Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

25.01.2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вищевказаною заявою на обгрунтування якої зазначили, що [PERSON] , є сином [PERSON] , а [PERSON] , є дружиною [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після смерті останнього відкрилась спадщина, а вони є спадкоємцями першої черги за законом. Незважаючи на те, що всі вони були зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , фактично з жовтня 2009 року і по день смерті [PERSON] постійно разом проживали в будинку по [ADDRESS] . Цей будинок був побудований спадкодавцем на належній йому земельній ділянці з кадастровим номером 0721885800:01:001:1760. І хоча після завершення будівництва вони почали проживати в даному будинку, право власності на нього [PERSON] за собою не зареєстрував, відповідно ніхто з них за адресою будинку місце свого проживання також не зареєстрував, хоча і надалі продовжують в ньому постійно проживати. Після смерті [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертались, оскільки вважали, що прийняли її відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України - за фактом постійного проживання разом з спадкодавцем на час його смерті. Але, оскільки, до складу спадщини входить нерухоме майно - вищевказана земельна ділянка, то згідно з вимогами ч.1 ст.1 297 ЦК України 08.09.2020 року вони звернулись до приватного нотаріуса Ківерцівського районного нотаріального округу Грудзевич Т.О. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом на неї, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії, оскільки не встановлено факт прийняття нами спадщини після смерті [PERSON] . З огляду на вищезазначені обставини, виникла необхідність встановлення в судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Даний факт їм потрібен з метою подальшого звернення до нотаріуса для отримання Свідоцтва про право власності на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] . На підставі викладеного, просять суд встановити факт їх постійного проживання разом із спадкодавцем - [PERSON] , який помер [INFO] , в будинку по [ADDRESS] на час відкриття спадщини. Ухвалою суду від 09.03.2021 року було замінено заінтересовану особу Прилуцький старостинський округ Луцької міської ради на Луцьку міську раду. Представник заявників до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, а заявлені вимоги задовольнити. Від представника заінтересованої особи до початку судового засідання надійшла заява, в якій він просить розгляд справи здійснювати у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Судом встановлено, що з 15.04.1978 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] [PERSON] помер (а.с. 9). Судом також встановлено, що на випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишав. Отже, у даному випадку, спадкування здійснюється за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Із матеріалів справи вбачається, що єдиними спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , які не заявили відмови від прийняття спадщини, є його син [PERSON] та дружина [PERSON] . У своїй заяві [PERSON] та [PERSON] зазначили, що з жовтня 2009 року і по день смерті [PERSON] вони постійно разом проживали в будинку по [ADDRESS] , хоча не були зареєстровані за даною адресою, що позбавляє їх можливості реалізувати спадкові права. Таким чином факт, про вставлення якого просять заявники, має для них юридичне значення, оскільки надає правові підстави для для отримання Свідоцтва про право власності на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] . Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із наведеного слідує, що для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Так, допитані в ході розгляду даної справи свідки [PERSON] та [PERSON] беззаперечно підтвердили ту обставину, що до моменту своєї смерті [INFO] [PERSON] постійно проживав разом з [PERSON] та [PERSON] в будинку по [ADDRESS] . Свідки [PERSON] та [PERSON] попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст. ст. 384, 385 КК України, що підтверджується їх підписами, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази. Разом з тим, факт постійного проживання заявників з [PERSON] в будинку по [ADDRESS] до дня його смерті підтверджується також актом затвердженим в.о. старости Прилуцького старостинського округу Луцької міської ради від 11.11.2019 року та довідкою № 107 виданою Прилуцьким старостинським округом Луцької міської ради 29.11.2019 року (а.с. 10-11). За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилаються заявники, і вони є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання заявників разом [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , приймаючи до уваги, що заявники позбавлені можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved