overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

26.06.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.09.2004 року в Глинській сільській раді Козівського району Тернопільської області, актовий запис №2. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, сторони мають різні характери та погляди на життя, не підтримують жодних сімейних стосунків, втратили почуття любові та взаємоповаги. Вважає, що примирення між ними не відбудеться, проживають окремо протягом трьох років, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме його інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явилась, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розглядати у її відсутності (а.с.10). Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.09.2004 року Глинською сільською радою Козівського району Тернопільської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 13.06.2005 року та серії [NUMBER] від 24.10.2006 року (а.с.6-7). Внаслідок різниці в характерах та поглядах на життя у сім'ї виник стійкий конфлікт, сторони не підтримують подружніх відносин, спільно не проживають та не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, втратили почуття любові та поваги, миритися не бажають. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, розлад носить стійкий і тривалий характер, збереження сім'ї неможливе, подальше перебування у шлюбі недоцільне і веде до загострення взаємовідносин, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

26.06.2017 року [PERSON] звернувся з позовом до ДП «Жмерикаводоканал» КП «Вінницяоблводоканал» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, зазначивши, що з 01.01.2010 року він працював у ДП «Жмерикаводоканал» КП «Вінницяоблводоканал» на посаді слюсара АВР водопроводу. Відповідно до розпорядження керівництва від 19.05.2017 року його звільнено за угодою сторін. На день звільнення відповідач мав заборгованість перед ним по виплаті заробітної плати у розмірі 5541,54 грн., яку не сплатив по цей час. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 5541,54 грн., та середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 2383,42 грн. Розрахунок зроблений на день звернення до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи, а тому справа на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглянута за його відсутності. Представник відповідача у відповідності до ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем знаходження про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду, в судове засідання не з'явився. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність, про відкладення розгляду справи не надав, а тому у суд немає підстав для відкладення розгляду справи у відповідності до ст.169 ЦПК України. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

26.06.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2014 року. Мають спільну неповнолітню дитину, сина [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, своєї згоди на примирення не надала. Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище «Гришко». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним визнається, в справу він просить розглянути у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2014 року, мають спільну неповнолітню дитину -сина [PERSON] [INFO] (а.с.5). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

26.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2006 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №322. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили пять років тому, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений за допомогою публікації оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я » № 84 (1883) дата виходу газети 31.10.2017 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 15.07.2006 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, а.с.3. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], а.с. 4. Шлюбні відносини припинили пять років тому, спільне господарство вони не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору стосовно місця проживання дітей - не мають. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

26.06.2017 року Галицьким районним судом м.Львова справу за позовом за позовом [PERSON] до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що спричинений затримкою виконання судового рішення про поновлення на роботі задоволено До суду звернувся позивач із заявою про постановлення у справі додаткового рішення. У заяві зазначено, що суд при постановленні рішення не вирішив питання щодо судових витрат. Просить стягнути з відповідача витрати за сплату судового збору в розмірі 640,00 грн. Позивач в судове засідання не зявився. Подав заяву про розгляд справи без його участі Представник відповідача в судове засідання не зявився про причини своєї невки не повідомив, хоча був повідомлений належним чином. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.4 п.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Приписами ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підставна та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

26.06. 2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 18.02. 2014 року ВДРАЦС РС Пустомитівського РУЮ Львівської обалсті, актовий запис № 15. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 18.02. 2014 року. Спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушена звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте подав до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належними чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення заочного судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб серії І СГ № 223349 від 18.02. 2014 року, Свідоцтво про народження І- СГ № 410925 від 28.04. 2014 року, Довідку № 1281 від 15.05. 2017 року, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено: відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що разом із відповідачем позивач шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, сторони спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

26.06.2017 року до суду звернулась [PERSON] із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме: що [PERSON], яка померла 06 січня 2012 року є рідною донькою [PERSON], яка померла 27 грудня 2000 року. Встановлення даного факту потрібно їй для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. В судове засідання заявник не зявилась, від її представника надійшла заява з проханням розгляд справи провести у його відсутність, заяву підтримує. Від представників заінтересованих осіб надішли заяви з клопотанням розгляд справи провести у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення заяви. В судовому засіданні встановлено, що 27.12.2000 року померла бабуся заявника [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з сертифікату на право на земельну частку (пай) від 08 серпня 1996 року. 06 січня 2012 року померла мати заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданої повторно 13.10.2010 року, [PERSON] народилась 22.10.1929 року в с. Голубичі, Ріпкинського району, Чернігівської області, в графі батьки записи відсутні. Відповідно до довідки Державного архіву Чернігівської області від 01.11.2016 року №К-2566, книги реєстрації актових записів про народження по с. Гусинка (с. Голубичі) Ріпкинського району, Чернігівського округу за 1929 рік на зберігання до архіву не надходили і про їх місцезнаходження архів даних не має, тобто архів не має можливості надати відомості про народження [PERSON], [INFO]. 17.11.1947 року [PERSON], [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO] та їй присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до довідок №242 та №359, виданих виконкомом Голубицької сільської ради, Ріпкинського району, Чернігівської області від 27.11.2001 року та від 10.11.2016 року, померла [PERSON] на день смерті 27.12.2000 року була постійно прописана і проживала в с. Голубичі за адресою: вул. Комуністична, 2, з нею проживали: зять [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON], яка померла 06 січня 2012 року є рідною дочкою [PERSON], яка померла 27 грудня 2000 року. Вимоги заяви не містять в собі спору про право, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

26.06.2017 року заявник звернувся із заявою до суду та просить продовжити лікування на умовах примусової госпіталізації у закладі [PERSON], [INFO], мешканця [INFO] до Житомирської обласної психіатричної лікарні №2, без його згоди, мотивуючи тим, що останній поступив на стаціонарне лікування з діагнозом деменція помірно виражена внаслідок епілепсії, з вираженими характерилогічними змінами особи по епітипу, судомними нападами середньої частоти, дисфорією, сутінковими порушеннями свідомості, є недієздатним і не спроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби. У судовому засіданні лікар-психіатр заяву підтримав та пояснив суду, що хворий, на даний час, перебуває у такому важкому стані психічного розладу, що потребує примусового лікування у психіатричному закладі в умовах стаціонару. Прокурор не заперечував проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, думку прокурора , дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 20.12.2006 року [PERSON] визнано недієздатним. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 04.01.2017 року [PERSON] було продовжено лікування на умовах примусової госпіталізації у Житомирській обласній психіатричній лікарні №2. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації (ч. 3 ст. 17 Закону). З висновку комісії лікарів-психіатрів Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 від 26.06.2017 року вбачається, що враховуючи вираженість психічних розладів - в»язкість, торпідність мислення, зниження інтелекту з вираженим зниженням пам»яті, зміни в емоційно - вольовій сфері - дисфорії, агресія, відсутність контролю поведінки, судомні напади середньої частоти, хворий [PERSON] потребує продовження лікування на умовах примусової госпіталізації у закладі зі звичайним режимом нагляду. Згідно ст.ст. 14, 22 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. Таким чином, враховуючи, всі обставини справи та правові норми, що їх регулюють, суд приходить до висновку про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

26.06.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача\~ - [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті заповідача [PERSON], яка померла 21.06.2016 року відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,68 га., що розташована на території Іванопільської селищної ради Чуднівського району Житомирської області. Позивач звернувся із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з наявністю іншого заповіту складеного на відповідача. У судове засідання сторони не зявились. Позивач про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила, що позов визнає повному обсязі. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту \~ ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

26.06.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Молочківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області (Краснопільської обєднаної територіальної громади) про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що батько позивача [PERSON], який\~ помер 20.10.2009 року, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на\~ житловий будинок розташований за адресою: вул. Набережна, буд. 10, с. Мотрунки Чуднівського району Житомирської області, загальною площею 72,3 м?, житловою площею 48,9 м?. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно не має. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за законом, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті спадкодавця, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Позивач звернувся із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з'явився, в тексті позовної заяви просить справу слухати у його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач не забезпечив участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява, згідно якої відповідач позов визнає і просить розглядати справу без участі представника відповідача. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту \~ ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє\~ позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved