Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

25.02.2019\~року [PERSON] \~звернувся до\~Центрального районного\~суду м.Миколаєва\~із позовом\~до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. У своїй заяві позивач зазначив, що рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 20.12.2012 року з нього на користь [PERSON] стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 07.12.2012 року і до повноліття дитини. На даний час він не має змоги сплачувати аліменти в розмірі, визначеному згідно рішення суду, оскільки паралельно з аліментними зобов`язаннями на його утриманні перебуває ще одна дитина від цивільного шлюбу, весь час сплачує аліменти, але не в повному обсязі, що свідчить про те, що він не ухиляється від сплати аліментів та з 08.01.2019 року є фізичною особою підприємцем, але до цього часу він офіційно не працював. Посилаючись на вищезазначене просив зменшити розмір аліментів, визначених та стягнутих відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.12.2012 року по цивільній справі № 2/1412/5673/12 з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини з усіх видів заробітку на тверду грошову суму в розмірі 1500 грн., але не більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.02.2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів передано на розгляд за підсудністю до Заводського районного суду м.Миколаєва. 24.04.2019 року дана справа надійшла до Заводського районного суду м.Миколаєва. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 21.05.2019 року відкрито провадження по справі. 11.07.2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач просить не змінити (зменшити) розмір стягуваних з нього аліментів, а саме змінити спосіб їх стягнення, що не передбачено чинним законодавством. Станом на травень 2019 року заборгованість позивача перед відповідачем складає 84380,00 грн. Така сума заборгованості свідчить не про часткову несплату позивачем аліментів, а на наявність великої суми заборгованості, яку останній навіть не намагається погашати. Також наявність на утриманні іншої дитини не є істотною та достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє позивача від обов`язку утримувати дитину від шлюбу з нею до досягнення сином [PERSON] повноліття. Крім того позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що його матеріальне становище змінилося в гірший бік. Навпаки, позивач зазначив і надав докази того, що з 08.01.2019 року є фізичною особою підприємцем, що тільки свідчить про покращення його матеріального стану, а також вказує на те, що у зв`язку із регулярним отриманням доходу підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів з 1/4 частини на тверду грошову суму у розмірі 1500 грн., відсутні. У судове засідання позивач не з`явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, просив відмовити у задоволенні позову. За вказаних обставин, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду даної цивільної справи, суд визнає можливим її розгляд у відсутність особи, за позовом якої здійснюється судове провадження, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, враховуючи положення ст.ст. 12,13 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до наданих позивачем документів, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано Заводським районним судом м. Миколаєва 23.01.2013 року. Під час шлюбу у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 20.12.2012 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Крива Балка Миколаївського району Миколаївської області на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно і до повноліття дитини. На виконання вищезазначеного рішення, Заводським районним судом м.Миколаєва 12.07.2013 року видано виконавчий лист. Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, у позивача [PERSON] перед відповідачем [PERSON] утворилась заборгованість, яка станом на травень 2019 року складає 84380 грн. Крім того, відповідно до свідоцтва про народження у позивача [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] . Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач ставить питання про зменшення розміру аліментів, стягнутих на користь відповідача, посилаючись на зміну - погіршення матеріального стану у зв`язку зі зміною його сімейного стану - народження доньки. Так,\~суд не\~приймає до\~уваги обставини\~що матеріальний\~стан позивача\~ [PERSON] \~погіршився,\~оскільки останній працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання сина не надав. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи позивач є фізичною особою підприємцем з 08.01.2019 року Інших доказів щодо погіршення матеріального стану позивача останнім суду не надано. Також суд не приймає до уваги і посилання позивача на наявність на утриманні іншої дитини, доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того, визначений згідно рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 20.12.2012 року розмір аліментів у даному випадку відповідає інтересам дитини, принципам розумності та справедливості і не ставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed