Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

26.01.2021 року до суду звернувся позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості. 10.02.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2021 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 01.04.2021 року. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором № б/н від 02.10.2007 року, яка виникла станом на 30.11.2021 року в загальній сумі 16429 грн.., 43 коп. А також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270.00. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг в зв`язку з чим написав заяву № б/н від 02.10.2007 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 24.10.2007 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» в цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що « З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Банком на підставі договору про надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та надано в користування кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10160.00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2 п. 3.3 Договору,на підставі якого відповідач при укладанні договору дав згоду, щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту його зміну за рішенням та ініціативою Банку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту Відповідач зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. В редакції Умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно п. 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що уразі, починаючи з 181 -го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта за погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86.4% - для картки «Універсальна»; 84.0 % для картки «Універсальна голд» Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Заборгованість відповідача за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 02.10.2007 року станом на 30.11.2020 року складає 22 165.00 грн. грн., яка складається з наступного: - 20 грн., заборгованість за поточним тілом кредитом. - 16409 грн.., 43 коп., заборгованість за простроченим тілом кредита. - 00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0.00 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 5735.57 заборгованість за в відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 - 0.00 грн., нарахована пеня; - 0.00 грн.., нарахована комісія , що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.05.2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінило свою назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», при цьому відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства, з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу. що містяться в Єдиному державному реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних із зміною назви. Тому в подальшому назва позивача вказується АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Як встановлено судом, відповідач [PERSON] , звернувся до банку з метою отримання банківських послуг та підписав заяву № б/н від 02.10.2007 року. Банком на підставі договору про надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, 250.00 грн., що зазначений в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. В подальшому кредитний ліміт збільшився до 10 160.00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Судом встановлено, що підписана відповідачем заява складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Таким чином відповідач підтвердив свою згоду на отримання послуг з надання кредиту та кредитний договір, шляхом складання зазначеного вище документу, був укладений у належній письмовій формі. Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Судом встановлено, що укладений між сторонами договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним. Крім того відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості та випискою за рахунком вбачається, що відповідачем було активовану видану йому кредитну картку та останній активно користувалася виданою йому кредитною карткою, отримував кредитні кошти та періодично вносив грошові суми на погашення кредиту, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача, тобто відповідач фактично виконував умови укладеного договору. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за поточним тілом кредиту в сумі 20.00 грн., на думку суду підлягають задоволенню, оскільки дані грошові кошти фактично були надані позивачеві в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується довідками про зміну умов кредитування та перевипуск кредитної картки. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд виходить з наступного. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України) Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, відповідно до положень ст.. 81 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що заявлена позивачем сума до стягнення є сумою простроченого тіла кредиту. З системного аналізу положень Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку та ч. 1 ст. 1054 ЦК України слідує, що за своєю суттю прострочене тіло кредиту, на яке вказує позивач у позовній заяві, є завуальованими відсотками за користування кредитними коштами, адже до нього входить плата за користування кредитом, а не власне, надані позичальнику в користування кошти. Враховуючи, що в підписаних відповідачем документах відсутня регламентація поняття «прострочене тіло кредиту», суд приходить до висновку, що прострочене тіло кредиту не є складовою частиною саме фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, а тому заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 16409.43 грн. до стягнення не підлягає. Також позивачем в розрахунку заборгованості та обґрунтуванні позовних визначена сума 5737.57 грн., як заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625. З дослідженої в судовому засіданні заяви про надання банківських послуг вбачається, що сторонами була погоджена базова відсоткова ставка по кредитному договору в момент підписання в розмірі 3% в місяць з розрахунку 360 днів на рік. дана заява підписана відповідачем. Таким чином судом встановлено, що сторони погодили розмір процентів, що сплачуються за користування кредитними коштами при укладанні кредитного договору, і відповідач був обізнаний та погоджувався із встановленою процентною ставкою. Проте як вбачається зі змісту позовної заяви і розрахунку заборгованості заборгованість відповідача за нарахованими відсотками складає 0.00 грн., тобто відсутня. Щодо відсотків, нарахованих на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України позивач позовні вимоги в цій частині обґрунтовує тим, що в редакції Умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно п. 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що уразі, починаючи з 181 -го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта за погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86.4% - для картки «Універсальна»; 84.0 % для картки «Універсальна голд» Проте суду не надано доказів того, що відповідач був ознайомлений з Умовами та правилами, що почала діяти з 01.03.2019 року. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем не надано доказів того, що з відповідачем погоджувався розмір відсотків, визначений Умовами та правилами, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно п. 2.1.1.2.12, які відносяться до поняття інших, а не встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто 3 % річних. Крім того дані відсотки нараховані відповідачеві відповідно до простроченої суми заборгованості, у задоволенні вимог про стягнення якої судом відмовляється. В свою чергу згідно заявлених позовних вимог позивач не просить стягнути дану заборгованість з відповідача . Відповідно підстави для стягнення даної суми відсутні. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 20.00 грн. Х 2270 грн. : 16429.43 грн. =2 грн. 76 коп. Проте суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування понесених судових витрат по сплаті с удового збору 908.00 грн., тобто судовий збір в мінімальному розмірі, що підлягає сплаті, при поданні позовів фізичними особами. В іншій частині понесені судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: partial