Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

25.02.2016 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.02.2010 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалося по причині психологічної несумісності, шлюбні відносини припинені з жовтня 2013 року. Донька мешкає разом з матір'ю, спільне господарство не ведеться. Позивач переконаний, що подальше сумісне проживання та збереження шлюбу неможливі, спору про поділ спільного сумісного майна немає. Позивач просить суд: -розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 13.02.2010 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 110; -після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від позивача надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі, підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, визнала позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 13.02.2010 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 110). (а. с. 7) Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.08.2015 року, позивач та відповідач мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а. с. 9) Шлюбні відносини між подружжям припинені з жовтня 2013 року, подружжя не мешкають разом, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сім'ї є недоцільним, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна та про місце проживання неповнолітньої дитини немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved