Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

25 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 90\~000,00 доларів США, що еквівалентно 2\~309\~652 грн. 18 коп., посилаючись на те, що 19.07.2004 року він позичив відповідачу 150\~000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день подання позовної заяви становить 2\~309\~652 грн. 18 коп., які останній зобовязався повернути до 19 липня 2017 року за наступним графіком: 12000 (дванадцять тисяч) доларів США до 19 липня 2010 року; 12000 (дванадцять тисяч) доларів США до 19 липня 2011 року; 12000 (дванадцять тисяч) доларів США до 19 липня 2012 року; 12000 (дванадцять тисяч) доларів США до 19 липня 2013 року; 12000 (дванадцять тисяч) доларів США до 19 липня 2014 року; 30000 (тридцять тисяч) доларів США до 19 липня 2015 року; 30000 (тридцять тисяч) доларів США до 19 липня 2016 року; 30000 (тридцять тисяч) доларів США до 19 липня 2017 року. Вказує, що станом на 24 жовтня 2016 року відповідач повернув йому 60 тис. доларів США, однак з 2014 року відповідач не вчинив жодних дій щодо повернення решти суми позики згідно графіку. У звязку з наведеним, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 90 тисяч доларів США, що еквівалентно 2 309 652 (два мільйони триста девять тисяч шістсот пятдесят дві) гривні 18 копійок, згідно з офіційним курсом Національного банку України даної валюти станом на день подачі позову. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, представник позивача подав до суду заяву про проведення розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити їх в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, жодних заяв, клопотань чи заперечень до суду не подав. \~ У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що 19.07.2004 року [PERSON] позичив [PERSON] 150\~000,00 доларів США,, тобто між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач зобовязався повернути кошти до 19 липня 2017 року за наступним графіком: 12000 (дванадцять тисяч) доларів США до 19 липня 2010 року; 12000 (дванадцять тисяч) доларів США до 19 липня 2011 року; 12000 (дванадцять тисяч) доларів США до 19 липня 2012 року; 12000 (дванадцять тисяч) доларів США до 19 липня 2013 року; 12000 (дванадцять тисяч) доларів США до 19 липня 2014 року; 30000 (тридцять тисяч) доларів США до 19 липня 2015 року; 30000 (тридцять тисяч) доларів США до 19 липня 2016 року; 30000 (тридцять тисяч) доларів США до 19 липня 2017 року. Станом на день подачі позову відповідач повернув позивачу 60\~000,00 доларів США, однак з 2014 року відповідач не вчинив жодних дій щодо повернення решти суми позики згідно графіку, що у відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, підтверджується розпискою від 19.07.2004 р. Даний письмовий договір позики від 19.07.2004 року, наданий позивачем на підтвердження зобовязань відповідача, є належним та допустимим доказом виникнення боргового зобовязання; цей договір позики\~ сторони уклали відповідно до вимог статті 1047 ЦК України; наявність у позивача оригіналу договору позики згідно з положенням частини третьої статті 545 цього Кодексу свідчить про неповернення усього боргу відповідачем, тому є підстави для стягнення з нього на користь позивача неповернутої суми позики за вказаним договором.\~Відповідач не довів факт неодержання грошових коштів від позикодавця, а тому цей договір позики є дійсним та породжує права та обовязки згідно закону України. Відповідно до роз'ясень, викладених у правових позиціях Верховного Суду України про стягнення боргу за договором позики від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13 та від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50 цс16, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Ст. 526 Цивільного Кодексу України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.\~ Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передай грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.\~\~ Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).\~ Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.\~ Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.\~ Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України).\~ Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з [PERSON] суми боргу згідно договору позики від 19.07.2004 року в розмірі 90 000,00 доларів США. При поданні позову позивачем визначено суму заборгованості, виходячи із офіційного курсу НБУ станом на день подачі позову. Станом на дату розгляду справи офіційний курс змінився і становить 26,756734 грн. за 1 долар США. Як вбачається із роз'яснень, викладених в абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення суду належить наводити розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, виходячи із формул, складових та суми стягнення з відповідача на користь позивача, - позика в еквіваленті до 90\~000,00 доларів США становитиме 2\~408\~106 грн. 06 коп. Отже, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума боргу 90\~000,00 доларів США, що станом на 21.04.2017 року згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 2\~408\~106 грн. 06 коп. Судовий збір розподіляється згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved