Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

24 грудня 2015 року [PERSON], та [PERSON], звернулися до суду із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, мотивуючи її тим, що з 23 серпня 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку - [PERSON], що народилася 06 серпня 2008 року (свідоцтво про народження від 02 вересня 2008 року, видане Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, серії 1 КИ №184554), проте сімейні відносини не склалися через протилежні погляди на сімейне життя, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, тому за спільною згодою вирішили розірвати шлюб. Заявниками досягнуто згоди щодо постійного поживання спільної дитини з матір'ю, батько бере на себе обов'язок приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Заявники підтримали заяву в повному обсязі та просили розглядати справу за їх відсутності. Суд, врахувавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження Серії 1-КИ № 184554, 23.08.2003 року в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Костренко) [PERSON], [INFO], актовий запис № 503. Відповідно до свідоцтва про народження виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області Серія 1-КИ № 194778, від шлюбу заявники мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що між заявниками, укладено нотаріально посвідчений договір від 24.12.2015 року який свідчить про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення права на особисте виховання дитини. Відповідно до\~ст. 109 СК України\~подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N11\~розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Статтею 109 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як встановлено в судовому засіданні, між заявниками не склалися сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, не мають наміру відновлювати сім'ю, а також досягли згоди щодо усіх питань, пов'язаних з розірванням шлюбу. За таких обставин суд вважає, що збереження сім?ї сторін є неможливим та суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб їх підлягає розірванню.

Outcome: approved