Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

25 жовтня 2016 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 06 серпня 2011 року нею з відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у звязку з чим виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинили у 2015\~році та з того часу спільне господарство не ведуть. Відповідач ухиляється від обов'язку утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідач не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності, зареєстрованого субєкта господарювання (юридичної особи чи фізичної особи-підприємця), але має періодичний заробіток, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, а вона на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, через що вона з дітьми фактично перебуває на утриманні у батьків відповідача та вона періодично працює на некваліфікованій роботі із сукупним доходом близько 2 000 грн. на місяць та цих коштів не вистачає для належного та необхідного забезпечення та утримання дітей, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем та стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісяця з урахуванням індексації, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, а саме просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 600 грн. щомісяця на кожну дитину, які вона підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що до народження першої доньки між ними були гарні стосунки, однак після народження другої дитини у відповідача зникло бажання працювати та належно утримувати дітей і взагалі відсутнє будь-яке бажання допомагати їй та дітям, а вона бажає що б їх діти були забезпечені всім необхідним та не відрізнялись від інших дітей. Пояснила, що їй та дітям допомагали батьки відповідача, сплачуючи комунальні послуги. Відповідач постійно провокує сварки та конфлікти, протягом яких застосовує психічний та фізичний примус. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1 200 грн. щомісяця, однак заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки в такому разі позивач забере дітей. Пояснив, що дійсно між ними іноді бувають непорозуміння та сварки, які відбуваються з вини їх обох, і він дійсно декілька разів застосовував до позивача фізичну силу, однак він бажає зберегти сім'ю. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 06 серпня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за №\~20 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 8, 9). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у звязку з чим виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені у 2015 році. Позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Крім того, згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з матірю, знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги в цій частині обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням згоди відповідача та відповідно до вимог ст.ст.\~182, 184\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей, необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200 грн. щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня предявлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів у розмірі 551 гривні 20 коп. та на користь позивача, в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу у розмірі 551 гривні 20 коп. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved