Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

25 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 23 січня 2009 року; шлюб зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 13. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. За клопотанням відповідача [PERSON] та за згодою позивачки [PERSON] ухвалами суду від 27.10.2015 року та від 23.06.2016 року двічі надавався сторонам строк для примирення, після спливу останнього строку позивачка зазначила, що примирення не досягнуто і вона раніш заявлені позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати. Однак ще у червні 2016 року сторонами надано суду свідоцтво про народження дитини малолітньої [PERSON], [INFO], батьками якої є вказане подружжя. В судовому засіданні відповідач заперечував проти розірвання шлюбу, пояснив, що бажає зберегти сім`ю, в період строку, який надавався судом для примирення, народилася донька [PERSON], 09 лютого 2016 року, батьком якої є відповідач. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 23 січня 2009 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 13 (л.с. 15). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (л.с. 6). За клопотанням відповідача [PERSON] судом двічі надавався строк для примирення, в період якого позивачка [PERSON] народила доньку [PERSON], 09 лютого 2016 року (л.с. 35), батьком якої є відповідач [PERSON] Відповідно ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. У відповідності до ст. 121 ЦПК України підлягає поверненню позивачу подана позовна заява про розірвання шлюбу під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України. При цьому на час звернення позивачки до суду з позовом про розірвання шлюбу перешкод для прийняття заяви та відкриття провадження у справі не існувало, однак вже протягом судового розгляду виникли обставини, котрі перешкоджають подальшому розгляду даного позову : сторони мають малолітню дитину, [INFO], яка не досягла віку одного року. В той же час доказів протиправної поведінки, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини, суду не надано, так позивачка у суді повідомила, що відповідач не застосовує щодо неї або дітей насильства, однак допускає подружню невірність, через що вона і наполягає на розірванні шлюбу. Виходячи з обставин, котрі свідчать про наявність законодавчої заборони на пред'явлення позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що ці обставини виникли вже підчас судового розгляду, суд вважає, що в задоволенні позову про розірвання шлюбу необхідно відмовити. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed