Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

25 березня 2015 року позивач звернулась до суду з вимогами до відповідачів. В судовому засіданні позов підтримала повністю, пояснила , що [INFO] в с. Нова Рутвянка померла її рідна баба [PERSON] Після смерті баби відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Батько позивача - [PERSON] , який був сином [PERSON] помер [INFO], тобто ще до відкриття спадщини на майно померлої [PERSON], а тому у відповідності до положень статті 1266 ЦК України позивач має право на спадщину як спадкоємець першої черги. До спадкоємців першої черги на майно померлої [PERSON] належить також [PERSON], однак остання в термін встановлений законодавством не прийняла спадщину, рішенням Малинського районного суду відповідачу було відмовлено у визначені додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, інші спадкоємці відсутні. Фактично з дитинства [PERSON] проживала разом з своєю бабою [PERSON] Вона з бабою проживали в однієї кімнаті, а в іншій проживав син [PERSON] - [PERSON], який помер [INFO]. В селі, де вони разом проживали ( Нова Рутвянка ) позивач пішла в школу. Позивач не бажала проживати в сім'ї свої батьків, оскільки її мати не займалась її вихованням, зловживала спиртним напоями. Після отримання позивачем паспорту в ньому була зазначена адреса її реєстрації та проживання - [ADDRESS]. Номер будинку - [ADDRESS] зазначено помилково, оскільки сільська рада, коли видавала довідку для отримання позивачем паспорту невірно зазначила номер будинку, вірний номер будинку є [ADDRESS]. В наступному сільська рада видала уточнюючу довідку, яка усунула розбіжності в адресі її місця проживання. До дня смерті [PERSON] позивач постійно проживала з нею та допомагала бабі по господарству. 30 листопада 2012 року позивач виписалась з її місця проживання та зареєструвалась за місцю проживання свого чоловіка в с. Старі Вороб'ї. Посилання відповідача на те, що позивач згідно довідки Морозівської сільської ради в період з 2011 по 2012 роки проживала в с. Воробївщина не відповідає дійсності , оскільки позивач постійно проживала з своєю бабою, що підтверджує безпосередньо ї сільський голова с. Морозівка та сусіди. Відповідач [PERSON] заперечила по суті позову , зазначила , що померла [PERSON] була її матір'ю. Позивач в період з 2011 по 2012 роки відповідно до довідки Морозівської сільської ради проживала в с. Воробївщина , а тому остання не є такою , що прийняла спадщину. З її матір'ю, починаючи з 1980 року по день смерті ( [INFO]) проживав брат відповідача [PERSON], який власної сім'ї не мав. Після смерті брата матір до дня своєї смерті проживала сама. Представник відповідача Морозівської сільської ради - сільський голова Олексієнко М.П. при вирішення позову покладається на розсуд суду. Пояснила , що дійсно позивач на момент смерті [PERSON] проживала в її будинку по [ADDRESS]. В паспорті позивача невірно зазначений номер будинку - [ADDRESS] , оскільки такого номеру будинку по [ADDRESS] не існує. Вірним є номер будинку - [ADDRESS]. Чи дійсно позивач, починаючи з дитинства проживала постійно з померлою [PERSON] їй достовірно невідомо, однак вона неодноразово бачила [PERSON] в домоволодінні її баби. Після смерті [PERSON] позивачеві сільською радою була видана довідка для отримання коштів на поховання. Під час допиту свідок [PERSON] дав показання, що він проживає в с. Нова Рутвянка Малинського району. По сусідству з ним проживала померла [PERSON] Він неодноразово допомагав по господарству [PERSON] [PERSON] з дитинства , я якого саме часу не пам'ятає, постійно проживала з [PERSON] до дня її смерті. Свідок [PERSON] надала показання аналогічні показанням свідка [PERSON] Свідок [PERSON] дала показання, що відповідач по справі є її матір'ю. Свідок неодноразово разом з матір'ю приїжджала до своєї баби [PERSON] і допомагали їй по господарству. [PERSON] проживала одна, а позивач по справі лише навідувалась до баби, однак постійно там не проживала. Заслухавши сторони дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що заявлений позов до [PERSON] підлягає задоволенню повністю, а в позові до Морозівської сільської ради слід відмовити з наступних підстав. Частиною 3 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка була матір'ю відповідача по справі [PERSON] , а також бабою позивача по справі. ( а.с. 11). При життя, 09 липня 2009 року, [PERSON] склала заповіт , яким заповідала все належне їй майно в тому числі і спірний житловий будинок [PERSON] ( а.с. 21). [PERSON] неодноразово зверталась до Малинського районного суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини на майно померлої [PERSON] Рішенням Малинського районного суду від 22 квітня 2015 року , яке набрало законної сили , в задоволенні вимог [PERSON] відмовлено за безпідставністю. Довідками виконавчого комітету Морозівської сільської ради від 26 червня 2014 року (а.с.18), від 22 грудня 2014 року (а.с. 20 ) підтверджується , що [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] з 11 липня 2007 року по 30 листопада 2012 року, а також, що позивач проживала разом з [PERSON] до дня смерті останньої , вели спільне господарство. Дані обставини також підтверджуються відміткою в паспорті [PERSON] про її реєстрацію у спірному будинку з 11 липня 2007 року по 30 листопада 2012 року ( а.с.8) та показами свідків, які є сусідами померлої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] та поясненням представника відповідача - сільським головою Олексієнко М.П. Статтею 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Батько позивача по справі та син [PERSON], [PERSON] помер [INFO]. (а.с.14) Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом має право на спадщину, що відкрилась на майно померлої [PERSON], за правом представлення. Також суд вважає, що дослідженими в ході розгляду справи доказами доведено факт постійного проживання [PERSON] разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Довідка виконкому Морозівської сільської ради від 14 січня 2015 року № 25 ( а.с. 55) в якій зазначено, що [PERSON] в період з 2011 по 2012 роки проживала в [ADDRESS], суперечить зібраними та дослідженими судом доказами, а тому суд критично оцінює дану довідку. Виписками з погосподарських книг Морозівської сільської ради ( а.с. 16 ) підтверджується що будинок по [ADDRESS] належав померлій [PERSON] На час набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на житловий будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу твід 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень »., спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування », свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями п.3 глави 13 Порядку, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії видається на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивачем надано суду копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25 березня 2015 року. ( арк..с.33). Отже, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій , зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок , свідчить про втрату позивачем умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину. Тому суд приходить до висновку, що заявлений позов в частині вимог до [PERSON] є доведеним та обґрунтованим. В позові до Морозівської сільської ради слід відмовити, оскільки при наявності іншого відповідача по справі, який поряд з позивачем є спадкоємцем на майно померлої [PERSON], Морозівська сільська рада не є належним відповідачем по справі. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 685,45 грн.

Outcome: partial