Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

26 вересня 2017 року до Голопристанського районного суду Херсонської області надійшла позовна заява Чорноморського біосферного заповідника НАН України про стягнення з [PERSON] завданої ним шкоди під час неналежного виконання трудових обовязків в розмірі 119677,63 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, відповідач працював з1999 року єгерем у ЧБЗ НАН України, 01 липня 2003 року між сторонами укладено договір про повну матеріальну відповідальність. 02 червня 2016 року працівниками ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» було проведено перевірку дотримання Правил користування електричною енергією, за результатами якої складено [PERSON] про порушення ПКЕЕ №130449, та встановлено порушення Правил, та проведено розрахунок. В результаті був визначений обєм неврахованої електричної енергії на загальну суму 117908,98грн. Рішенням Господарського суду Херсонської області від 17 серпня 2017 року стягнуто з Чорноморського біосферного заповідника НАН України на користь ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» 117908,98грн. вартості недоврахованої електричної енергії, 1768,65грн. витрат по сплаті судового збору. Вказаний факт порушення стався внаслідок неналежного виконання трудових обовязків працівником Чорноморського біосферного заповідника [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягнути з [PERSON] на користь Чорноморського біосферного заповідника НАН України завдану ним шкоду в розмірі 119677,63 грн., а також судові витрати. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Наказом №62-к від 06 грудня 1999 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду єгеря кордону «Геройський» з 07 грудня 1999 року (а.с. 22). Наказом №13 від 25 серпня 2004 року єгеря [PERSON] переведено з кордону «Тендра» на кордон «Іванівський» (а.с. 21) та наказом №24 від 04 травня 2016 року за єгерем [PERSON] закріплено ділянку Івано-Рибальчанська, кордон Іванівський (а.с. 25-30). Наказом директора Чорноморського біосферного заповідника НАН України №3 від 20 січня 2016 року встановлено обсяги щомісячного споживання електроенергії та заборонено єгерям та іншим працівникам заповідника, які не мають права допуску до обслуговування електроустаткування, проводити будь-які роботи на трансформаторних підстанціях окрім зняття показників електролічильників (а.с. 9). З наказом відповідач ознайомлений (а.с. 10). 02 червня 2016 року працівниками ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» за результатами перевірки складено [PERSON] про порушення Правил користування електричною енергією №130449 (а.с. 49-50). Розмір заподіяних збитків розраховано відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, і складає 117908,98грн. Рішенням Господарського суду Херсонської області від 17 серпня 2017 року стягнуто з Чорноморського біосферного заповідника НАН України на користь ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» 117908,98грн. вартості недоврахованої електричної енергії, 1768,65грн. витрат по сплаті судового збору (а.с. 18-20). Рішення суду виконано позивачем в повному обсязі, що підтверджується меморіальними ордерами від 09.10.2017, 24.10.2017 та 01.11.2017. Відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Стаття 135-1 КЗпП України встановлює, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року N 14 роз'яснив, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП України), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Актом службового розслідування фактів порушення Правил користування електричною енергією від 21 жовтня 2016 року встановлено вину [PERSON] (а.с. 51-52). Факт перебування матеріальних цінностей в підзвіти єгеря [PERSON] підтверджується щорічними інвентаризаційними описами основних засобів за 2014-2016рр. 01 липня 2003 року між Чорноморським біосферним заповідником та [PERSON] укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с. 36). Таким чином судом встановлено умови для притягнення відповідача до повної матеріальної відповідальності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Outcome: approved