Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

24.09.2018 [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] громади міста Миргорода в особі [PERSON] міської ради Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], яка померла 13 березня 2018 року. В позовній заяві посилався на те, що 13 березня 2018 року померла її мати [PERSON], [INFO]. Після смерті матері відкрилася, в установленому законом порядку, спадщина, яка складається з будинковолодіння та присадибної земельної ділянки, що знаходяться на території [PERSON] міської ради Полтавської області за адресою: м. Миргород, вул. Котляревського, 97. Мати за життя розпорядилася належним їй майном і 4 жовтня 2017 року склала заповіт, за яким все належне їй майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, та все на що вона за законом матиме право, заповіла їй. Заповіт посвідчений Приватним нотаріусом [PERSON] 20 вересня 2018 року вона звернулася до Приватного нотаріуса Гіля [PERSON] міського нотаріального округу ГТУЮ в Полтавській області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON]. 20.09.2018 Приватний нотаріус [PERSON] виніс постанову, якою відмовив позивачу [PERSON] у прийнятті заяви про видачу спадщини після померлої 13 березня 2018 року [PERSON], у звязку з пропуском терміну подачі заяви про прийняття спадщини. Позивачем пропущено 6 днів для подання заяви про прийняття спадщини. Причиною пропуску строку на прийняття спадщини стало те, що вона не мала можливості звернутися до нотаріальної контори по місцю відкриття спадщини після смерті своєї матері із заявою про прийняття спадщини, оскільки у вказаний період, три рази перебувала за кордоном України. У період з 8 по 11 березня 2018 року перебувала у Швеції, з 16 по 23 липня 2018 року- у Іспанії, з 24 по 30 серпня 2018 року - у Швеції, що підтверджується копією закордонного паспорту з відмітками про перетин кордону. Їй не було відомо, що законом установлено шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вона людина юридично необізнана. Натомість вважала, що оскільки вона проживала зі своєю матір'ю на момент смерті останньої, вела з нею спільне господарство, є заповіт, яким мати заповіла все належне майно їй, то вона автоматично приймає спадщину і зможе переоформити її в будь- який зручний час. Обставини, щодо спільного проживання разом з матір'ю на момент смерті останньої підтверджується довідкою з місця проживання. Відповідно до ухвали судді від 28 вересня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 24,25). В підготовче засідання позивач [PERSON] не зявилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] громади міста Миргорода в особі [PERSON] міської ради Полтавської області в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову [PERSON], просив справу розглянути без участі представника (а.с. 29). В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом на підставі наданих доказів, 13 березня 2018 року померла [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ №373153 від 14 березня 2018 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з будинковолодіння та присадибної земельної ділянки, що знаходяться на території [PERSON] міської ради Полтавської області за адресою: м. Миргород, вул. Котляревського, 97, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину по закону від 30.05.2005 року посвідченого нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №908219 (а.с. 13-18). Відповідно до довідки голови вуличного комітету засвідченої Відділом організації роботи [PERSON] міської ради від 18.09.2018 року [PERSON] фактично проживала за адресою: [INFO] в помешканні своєї матері [PERSON] (а.с. 19). 20.09.2018 постановою приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] відмовлено позивачу [PERSON] у прийнятті заяви про видачу спадщини після померлої 13 березня 2018 року [PERSON], у звязку з пропуском терміну подачі заяви про прийняття спадщини. У період з 8 по 11 березня 2018 року позивач [PERSON] перебувала у Швеції, з 16 по 23 липня 2018 року- у Іспанії, з 24 по 30 серпня 2018 року - у Швеції, що підтверджується копією закордонного паспорту з відмітками про перетин кордону (а.с. 20) Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно розяснень, що містяться у ч.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що позивач [PERSON] повинна була подати заяву про прийняття спадщини у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, тобто день смерті спадкодавця [PERSON], 13 березня 2018 року. Шість місяців закінчується 13 вересня 2018 року. Позивач [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] 20 вересня 2018 року, тобто пропустила 6 днів для подання такої заяви. За таких обставин, оскільки пропущений строк, для подачі заяви про прийняття спадщини, є незначним (6 днів), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved