Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

26.11.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 12 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося, з січня 2013 року шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства не ведуть. Таким чином, позивачка вважає, що збереження сім'ї не можливе, тому позивачка просить суд розірвати шлюб між нею відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 260 (а.с. 5). Від спільного подружнього життя сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 13.04.2011 року відділом РАЦС Деснянського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.4). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивачка примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На стягненні з відповідача судового збору позивач не наполягає. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved