Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

26.06.2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Ізмаїльської міської ради про визнання за ними, як спадкоємцями за законом першої черги, права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [INFO] батька [PERSON] та складається із 4/27 частин житлового будинку [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріальною конторою їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті батька, за тих підстав, що спадкодавцем за життя право власності не було зареєстровано належним чином. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилися. Позивач звернувся з заявою про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Відповідач звернувся із заявою про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника (а.с.37, 38). Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS], належить на праві особистої власності [PERSON]- 8/27 частин, на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.1989 року за реєстровим №2/3173; [PERSON]- 15/54 частин, на підставі договору дарування від 23.09.2004 року за реєстровим №5034; [PERSON]- 4/27 частин, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.12.2010 року за реєстровим №4621, що підтверджено листом КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» за вих.№842 від 21.07.2014 року (а.с.70). 17.12.2010 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] за реєстровим №4617 - по 4/27 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 27.03.2012 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.4). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на 4/27 частин житлового будинку №97 з надвірними спорудами, розташованими по вул.Вишневій в м.Ізмаїл Одеської області. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті [PERSON] стали: дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим міським бюро ЗАГС м.Ізмаїл 12.02.1988 року та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 22.09.2012 року; син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5-7). За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено копією спадкової справи №33/2014 від 03.06.2014 року та Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №37538367 від 03.06.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня (а.с.8, 49-69). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з будинкової книги [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON] Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає (а.с.13-16). Письмовою відповіддю приватного нотаріусу Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] за №207/02-14 від 03.06.2014 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що спадкодавцем за життя право власності не було зареєстровано належним чином (а.с.11). Приймаючи до уваги, що іншої форми захисту права на спадкове майно, окрім визнання права власності на нього, позивачі не мають, а також ту обставину, що відповідач безумовно визнав позов і його визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved