Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

24 березня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Вимоги позову мотивовано тим, що сторони з 24 жовтня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2020 року було розірвано. У період шлюбу сторонами було придбано наступне майно, яке позивач на сьогодні оцінює в сумі 77\~000 грн, а саме: 1.Легковий автомобіль марки ЗАЗ Славута, д.н.з. [NUMBER] 42\~000 грн.; 2.Пральна машина Samsung WW 70 К 42101 WDUA 10\~000 грн.; 3.Газова плита Hansa 5\~000 грн.; 4.Стінка « [INFO] » 1\~500 грн.; 5.Комп`ютер 3\~000 грн.; 6.Кухня 2\~000 грн.; 7.Диван 1\~500 грн.; 8.Диван дитячий 2\~500 грн.; 9.Шафа-купе 4\~000 грн.; 10.Шафа-пенал 500 грн.; 11.Телевізор Kivi 4\~500 грн.; 12.Міксер 500 грн. Після розлучення сторони не дійшли згоди щодо розподілу спільного майна, у зв`язку із чим позивач звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 02 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с. 13) Ухвалою суду від 16 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заяв по сутті справи, визначених у ч. 2 ст. 174 ЦПК України від відповідача не надходило. Натомість від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшли письмові пояснення, у яких він просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими (а.с. 40-44). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 60, 68, 69 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражнобудівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Судом встановлено, що відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2020 року (справа № 127/14525/20), яке набуло законної сили 10 жовтня 2020 року, отриманого судом з Єдиного державного реєстру судових рішень в порядку повного доступу, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №2235 (а.с. 44-46). Як зазначає позивач, що за час шлюбу з відповідачем було набуто наступне майно: 1.Легковий автомобіль марки ЗАЗ Славута, д.н.з. [NUMBER] 42\~000 грн.; 2.Пральна машина Samsung WW 70 К 42101 WDUA 10\~000 грн.; 3.Газова плита Hansa 5\~000 грн.; 4.Стінка « [INFO] » 1\~500 грн.; 5.Комп`ютер 3\~000 грн.; 6.Кухня 2\~000 грн.; 7.Диван 1\~500 грн.; 8.Диван дитячий 2\~500 грн.; 9.Шафа-купе 4\~000 грн.; 10.Шафа-пенал 500 грн.; 11.Телевізор Kivi 4\~500 грн.; 12.Міксер 500 грн. Як вбачається із кредитного договору № 2023866235 від 12 травня 2019 року, укладеного між АТ «ОТП Банк» та позивачем [PERSON] , а також специфікації до даного кредитного договору, що позивачем отримувались кредитні кошти на придбання товару, в тому числі пральної машина Samsung WW 70 К 42101 WDUA, вартість якої становила 12\~349 грн. (а.с. 8, 9). Відповідно до довідки АТ «ОТП Банк» від 10 вересня 2020 року кредитний договір закритий у зв`язку із відсутністю заборгованості (а.с. 7). Докази, які б свідчили, що інше майно, яке позивач просить поділити було набуто під час шлюбу, позивачем надано не було. В матеріалах справи містяться відомості про те, що позивачем 28 листопада 2019 року за споживчим кредитом № О-9-24Е отримувались кредитні кошти для оплати товару на суму 6 100 грн. згідно рахунку-фактури 000040006769855 від 28 листопада 2019 року (а.с. 5, 6), проте, за який саме товар, судом не встановлено, адже даний рахунок-фактура суду наданий не був. Що стосується автомобіль марки ЗАЗ Славута, д.н.з. [NUMBER] , то позивачем надано до позовної заяви висновок про середньоринкову вартість аналогічного КТЗ станом на 09 березня 2021 року, проте докази, які свідчили, що даний транспортний засіб належить відповідачу, як зазначає позивач у позовній заяві, в матеріалах справи відсутні. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. За наведених обставин суд приходить до висновку, що до спірних об`єктів спільного сумісного майна сторін можливо віднести лише пральну машину Samsung WW 70 К 42101 WDUA, адже набута останніми під час перебування у шлюбі та відповідач не спростував вказану обставину. Щодо іншого майна, яке позивач просить поділити, то в матеріалах справи відсутні будь-які докази про нього, що виключає можливість застосування правила презумпції спільності майна подружжя, адже доведення належності набутого за час шлюбу майна до майна подружжя є відмінним від доведення обставин набуття у період шлюбу. Щодо поділу встановленого судом спільного сумісного майна сторін, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, як спосіб порушених своїх прав при поділі майна подружжя, обрала визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення половину його вартості. Спірна пральна машина є неподільною річчю, про присудження якої на користь позивача, останньою не заявлялось. Визначаючись щодо розміру, з якого слід обраховувати вартість спірної пральної машини, то вона заявлена позивачем в розмірі 10\~000 грн., тобто є нижчою при її придбані (12\~349 грн.), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина її вартості 5\~000 грн. Заперечуючи в цілому щодо вартості спірного майна відповідач послався на відсутність доказів вартості майна, а саме звіт, складений в порядку Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Суд звертає увагу на те, що заперечуючи вказану обставину, відповідач зазначив лише свою не згоду із розміром вартості, проте належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів суду надано не було. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації вартості Ѕ частки пральної машини Samsung WW 70 К 42101 WDUA. В решті вимог відмовити. У зв`язку із частковим задоволенням вимог позовної заяви, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути розмір сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 212 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved