Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

24 березня 2016 року заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, вказуючи, що 12 березня 2016 року у пологовому відділенні лікарні м. Єнакієве Донецької області вона народила дитину хлопчика, та є матір*ю-одиначкою. У зв*язку з тим, що вказана територія тимчасово непідконтрольна Україні внаслідок окупації, вона не може зареєструвати в органах РАЦС народження дитини та отримати належне свідоцтво державне зразка. Наявне у заявниці медичне свідоцтво про народження № 56 з цих причин є недійсним та не створює правових наслідків. У відділі ДРАЦС по м. Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ їй була надана письмова відмова у проведенні реєстрації народження дитини з цих підстав. З метою отримання свідоцтва про народження дитини державного зразка просила суд встановити факт народження дитини чоловічої статі хлопчика, 12 березня 2016 року у м. Єнакієве Донецької області, матір*ю якого вона являється. У судове засідання заявниця не з*явилася, надавши заяву суду про розгляд справи за її відсутності, підтримує свою заяву. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, у судове засідання не з*явився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є матір*ю заявниці [PERSON], з якою вони разом проживають за адресою: [INFO]. 12 березня 2016 року о 17-00 годині її дочка у лікарні м. Єнакієве народила дитину хлопчика, свідок була присутня при пологах; у зареєстрованому шлюбі заявниця не перебуває. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома із сім*єю заявниці та свідка [PERSON] тривалий час, приблизно 12 років, оскільки діти навчалися разом та товаришують. Свідку відомо, що 12 березня 2016 року [PERSON] народила хлопчика в лікарні м. Єнакієве, про що вона дізналася в той же день від [PERSON] Суд, з*ясувавши позицію заявниці, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоровя про народження нею дитини. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. В силу ч.ч. 1, 3 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Судом встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO], громадянка України (а.с. 3-5), зареєстрована за адресою: [INFO](а.с. 4), у зареєстрованому шлюбі не перебуває, не підтримує фактичні шлюбні відносини. 12 березня 2016 року заявниця у справі у закладі охорони здоров*я в м. Єнакієве Донецької області у народила дитину хлопчика, про що заявниці видано медичне свідоцтво про народження № 56, однак, оскільки документ, що підтверджує факт народження дитини, виданий закладом охорони здоров*я на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, він є недійним і не створює правових наслідків відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». 23 березня 2016 року за вих. № 578/03.2-38 (а.с. 7) матері дитини [PERSON] відділом ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ в Донецькій області було відмовлено у проведенні державної реєстрації факту народження, оскільки пред*явлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній діючим законодавством України, виданий закладом охорони здоров*я на тимчасово окупованій території після 01 грудня 2014 року. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є мати, батько та їх дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини - хлопчика, [INFO], бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про народження її дитини, видане державним органом України.

Outcome: approved