Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

24.12.2019\~року позивач\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~відповідачів про\~визнання права\~на земельну\~ділянку.\~Після уточнення\~позову вимоги\~до суду\~мотивувала тим,\~що рішенням 21 сесії Новосанжарської районної ради Полтавської області 23 скликання від 03.12.2001 року їй було надано у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства із земель запасу Судівської сільської ради земельну ділянка площею 22,9 гектара. Відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії ІV-ПЛ № 020017 від 26.12.2001 року земельна ділянка площею 22,9 га, що передана позивачці для ведення селянського (фермерського) господарства, розташована на території Судівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Відповідно до п. 1.4 статуту селянського (фермерського) господарства « [PERSON] » [PERSON] є його засновником. Членами господарства відповідно до п. 1.5 статуту є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Розпорядженням голови\~Новосанжарської районної\~державної адміністрації\~№ 53\~від 19.03.2010\~року [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передано у власність земельні ділянки площею по 3,01 га ріллі із земель селянського (фермерського) господарства «Чумачка». Зазначила, що згідно державного акту на право постійного користування землею серії ІV-ПЛ № 020017 їй була наділена земельна ділянка площею 22,9 га, але після розпаювання земельної ділянки між членами фермерського господарства площа земельної ділянки змінилась, а саме зменшилась і становить 3.2481 га, а тому площа земельної ділянки, що вказана в державному акті, не відповідає дійсності. В даний час позивачка бажає зареєструвати в державній реєстраційній службі земельну ділянку з кадастровим номером 5323486700:00:001:0250 площею 3,2481 га, яка розташована на території Судівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області та призначена для ведення селянського (фермерського) господарства, тому вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.12.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13.01.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнають повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Рішенням двадцять першої сесії Новосанжарської районної ради Полтавської області двадцять третього скликання від 03.12.2001 року [PERSON] було надано у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства із земель запасу Судівської сільської ради земельну ділянка площею 22,9 гектара (а.с. 7). Відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії ІV-ПЛ № 020017 від 26.12.2001 року [PERSON] передана у постійне користування земельна ділянка площею 22,9 га в межах згідно з планом, що розташована на території Судівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с. 8). З п. 1.4 статуту селянського (фермерського) господарства «Чумачка» вбачається, що [PERSON] є його засновником. Членами господарства відповідно до п. 1.5 статуту є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до\~розпорядження голови\~Новосанжарської районної\~державної адміністрації\~№ 53\~від 19.03.2010\~року [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передано у власність земельні ділянки площею по 3,01 га ріллі із земель селянського (фермерського) господарства «Чумачка» (а.с. 10). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0004034252019 від 06.11.2019 року, вбачається, що [PERSON] на підставі державного акту серії ІV-ПЛ № 020017 від 26.12.2001 року має право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5323486700:00:001:0250 площею 3,2481 га, яка розташована на території Судівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області та призначена для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с. 17-19). Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обмежень № 49855346 від 26.11.2019 року [PERSON] відмовлено в державній реєстрації вищезазначеної земельної ділянки на тій підставі, що відповідно до п. 5 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно (а.с. 20). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 152\~Земельного кодексу\~України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом - визнання прав. Відповідно до ст.\~7\~Земельного кодексу\~України 1991 року, чинного на час виникнення зазначених правовідносин, у постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності: громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Статтею 23\~Земельного кодексу\~України 1991 року передбачено, що право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Пунктом 6 розділу X «Перехідних положень» чинного Земельного кодексу\~України передбачено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Однак, рішенням Конституційного\~Суду України\~від 22.09.2005\~року №\~5-рп/2005 п. 6 розділу X Перехідні положення\~Земельного кодексу\~України визнано таким, що не відповідає Конституції України. Отже, передбачається збереження права користування земельними ділянками, які на час введення в дію Земельного кодексу\~України громадяни та юридичні особи мали у постійному користуванні. Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, проводиться, у тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved