Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

25.05.2015р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів на період навчання доньки, а 17.06.2015р. уточнила свій позов (а.с.№2). В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві (яку вона уточнила 17.06.2015р. а.с. № 1-2) посилалася на те, що відповідач є батьком їх спільних дітей: доньки [PERSON], 20.02.1996р. народження та [PERSON], 30.01.2001р. народження, від шлюбу, укладеного 02.11.1991р., що був розірваний 06.06.1996р. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2006р. у справі №2-1857/2006 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 10.04.2006р. до досягнення дітьми повноліття. З 2013р. донька [PERSON], 20.02.1996р. народження навчається у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ з терміном навчання до травня 2017р. (включно) та потребує матеріальної допомоги. У добровільному порядку відповідач надавати матеріальну допомогу доньці до закінчення нею навчання відмовляється. Просила стягувати аліменти у розмірі 550 грн. щомісячно, до закінчення донькою навчання, починаючи стягнення з дня предявлення позову, а саме, з 25.05.2015р. Своєю заявою від 02.07.2015р. позивачка просила задовольнити свій позов в редакції від 17.06.2015р. та розглядати справу за її відсутністю та без фіксації судового процесу технічними засобами. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. № 20). Відповідач [PERSON] в судові засідання 17.06.2015р. та 02.07.2015р. не зявився повторно, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, між тим поштові повідомлення по отримання відповідачем судових повісток до суду не повернулися, конверти повернулися до суду із позначками „за закінченням терміну зберігання (а.с. № 14-15). Окрім того, відповідач викликався до суду через оголошення у пресі (а.с. № 19). Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, ніяких заяв та клопотань до суду не надіслав. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197, 224-226 ЦПК України ухвалити по справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200, ч. 1 ст. 191 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, починаючи від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що батьком повнолітньої дитини [PERSON], 20.02.1996р. народження, є відповідач (а.с. № 5). Позивачка навчається на другому курсі денного відділення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ з терміном навчання до травня 2017р.(включно), строк дії довідки станом на 02.07.2015р. не сплинув (а.с. № 6). Довідкою з місця проживання підтверджено, що донька позивачки проживає разом зі своєю матірю за адресою : [ADDRESS], отже мати дитини є належним позивачем у справі. Позивачка працює, її середня заробітна плата з грудня 2014р. по квітень 2015р. складає 2700грн. на місяць (а.с. № 27). З огляду на те, що відповідно до ст. 199 СК України утримання повнолітньої дитини під час навчання це все ж таки обовязок батьків, мати позивачки утримує свою доньку, а відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки та стягувати щомісячно до закінчення її донькою навчання на денному відділенні Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ з терміном навчання до травня 2017р. (включно), але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, аліменти в розмірі 550 грн., починаючи стягнення з дня предявлення позову, а саме з 25.05.2015р. При визначені розміру аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн. суд виходить з того, що відомостей про те, що відповідач офіційно працює у суду немає, а це відповідно до вимог ст. 191 СК України є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі (а.с. № 20). Крім того, судом враховано, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2006р. у справі №2-1857/2006 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], 20.02.1996р. народження та [PERSON], 30.01.2001р. народження у розмірі 1/3 від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 10.04.2006р. до досягнення дітьми повноліття (а.с. № 3, 32). При цьому донька [PERSON], 20.02.1996р. народження на теперішній час досягла повноліття (а.с. № 5). Приймаючи до уваги, що за даними державної виконавчої служби останні данні за 2014р. про середню заробітну плату по м. Дніпропетровську 3410грн.63коп., суд стягує з відповідача 550грн. щомісячно, що фактично складає 1/6 частину доход відповідача (1/2 від 1/3 частини, стягнутої за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2006р. у справі №2-1857/2006). Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,, з огляду на задоволення позовних вимог та на те, що позивачка при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп. та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по розміщенню оголошення в газеті в розмірі 300грн. (а.с. № 24). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved