Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

24 січня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] коштів на утримання неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частині зі всіх видів заробітку до досягнення дітьми відповідного віку, починаючи з 24 січня 2014 року. Вказувала, що проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на дитину і сім'ю не надає. Працює ПП «[PERSON]». У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] не прибув повторно у судові засідання призначені на 03 лютого 2014 року, 18 лютого 2014 року, 04 березня 2014 року, 19 березня 2014 року. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2007 року. Вирішується питання про розірвання шлюбу. У шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили відносини і проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач працює ПП «[PERSON]». Місце роботи відповідача не відоме, аліментних зобов'язань перед іншими особами не має, матеріальної допомоги дружині на утримання дітей не надає. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 80 цього ж Кодексу аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов'язаний надавати таку допомогу. Відповідач не надав суду жодних належних і достовірних доказів про відсутність у нього можливості надавати позивачу такої матеріальної допомоги на утримання дітей. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також враховуючи можливість надання належної і достатньої матеріальної допомоги відповідачем позивачеві на утримання дитини, недопущення погіршення матеріального становища позивача і неповнолітніх дітей та одночасно відповідача, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти на утримання дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, починаючи з 24 січня 2014 року до досягнення дітей повноліття щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. Крім того, при цьому, суд враховує, що випадків, передбачених статтею 184 Сімейного Кодексу України щодо зменшення відсотку прожиткового мінімуму для дитини не встановлено. Відповідно п. 7 ч.1 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: approved