Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

25.11.2021 [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд визнати виконавчий напис № 58782, вчинений 25.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення грошових коштів у розмірі 18982,58 грн. з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу). В обґрунтування позову позивач зазначила, що вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис від 25.05.2021 № 58782, яким звернуто стягнення з [PERSON] як боржника на користь кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке є правонаступником всіх прав і обов`язків ТОВ «Таліон плюс», яке є правонаступником всіх прав і обов`язків ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», 6749,20 грн заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); 12183,38 грн заборгованості по відсоткам, 50 грн плата за вчинення виконавчого напису, на загальну суму 18982,58 грн, суперечить вимогам статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» щодо обов`язковості надання нотаріусу переліку документів, які б підтверджували наявність безспірності заборгованості, а також вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо документів, на підставі яких здійснюється стягнення, у зв`язку з чим позивач просила визнати виконавчий напис нотаріуса від 25.05.2021 № 58782, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, таким, що не підлягає виконанню. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином з урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 30-32). Представник позивача адвокат Луніка Т.Я. у судове засідання не прибув, згідно поданої через загальну канцелярію суду заяви від 20.12.2021 вх. №5000 просив справу розглядати без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання свого повноважного представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином 06.12.2021, жодних документів на підтвердження його позиції з предмета спору до суду не надходило (а.с. 28-29). Приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Юрій Олександрович про дату і місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавав (а.с.25). У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович не прибув, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином з урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 33). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між [PERSON] , [INFO] (позивачем), та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є відповідач 02.04.2019 укладено кредитний договір № 603813803, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» як кредитор надало [PERSON] кредит без конкретної споживчої мети у сумі 2000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] як позичальник у свою чергу зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4 цього договору. Строк дії кредиту 30 (тридцять) днів. Процентна ставка за користування коштами кредиту становить 0,74 відсотків за кожний день користування кредитом, починаючи з дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного у п. 1.3 договору. З врахуванням положень п. 1.4 договору позичальник сплачує Товариству проценти за користуванням кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 270,1 % річних (п. 1.5 договору). Вказаний кредитний договір нотаріально не посвідчений (а.с. 3). Як вбачається із змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є ТОВ «Таліон плюс», правонаступником якого у свою чергу є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (відповідач у справі) на підставі договору факторингу №20190103 від 03.01.2019. (а.с. 4). Докази набуття права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] від ТОВ «Таліон плюс» за договором факторингу №20190103 від 03.01.2019, як і докази набуття права вимоги ТОВ «Таліон плюс» до [PERSON] від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 у матеріалах справи відсутні. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича щодо вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на свою користь заборгованості за кредитним договором у сумі 18982,58 грн, з яких: 6749,20 грн заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); 12183,38 грн заборгованості по відсоткам, 50 грн плата за вчинення виконавчого напису. На підставі наявних у справі доказів, судом не встановлено, які саме документи надавались ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. на підтвердження наявності заборгованості як боржника [PERSON] для вчинення виконавчого напису. Сторонами такі докази не надані, клопотання щодо витребування їх не заявлялись. Суд, з огляду на принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про витребування доказів з власної ініціативи. 25.05.2021 за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинений виконавчий напис № 58782, за яким звернено до стягнення з [PERSON] як боржника за кредитним договором №603813803 від 02.04.2019, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору факторингу є ТОВ «Таліон плюс», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованість за кредитним договором №603813803 від 02.04.2019 у розмірі 18932,58 грн, з яких: 6749,20 грн заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); 12183,38 грн заборгованості по відсоткам. Строк платежу за кредитним договором №603813803 від 02.04.2019 настав. Згідно цього виконавчого напису стягнення здійснюється за період з 28.05.2020 по 30.04.2021. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання встановлений протягом трьох років (а.с. 4). 02.11.2021 за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Юрія Олександровича ВП № 67348314 було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого напису № 58782 від 25.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 18982,58 грн (а.с. 5). Позивач вважає, що виконавчий напис № 58782 був вчинений з порушеннями вимог законодавства та не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивачем, зокрема, у позові на обґрунтування вимог зазначено, що нотаріально посвідчений оригінал кредитного договору нотаріусу не подавався, здійсненню виконавчого напису не передувало звернення відповідача до позивача з письмовою вимогою про добровільну сплату заборгованості, виконавчий напис вчинений відповідно до суми, яка не є безспірною, а тому підстави для вчинення виконавчого напису у нотаріуса були відсутні. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Як встановлено судом, договір №603813803 від 02.04.2019, який повинен був надаватись нотаріусу для вчинення виконавчого напису, нотаріально не посвідчений, а тому на його підставі нотаріус не міг вчинити виконавчий напис, оскільки на підтвердження безспірності заборгованості, згідно Переліку, повинен надаватись оригінал нотаріально посвідченого договору. Крім того захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Матеріали справи відомостей про направлення та отримання позивачкою відповідного повідомлення не містять. Необхідно крім того зазначити, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим кредитним договором. Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказані висновки містяться у Постанові ВС від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17. Судом встановлено, що договір №603813803 від 02.04.2019, укладений між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», який повинен був подаватись нотаріусу для вчинення виконавчого напису, нотаріально не посвідчений, а також судом не встановлено факту направлення листа-повідомлення з вимогою сплатити борг і отримання/неотримання позивачкою такого листа, що є підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. За змістом частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За приписами частин другої-четвертої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи слідує, що 16.11.2021 між [PERSON] та адвокатом Лунікою Т.Я. укладено договір № б/н про надання правової допомоги (а.с. 7). Відповідно до умов цього договору (п. 3.1) вартість послуг з надання правової допомоги (консультації, складання процесуальних документів, підготовка та подання позову) складає 1300,00 грн. Відповідно до довідки від 23.11.2021 [PERSON] сплатила гонорар адвокату за договором б/н про надання правової допомоги від 16.11.2021 у фіксованому розмірі в сумі 1300 грн (а.с. 8). Таким чином суд вважає доведеними витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 1300,00 грн, які за правилами статті 141 ЦПК України, підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача. Положення частини п`ятої статті 137 ЦПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому від відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно неспівмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, не надходило. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн за подання позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved