Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

25 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви посилається на те, що він є сином [PERSON], яка померла [INFO] р.. [PERSON] набула у власність квартиру [ADDRESS], яка раніше належала [PERSON]. Даний факт встановлений рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2015 р. у цивільній справі № 200/22647/15-ц. Після отримання рішення суду [PERSON] звернувся до нотаріуса стосовно оформлення права власності на квартиру, яка входить до спадкової маси, що залишилась після смерті його матері. Але нотаріус повідомив про те, що заявнику необхідно надати документи, що підтверджують факт смерті колишнього власника квартири [PERSON]. [PERSON] зазначив, що йому було відомо про те, що [PERSON] помер у Дніпропетровській клінічній психіатричній лікарні Дніпропетровської обласної ради [INFO] р., що підтверджується відповідною довідкою. Лікарське свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 11.09.2000 р. передано до Кіровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, після чого зроблено актовий запис № 870 від 26.09.2000 року. Однак, у відомостях про смерть помилково зазначено інше по батькові померлого: замість «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». Наявність даної помилки унеможливлює процес вступу заявника у спадщину. Враховуючи викладене, заявник просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO] р., та [PERSON], [INFO] р. народження, який помер [INFO] р. є однією і тією особою, та що їй належить актовий запис № 870 від 26.09.2000 р., зроблений Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Заявник в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, суду надав заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, наполягав на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 26 травня 1993 року, квартири [ADDRESS] належить [PERSON]. Відповідно до довідки № 3000, виданій Дніпропетровської обласною адміністрацією лікувально-виробничого об'єднання «Міжобласний клінічний психоневрологічний центр», [PERSON], [INFO], помер [INFO] року. На виконання вимог Ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2016 р. про витребування доказів до суду надійшли відповіді з Кіровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції та з Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні Дніпропетровської області. Так, листом Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської області» № 392 від 02.02.2016 року повідомлено про те, що [PERSON], [INFO], знаходився на лікування у вказаному закладі у період з 01 вересня 2000 року по [INFO] року. Титульний аркуш медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] заповнений зі слів супроводжуючого. [INFO] року [PERSON] помер. З документів, доданих до листа, вбачається, що місцем мешкання [PERSON] зазначена адреса: [ADDRESS]. При цьому, у направленні на стаціонарне лікування від 31.08.2000 року хворий записаний як [PERSON], [INFO], але адреса зазначена аналогічна: [ADDRESS] З Кіровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції на виконання вимог суду надійшла копія актового запису про смерть № 870 від 26 вересня 2000 року на [PERSON], який помер [INFO] року. Згідно даного документу, [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту відносно того, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією особою, та що цій особі належить актовий запис про смерть, необхідно заявнику для здійснення дій, пов'язаних з оформленням спадщини. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви [PERSON], оскільки обставини, на які він посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, хоча й по батькові, вказане у актовому записі про смерть, не збігається з по батькові, вказаним у свідоцтві про право власності на житло та у довідці про смерть, а тому заява про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved