Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

25 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 12 червня 2009 року. Від подружнього життя мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю проживали до жовтня 2013 року. З цього часу сім'я фактично розпалася у зв'язку з різними поглядами на життя. Посилаючись на те, що подальше спільне проживання не можливе, суперечить її інтересам та інтересам дітей, позивачка просить розірвати шлюб із відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 16). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, з позовом згодний (а. с. 17). У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 12 червня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №39. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 3). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 4-5). Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають різні погляди на життя, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін та їхніх малолітніх дітей, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та у відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні, [PERSON] (а. с. 16). На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають судові витрати у виді сплаченого при зверненні з даним позовом до суду судового збору у сумі 551 грн. 20 коп. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved