Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

24.07.2019 року до суду заявлено цей позов, в якому позивачка зазначає, що з 12.09.2009 року до 23.01.2012 року перебувала у шлюбі з [PERSON] і за час спільного проживання у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] ; на даний час дочка проживає біля матері позивачки, батько дитини проживає окремо від них, він в утриманні та вихованні дитини участі не приймає, майже не відвідує дитину вдома, не цікавиться навчанням та її розвитком. Позивачка проживає в м.Познань Республіка Польща, там має постійну роботу тому для участі у спілкуванні та розвитку з дитиною просить суд надати дозвіл на неодноразовий тимчасовий виїзд з України до Республіки Польща доньці у супроводі матері без згоди та супроводу батька [PERSON] ; зазначала, що дитина проживатиме біля неї і вона зможе спілкуватись з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, надавати дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі цікавитись її успіхами, станом здоров`я, піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, буде забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини та дочка буде відвідувати школу. Вимоги позову змінила (уточнила), просила надати дозвіл на виїзд з України до Республіки Польща їх з відповідачем малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] з дня набрання чинності рішенням суду до 1.06.2020 р. Позивачка в судове засідання не з`явилась, в поданій до суду позовній заяві просила розглянути справу без неї, змінені позовні вимоги підтримала повністю, у разі неявки відповідача постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги та змінені позовні вимоги визнав повністю. З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовільнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що 12.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, у шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON] , шлюб розірвано 23.01.2012 року згідно рішення Гайсинського районного суду Вінницької області; дочка [PERSON] проживає разом з матір`ю в [ADDRESS] та перебуває на її утриманні (довідка Гайсинської міської ради № 2367 від 05.07.2019 р.; згідно виконавчого листа виданого 21.11.2012 року Гайсинським районним судом з 14.12.2011 року і до повноліття дочки стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За змістом ч. 1ст. 141, ч. 2 ст. 150, ст. 153, ч.ч. 2, 4 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом; здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за яким, громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (із змінами та доповненнями) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Конвенцією ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції ООН). Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (частина 1 статті 18 цієї Конвенції). Оскільки, відповідач без вагомих аргументів не надає згоди на виїзд дочки їх з позивачкою за межі України до Республіки Польща, де вона має намір тимчасово проживати з матір`ю, хоча це не порушить його прав як батька дитини і не позбавить останнього можливості брати участь у вихованні доньки та відповідатиме волі і бажанню дитини проживати разом з матір`ю за кордоном, яка має постійний дохід, житло, для дитини створені всі умови для її проживання, навчання і виховання, відмова батька суперечить інтересам дитини, найвищим пріоритетом для суду є інтереси дитини, тому суд вважає за необхідно вимоги позову задовольнити повністю.

Outcome: approved