Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

24 листопада 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вулиці Миру, № 125, в с. Кулевча Саратського району Одеської області, що належав на праві приватної власності її чоловіку, [PERSON], який помер 09 грудня 2014 року. Свої вимоги обґрунтувала тим, що прийняла спадщину, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності, підтримала позов та просила його задовольнити. Представник Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 91 ). Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Таким чином, час і підстави виникнення права власності на житловий будинок у спадкодавця визначаються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, а підстави спадкування зазначеного майна визначаються законом, який діяв на час відкриття спадщини, тобто згідно з положеннями книги шостої ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року). Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розмір будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів. За договором купівлі-продажу від 06 січня 1988 року, посвідченим секретарем Колісненської сільської ради Саратського району Одеської області, реєстровий № 1, [PERSON] придбав житловий будинок, розташований с. Кулевча по вулиці Миру, № 125, Саратського району Одеської області (а.с. 7-8). Факт належності будинку чоловіку позивачки, [PERSON], підтверджується також випискою з погосподарської книги, відповідно до якої головою домогосподарства за адресою: вулиця Миру, № 125, в с. Кулевча Саратського району Одеської області, рахувався [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Згідно звіту про вартість нерухомого майна від 07 листопада 2016 року, вартість зазначеного житлового будинку складає 112175 гривень (а.с.16-49). Довідка № 1247 від 07 листопада 2016 року Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області підтверджує, що будинок придатний для проживання, відповідає санітарним та технічним нормам (а.с. 52). Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частин 1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як видно з свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД № 393542, виданого Колісненської сільською радою Саратського району Одеської області, [PERSON], [INFO], уклав шлюб з [PERSON] [INFO], після укладення шлюбу дружина обрала прізвище [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] до дня своєї смерті проживав в [INFO], та помер 09 грудня 2014 року. Вказані обставини підтверджуються довідкою № 1245 від 07 листопада 2016 року Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області та свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 387144, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 6, 50). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку та житловий будинок з господарськими будівлями під № 125, розташований в вулиці Миру в с. Кулевча Саратського району Одеської області. Заповіту спадкодавець [PERSON] не залишив, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), а тому відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування одержують спадкоємці за законом першої черги, тобто дружина спадкодавця. Позивачка, як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON], тому що своєчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 22 листопада 2016 року нотаріус видав позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,00 га, розташовану на теритторії Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, призначену длоя ведення особистого селянського виробництва. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи (а.с. 75-90). Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок , нотаріус позивачці відмовив (а.с.54). Враховуючи обставини справи та норми закону, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на належний спадкодавцеві житловий будинок з господарськими будівлями.

Outcome: approved