overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

25.09.2015 позивач ПАТ «Кредобанк» звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 11.03.2013 між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0443.09.00.2291, згідно якого банк видав кредит [PERSON] у сумі 73 042, 58 грн. на строк до 01.03.2018, а останній зобов'язався повернути банку кредит у повному обсязі та сплатити проценти за його користуванням. Для забезпечення виконання [PERSON] своїх обов'язків, зокрема, щодо повернення кредиту та сплати процентів, 11.03.2013 між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №0443.09.00.2291/S-2, за умовами якого [PERSON] зобов'язалася відповідати перед ПАТ «Кредобанк» за виконання [PERSON] зазначених обов'язків. [PERSON] порушив умови договору, своєчасне повернення кредиту та сплату процентів не забезпечив, у зв'язку з чим станом на 30.07.2015 має заборгованість загальний розмірі якої складає 110 989, 97 грн., в тому числі: 67 866, 36 грн. - неповернута сума кредиту; 24 796, 20 грн. прострочені відсотки; 18 372, 41 грн. - сума пені. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість у зазначеному вище розмірі. 18.11.2015 [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом до ПАТ «Кредобанк», [PERSON] про визнання договору поруки недійсним, який ухвалою суду від 11.12.2015 прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. Відповідно до зустрічної позовної заяви відповідач просить визнати недійсним договір поруки від 11.03.2013 №0443.09.00.2291/S-2, укладений між нею, ПАТ «Кредобанк» і [PERSON], посилаючись на те, що вказаний договір вона не укладала та особисто не підписувала. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги за первісним позовом в повному обсязі та просив їх задовольнити, вирішення зустрічної позовної заяви залишив на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову в частині вимог щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором заперечувала, зустрічний позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог визначених у ст. 74 ЦПК України. Про причини своєї неявки суд до відома не поставив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. З урахуванням думки представника позивача, відповідача [PERSON], суд

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

25.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON] від якого мають дитину: дочку Софію, [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені з березня 2015 року внаслідок того що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не зявився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, з позовом згодна. Оскільки відповідач позов визнала, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. А тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

25.09.2015 року [PERSON] звернувшись до суду просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання двох дітей: сина Євгенія, [INFO] та сина Тимофія, [INFO], батьком яких є відповідач, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Позивач в судове засідання не зявилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих обставин. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, дітей, стан його здоров'я і інші істотні обставини, крім того відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України при стягненні аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання. Тому відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку на утримання сина Євгенія, [INFO] та сина Тимофія, [INFO], до повноліття дітей на користь позивача. На підставі ст.ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

25.09.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 05.07.2003 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2003 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони з березня 2015 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

25.09.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: доньки Софії, [INFO] в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що проживали однією сімєю з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.02.2007 р., від спільного проживання у них народилася дитина, батьком якоїє відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання доньки Софії, [INFO] аліменти у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку(доходу). Судом встановлено, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

25.09.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила розірвати укладений шлюб між нею та [PERSON]; після розірвання шлюбу змінити прізвище з [PERSON] на дошлюбне [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяв та клопотань суду не надав, був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи (а.с. 22). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлені наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 05.11.2011 року, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 585 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). В позовній заяві зазначено: відповідач став менше приділяти уваги сім'ї, змінив характер поведінки, сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними з вересня 2015 р. шлюбних відносин. Згідно ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей. Оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені та їх збереження є неможливим, попри встановлення судом двохмісячного строку для примирення, суд приходить до висновку про те , що позовна вимога [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню, враховуючи також, що існування шлюбу протирічить інтересам обох сторін та інтересам малолітньої дитини. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу позивачу слід відновити її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню судом у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

25.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання недієздатною [PERSON], [INFO] В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що [PERSON], яка є матір'ю заявника, страждає психічним захворюванням, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері. Через хворобу [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки та постійного догляду. В судовому засіданні заявник підтримала заяву і просила її задовольнити, посилаючись на викладені у заяві обставини. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за їх відмітності, в якій підтримала вимоги заявника. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 від 23.09.2015 р. №2370 (а. с. 7 ), [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра, у зв'язку з хронічним нервово-психічним захворюванням. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2016 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу відносно психічного стану здоров'я [PERSON], [INFO]. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 186 від 11.03.2016 року [PERSON] [INFO], страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді Судинного слабоумства. [PERSON] за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] потребує встановлення над нею опіки (а. с. 33-34 - висновок № 186 від 11.03.2016 року). Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON] на теперішній час за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому на підставі ст. 39 ЦК України [PERSON] визнається недієздатною. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

25.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.11.1997 року [PERSON] селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 21, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів, спір про поділ майна відсутній, шлюбні відносини фактично припинені з липня 2015 року. Сторони мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Враховуючи той факт, що шлюб носить лише формальний характер, [PERSON] просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути з [PERSON] на її користь витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп., після розірвання шлюбу прізвище не змінювати. У судове засідання [PERSON] не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про одруження, серія І-ВЛ № 025578, 08.11.1997 року між [PERSON] та Лаврик (до шлюбу Козуб) [PERSON] селищною радою Зміївського району Харківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 21 /а.с. 7/. Сторони мають дитину [PERSON], [INFO] копія Свідоцтва про народження, серія І-ВЛ № 100647, актовий запис № 15 /а.с. 8/. Судом встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній, спільне господарство не ведеться, подружжя мешкає окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

25.09.2015 року до суду з позовом звернувся [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що з відповідачкою [PERSON] він уклав шлюб 12.08.1995 року. Їхній шлюб зареєстрований в виконкомі Рубанської сільської ради Немирівського району Вінницької області, актовий запис за № 3. Від подружнього життя у них народились діти: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Дочка [PERSON] одружена, проживає разом із своєю сім'єю. Неповнолітній син [PERSON] після розірвання шлюбу проживатиме разом із відповідачкою. Негаразди в їхній сім'ї тривають досить давно - більше одного року, але особливо нестерпними стосунки між ними стали останнім часом. Головна причина розладу в сім'ї - цілковита психологічна несумісність їхніх характерів, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги. На цьому грунті між ними часто виникали суперечки, скандали. В червні місяці цього року відповідачка залишила сім'ю і почала проживати однією сім'єю з іншим чоловіком. Тобто вони фактично припинили подружні стосунки і на даний час проживають окремо один від одного. Він зрозумів, що у них з відповідачкою різні погляди на життя, на подружні обов'язки, тому прийняв рішення звернутись до суду із даним позовом. Примирення між ним та відповідачкою неможливе. Вважає, що їхній шлюб розпався остаточно і безповоротно. Збереження сім'ї з відповідачкою суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. Спірного майна у них немає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заві. Відповідачка в судовому засідання позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Просить після розірвання шлюбу залишити її шлюбне прізвище «[PERSON]». Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони помиритись не бажають, сім'я фактично розпалась і подальше її збереження неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

25.09.2015 року заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона звернулася до УПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії. На своє звернення до Управління пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії отримала листа від 10.09.2015 року про відмову у прийнятті документів у з в'язку з тим, що у трудовій книжці, яка видавалася російською мовою вказане її прізвище як «Бока», тоді як в паспорті, «Бокая». Чому сталася така помилка в трудовій книжці не може пояснити. Управління пенсійного фонду запропонувало звернутись до Апостолівського районного суду про встановлення факту, що трудова книжка виписана російською мовою на імя «Бока Людмила Алексеевна» належить [PERSON] ЛюдмиліОлексіївні. Заявниця до суду не зявилася, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Управління пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області, в судове засідання не зявилася, надала заяву у якій просила справу слухати у її відсутності, проти задоволення вимог не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 234 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З свідоцтва про укладання шлюбу серії ІІІ-КИ № 280832 від 25.08.1983 року, яке видане російською мовою, встановлено, що 25.08.1983 року між «Боким Юрием Владимировичем» та «Кониковской Людмилой Алексеевной» укладено шлюб, в результаті чого остання змінила своє прізвище на «Бокая»(а.с.9). З трудової книжки серії БТ-І № 1048509 від 26.10.1976 року, яка видана російською мовою, встановлено, що прізвище [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб, змінена на [PERSON](а.с.9). Однак з паспорту серії АН № 888906 від 16.03.2000 року встановлено, що прізвище заявниці з української мови на російську перекладено як [PERSON], [INFO](4-6). З листа Управління пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області від 10.09.2015 року № 3044/03/09 встановлено, що заявниці [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії, в звязку з тим, що відповідно до документів наданих нею для призначення пенсії, а саме, трудова книжка БТ-І № 1048509 від 26.10.1976 видана на (мовою оригіналу) [PERSON], але паспорт серії АН № 888906 від 16.03.2000 року виданий на імя ( російською мовою) [PERSON], що не співпадає з даними трудової книжки(а.с.7). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі за прізвищем, ім'ям, по батькові, зазначеним в паспорті. На підставі вищевказаного, суд вважає, обставини які встановлені судом свідчать про те, що була допущена помилка в трудовій книжці, прізвище заявниці викладено російською мовою «Бока» замість правильного «Бокая». Тому на підставі зазначеного, суд вважає, що заяву [PERSON]слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved