Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

26.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири, посвідченого 06.05.2008 року приватним нотаріусом [PERSON] 16.02.2001 року за вище зазначеною адресою був зареєстрований її колишній чоловік [PERSON]. З листопада 2006 року вони припинили сімейні стосунки та він забрав свої речі і виїхав з її квартири, а у вересні 2008 року шлюб між ними було офіційно розірвано. Де відповідач зараз мешкає їй невідомо. Вона не може розпоряджатися своєю власністю у зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований в квартирі, вона вимушена нести витрати за нього по оплаті комунальних платежів та утримання квартири. Також вона позбавлена права розпоряджатися своєю квартирою. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, про що свідчить витяг з реєстру поштових відправлень, до суду не з'явився, у зв'яку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані докази суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так в суді з вірогідністю встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири, посвідченим 06.05.2008 року приватним нотаріусом [PERSON], який зареєстрований у реєстрі за № 2500, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19242887 (а.с.6-7). З довідки КП «СЕЗ» від 18.11.2013 року з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: власник квартири [PERSON], її син [PERSON] та колишній чоловік [PERSON] (а.с.8). Шлюб між сторонами розірвано 30 вересня 2008 року на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно акту КП «СЕЗ» від 18.11.2013 року, засвідченого зав.сектором №3 Гусельниковою Н.Н., відповідач [PERSON] з листопада 2006 року не мешкає у квартирі [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. [PERSON] проживав у даному будинку на тих підставах, що був зареєстрованим. Але виїхав за власним бажанням. Враховуючи, що право власності на зазначене майно за відповідачем не зареєстроване, він не є членом сім»ї власника будинку, тобто позивачки по справі, суд дійшов висновку, що відповідач, не набув право на користування спірною квартирою на передбачених законом підставах. Так в суді встановлено, що яких би то не було угод про користування квартирою, відповідач [PERSON] з власником будинку - [PERSON] - не укладали. Тому суд не вбачає підстав вважати відповідача [PERSON] таким, що не втрачав або придбав право на користування чи проживання у [ADDRESS] Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Такий захист прав може бути здійснено способами передбаченими ст.16 ЦК України. Зазначеною нормою передбачено таки способи захисту як припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обов'язку в натурі. Таким чином це порушене право позивачки підлягає захисту і вимоги про визнання відповідача таким, який втратив право на користування житловим приміщенням задоволенню.

Outcome: approved