Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

24 травня 2016 року позивач звернувся до відповідача з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 квітня 2016 року з Пологівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області (далі за текстом відділ ДВС) він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП №50868580 про стягнення з нього, [PERSON], на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» (далі за текстом Банк) заборгованості в сумі 79 422,49 грн. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] №6665 від 18 листопада 2015 року та витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700 грн., а всього 81122 грн.49 коп. Підставою для вчинення нотаріального напису нотаріуса стало подання ПАТ «КБ «Приватбанк», який є правонаступником закритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №ZРХRRX03980018 від 28 квітня 2007 року, за яким, як стверджує позивач, він, не отримуючи кредит, став перед Банком боржником. Позивач зазначив у позові до суду, що з вчиненим виконавчим написом він не згоден, оскільки він кредит від Банку не отримував, у звязку з чим документи, надані Банком нотаріусу, є невірогідними,тому Банк, надаючи їх для вчинення виконавчого напису, ввів нотаріуса в оману; Банк достовірно знав на момент звернення до нотаріуса, що заборгованості перед Банком він, позивач, не має, оскільки судовий наказ, за яким нібито у [PERSON] існує перед Банком заборгованість за кредитними зобовязаннями в сумі 15492,71 грн., ухвалою судді Пологівського районного суду Запорізької області ще у 2008 році був скасований, а в позовному провадженні Банк не звертався до суду про стягнення з нього, [PERSON], певної суми боргу за кредитним договором. [PERSON] зазначив у позові до суду, що в ході розгляду у суді його заяви про скасування судового наказу він 26 серпня 2008 року подав в суд заяву, що ніяких договорів із ЗАТ «КБ «ПриватБанк» він не укладав, у будь-якому вигляді кредиту від Банку не отримував. Це і стало підставою для дачі пояснень в Пологівському РВ УМВС у Запорізькій області, де його, позивача, було допитано в якості свідка у кримінальній справі відносно [PERSON] та скасування судового наказу. В ухвалі суду було запропоновано ЗАТ «КБ «ПриватБанк» звернутися до СУДУ В позовному провадженні. Проте, зазначає [PERSON] у позові, ігноруючи приписи судового рішення, ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є відповідач, через майже вісім років звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, який і було вчинено третьою особою у даній справі. Позивач вважає, що відповідачем було введено нотаріуса в оману, приховано наявність спору між позивачем та відповідачем щодо виникнення боргових зобовязань, який має згідно ухвали Пологівського районного суду від 27 серпня 2008 року по справі №2с-14/08 розглядатися у позовному провадженні, надані відповідачем документи не можуть підтверджувати безспірність заборгованості, а тому вчинений третьою особою виконавчий напис є таким, що вчинений всупереч вимогам ст.88 Закону України «Про нотаріат» і таким, що не підлягає виконанню. З посиланням на ст.ст.47,49,50,88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.16,256,257,258 ЦК України, позивач просить постановити судове рішення, яким визнати виконавчий напис №6665 від 18 листопада 2015 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з зазначених у позові підстав, просив задовольнити їх. Судові витрати просив покласти на відповідача. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні в інтересах позивача підтримала позовні вимоги з зазначених у позові підстав, просила їх задовольнити в повному обсязі, мотивуючи обґрунтованість позову тим, що у даному випадку: 1) відсутня безспірність суми нібито існуючого боргу позивача у справі перед Банком; 2) при наявності спору між Банком і [PERSON] Банк не мав права звертатися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису; 3) виконавчий напис вчинений поза трирічним терміном, як це передбаченого ст.88 Законом України «Про нотаріат». У судове засідання представник відповідача, будучи неодноразово повідомленим про розгляд справи в суді (а.с.61,68,82,85), не явився, на пропозиції суду надати пояснення, заперечення, письмові докази щодо позову (а.с.65,80) їх не надав, з заявами про розгляд справи у відсутність представника Банку як відповідача до суду не звертався, у звязку з чим суд розглядає справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних доказів з винесенням заочного рішення відповідно до вимог ст.169 ч.4 ЦПК України. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] як третя особа надала суду письмові заяви, в яких просить справу розглянути в її відсутність (а.с.58,69,83,87). Вислухав позивача і його представника, дослідивши письмові матеріали даної цивільної справи, а також архівної справи №2с-14/08, суд встановив наступне. За матеріалами справи №2с-14/08 за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] судом встановлено, що на підставі заяви ЗАТ КБ «ПриватБанк» від 11 серпня 2008 року суддею Пологівського районного суду Запорізької області 12 серпня 2008 року був постановлений судовий наказ, яким з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто 15492,71 грн. заборгованості за кредитним договором від 28 квітня 2007 року № ZРХRRХ03980018 (а.с.8). Не погодившись із судовим наказом, [PERSON] звернувся до суду з заявою про його скасування, мотивуючи тим, що кредит від ЗАТ КБ «ПриватБанк» він не отримував, договір не складав і не підписував, у звязку з чим звернувся з заявою до Пологівського відділення КБ «ПриватБанк», надавав пояснення у Пологівському РВ УМВС в якості свідка за порушеною кримінальною справою щодо цих обставин. Суддя Пологівського районного суду Запорізької області 27 серпня 2008 року за заявою [PERSON] скасував судовий наказ від 12 серпня 2008 року, копія ухвали суду від 27 серпня 2008 року Банком була отримана 08 вересня 2008 року (справа №2с-14/08, а.с.18). 18 листопада 2015 року приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] вчинила виконавчий напис за реєстровим номером 6665, яким у безспірному порядку задовольнила вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом стягнення з [PERSON] Я,С. 79422,49 грн. за кредитом, а також 1700 грн. витрат за вчинення виконавчого напису, а всього в сумі 81122,49 грн. (а.с.91). 19 квітня 2016 року заступник начальника відділу ДВС на підставі виконавчого напису нотаріуса від 18 листопада 2015 року відкрила виконавче провадження (а.с.27), про що був повідомлений боржник [PERSON] супровідним листом №6639 від 20 квітня 2016 року (а.с.92). У звязку з зазначеним [PERSON] звертався до правоохоронних органів з заявами про вчинення посадовими особами дій, які містять ознаки злочинів (а.с.11-14;16-18). Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» передбачено, що для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями, надаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що відповідач 08 вересня 2008 року отримав копію ухвали суду від 27 серпня 2008 року про скасування судового наказу від 12 серпня 2008 року, однак, в супереч вимог ЦПК України, не звернувшись в позовному провадженні з аналогічними вимогами до [PERSON], ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є відповідач, майже через вісім років звернулося до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Суд, проаналізувавши добуті докази в сукупності, дійшов висновку, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, не є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобовязання позивача за кредитом, процентах, річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог відповідача до позивача. Розрахунок розміру невиконаних зобов'язань за кредитним договором зроблений Банком одноособово, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача, не відповідає дійсності без урахування раніше прийнятих судових рішень про стягнення заборгованості, матеріалів кримінальних розслідувань, думки та позиції позивача, і, на думку суду, не може бути доказом безспірності грошових вимог Банку до [PERSON] Відтак, при вчиненні виконавчого напису порушено норми ст.88 Закону України «Про нотаріат» в частині безспірності заборгованості, так як виписки з рахунку боржника надані невірогідні. Пунктом 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 січня 1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» роз'яснено, що відповідно до ст.ст.34,36, 87,88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативними актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги МИНУЛО не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. В заяві позичальника №ZPХRRX03980018 від 28 квітня 2007 року за кредитним договором вказано, що кредит надається в строк з 28 квітня 2007 року по 27 квітня 2008 року. З моменту закінчення строку дії договору та кредитного зобовязання пройшло понад вісім років. Право вимоги відповідача виникло 27 квітня 2008 року. Виходячи з приписів норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, так як з дня виникнення права вимоги у відповідача пройшло більше трьох років. Виконавчий напис, вчинений з порушенням закону, не може підлягати виконанню. Ст.47 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Статтею 49 цього ж Закону встановлено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону. Виходячи зі змісту частини 2 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, крім зазначених у цій статті, інший спосіб. «Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом». Одним із способів захисту права, встановленим законом, є оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, оскарження нотаріального акта. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» встановлений порядок оскарження нотаріальних дій: «Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти». За таких обставин суд вважає, що нормами чинного законодавства України передбачений такий спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню, у звязку з чим виконавчий напис нотаріуса [PERSON] за реєстровим номером 6665 від 18 листопада 2015 року слід визнати таким, що не підлягає виконанню. У звязку з тим, що нотаріальний напис вчинявся до зміни назви міста Дніпропетровськ, суд вважає за необхідне в резолютивній частині рішення в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зазначити найменування посадової особи, яка вчинила виконавчий напис, станом на дату вчинення, тобто на 18 листопада 2015 року. За правилами ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені [PERSON] при подачі позову 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved