Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

25 червня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити нікчемність правочину у вигляді заповіту [PERSON] від 23 липня 1998 року, посвідченого секретарем Жеведської сільської ради Чернігівського району Брязкало І.Л., мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , мати позивача. В травні 2021 року позивач дізналась, що 23 липня 1998 року секретарем Жеведської сільської ради Чернігівського району посвідчено заповіт, складений [PERSON] , яким вона все своє майно заповіла сину [PERSON] . Вважає даний заповіт нікчемним, складеним з порушенням вимог щодо форми та посвідчення, оскільки не містить дати і місця народження, реквізитів паспорту, чи іншого документу, відсутня дата народження спадкоємця, відсутні відомості про місце та час його складання, а текст заповіту складений від першої особи за допомогою технічних засобів, не свідчить про складання заповіту особисто заповідачем, прізвище, ім`я, по батькові спадкоємця не збігаються з прізвище, ім`ям та по батькові особи [PERSON] , вказаному у свідоцтві про народження, не зазначено чи прочитаний заповіт вголос, чи відповідає волевиявленню заповідача, заповіт має вади в його посвідченні, посвідчений не уповноваженою особою. 29 червня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження. У встановлений судом строк, представником відповідача було подано відзив на позов, в якому ним викладено свої заперечення з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відзиві вказано, що [PERSON] здобула освіту семирічної школи, що на той час відносилась до базової середньої освіти, була достатньо освіченою та письменною, читала багато літератури та добре писала. Похилий вік та обсяг освіти [PERSON] не може вважатись поважною причиною для зачитування заповіту заповідачу. Позивачем не додано доказів, що [PERSON] не могла самостійно читати або на момент складання та посвідчення заповіту не розуміла наслідків вчинення такого правочину. В заповіті вказано, що дієздатність особи перевірено. Заповіт складений у письмовій формі, із зазначенням дати, особисто підписаний [PERSON] , посвідчений секретарем сільської ради, як уповноваженої на вчинення такої нотаріальної дії особою органу місцевого самоврядування. Ухвалою суду від 22.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 29 вересня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої остання вказує, що, стверджуючи, що [PERSON] була достатньо освіченою та писемною, маючи семирічну освіту, відповідач жодних доказів не надав. Посадовою особою виконавчого комітету сільської ради порушено порядок і правила передбачених законом дій, щодо встановлення особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальних дій, що ставить під сумнів правомірність посадовця і про нікчемність правочину. Заповіт не містить інформації відносно документу, за яким визначено особу та обсяг цивільної дієздатності громадянина, заповіт не містить відомостей про місце та час його складання (місце, година та хвилина), текст складено за допомогою технічних засобів та не зазначено, чи прочитаний заповіт вголос, чи відповідає волевиявленню заповідача. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві. Третя особа - Гончарівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, не забезпечили явку свого представника в судове засідання, надали заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] , про що 01.10.2020 року Виконавчим комітетом Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області складено актовий запис № 41 (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина. За життя [PERSON] 23 липня 1998 року склала заповіт, посвідчений секретарем Жеведської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Брязкало І.Л. у відповідності до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповідала [PERSON] . Даний заповіт оспорюється позивачем. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] . Також, з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась [PERSON] . Зазначені вище обставини встановлені з копії наданої спадкової справи № 295/2020, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] . В матеріалах спадкової справи наявна Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру, відповідно до якого складений заповіт зареєстровано в реєстрі за номером 40 та є чинним. Відповідно до ст.534 ЦК Української РСР, що діяла на час складання та посвідчення заповіту, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до положеннь ст. 1233, 1234 ЦК України, чинних на даний час, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто. Положення ч.ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України, на які посилається позивач у позові, не діяли на час посвідчення заповіту. Відповідно до підпункту 5 пункту «б» частини першої статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на час посвідчення оспорюваного заповіту) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів громадянського стану (за винятком виконавчих органів міських (крім міст обласного значення) рад). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 37 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час посвідчення оспорюваного заповіту) у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють також такі нотаріальні дії, зокрема, посвідчують заповіти. Подібна за змістом норма закріплена у підпункті 1 абзацу другого пункту 1 Інструкції № 22/5 (в редакції, чинній на час посвідчення оспорюваного заповіту). Як встановлено вище, оспорюваний заповіт посвідчено секретарем Жеведської сільської ради Чернігівського району та області Брязкало І.Л.. Відповідно до частини четвертої статті 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» секретар сільської ради може за рішенням ради одночасно здійснювати повноваження секретаря виконавчого комітету відповідної ради. Відповідно до положень Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, що діяла на час посвідчення заповіту, таку нотаріальну дію як посвідчення заповіту мали право вчиняти посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, до яких в тому числі належала посада секретаря виконавчого комітету сільської ради. В Інструкції вказано, що заповіт повинен бути складений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його складення, підписаний особисто заповідачем. Як встановлено з наявного в матеріалах спадкової справи заповіту, останній складено у письмовій формі, містить місце та час його складення та підписаний особисто заповідачем. В заповіті мається відмітка, що [PERSON] роз`яснено зміст статей 534-535 ЦК Української РСР, встановлено особу заповідача та перевірено її дієздатність. Заповіт прийнятий нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17 (провадження № 14-173цс20) вказала, що у цивільному законодавстві нікчемність правочинів передбачена у випадках, встановлених законом. Недійсність заповіту з мотивів розширювального розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення матиме наслідком порушення принципу свободи заповіту. Кваліфікація заповіту як нікчемного з підстав, які не передбачені нормами ЦК України, по суті скасовує це вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту, оскільки сталася смерть заповідача. Визнання заповіту нікчемним без встановлених законом підстав позбавляє особу, яка набула у власність майно в порядку спадкування, права мирного володіння своїм майном (стаття 1 протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). А в разі, якщо особа мала його набути, то правомірного очікування цього. Законодавство про нотаріат і нотаріальну діяльність не може чинити негативний вплив на матеріальне право - встановлювати підстави нікчемності правочину, якщо саме таких підстав для його нікчемності матеріальне право не містить. В даному випадку позивач не посилається на норми Цивільного кодексу Української РСР, що був чинний на час посвідчення заповіту, які можуть свідчити про нікчемність правочину. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) вказано, що: «такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом…»; «…за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». З наведеного слідує, що звернення з вимогою про встановлення нікчемності заповіту без застосування наслідків недійсності правочину є неналежним способом захисту. Вимога про встановлення наявності рішення виконавчого комітету Жеведської сільської ради Чернігівського району про надання повноважень секретарю сільської ради Брязкало І.Л. вчиняти нотаріальні дії не ґрунтується на вимогах закону та не передбачена як спосіб захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, доводи позову, заперечення відповідача, суд приходить до висновку про відсутність відповідних правових підстав для встановлення нікчемності заповіту та встановлення наявності рішення виконавчого комітету Жеведської сільської ради Чернігівського району. А отже заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Представник відповідача, діючи в інтересах останнього, заявив вимогу про компенсацію здійснених витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн, пов`язаних з розглядом справи. Свою вимогу мотивував тим, що відповідач у зв`язку з подачею позову звернувся для надання правової допомоги, проведено аналіз документів, подання відзиву на позов, який вважають необґрунтованим. З матеріалів справи вбачається, що на підставі ордеру на надання правової допомоги серії СВ № 1016630 від 28 серпня 2021 року, адвокат Кутуков С.О. уповноважений здійснювати правничу допомогу [PERSON] у Чернігівському районному суді Чернігівської області. (а.с.26) В матеріалах справи мається договір про надання правової допомоги від 16 серпня 2021 року ( а.с.25), квитанція про прийняту плату за надані послуги в розмірі 3000 грн та квитанція про прийняту оплату за надані послуги в сумі 3000 грн. З наданого договору про надання правової допомоги слідує, що його сторонами обумовлена винагорода (гонорар) адвоката в сумі 6000 грн за надану правову допомогу та послуги адвоката під час розгляду даної справи. Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved