Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

24 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку. В позовній заяві посилалася на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] свідоцтва про право на спадщину від 22.12.1995 року. В даному будинку зареєстрований також відповідач, його син. Однак, відповідач декілька років в спірному будинку не проживає. Він проживає за іншою адресою. За місцем реєстрації не з»являється. Його особистих речей в будинку немає. Крім того, розрахунок комунальних послуг здійснюється згідно кількості зареєстрованих осіб, і він вимушений сплачувати і за непроживаючого в квартирі відповідача. Просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS]. Позивача в судовому засіданні повністю підтримав свою позовну заяву, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач в судове засіданні не з»явився, належним чином повідомлений про день і час розгляду справи. Третя особа, належним чином повідомлена про день і час розгляду справи в судове засіданні представника не направила, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи з ухваленням заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.12.1995 року. Також встановлено, що в будинку по [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач в судовому засіданні посилалися на те, що відповідач рекілька років не проживає по місцю своєї реєстрації, відсутні в спірному будинку його речі та ним не сплачуються кошти за комунальні послуги. Крім того, факт не проживання [PERSON] в будинку за місцем реєстрації підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності. Згідно акту від 02.04..2013 року, 08.04.2014 року [PERSON] а адресою [ADDRESS] не проживає . Судом не встановлено поважності причин не проживання відповідача в спірному будинку, а також чинення перешкод відповідачу позивачем або членами його сім'ї в користуванні цим житлом. Встановивши дані обставини, суд, перевіривши і оцінивши відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України пояснення сторін про відомі їм обставини, що мають значення для справи, поряд з іншими в справі доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням по [ADDRESS] підлягають задоволенню. Визнання в судовому порядку особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою, тому суд не вбачає підстав для зобов'язання відповідного органу здійснити такі дії.

Outcome: partial