Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

26.12.2017 року позивачі [PERSON], та [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтовують тим, що їм на праві спільної приватної власності належить квартира [ADDRESS]. В даному будинку крім позивачів також зареєстрована бувша дружина позивача [PERSON]. У звязку з вибуттям відповідачки [PERSON] у вересні 2016 року із житлового приміщенняїї необхідно зняти з реєстрації з належної позивачу квартири. Позивачам невідомо фактичне місце проживання відповідачки, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою [PERSON] не бажає. Тому позивачі просять суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 29.01.2018, оскільки дана справа є малозначною, вирішено призначити її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву з копіями доданих до неї документів, відповідачу надіслано,що підтверджується повідомленням про отримання рекомендованого листа, що долучене до матеріалів справи. У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідачка відзив на позовну заяву не надіслала. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співласниками квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом№ [NUMBER] про право власності від 07.12.2000 року, зареєстрованого Білоцеркіським міжміським бюро технічної інвентаризації та рішенням суду від 26.09.2017 року про визнання за [PERSON] право власності на частину квартири після смерті батьків. В даній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] яка є бувшою дружиною позивача [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються довідкою № 6077 від 03 жовтня 2016 року, виданою Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради та довідкою адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області (а.с.26). Таким чином, [PERSON] набула право користування квартирою як член сім'ї власника. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Зі змісту ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Положеннями статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. 23.03.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Білоцерківським міськрайонним судом Київської області На даний час вона не проживає за вказаною адресою, що підтверджується актами обстеження умов проживання № 38 від 09.10.2017 , який підписаний сусідами по будинку. Враховуючи форму власності спірного житлового приміщення, відсутність відповідачки в даній квартирі більше одного року, не здійснення нею плати за користування житловим приміщенням та інших витрат по утриманню квартири, що вона не приймає участі у спільному побуті, вже не є членом сім'ї позивачів, суд приходить до висновку про застосування до цього спору положень ч. 2 ст. 405 ЦК України. Враховуючи викладене, суд вважає за допустиме визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. оскільки була відсутня у ньому (не проживала) без поважних причин понад один рік і між нею та позивачами відсутня інша домовленість та інше не встановлене законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved