Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

24 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб: Органу опіки і піклування Ужгородської районної державної адміністрації, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки, редакцію якої на виконаня ухвали про залишення без руху позовної заяви від 12.05.2015 року подано до суду 20 травня 2015 року. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.06.2015 року у даній справі [PERSON] було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення. Водночас, при вирішенні даної справи та постановленні рішення від 03.08.2015 року, згідно з яким у позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Орган опіки і піклування Ужгородської районної державної адміністрації, [PERSON], [PERSON], про визнання недійсним договору іпотеки відмовлено, не було вирішено питання про судові витрати. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час і місце проведення судового засідання для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, до суду не зявилися і про причини неявки не повідомили, суд вирішує дане питання за їх відсутності. Частиною 2 ст. 82 ЦПК України передбачено, що витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, а саме: 1)про визнання недійсним договору іпотеки від 12.11.2009 року про передачу в іпотеку нерухомого майна домоволодіння; 2)про визнання недійсним договору іпотеки від 14.07.2010 року про передачу в іпотеку нерухомого майна земельної ділянки. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру встановлюється у розмірі 0.2 розміру мінімальної заробітної плати. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачено, що з 1 січня 2015 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1218 гривень. Згідно з положеннями п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Враховуючи вищевказані обставин справи, положення ч. 2 ст. 82 та п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд приходить до переконання про необхідність ухвалення додаткового рішення суду у вищезазначеній цивільній справі та стягнення з позивача в дохід держави 487,20 грн. судового збору.

Outcome: approved