Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

25 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно з дня подачі позову до суду, посилаючись на те, що вона є дочкою відповідача. Зазначила, що їй виповнилось 18 років, і зараз вона продовжує навчання у Державному університеті економіки та технологій, денної форми навчання за кошти фізичних осіб. У зв`язку із продовженням навчання вона потребує матеріальної допомоги батька на час навчання. Відповідач працює, має аліментів зобов`язання зі сплати аліментів у розмірі 1/4 частини на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , за віком та станом здоров`я має можливість надавати матеріальну допомогу на період її навчання. 01 листопада 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність від нього не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 28 січня 2003 року (а.с.9). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.7). [PERSON] є студенткою 2 курсу, денної форми навчання Державного університету економіки і технологій. Навчається за кошти фізичних осіб, термін навчання 4 роки, що підтверджується довідкою №07/45-508 від 22.09.2021 (а.с.10). [PERSON] доходів не має, що підтверджується відповідними довідками (а.с.11,12,13). Відповідач [PERSON] має аліментні зобов`язання зі сплати аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.14-15). У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до роз`яснень викладених у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи обставини справи, вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд вважає доцільним стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду 25 жовтня 2021 року та до припинення навчання [PERSON] , але не більше ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved