Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

25.08.2015 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 4994,32 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 08.06.2011 року між ПАТ «Дельта Банк», правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-05507-080611, відповідно до п.1.3 якого банк надав позичальнику кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії зі встановленим лімітом у сумі 3600,00 грн. Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач не виконував належним чином свої зобов'язання, в результаті чого станом на 31.07.2015 року утворилася заборгованість на загальну суму 4994,32 грн., з яких: - тіло кредиту - 4994,32 грн.; - прострочене тіло кредиту - 0,00 грн.; - заборгованість за відсотками - 0,00 грн.; - заборгованість за комісіями - 0,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, текст позовної заяви містить клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась. До суду 06.10.2015 року надійшла заява, в якій відповідач просить справу слухати у її відсутності та одночасно повідомляє, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-05507-080611. (а.с. 4-5). Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта». Відповідно до п.1.3 договору Банк надав позичальнику кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії зі встановленим лімітом у сумі 3600,00 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови кредитного договору виконувала з порушенням строків щомісячної сплати заборгованості за попередні місяці, тіло кредиту, відсотки та комісії оплачував не повністю. Наданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с. 8) дає можливість суду встановити дату та суми здійснених відповідачем платежів, періоди, за які відповідачем платежі по договору не здійснювались, у зв'язку з чим і виникла заборгованість. Отже, відповідач [PERSON] не повністю виконала взяті на себе зобов'язання. Так, станом на 31.07.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором №002-05507-080611 від 31.07.2015 року складає 4994,32 грн., з яких: - тіло кредиту - 4994,32 грн.; - прострочене тіло кредиту - 0,00 грн.; - заборгованість за відсотками - 0,00 грн.; - заборгованість за комісіями - 0,00 грн. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача підлягає стягненню борг за договором кредиту в сумі 4994,32 грн. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved