Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

24 лютого 2015 року позивач, [PERSON] звернулася до суду Дергачівського району Харківської області з позовом, в якому просить поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 423,84 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 26 вересня 2009 року. 05 серпня 2014 року на підставі заяви від 04.07.2014 року про розірвання шлюбу до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області шлюб між ними був розірваний. Як вказує позивач, під час шлюбу нею разом з відповідачем за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 01 липня 2011 року було придбано квартиру [ADDRESS] вартістю 42384 грн., яку було оформлена на ім'я відповідача, що підтверджується вказаним договором та витягом з реєстру права власності. Ведення спільного господарства між ними фактично було припинено у липні 2014 року. Крім того позивач зазначила, що вона весь час шлюбних відносин працювала на ІОЦ ДП «Південна залізниця». Таким чином, вона вважає, що квартира [ADDRESS] є об'єктом спільної сумісної власності. В судове засідання позивач не зявилася, надав заяву, в якій просила суд розглянути позов за її відсутністю, підтримала позовні вимоги, та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти задоволення позову в частині розподілу майна, що є обєктом спільної сумісної власності та визнання за [PERSON] права власності на на 1/2 частку квартири [ADDRESS]; стосовно стягнення з нього на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 423,84 грн. заперечував, про що надав суду письмову заяву. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З представлених доказів, наявних у матеріалах справи, вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] 26 вересня 2009 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ВЛ №125246, актовий запис №203. 05 серпня 2014 року на підставі заяви від 04.07.2014 року про розірвання шлюбу до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що свідчить свідоцтво серії I-BЛ №154345, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області. Судом було встановлено, та не заперечується сторонами у справі, що під час шлюбу позивач разом з відповідачем за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 01 липня 2011 року придбали квартиру [ADDRESS] вартістю 42384 грн., яка оформлена на ім'я відповідача, [PERSON], що підтверджується вказаним договором, який було посвідчено приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №496. Крім того даний факт підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів №10076923 та витягом про державну реєстрацію прав №30604564. Згідно\~ст.60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права сумісної власності подружжя. У відповідність ч.1\~ст.61 СК України\~об'єктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. На підставі ч.1\~ст.69 СК України\~дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частини 1\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. п. 23, 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4\~ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з н Вимогами\~их.ст. 71 СК України\~передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до\~ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. Так, оскільки спірне майно у вигляді квартири [ADDRESS] було придбане за час проживання сторонами у зареєстрованому шлюбу за сумісні кошти, та право власності на вказану квартиру зареєстроване за відповідачем, то воно є спільним майном подружжя. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені повністю, то з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 423,84 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved