Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

24 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після його смерті в межах шестимісячного терміну він вступив в управління та володіння спадковим майном спадкодавця, а саме отримав будинкову книгу, технічний паспорт на будинок та документи про надання в безстрокове користування земельної ділянки та документи про закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію. Спадщину після смерті батька прийняв його брат [PERSON]. Проте, оскільки позивач з 1992 року по 1996 роки проживав разом з своєю дочкою в будинку батька за адресою: [ADDRESS], провів поховання батька та утримав у себе та зберігав документи на будинок, тому є всі підстави для встановлення факту прийняття ним спадщини, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР. Відповідач заперечила по суті позову, вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними. В заперечення позову пояснила, що [INFO] року помер її батько [PERSON], який був рідним братом позивача по справі та сином померлого [PERSON] Після смерті [PERSON] її батько прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а відповідач у свою чергу прийняла спадщину після смерті батька. [PERSON] разом з своєю співмешканкою [PERSON] на момент смерті свого батька проживав в будинку останнього, допомагав по господарству , а після смерті батька провів його поховання та доглядав за будинком. [PERSON] в будинку свого батька не проживав і з'явився там лише за день до смерті батька разом з своє дружиною [PERSON] Після поховання [PERSON] , позивач та його дружина прожили в будинку невеликий термін мабуть на протязі тижня, а після чого переїхали проживати за адресою: [ADDRESS]. Після їх від'їзду виявилось, що пропали документи на будинок та земельну ділянку. Позивач не має право на спадщину свого батька, оскільки при життя [PERSON] сплатив йому кошти в розмірі 2800 долари США за належну позивачу половину будинку по спадщині. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили показання позивача та пояснили, що як на момент смерті [PERSON], так і після того позивач разом з своєю сім'єю проживали в будинку померлого, а також, що позивач провів поховання батька та отримав документи на будинок. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що догляд за померлим [PERSON] здійснював його син [PERSON], який самостійно провів поховання батька та після смерті [PERSON] доглядав за будинком та здійснив ремонт та газифікацію будинку. Позивач з дружиною з'явилися в будинку [PERSON] за день до його смерті. Будучи допитаною в якості свідка [PERSON] дала показання , що з 1994 року вона разом з своїм співмешканцем [PERSON] проживали в будинку батька співмешканця за адресою: [ADDRESS]. Також на той час в будинку проживала малолітня дочка [PERSON] - [PERSON] За день до смерті [PERSON] до будинку прийшла проживати дружина позивача - [PERSON] , а позивач був присутнім лише на похованні батька. В будинку позивач з дружиною пробули близько тижня, а після чого переїхали проживати за адресою: [PERSON] [ADDRESS]. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши надані ними докази, суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], померлого [INFO] року. При життя подружжя [PERSON] ( [PERSON] та [PERSON]) побудували будинок за адресою: [ADDRESS], право власності на який на момент розгляду справи на оформлено. Відповідно до положень ст.529 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця є діти. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування » відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Статтею 548 ЦК УРСР передбачалось, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з вимогами п.1 ч.1 та ч.2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій нормі права дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 113 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14 червня 1994 року № 18/5 , яка була чинною на час спірних правовідносин, передбачалось , що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. У ч.2 ст.113 Інструкції зазначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернувся його син [PERSON] , подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. ( а.с. 34-36). [PERSON] є спадкоємцем за законом на майно померлого [PERSON], позивач своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, звернувшись до суду з вимогою про встановлення факту вступу у володіння спадковим майном, [PERSON] довів обставини того, що після смерті батька він на протязі шести місяців вступив у фактичне управління та володіння спадковим майном померлого. Зокрема проживав з спадкодавцем на момент смерті та одразу ж після смерті батька отримав документи на будинок: будинкову книгу, технічний паспорт на будинок та документи про надання в безстрокове користування земельної ділянки та документи про закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію. Оригінали даних документів були надані позивачем суду для огляду під час розгляду справи. Довідкою депутата міської ради [PERSON] від 25 січня 2016 року підтверджується, що [PERSON] з 1992 року по 1996 роки проживав разом з своїм батьком за адресою: [ADDRESS]. ( а.с. 11). Крім того відповідач та свідки, що були викликані судом для допиту саме за клопотанням [PERSON], в своїх показаннях не заперечували тих обставин, що позивач на момент смерті батька та деякий час після поховання [PERSON] проживав в будинку останнього, приймав участь у поховані та те, що документи на будинок після смерті батька забрав саме [PERSON] Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та задовольняє їх повністю. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved