Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

24 травня 2017р. позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В обгрунтування позову зазначає, що з 10.08.2012р. перебував із відповідачем [PERSON] у шлюбі, який розірвано за рішенням суду від 09.07.2015р. На даний час [PERSON] зареєстрована в належній йому на праві власності квартирі №25 за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», буд.5, хоча фактично в квартирі не проживає з часу припинення шлюбних відносин, тобто починаючи з травня 2015р. Оскільки відповідач не проживає в зазначеній квартирі протягом двох років та не є членом його сімї, вважає, що остання втратила право на користування житловим приміщенням. З огляду на те, що реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює йому незручності в користуванні квартирою, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою № 25 у буд. № 5 мікрорайону «Сонячний» м.Новодністровськ, Чернівецької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити (а.с. 45). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала в суд заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу у її відсутності (а.с. 41). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Новодністровської міської ради Чернівецької області у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином, жодних заяв чи клопотань в суд не подав. У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що позивач [PERSON] є власником квартири № 25 за адресою: Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», будинок № 5, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 12.04.2011р., посвідченим приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON], зареєстрованим в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.05.2011р. за №423; Витягом № 30118116 про державну реєстрацію прав серії ССУ № 907998 від 29.05.2011р. та Витягом з Державного реєстру правочинів № 9782712 серії ТЕ № 449312 від 12.04.2011 р. (а.с. 6-8). З 10 серпня 2012р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 09.07.2015р. по справі № 719/249/15-ц, що набрало законної сили 04.08.2015р. (а.с. 9, 13). Як вбачається із паспорта громадянина України [PERSON] серії КТ №175960, виданого Сокирянським РВ УМВС України у Чернівецькій області 24.10.2016р., останній зареєстрований за адресою: [INFO], мікрорайон «Сонячний»[ADDRESS], з 21 листопада 2012 року (а.с.5). Окрім того, за вищезгаданою адресою також зареєстровані його діти: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], та співмешканка [PERSON], що підтверджується довідкою Новодністровської міської ради Чернівецької області № 2263 від 23.05.2017р. та довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 2307 від 25.05.2017р., виданою на [PERSON] Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ Новодністровської міської ради (а.с. 29, 44). Позивач [PERSON] в позовній заяві зазначив, що [PERSON] за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»[ADDRESS] не проживає протягом останніх двох років, в підтвердження чого надав акти обстеження сімї від 28.10.2016р., 29.11.2016р., 28.12.2016р., 27.01.2017р., 28.02.2017р., 30.03.2017р., складені комісією у складі депутата Новодністровської міської ради Чернівецької області [PERSON], юрисконсультів КП «Новодністровський житловик» [PERSON] і [PERSON], та сусідів - мешканців будинку № 5 [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 30-35), а також рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 11.05.2016р. по справі № 719/287/15-ц, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 30.06.2016р., в якому встановлено, що сторони фактично шлюбні відносини припинили з травня 2015р. (а.с. 14-28). Відповідач [PERSON] вказані обставини не заперечила та, як вбачається із її письмової заяви від 24.05.2017р., позов визнає в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Обєктом права власності може бути згідно ст.ст. 379, 382 ЦК України квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені, зокрема, ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, якими передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. До членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено відповідно до ч. 2 ст. 64, ч.1 ст.156 ЖК Української РСР дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство. Особи, які не є членами сімї власника квартири, відповідно до ст.158 ЖК України, користуються жилим приміщенням у будинку, що належить громадянові на праві власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 391 ЦК України, ст. 150 ЖК Української РСР власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; Таким чином, оскільки відповідач була зареєстрована в квартирі позивача як його дружина, а на даний час вказана обставина припинена (шлюб між сторонами розірвано), зважаючи на відсутність [PERSON] без поважних причин за місцем її реєстрації понад рік та відсутність між сторонами будь-яких домовленостей щодо збереження права на користування житлом за відповідачем, беручи до уваги визнання [PERSON] позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підставні та підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 640,00 грн. судового збору на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved