overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

25.08.2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про надання права на шлюб, посилаючись на те, що вона народилась 03 лютого 1998 року, на початку січня 2015 року вона познайомилась з [PERSON], [INFO], з яким на теперішній час вона проживає однією сімєю та у звязку з чим вони мають намір створити родину та народити дитину. Вона бажає одружитись з [PERSON] і зареєструвати шлюб в віділлі РАЦС. Проте необхідно, щоб суд надав їй право на вступ до шлюбу. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву та просила її задовольнити. У судовому засіданні зацікавлена особа [PERSON], вказала, що вона є матірю заявниці, підтримала вимоги, викладені в заяві, і просила їх задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засідання вимоги заявниці визнав та просив їх задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив: [PERSON], [INFO] (а.с.13). Відповідно ст.. 22 СК України, шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років. Відповідно ст. 23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи яка досягла 16 років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено що це відповідає її інтересам. Суд враховує, що надання права на шлюб [PERSON] відповідає її інтересам створити сім»ю та в майбутньому народити дитину. За таких обставин, заяву [PERSON] про надання права на шлюб, слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

25.08.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

25.08.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, який був зареєстрований 22.05.2010 року міським відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 98. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання зявилась, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши думку сторін, дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.05.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 062689 від 22.05.2010 р., виданого міським відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

25.08.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 31.08.2004 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2004 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

25.08.2015 року [PERSON]\~звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів\~\~на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог посилалася на\~\~те, що вона з 17.12.2011 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Донька знаходиться повністю на її утриманні і вони вимушені жити лише на її заробітну плату, якої не вистачає, оскільки дитина часто хворіє. Відповідач жодної допомоги на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим\~вона змушена звернутись з даним позовом до суду.\~Просить стягнути на її користь\~\~з відповідача\~\~на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення нею повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судове засідання позивач не зявилась, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги, вважаючи їх законними та обґрунтованими, і при цьому виходить з наступного.\~\~ \~\~ Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки Ново української сільської ради Марїнського району Донецької області № 1160 від 04.08.2015 р. неповнолітня [PERSON], [INFO], мешкає разом з матірю [PERSON] у с. Новоукраїнка, вул. Набережна,15 Марїнського району Донецької області. Відповідач\~\~ні\~\~в грошовій, ні в натуральній формі допомоги на утримання дитини не\~\~надає.\~ Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від матеріальної допомоги дитині, в зв'язку з чим така\~допомога підлягає до стягнення в примусовому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вважає\~доводи позивача такими, що знайшли\~своє повне підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4\~\~частини заробітку\~\~щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття,\~\~з моменту звернення позивачки до суду, тобто\~\~з 25.08.2015 року. Суд\~\~також стягує з відповідача судовий збір\~\~на користь держави. \~\~ Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

25.08.2015 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вона вказала, що 09.08.1996 року вступила в шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 58. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Як зазначила позивачка, спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні стосунки припинено у червні 2014 році і вони проживають окремо. Примирення між ними не можливе. Спору про поділ майна не мають. [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивачка звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач звернувся із аналогічною заявою, в якій зазначив, що позов визнає, просить розглянути справу за його відсутності. Тому суд розглядає справу згідно ч.2 ст.197 ЦПК України без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони уклали шлюб 09.08.1996 року, який був зареєстрований Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської облаасті, актовий запис № 58, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ № 05080 від 09.08.1996 року. (а.с.4) Сторони не мають неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини припинено в червні 2014 року. Судом встановлено, що припинення шлюбних відносин сталося за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів, і як наслідок, припинення шлюбних відносин. Ст.112 СК України передбачає, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Причини припинення шлюбу, на які вказала позивачка та погодився відповідач, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. За таких обставин, подальше збереження сімї сторін є неможливим та суперечить інтересам кожного з подружжя. Спору про поділ майна не має. Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

25.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме: Державного акту на право приватної власності на землю серії МК №08790 на земельну ділянку площею 0,10 гектарів, що розташована за адресою: смт. Тернівка Жовтневого району Миколаївської області, вул. Молодіжна, 19 з підстав розбіжності між паспортними даними заявника та даними в Державному акті у написанні прізвища, імені та по батькові, що не дає змоги заявнику змоги отримання можливості подальшого володіння та розпорядження зазначеним майном. У судове засідання заявник не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги просила задовольнити. Представник заінтересованої особи ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області управління Держземагенства у Миколаївському районі Миколаївської області в судове засідання не зявився, про день і час розгляду був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,10 гектарів, що розташована за адресою: смт. Тернівка Жовтневого району Миколаївської області, вул. Молодіжна, 19, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії МК №08790 реєстровий №600 від 02.08.1994 року, що видане на підставі рішення виконкому Коларівської сільської ради народних депутатів від 18.11.1993 року. В даному державному акті була допущена описка у написані прізвища, імені та по батькові заявника, а саме записано «Хіжчук Людмілі Дмітровні», замість «Хижчук Людмилі Дмитрівні», що не дає змоги заявнику змоги отримання можливості подальшого володіння та розпорядження зазначеним майном. Факт належності Державного акту на право приватної власності на землю від 02.08.1994 року саме [PERSON] підтверджується паспортом, де вона записана як «Хижчук Людмила Дмитрівна». Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Також, згідно п. п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України встановлено паспорт громадянина України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

25.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки відповідач, батько дитини, залишив сім`ю і не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки. В судовому засіданні позивачка уточнила заявлені вимоги і просила стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 25.08.2015 року до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] уточнені в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку визнав, пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Аліменти нікому не сплачує. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони перебувають у шлюбі з 30.08.2008 року. Шлюб зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Батьком дитини в свідоцтві про народження вказаний [PERSON]. Відповідач свого батьківства не заперечує. Згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно на утримання доньки. Аліменти не сплачує. У зв`язку з чим суд вважає за можливе стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.08.2015 року на користь позивачки до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Позивачка звільнена від сплати судового збору за розгляд справи про стягнення аліментів на утримання дитини. Суд задовольнив позовні вимоги про стягнення аліментів, тому згідно зі ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача у прибуток держави судовий збір 487, 20 грн. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

25.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що вона знаходилась у цивільному шлюбі з відповідачем з 12 вересня 2012 року. Від цивільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання між сторонами припинено з травня 2015 року. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON], яка надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який вдруге не зявився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ №516181, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.2). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

25.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якій посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 27.10.2000 року. Від шлюбу має двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], який є батьком її дітей. Відповідач з 2012 року з сім`єю не проживає, добровільно матеріальну допомогу на дітей не надає, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою, в якій наполягає на стягненні аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку до повноліття дітей і розгляді справи за відсутності відповідача, який ухиляється від явки в судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, був належним чином повідомлений про день, час, місце судового розгляду, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, заперечень на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в період з 25.08.2015 року по 25.09.2015 року до суду не направив. Суд, вислухавши позивачку, яка наполягає на розгляді справи за відсутності відповідача, який ухиляється від явки в судове засідання, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що справу можливо розглянути за відсутності відповідача, а позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття Сторони перебувають у шлюбі з 27.10.2000 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 634. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Батьком дітей в свідоцтві про народження вказано відповідача. [PERSON] свого батьківства не оспорює. Працює на ПАО «ДМКД» у м. Дніпродзержинську і має можливість сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає необхідним задовольнити вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Згідно з вимогами ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць. При зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів позивачка згідно з законом України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Задовольнив суд її вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача у прибуток держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. і на користь позивачки витрати у розмірі 300 грн., пов`язані з наданням правової допомоги по оформленню позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

25.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, долею дитини не цікавиться, вихованням не займається. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити, не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився, надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських [PERSON] та заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. З відома та за згодою позивача суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] (свідоцтво про народження 1-ФП №111797 від 09.10.2009 р.). Відповідач не виконує свої батьківські обовязки, аліменти не виплачує, долею дитини не цікавиться, умов для належного проживання не створює, дитина знаходиться на утриманні матері - [PERSON] Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 150 ч. 2 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст. 155 ч. 1 і ч. 4, ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, оскільки відповідач долею дитини не цікавиться, не ставив питання щодо повернення дитини в сімю, з таких підстав суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved