Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

26.07.2019 позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.05.2011 відповідно до укладеного договору б/н [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак взяті на себе зобов`язання він не виконує та має заборгованість у сумі 23741,91 грн., з яких 0,00 - заборгованість за тілом кредита, 221,97 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками, 18063,18 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 3850,00 грн - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 грн - штраф (фіксована частина), 1106,76 грн. - штраф (процентна складова), а також судові витрати. Просив стягнути вказану заборгованість з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надавав. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не подав відзив; та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 05.05.2011 між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н про надання кредиту в розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. [PERSON] належним чином не виконав умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту і сплати процентів, та своєчасно не повернув позивачу кредитні кошти та не сплатив відсотки. У зв`язку з цим, станом на 24.06.2019 прострочена заборгованість по кредиту та відсотками згідно з наданим позивачем розрахунком становить 23741,91 грн., з яких 0,00 - заборгованість за тілом кредита, 221,97 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками, 18063,18 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 3850,00 грн - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 грн - штраф (фіксована частина), 1106,76 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повертати кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного Кодексу України, якщо договором позики (кредиту) встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на те, що до теперішнього часу відповідач заборгованість у повному обсязі не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» 221,97 - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Однак, згідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводилася антитерористична операція, зазначене с. Дем`янівка Мангушського району Донецької області. Так, враховуючи, що відповідач зареєстрований в с. Дем`янівка, Мангушського району Донецької області, нарахування штрафів та пені з комісією на суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.05.2011, укладеним з [PERSON] , є неправомірним. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованої пені за прострочене зобов`язання у розмірі 18063,18, нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу у розмірі 3850,00 грн; 500 грн - штрафу (фіксована частина), 1106,76 грн. - штрафу (процентна складова)не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1921,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 221,97 грн. *100% : 23741,91 грн. ціни позову = 0,00%), тобто 0,00% від ціни позову.

Outcome: partial