Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

26 березня 2018 року [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач)звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - відповідач, ТзДВ СК «Альфа- Гарант»), третя особа - [PERSON] (далі - третя особа, [PERSON] ), про стягнення з відповідача несплаченої частии страхового відшкодування в розмірі 20 919,29 грн. та судові витрати у розмірі 704,80 грн. В подальшому представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з ТзДВ СК «Альфа- Гарант» на користь [PERSON] несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 24 103,12 грн, пеню у розмірі 5 238,21 грн, 3 % річних у розмірі 1 898,46 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 239,44 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 29.08.2017 о 13 год. 40 хв. в м. Херсон відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Geely», державний номерний знак [NUMBER] , під керування [PERSON] . Власником транспортного засобу «Geely», державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Постановою Високопільського районного суду Херсонської області від 09 жовтня 2017 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТзДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК0000666463. Відповідачем на користь позивача було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 9409,35 грн. Позивач не погодився зі страховою виплатою в такому розмірі, оскільки вона не відповідала фактичному розміру матеріальної шкоди. Відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) позивач замовив експертне автотоварознавче дослідження для визначення вартості матеріальної шкоди, спричиненої транспортному засобу за вказаною пригодою. Відповідно до висновку, матеріальний збиток завданий транспортного засобу «Geely» становить 30 328,64 грн. Це свідчить, що відповідачем не сплачено на користь позивача суму у розмірі 20 919,29 грн, різниця між сплаченою сумою страхового відшкодування та розміром реально завданого матеріального збитку, обрахованого відповідно до замовленого позивачем експертного дослідження. Після звернення до суду та призначення судової автотоварознавчої експертизи за висновком якої розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Geely» становить 33 5512,47 грн. Зважаючи на розмір матеріального збитку, який зазначений в експертизі, призначеній судом, позивач просить стягнути різницю між сплаченою сумою страхового відшкодування та розміром завданого матеріального збитку порахованого відповідно до судової експертизи у розмірі 24 103,12 грн. Крім того, враховуючи, що відповідач не здійснив розрахунок страхового відшкодування в строки визначені Законом, з нього підлягає до стягнення пеня у розмірі 5 238,21 грн, 3 % річних у розмірі 1 898,46 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 239,44 грн. У відзиві до позовної заяви представник відповідача зазначив, що дійсно 30.08.2017 в м. Херсон відбулась дорожня транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Geely», державний номерний знак [NUMBER] , під керування [PERSON] . Згідно розрахунку 35-D/37/5 від 10.11.2017 складеного аварійним комісаром, вартість збитку завданого власнику транспортного засобі «Geely» дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та становить суму коштів 20 578,11 грн з урахуванням ПДВ та 17 148,42 грн без урахування ПДВ. Також під час огляду транспортного засобу були виявлені пошкодженням, не пов`язані з аварією, тому аварійним комісаром був проведений розрахунок вартості ремонту зважаючи на ці пошкодження, вартість матеріального збитку становить 8086,90 грн з ПДВ та 6739,087 без ПДВ. Оскільки позивач у заяві від 27.10.2017 просила сплатити страхове відшкодування на її особистий рахунок, а також не надала доказів понесених нею витрат зі сплати ПДВ до державного бюджету у зв`язку з ремонтом належного їй транспортного засобу, ТзДВ СК «Альфа-Гарант» було зменшено розмір страхового відшкодування на розмір податку на додану вартість. Крім того, у заяві про страхове відшкодування від 27.10.2017 позивач погодилась зі способом та розміром збитку визначеного страховиком. Також розмір страхової виплати зменшено на розмірі франшизи, яка становить 1000,00 грн. Відтак позивачу було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 9 409,35грн. Звіт на який посилається позивач не може бути належним та допустимим доказом, який міг би спростувати розрахунки звіту № 35-D/37/5, складеного аварійним комісаром [PERSON] , та на підставі яких ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено розрахунок та сплачено страхове відшкодування. Щодо заяви представника позивача про зміну (збільшення) позовних вимог від 14.09.2020 представником відповідача не надано будь-яких письмових документів відповідно до ст. 182 ЦПК України. Ухвалою від 29 березня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа - [PERSON] про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування. Ухвалою суду від 04.12.2019 задоволено заяву представника відповідача та призначено у справі автотоварнознавчу експертизу, провадження по справі зупинено до часу надходження висновків експерта. Відповідно до ухвали від 01.06.2020 провадження у справі поновлене. Ухвалою від 21.09.2020 закрито підготовче провадження у справі і справу призначено до судового розгляду. У заяві, поданій до суду, представник позивача просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги, враховуючи заяву про зміну (збільшення) позовних вимоги, підтримує у повному обсязі. Представник ТзДВ СК «Альфа-Гарант» до судового засідання не прибув. Про день, час та місце судового розгляду повідомлений належим чином. Причини неявки суду не відомі. Третя особа - [PERSON] про день, час та місце судового розгляду повідомлений належим чином. Причини неявки суду не відомі. На підставі ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив, проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача та третьої особи на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.08.2017 о 13 год. 40 хв. в м. Херсон відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Geely», державний номерний знак [NUMBER] , під керування [PERSON] . Власником транспортного засобу «Geely», державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Постановою Високопільського районного суду Херсонської області від 09 жовтня 2017 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТзДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК0000666463. Згідно розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортного засобу 30-D/37/5 автомобіля «Geely» вартість відновлювального ремонту з врахування фізичного зносу становить 20 578,11 грн. В подальшому вказана сума була скорегована, враховуючи пошкодження, які не були завдані вище вказаною дорожньо-транспортною пригодою та згідно розрахунку від 30.11.2017 становить 8086 грн з ПДВ та 6739,08 грн. без ПДВ. Згідно платіжного доручення № ID-100822 від 30.11.2017, відповідачем на користь позивача було здійснена виплата суми страхового відшкодування у розмірі 9 409,35 грн. Не погоджуючись з розміром виплаченого страхового відшкодування, позивач звернулась до експерта Херсонської Торговельно-промислової палати для визначення вартості матеріального збитку. Згідно висновку експерта № Вэ-541 від 15.09.2017 розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Geely», державний номерний знак [NUMBER] становить 30 328,64 грн. Представник позивача звернувся до відповідача з претензією про перерахування суми страхового відшкодування, враховуючи висновок № Вэ-541 від 15.09.2017. Зазначена претензія залишена відповідачем без задоволення. Під час підготовчого судового засідання представником відповідача подано клопотання про призначення автотоварозначної експертизи. Згідно висновку експерта № 13-3/159 від 21.05.2020 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Geely MR 7151A», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 29.08.2017 в м. Херсоні, станом на момент пошкодження транспортного засобу, становить 33 512,47 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України) За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, у ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» є обов`язок відшкодувати шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Спір між сторонами виник щодо розміру матеріального збитку завданого транспортному засобу позивача, який згідно наданих суду висновків про розмір матеріального збитку замовлених відповідачем та позивачем різниться. В силу положень ст. 110 ЦПК України та з оцінкою інших доказів наданих сторонами, суд при визначені розміру вартості матеріальної шкоди, спричиненої належному позивачу транспортному засобу «Geely», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 30.08.2017 бере до уваги розмір матеріального збитку встановлений згідно висновку експерта від 21.05.2020 № 13-3/159, та становить 33 512,47 грн. Вказаний висновок не брати до уваги у суду не має підстав, оскільки експерт повідомлений про кримінальну відповідальність, вибір експертної установи під час вирішення клопотання про призначення експертизи не оспорювався сторонами, що свідчить про довіру до висновку експерта з вказаної експертної установи. Суд критично ставиться до пояснень представника відповідача про те, що висновок експерта від 21.05.2020 не може бути взятий до уваги, оскільки він не відповідає ознакам належності, достатності та на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи, підтвердити чи спростувати позовні вимоги. Представник відповідача, ставлячи під сумнів висновок експерта, не скористався своїм правом та не заявив клопотання про призначення повторної експертизи, а отже не довів, що розмір страхового відшкодування страховою компанією визначений вірно. Аналізуючи викладене, суд дійшов до висновку про задоволення вимог позивача, оскільки з наведених вище норм та обставин, вбачається, що відповідач має сплатити не сплачену частину страхового відшкодування у розмірі 24 103,12 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 549 ЦК України, передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування у відповідні Законом № 1961-IV строки, вимоги про стягнення пені у розмірі 5 238,21 грн, 3 % річних у розмірі 1 898,46 грн та інфляційних втрат у розмір 3 239,44 грн є обґрунтованими, підтверджені належними розрахунками, не брати їх до уваги у суду не має підстав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 704,78 грн.

Outcome: approved