Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

26.03.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], які визначені за рішенням суду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.03.2010 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно. Крім того, позивач сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, які визначені рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.03.2014 року. Посилаючись на те, що загальний розмір аліментів, які стягуються з позивача, ставить його у скрутне матеріальне становище, останній просив змінити розмір аліментів, що стягнуті з нього на користь відповідачки [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів його заробітку. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав у повному обсязі. Надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі. Третя особа без самостійних вимог - [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Виходячи з вищевказаних положень та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому отримання аліментів на дитину, не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від згаданих обставин. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, що передбачено ч. 1 ст. 192 СК України. Так, як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, що позивач має доньку - [PERSON], [INFO], на утримання якої на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.03.2014 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.02.2014 року та до повноліття дитини (а.с.11-12) Від попереднього шлюбу позивач має сина - [PERSON], [INFO], на утримання якого з нього на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.03.2010 року на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.02.2010 року та до повноліття дитини (а.с.5-6). На підставі вищевказаних рішень стягувачки отримали виконавчі листи. Таким чином, враховуючи наведене, зокрема те, що після 2010 року змінився як сімейний так і матеріальний стан платника аліментів, суд вважає, що є підстави для зміни розміру аліментів, а саме зменшення їх розміру з ? до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, які належать до стягнення з дня набрання рішення суду законної сили (п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Outcome: approved