Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

26.11.2020 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.11.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір №б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим допустив заборгованість за простроченим тілом кредиту на суму 10681,19 грн. [INFO] [PERSON] помер. 01.02.2020 року до Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області позивачем направлена претензія кредитора до спадкоємця [PERSON] та 24.03.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». При цьому, як вбачається з копій паспортів позичальника та відповідача, на час відкриття спадщини з позичальником постійно проживала [PERSON] . Тому, на думку позивача, [PERSON] прийняла спадщину після смерті позичальника, до складу якої входять, в тому числі і кредитні зобов`язання померлого. 16.05.2020 року на адресу [PERSON] позивачем було направлено претензію щодо погашення заборгованості, однак заборгованість погашена не була. Тому позивач просив стягнути з відповідача, як спадкоємця [PERSON] , заборгованість [PERSON] за кредитним договором, наявну на день його смерті, а також судові витрати. 10.12.2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.129/. Тому справа розглянута у відсутність представника позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що невдовзі після смерті чоловіка [PERSON] вона звернулася до Окнянського відділення АТ КБ «Приватбанк» з метою погашення наявної заборгованості чоловіка перед банком, повідомивши представника банку, що [PERSON] помер, на підтвердження чого надала копію свідоцтва про смерть чоловіка. На той час вона мала необхідну суму коштів і хотіла погасити заборгованість, однак прийняти від неї кошти у відділенні відмовились, повідомивши, що оскільки [PERSON] помер, то необхідно перерахувати розмір його заборгованості, а після проведення перерахунку їй зателефонують. В подальшому відділення банку в смт. Окни закрили, а поїхати до найближчого відділення в м.Подільськ Одеської області вона не мала можливості, так як у неї маленькі діти. До тепер минуло вже багато часу, а з банку їй ніхто так і не зателефонував. Наявні кошти вона витратила на потреби дітей і на даний час сплатити заборгованість вона вже не має можливості. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 09.11.2011 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та банком договір. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до положень якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши зазначену анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Приватбанку, а також зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку. Таким чином, [PERSON] уклав з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір №б/н від 09.11.2011 року, за яким отримав кредит в сумі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає вимогам ст.1054 ЦК України /а.с.23, 24, 25, 53/. АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк» /а.с.67-68/. За даним кредитним договором [PERSON] було видано п`ять кредитних карток, остання з яких мала термін дії до 31 липня 2019 року (07/19) /а.с.52/. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, 09.11.2011 року [PERSON] встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000 грн. та в цей же день зменшено до 300 грн. В подальшому, 29.05.2012 року розмір кредитного ліміту збільшено до 2000 грн., 24.07.2013 року - до 5500 грн., а 25.04.2017 року - до 11000 грн. /а.с.23/. Відповідно до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, по перевитратах кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобов`язань за договором, на вимогу кредитора виконати зобов`язання по поверненню кредиту /в тому числі простроченого кредиту і Овердрафту/, сплатити винагороду банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 19.08.2018 року заборгованість по кредитному договору склала 10681,19 грн. (заборгованість за простроченим тілом кредиту). Станом на 15.07.2020 року вказана заборгованість не погашена та її розмір не змінився /а.с.9-10, 11-12, 13/. Вказаний розмір заборгованості не суперечить даним виписки з особового рахунку [PERSON] станом на 16.07.2020 року /а.с.14-22/. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті зобов`язання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Так як [PERSON] не виконав зобов`язання в строк, передбачений кредитним договором, то позивачем доведена наявність у нього заборгованості за кредитом. [PERSON] помер [INFO] /а.с.55/. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). З наведених норм випливає, що зазначений борг [PERSON] входить до складу спадщини, оскільки має майновий характер і не пов`язаний нерозривно з особою спадкодавця (ст.1219 ЦК України). Як вбачається з копії спадкової справи №06/2019, відкритої Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області до майна померлого [INFO] [PERSON] , вказана спадкова справа містить претензію кредитора АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором б/н від 09.11.2011 року, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , щодо включення заборгованості [PERSON] перед банком в сумі 10681,19 грн. до спадкової маси. Крім того, в претензії заявник просив повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком на вказану суму, а також надіслати на адресу банку інформацію про звернення до нотаріальної контори спадкоємців з заявою про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини та відомості про осіб, які прийняли спадщину чи відмовились від неї. Вказана претензія надійшла до нотаріальної контори 10.01.2019 року, а 03.02.2020 року надійшла аналогічна претензія. 04.02.2020 року державним нотаріусом повідомлено АТ КБ «Приватбанк» про неможливість надання вищевказаної інформації, у зв`язку з нотаріальною таємницею. Крім вказаних претензій, листа державного нотаріуса та витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, будь-яких інших документів (заяв від спадкоємців про прийняття спадщини, свідоцтв про право на спадщину тощо) спадкова справа не містить /а.с.90-94/. Крім того, за інформацією, наданою Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита за претензією кредитора, свідоцтво про право на спадщину не видавалось /а.с.127, 128/. При цьому, як вбачається з довідки Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області, станом на день смерті [PERSON] , разом з ним за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: дружина - [PERSON] ; донька - [PERSON] , 2010 року народження; син [PERSON] , 2012 року народження та син [PERSON] , 2018 року народження /а.с.88/. Той факт, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] була його дружиною, визнається відповідачем, а також підтверджується іншими матеріалами справи: анкетою-заявою позичальника [PERSON] та договором купівлі-продажу житлового будинку /а.с.24, 113-116/, і тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. 07 грудня 2019 року, у зв`язку з укладенням шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с.76-79, 96/. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При цьому, згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що на день смерті позичальника [PERSON] разом з ним постійно проживала його дружина - відповідач [PERSON] та троє малолітніх дітей, які відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги та відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після його смерті. Інші особи, які б претендували на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] та подали заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, відсутні. Згідно з ч.1 ст.1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (стаття 1281 ЦК України). Копія свідоцтва про смерть позивачем отримана 05.09.2018 року /а.с.123/. Починаючи з 10.01.2019 року позивачем здійснювалися заходи з метою встановлення спадкоємців, які прийняли спадщину, шляхом направлення претензій до нотаріальної контори, однак відомості про спадкоємців від нотаріальної контори отримані не були. 13.05.2020 року на адресу відповідача позивачем направлялася претензія з приводу необхідності погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором в сумі 10681,19 грн. /а.с.59, 62/. Судом встановлено, що свідоцтво про право на спадщину відповідачу не видавалось. При цьому, відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З урахуванням зазначеного, так як відповідач не отримала свідоцтво про право на спадщину, а позивач не знав і не міг знати про прийняття нею спадщини, то позивачем не пропущено строк пред`явлення своїх вимог, встановлений ст.1281 ЦК України. Згідно зі статтею 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. До спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] входить, в тому числі 44/100 житлового будинку [ADDRESS] . Вартість зазначеної частки будинку станом на день укладення договору купівлі-продажу - 30.05.2011 року, складала 47247 грн. /а.с.102, 103-108, 109-112, 113-116, 117-118/. У вказаному житловому будинку відповідач зареєстрована до цього часу. З урахуванням зазначеного, так як відповідач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті позичальника [PERSON] , вважається такою, що прийняла спадщину, а також є законним представником малолітніх дітей спадкодавця, які прийняли спадщину, а розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором не виходить за межі вартості спадкового майна, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. Що стосується посилань відповідача на неможливість погашення заборгованості через відсутність коштів, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Outcome: approved