Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

26 квітня 2018 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 25 серпня 2017 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина. До складу спадщини увійшли право власності на 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та право спільної сумісної власності на земельну ділянку на якій знаходиться вищевказаних будинок, загальною площею 0,0584 га, кадастровий номер 5310900000:50:042:0128, розташовану в м. Миргород, вул. Шкільна, буд.2, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Окрім спадкодавця власниками даного майна є вона та відповідач по справі. Позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] У встановленому законом порядку вона прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, зокрема на 1/3 частки квартири №1, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Шкільна, буд.2. При зверненні до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] з метою оформлення спадкових прав на частку спірної земельної ділянки, позивач отримала відмову у звязку з тим, що вказана дана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності без виділення часток, що позбавляє нотаріуса можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частки земельної ділянки. У звязку з неможливістю виділити частки у позасудовому порядку була змушена звернулася до суду. Просила суд визначити частки на право власності щодо земельної ділянки що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Шкільна, буд.2 та визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на 1/3 частки земельної ділянки, що належала померлій [PERSON]. У підготовчому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, про що подав суду відповідну заяву Представник відповідача [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 25 серпня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13). До складу спадщини увійшли право власності на 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 січня 1998 року (а.с.4) та право спільної сумісної власності на земельну ділянку на якій знаходиться вищевказаних будинок, загальною площею 0,0584 га, кадастровий номер 5310900000:50:042:0128, розташовану в м. Миргород, вул. Шкільна, буд.2, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належало спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №942720 (а.с.7). Згідно додатку до даного державного акту іншими співвласника земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). За свого життя [PERSON] склала заповіт від 10 березня 2006 року, згідно якого, у на випадок смерті все належне майно заповідалось [PERSON] (а.с.6). Позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON], яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, зокрема на 1/3 частки квартири №1, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Шкільна, буд.2. (а.с.14). При зверненні до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] з метою оформлення спадкових прав на частку спірної земельної ділянки, позивач отримала відмову у звязку з тим, що вказана дана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності без виділення часток, що позбавляє нотаріуса можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частки земельної ділянки (а.с.16). Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч.ч.4, 5 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.\~ Частиною 4 ст. 120 Земельного Кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем на підтвердження позовних вимог надані беззаперечні належні та допустимі докази, які визнаються відповідачами, що частки в спільній сумісній власності земельної ділянки площею 0,0584 га призначеній для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5310900000:50:042:0128, померлої 25 серпня 2017 року, [PERSON], відповідно Державного акта на право власності на землю від 08.02.2010 року серії ЯИ № 942720, [PERSON], [INFO], відповідно Державного акта на право власності на землю від 08.02.2010 року серії ЯИ № 942721 та [PERSON], [INFO], відповідно Державного акта на право власності на землю від 08.02.2010 року серії ЯИ № 942722 в розмірі по 1/3 частині кожного. З цих підстав вимоги позивача про визначення часток у праві спільної сумісної власності на вищезазначену земельну ділянку підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи з положень ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно положень ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON]В.у встановленому законом порядку успадкувала 1/3 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0584 га призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5310900000:50:042:0128, після смерті 25 серпня 2017 року [PERSON], яка належала померлій на підставі Державного акта на право власності на землю від 08.02.2010 року серії ЯИ № 942720, то вимоги позивача про визнання за ним права власності на частку спірної земельної ділянки є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. В звязку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved