Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

26.12.2017 року позивач [PERSON], в інтересах якої діє представник за довіреністю - [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 6,56 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Чепіль» Балаклійського району Харківської області відповідно до Державного акта на право колективної власності на землю [NUMBER] від 26 січня 1996 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що відповідно до рішення Чепільської сільської ради Балаклійського району Харківської області № 52 від 16.05.1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Чепіль» було видано Державний акт на право колективної власності на землю [NUMBER] від 26.01.1996 року. На час видачі державного акта він був членом КСП «Чепіль» та його було внесено до списку - додатку до зазначеного державного акта під № 469. Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) він не отримав, просить визнати за ним право на земельну частку (пай) у судовому порядку. У судове засідання учасники справи не з'явилися, про дату, час і місце його проведення були повідомлені належним чином. Представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача - Чепільської сільської ради Балаклійського району Харківської області просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Колективному сільськогосподарському підприємству «Чепіль» було видано Державний акт на право колективної власності на землю [NUMBER] від 26.01.1996 року, згідно якого зазначеному КСП було передано у колективну власність 3899.0 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва. У списках-додатках до вказаного державного акта на право колективної власності на землю ім'я [PERSON] значиться за № 469 (а.с.6-10). Зазначене підтверджується також повідомленням відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 14.12.2017 року, в якому зазначено, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на земельні частки (паї) громадян по КСП «Чепіль» на [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) відсутній. Розмір земельної частки (паю) по КСП «Чепіль» становить 6,56 умовних кадастрових гектарів (а.с.5). Згідно довідки, виданої 15.02.2017 року Чепільською сільською радою Балаклійського району Харківської області, [PERSON] буде виділено земельну ділянку за рахунок земель колективної власності, розташовану за межами населеного пункту, площею 6,56 фізичних гектарів, як такому, що під № 469 був включений до списку громадян - членів КСП «Чепіль» - додатку до Державного акта на право колективної власності на землю [NUMBER] від 26.01.1996 року (а.с. 11). При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Земельного кодексу України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав, як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України. Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до положень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. За таких обставин суд приходить висновку, що позивача [PERSON], як члена колективного сільськогосподарського підприємства «Чепіль», було включено до списку, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю [NUMBER] від 26.01.1996 року, у зв'язку з чим він набув права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, а відтак позов підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved