overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

24 листопада 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що між ними 16 травня 1981 року було укладено шлюб у Кушугумскій селищній раді Запорізького району Запорізької області, запис №40. Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося в звязку з непорозуміннями один до одного, в наслідок чого виникають сварки. З огляду на наведене, просить суд позов задовольнити, розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд ухвалив заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та за не явки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 4 ст.56 СК України примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16 травня 1981 року Кушугумською сільською радою Запорізького району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 16 травня 1981 року, зроблено запис №40. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON] (а.с.5); Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Сторони спільне господарство не ведуть. Підстав для відмови від позову або надання сторонам строку для примирення немає, тому суд розриває шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сімя сторін розпалася повністю, сторони шлюбні відносини не підтримують і підтримувати не збираються, їх спільне життя суперечить інтересам позивача, а збереження сімї є неможливим, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

24 листопада 2017 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач [PERSON] , від участі у вихованні і утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоров`я і розвиток дитини. [PERSON] та спосіб життя відповідача негативно впливали на психічний стан малолітньої \~дитини, що загрожувало її життю та здоров`ю. В ході судового розгляду позивачка позов підтримала та направила заяву в якій зазначила, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутність. Відповідач до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. \~ Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважних причин протягом шести місяців, не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її \~до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , не працевлаштований, є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Малолітня дитина мешкає разом з позивачкою. Відповідач від участі у вихованні і утриманні дитини ухиляється, при цьому має постійне місце проживання, що підтверджується довідкою з місця проживання від 02.02.2018 року. Відповідно до вищеназваних документів видно, що \~відповідач має постійне місце проживання, але фактично вихованням дитини \~не займається. Суд вважає, що ці обставини шкідливо впливають на дитину. Відповідно до висновку районного органу опіки та піклування Овідіопольської РДА від 24.01.2019 року, суд вважає, доцільно позбавити відповідача батьківських прав. Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. При поданні позову позивачка сплатила судовий збір в розмірі 640 грн., суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

24 листопада 2017 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 12 квітня 1986 року Межиріцькою сільською радою Павлоградського району, актовий запис № 20 розірвати. В обґрунтування позову зазначила, що 12 квітня 1986 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося та фактичні шлюбні відносини припинені з вересня 2017 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, але в позовній заяві вона просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між [PERSON] та [PERSON] 12 квітня 1986 було укладено шлюб (арк.с.4). Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з вересня 2017 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

24 листопада 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про\~ розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем\~ перебуває у шлюбі з 20.05.2015 року, який зареєстровано Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 246.\~ Мають малолітнього [PERSON],[INFO]. Подружнє життя в них не склалося. Шлюбні стосунки припинені з листопада 2017 року. Вважає, що сімю зберегти не можливо, оскільки примирення між ними бути не може. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Дитину залишити проживати з нею. Позивачка в підготовче засідання\~ надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала,\~ просила розглянути справу без її участі. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав у\~ повному обсязі. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази у справі\~ дійшов наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 20 травня 2015 року, який зареєстровано Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 246 та є батьками малолітнього [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим за актовим записом № 297 від 24 липня 2015 року\~Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. (а.с.2,4). Із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя\~ сторони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. З листопада 2017 року разом не проживають. Позивачка вважає, що їхню сімю зберегти не можливо. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.\~ Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, \~суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачці судового збору в розмірі 704 грн 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

24 листопада 2017 року Шевченківським районним судом міста Києва було ухвалено рішення в цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення коштів, яким позов було задоволено частково та стягнуто з публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь [PERSON] 137786,20 грн. інфляційних втрат, 9917,75 грн. трьох процентів річних та 1991,44 грн. судового збору. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь [PERSON] 126710,45 грн. інфляційних втрат, 9558,16 грн. трьох процентів річних та 1940,93 грн. судового збору. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь [PERSON] 98380,21 грн. інфляційних втрат, 9067,15 грн. трьох процентів річних та 1297,38 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено 03 січня 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року надійшла вищевказана справа для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки судом першої інстанції при розгляді позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] не ухвалено рішення стосовно позовної вимоги позивачів щодо стягнення судових витрат за надання правової допомоги та проведення аудиту, яка заявлена позивачами у заяві про зменшення позовних вимог. Справа була передана для розгляду судді Рибаку М.А. 17 січня 2018 року. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, що не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Відповідно до положень статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасниів справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні 24.11.2017 року судом було прийнято заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивачі просили також стягнути на їх користь судові витрати, в тому числі за надання правової допомоги та проведення аудиту. Як встановлено судом, при винесенні рішення суд не вирішив позовні вимоги в цій частині. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивачів судових витрат за надання правової допомоги та проведення аудиту, оскільки до матеріалів справи позивачами не долучено жодних доказів на підтвердження понесення ними вказаних витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

24 листопада 2018 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 24.09.2010р., актовий запис №776. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву у якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, справу просила розглянути у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився також, не повідомляючи про причину неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно, у встановленому законом порядку. Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, за таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

24 листопада 2018 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї стала різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок, почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач та відповідач звернулись до суду із заявами про слухання справи в їх відсутність та просять задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. У відповідності до положень ст.223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 27 листопада 1999 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено актовий запис №552. Від шлюбу сторони малолітніх дітей не мають. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Так, згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи що позивач бажає розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити його інтересам, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

24 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 22 липня 2016 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 906, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного.Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з лютого 2017 року, сімя розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу подружжя дітей не має. Позивач у судове засідання не з`явився, проте від представника позивача надійшла заява про розгляду справи за відсутності позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог наполягають. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання його було повідомлено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 906 (а.с.5). Від шлюбу дітей не мають. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейно шлюбні стосунки подружжя припинило з лютого 2017 року, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

24 листопада 2020 року [PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного ними 05 серпня 2014 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона та Відповідач прожили у шлюбі майже рік. Однак, через деякий час, вони зрозуміли, що не можуть проживати як сім`я разом, постійно сперечалися. З 2015 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. За вказаних підстав збереження сім`ї неможливе. Вважає, що їх з Відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просить суд розірвати їх шлюб. Ухвалою суду від 22 грудня 2020 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач згідно пункту 1 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. Від Відповідача відзиву не надійшло, а Позивачем не надано суду згоди на проведення заочного розгляду справи, тому суд розглядає справу без винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснопільського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 43(а.с.14). Від шлюбу дітей не мають. З позовної заяви вбачається, що сторони не можуть проживати як сім`я разом. З 2015 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, шлюб фактично припинив своє існування, примирення між ними не можливе. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до частини третьої статті 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені судом обставини життя Позивача та Відповідача свідчать, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін. За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між Позивачем та Відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved