overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

26.05.2016 позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою № 42 в будинку № 125 по проспекту Перемоги в м. Чернігові та їхнє виселення з цієї квартири. В обґрунтування позову зазначив, що в наслідок продажу квартири відповідачі втратили право користування нею. Втім, відповідачі відмовляються виселятися з квартири та зніматися з реєстраційного обліку, чим порушують його права як власника житла. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримав і наполягав на його задоволенні. Він пояснив, що не зважаючи на відчуження квартири, відповідачі продовжують навідуватися в квартиру, до теперішнього часу відповідачі зберігають в квартирі свої особисті речі та залишили в ній домашню тварину кішку. Відповідачі не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач [PERSON] надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою також повідомила про визнання позову; співвідповідач [PERSON] про причини своєї неявки не повідомив. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є власником квартири [ADDRESS], яку придбав у відповідача [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2015, реєстровий № 351 (далі Квартира, а. с. 5-7). Як убачається з матеріалів справи, після відчуження Квартири відповідач [PERSON] знялася з реєстраційного обліку, а співвідповідач [PERSON] до цього часу зберігає реєстрацію за вказаною вище адресою. Крім того, відповідачі продовжують зберігати в Квартирі свої особисті речі, періодично навідуються в Квартиру та залишили проживати в ній свою кішку, чим порушують право позивача як власника житла. Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу положень статті 391 Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У звязку з продажем Квартири позивачу, відповідач [PERSON] автоматично втратила право користування нею разом із співвідповідачем [PERSON], оскільки його права як члена сімї власника житла є похідними від прав власника. Враховуючи те, що відповідачі залишили в Квартирі свої особисті речі та домашню тварину, при цьому продовжують навідуватися в Квартиру, такими діями вони порушують право позивача як власника житла на вільне володіння, користування та розпорядження цим житлом. За таких обставин, права позивача підлягають захистові в судовому порядку, а позов задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

26.05.2016 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту від 14.01.2013 в сумі 30154 грн 13 коп., а також 1378 грн у відшкодування понесених судових витрат. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов договору, в частині порядку і строків розрахунку. Позивач просив розглянути справу за відсутності його представника. У судовому засіданні відповідач позов не визнав. Він погодився з тим, що має прострочену заборгованість за кредитним договором, водночас зазначив, що нарахована позивачем сума боргу для нього є занадто великою. Представник позивача не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 14.01.2013 сторони уклали Договір про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту № 017-042376/13-00938-влк-к відповідно до якого позивач відкрив відповідачеві кредитну лінію з лімітом кредитування в сумі 8011 грн 11 коп., строком до 15.01.2015, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 60% річних від суми залишку (далі по тексту Договір). Пунктом 6.1 Договору передбачено нарахування пені в разі порушення відповідачем строків розрахунку в сумі 60% річних від простроченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 17.12.2015 становить 30154 грн 13 коп., зокрема: заборгованість за кредитом 7351 грн 60 коп.; заборгованості по сплаті відсотків 13460 грн 71 коп.; пеня 9334 грн 82 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 4, 5), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

26.05.2016 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Від надання судом строку на примирення позивач відмовилася, водночас повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 11.03.1993, при цьому спільних неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.06.2010 сторонам встановлено режим окремого проживання. Після цього подружжя не відновили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

26.05.2016 р. [PERSON] звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського р/с м. Києва від 11.05.2016 р. за позовом [PERSON] про визнання відмови безпідставною та надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей за кордон без згоди та супроводу одного із батьків. В обґрунтування своїх вимог заявник вказала, що 19.05.2016 р. на її адресу була доставлена копія заочного рішення суду від 11.05.2016 р. Дане рішення (на її думку) є незаконним, так як суд не з'ясував думку дітей, вона (заявник) не перешкоджала виїзду дітей, так як заздалегідь розпланувала їх участь у конкурсах та відпочинок, і вона про це зазначала у своїх поясненнях та те, що діти не бажають відпочивати із батьком. Також вказує, що її дітям не потрібно їхати у Африку до Єгипту, так як (з її слів) старша донька 2004 р.н. мала бажання їхати у Францію, але її ніхто з такою пропозицією до неї не звертався. Із вищевикладених підстав просить суд скасувати заочне рішення та призначити його до нового розгляду та відмовити позивачу у позові. У судове засідання заявник не з'явилась, надіслала у червні 2016 р. заяву щодо слухання справи у її відсутність. При цьому представник позивача також не з'явився, надіслав клопотання про докази, а також свою заяву щодо слухання справи у їх відсутність. У відповідності до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню з урахуванням того, що у своїй заяві заявник не посилається на належні та допустимі докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тому

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

26.05.2016 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 27.11.2010 р., який було розірвано 09.12.2014 р. 17.02.2011 р. у них народився син [PERSON], який знаходиться на її утриманні. Відповідач надає допомогу на утримання дитини нерегулярно та не в повному обсязі. Місце роботи відповідача їй не відомо. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач до суду не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження позивач і відповідач мають спільну дитину: [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 СК України визначено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.1 ст.184 ЦК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти в твердій грошовій сумі. Враховуючи вимоги ст.182 СК України та положення ст..7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» в частині розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років (1228 грн.), те, що витрати на утримання дитини сторони повинні нести порівну, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. У відповідності до ст..88 ЦПК України, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

26.05.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 28.09.2002 р. в відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 705. В період шлюбу у них народилися діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні стосунки припинено протягом тривалого часу, вони втратили любов, спільні інтереси та взаєморозуміння. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що згідно свідоцтва про одруження сторони зареєстрували шлюб 28.09.2002 р. в відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 705 а.с.6, відповідно до свідоцтв про народження в період шлюбу у них народилися діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] а.с.7,8, сторони спільно не проживають, втратили любов, спільні інтереси та взаєморозуміння. Приймаючи до уваги, вищевказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

26.05.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.10.2008 року, який був зареєстрований Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №438. Від даного шлюбу мають доньку Марину, [INFO]. Шлюбні відносини припинили, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Спору стосовно місця проживання дитини та майнового спору немає. В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 18.10.2008 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, а.с.6. Від даного шлюбу мають доньку, а.с. 7. Шлюбні відносини припинили, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору стосовно місця проживання дитини - не мають. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

26.05.2016\~р. до суду подано цю заяву, в якій заявник просить встановити факт, що видана архівна довідка\~ № 6/3/1136/1 від 23.05.2012 р. архівом воєнно-медичних документів м. Санкт-Петербург Міністерства Оборони Росії\~ на ім`я [PERSON] належать йому [PERSON] ,\~\~ тому що через зазначення його в архівній довідці прізвища « [PERSON] »\~ він не може в повній мірі реалізувати своє право на пенсію, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено. Заявник на розгляд справи не з`явився, письмово заявлені вимоги підтримав, справу просив розглянути без нього (а.с.12). Представник Управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі в судове засідання не з`явилась, письмово заявлені вимоги визнала, справу просила розглянути без неї (а.с.\~11). З`ясувавши позиції учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд визнає заявлені вимоги повністю обґрунтованими з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] 16.11.1988 р. отримав травму під час мінометного обстрілу в м.Кабул і перебував на стаціонарному лікуванні у військовому госпіталі в/ч польова пошта 92834 з 16.11.1988 р. по 24.12.1988 р., однак через зазначення його в архівній довідці\~ № 6/3/1136/1 від 23.05.2012 р. прізвище « [PERSON] »\~ він не може в повній мірі реалізувати своє право на пенсію, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено. Відповідно до п.\~6 ч.\~1 ст.\~256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті цієї особи. Оскільки [PERSON] дійсно 16.11.1988 р. отримав травму під час мінометного обстрілу в м.Кабул і перебував на стаціонарному лікуванні у військовому госпіталі в/ч польова пошта 92834 з 16.11.1988 р. по 24.12.1988 р., однак через зазначення його в архівній довідці\~ № 6/3/1136/1 від 23.05.2012 р. прізвища « [PERSON] »\~ він не може в повній мірі реалізувати своє право на пенсію, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, то його необхідно встановити рішенням суду на підставі п.\~6 ч.\~1 ст.\~256 ЦПК України. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - копією архівної довідки\~ № 6/3/1136/1 від 23.05.2012 р., виданої архівом воєнно-медичних документів м. Санкт-Петербург Міністерства Оборони Росії, з якої видно, що [PERSON] дійсно 16.11.1988 р. отримав травму під час мінометного обстрілу в м.Кабул і перебував на стаціонарному лікуванні у військовому госпіталі в/ч польова пошта 92834 з 16.11.1988 р. по 24.12.1988 р. (а.с.7); - копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 27.04.1998 р. виданого Гайсинським РВ УМВС України на ім`я [PERSON] (а.с.3).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

26.05.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 28.10.1995 року, Шевченківським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Львова, актовий запис №475. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що під час спільного подружнього життя у них 21.02.08.1997 року народився син [PERSON] який є на даний час повнолітній, та 01.06.2001 року син [PERSON], які на даний час проживають батьками. Сімейне життя у них не склалось. Між ними відсутнє взаєморозуміння та є різні погляди на життя. Спору про майно відсутнє. Будучи у судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, покликаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, з підстав наведених дружиною. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони зареєстрували шлюб 28.10.1995 року, Шевченківським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Львова, актовий запис № 475 (а.с.2). Від спільного подружнього життя у них 21.02.08.1997 року народився син [PERSON], який є на даний час повнолітній та 01.06.2001 року син [PERSON], які на час розгляду справи проживають разом з батьками. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не підримують подружніх та сімейних відносин з лютого 2016 року. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сімю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. Позивач заявила про можливість створення нової\\ сімї. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, їх дтині, що мають істотне значення. Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

26.05.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04.07.2008 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання доньки відповідач не бажає. У звязку з даними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]є батьком доньки позивача [PERSON], [INFO], а.с.2. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, - а.с.4. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити і відповідно до ст.ст.182, 198 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.05.2016 року. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 79, 84, 88, 169, 212-215, 224-228, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

26.05.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], що проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Вказуючи, що відповідач участі в утриманні дитини не приймає, хоча має таку можливість, просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів у заявленному розмірі, суду не надано. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved