Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

26.12.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті лишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки з кадастровим номером 5323483401:01:001:0272 площею 0,2006 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На даний час [PERSON] бажає визнати право власності на спадкове майно після померлої [PERSON] , що і змусило його звернутися до суду. Крім того, в заяві позивач просив встановити факт належності померлій [INFO] [PERSON] \~вищезазначеної земельної\~ділянки на\~підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 764916, в якому не вірно зазначено кадастровий номер ділянки «5323883401:01:001:0272» замість вірного «5323483401:01:001:0272». Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02.01.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву № 223 від 11.02.2020 року про розгляд справи за його відсутності. Позов визнає повністю. Давши оцінку\~матеріалам справи,\~суд приходить\~до наступних\~висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п. 6 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти належності правовстановлюючого документу. Встановлено, що позивач не має можливості зареєструвати спадкове майно у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 764916 не вірно зазначено кадастровий номер ділянки «5323883401:01:001:0272» замість вірного «5323483401:01:001:0272» (а.с. 10). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.11.2019 року, номер витягу НВ-5314741522019, вбачається, що кадастровий номер належної [PERSON] на підставі державного акту серії ЯИ № 764916 земельної ділянки площею 0,2006 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] і призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, - 5323483401:01:001:0272 (а.с. 11). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 764916, вбачається, що у власності [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 0,2006 га, яка розташована за адресою: с. Мала Перещепина Новосанжарського району Полтавської області і призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 10). Згідно довідки виконавчого комітету Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-18/1447 від 18.11.2019 року земельна ділянка площею 0,2006 га, що належала померлій [PERSON] , розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно заповіту від 12 лютого 1999 року, посвідченого секретарем виконкому Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і зареєстрованого в реєстрі за № 3, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.07.2013 року (а.с. 6). З постанови державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1732/02-31 від 08.11.2019 року вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с. 8). Цією ж постановою позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що [PERSON] у встановлений законом термін не подавалася заява про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , як спадкоємцем згідно закону. Крім того є розбіжності у кадастровому номері земельної ділянки, що зазначений у державному акті та у Державному кадастрі про земельну ділянку. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved