку із постійними сварками, відсутністю взаєморозуміння. Шлюбні стосунки припинили у грудні 2014 року. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій зазначила, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем, припинені у грудні 2014 року у зв'язку із постійними сварками, відсутністю взаєморозуміння. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що шлюбні стосунки припинені з грудня 2014 року, у зв'язку із постійними сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з грудня 2014 року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

24 грудня 2014 року представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 29.11.2013 року, відповідач отримав кредит у розмірі 18126,40 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Так, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 25.11.2014 року має заборгованість - 23070,51 грн., що складається з 17784,49 грн. - заборгованість за кредитом, 2253,26 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1422,74 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, а також залишок за несплаченим штрафом 1610,02 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 23070,51 грн. та судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, у зв'язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору від 29.11.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 18126,40 грн. Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 25.11.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 23070,51 грн. (а.с. 3). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 23070,51 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

24 грудня 2015 р. до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява, в якій [PERSON] на підставі ст. ст. 180, 182 - 183 СК України просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини заробітку щомісяця, до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що відповідач сплачує аліменти на свій розсуд і цих коштів не вистачає на утримання дитини. Також просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 500 гр. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і дала пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані в грошовій і / або/ натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини / аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і / або у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, дочки сина; інші обставини, що мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Судом встановлено, що відповідач являється батьком дитини, а тому згідно закону зобов'язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. Неповнолітній син проживає разом з позивачкою, окремо від відповідача. Позивачка і відповідач мають постійне місце роботи. Відповідач на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб не має. Виходячи з матеріального стану відповідача і позивачки суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі ? ч. його заробітку, а тому стягує з відповідача аліменти у розмірі ? ч. його заробітку на користь позивачки кожного місця. Приймаючи до уваги, що суд виніс рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки, а позивачка за законом звільнена від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів, суд у відповідності до ст.84 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір, який з 1 січня 2016 р. становить 551 гр. 20 коп.. Згідно п. 1 ч.1 ст.367 СК України рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім цього у відповідності до ст.84 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки грошові кошти в сумі 500 гр., які позивачка сплатила ЮК Ленінського району м. Харкова за надану правову допомогу, що підтверджується квитанцією ( а. с. 7).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

24 грудня 2015 р. заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, вказавши наступне. В даний час вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі для призначення їй пенсії за віком, оскільки вона досягла пенсійного віку. Однак, при зверненні до архівного відділу виконавчого комітету Куп'янської міської ради Харківської області про видачу їй довідки про нарахування заробітної плати було встановлено невідповідність її особистих даних, а саме: в архівній довідці та у документах архівного фонду її прізвище, ім'я та по батькові значиться не в повному обсязі та російською мовою як : «[PERSON]», тоді як в паспорті вона значиться як «[PERSON]». Ці обставини перешкоджають заявниці використати своє право на отримання пенсії, в зв'язку з чим вона звернулася до суду з даною заявою. Заявниця в судове засідання не з'явилася, надавши телефонограму про розгляд справи в її відсутність, просить задовольнити заяву в повному обсязі. Представник заінтересованої особи: Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі в судове засідання також не з'явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, заперечень проти задоволення заяви не має. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту заявниці та ідентифікаційного коду вбачається, що її прізвище, ім'я та по батькові українською мовою записано як «[PERSON]», «[INFO]» (а.с. 9-11). Згідно до трудової книжки заявниці слідує, що вона видана 12 вересня 1972 року, і прізвище, ім'я та по батькові значиться російською мовою як «[PERSON]», «дата рождения - [INFO]» (а.с. 5,6). З архівної довідки № 07-46/401, виданої 09 квітня 2014 р. архівним відділом виконавчого комітету Куп'янської міської ради Харківської області вбачається, що в архівному фонді № 195 «Відкрите акціонерне товариство «Авток» у відомостях про нарахування заробітної плати за 1994-2000 роки значиться «[PERSON], табельний № 1258», /так у документах/, якій в графі «всего начислено» зазначені дані за період з 09.1994 р. по 06.2000 р.(а.с. 8). З урахуванням вищевказаного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів повідомлених заявницею і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Таким чином, зібрані по справі докази та їх належність вказує на наявність підстав для встановлення факту належності [PERSON] архівної довідки № 07-46/401, від 09 квітня 2014 року, виданої на ім'я «[PERSON]». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

24 грудня 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 17 жовтня 2014 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] (далі - відповідач) у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (далі - Жовтневий ВДРАЦС), актовий запис № 352. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя сторін не склалося З середини 2015 року сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримуються. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивач до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала, просить змінити їй шлюбне прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями ч.2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 17 жовтня 2014 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Жовтневому ВДРАЦС, актовий запис № 352, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 17 жовтня 2014 року Жовтневим ВДРАЦС (а.с. 3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини сторін припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю, між сторонами не виникає. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася, оскільки через відсутність порозуміння сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може. Питання щодо розподілу судових витрат у сторін не виникає.

Outcome: approved