Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

25.06.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. За цією ж адресою зареєстрований також відповідач у справі, однак він протягом останніх десяти років в квартирі не проживає. За наведених обставин позивач зазначає, що оскільки відповідач у спірній квартирі не проживає понад встановлені законом строки, не сплачує житлово-комунальних послуг, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири, він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням та знятий з реєстраційного обліку. До початку судового розгляду позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». За наведених вище обставин, суд визнає повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи належним. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. За змістом ордеру №1540 серії Б від 20.02.1991 року наймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 10). Згідно довідки форми 3 №152 від 07.02.2014 року у вказаній квартирі також зареєстрований відповідач у справі (а.с. 11). Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом актів затверджених начальником ЖРЕО-404 від 11.06.2014 року, 02.04.2014 року та від 19.02.2014 року, комісія у складі жильців будинку 24 по вул. Празькій в м. Києві засвідчила, що відповідач не проживає у [ADDRESS] понад шість місяців (а.с. 7-9). Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Як вбачається з позовної заяви та зібраних по справі доказів, відповідач не проживає в квартирі понад шість місяців. Незважаючи на те, що відповідач не проживає в квартирі, він з реєстраційного обліку не знімається, не приймає участі в утриманні квартири та не сплачує комунальні послуги, тому суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Стосовно вимог про зобов'язання Дніпровського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві зняти відповідача з реєстрації за адресою: [ADDRESS], суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, наявність остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку відповідними державними органами при пред'явленні їм такого рішення без додаткового зобов'язання рішенням суду здійснити державними органами такі дії. Наведена позиція, зокрема, відображена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав». За наведених обставин у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Дніпровського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві зняти відповідача з реєстрації слід відмовити, оскільки в даному випадку відсутній спір між сторонами, адже реалізуючі свої повноваження Дніпровський РВ ДМС України в м. Києві зобов'язаний після набрання цим рішенням стосовно визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняти цю особу з реєстраційного обліку без будь-якого додаткового зобов'язання за рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial