Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

25.07.2018 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради звернувся до суду з позовом в інтересах дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору КЗ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що мати дітей [PERSON], [INFO], зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS]. На даний час місце проживання невідомо. Батько дітей [PERSON], [INFO] року народження, помер [INFO] року( свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 05.01.2017 року, видане Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). У червні 2015 р. [PERSON] покинула з батьком, [PERSON], малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за адресою проживання: [ADDRESS]. 06.10.2015 року батько, [PERSON], написав заяву про влаштування малолітньої дитини [PERSON], 23.02.2012 року, до КЗ «ІМСБД» у зв'язку із необхідністю створення належних умов для проживання та виховання дитини. 10.05.2016 року [PERSON] написала заяву про подовження терміну перебування малолітніх дітей [PERSON] у будинку дитини у зв'язку з відсутністю постійної роботи та належних умов проживання. 29.12.2016 року [PERSON] повторно написала заяву про подовження терміну перебування малолітніх дітей [PERSON] у будинку дитини у зв'язку з відсутністю постійної роботи та належних умов проживання. Зі слів [PERSON], вона працювала та проживала у м.Львів. Згідно з протоколами бесід з [PERSON], з матір'ю дітей постійно проводилась робота щодо створення належних умов для дітей, працевлаштування та повернення дітей з державного закладу Органом опіки та піклування 02.02.2017 року до Ізмаїльського міськрайонного суду була подана заява про відібрання малолітніх [PERSON] без позбавлення батьківських прав [PERSON]. Згідно із рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 14.03.2017 року, позов було задоволено. За період перебування дітей в КЗ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини) протягом 2017 року мати відвідала дітей 4 рази: 02.06.2017 , 12.08.2017, 30.09.2017, 31.12.2017 . В 2018 році вона не цікавилась здоров'ям дітей, не створила умов для належного проживання та виховання малолітніх, не працевлаштувалась, тобто самоусунулась від виховання та утримання дітей. Враховуючи термін перебування малолітніх дітей [PERSON] у КЗ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини», небажання матері створити належні умови для проживання та виховання дітей, працевлаштуватися та належно виконувати батьківські обов'язки, станом на 01.07.2018 року мати не планує та не виявляє бажання повернути малолітніх дітей в сім'ю. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради не заперечувала проти позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з неї аліментів, зазначивши, що цього вимагають інтереси дитини. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов таких висновків. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 23 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.9) також відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.6) Мати дітей - [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с27) Згідно з довідкою КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» № 04/01-04-1200 від 16.05.2018, [PERSON], [INFO], на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.(а.с.13) Відповідно до рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №751 від 25.09.2015 року «Про влаштування малолітнього [PERSON], [INFO], до дитячого закладу на повне державне забезпечення», маололітнього [PERSON] було влаштовано до КЗ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» .(а.с.20) Крім того, згідно до рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №797 від 28.10.2015 року «Про влаштування малолітньої [PERSON], [INFO], до дитячого закладу на повне державне забезпечення», маололітнього [PERSON] було влаштовано до КЗ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини». (а.с.19) Відповідно до актів про результати відвідування та піклування дитиною КЗ «Ізмаїльській спеціалізований будинок дитини» від 15.05.2018 р. № 02/06-21та від 15.05.2018 р. № 02/06-22 з 16.11.2015 року мати [PERSON] відвідували дітей лише 10 разів, а саме, 15.02.2016, 30.04.2016, 08.06.2016, 12.06.2016, 21.102016, 15.11.2016, 02.06.2017, 12.08.12017, 30.09.2017 та 31.12.2017 року. Потім не цікавилась їх долею, ні в усній, ні в письмовій формі, тобто фактично самоусунулась від виховання та утримання дітей. (а.с.17-18) Орган опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської ради 23.07.2018 року дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON],[INFO] відносно доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], оскільки це відповідає інтересам дітей.(а.с.4-5) За таких обставин, суд вважає, що відповідач дійсно не виконує свої батьківські обов'язки, оскільки не приділяє увагу вихованню дитини, не здійснює за нею належний догляд та контроль, не піклується про її духовний і фізичний розвиток, не забезпечує її необхідним харчуванням, не цікавиться її здоров'ям, а також не проявляє до неї батьківської уваги та турботи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовну заяву в частині вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно її малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] слід задовольнити, оскільки позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дітей. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд виходить з такого. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч. ч. 2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. При розподілі витрат по справі суд керується загальними правилами ст.141 ЦПК України та стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 1 762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved