Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

25 серпня 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі Страхова група «ТАС») звернулося в суд з позовом, де вказує, що 4 червня 2012 року на а/д Дніпропетровськ-Токмак-Мелітополь мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобілів\~«Москвич-2141», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Хюндай», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 8 травня 2014 року ДТП сталося внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху\~України. Автомобіль «Хюднай», номерний знак [NUMBER], був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту від 5 квітня 2012 року за № АВ/6913119. На підставі Страхового акта від 4 червня 2013 року та заяви [PERSON], Страховою групою «ТАС» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 2500 грн. 27 квітня 2015 року на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] було направлено лист-претензію про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в порядку регресу, яку ті проігнорували. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно страхове відшкодування в сумі 2500 грн., а також судові витрати в сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, але до суду надала заяву з клопотанням про слухання справи при її відсутності, підтримує позовні вимоги на підставах викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про слухання справи без його участі, просить відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог до нього, оскільки вважає, що для стягнення з нього страхового відшкодування в порядку регресу немає жодних правових підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників процесу про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 4 червня 2012 року приблизно о 18 год. 30 хв. на а/д Дніпропетровськ-Токмак-Мелітополь мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобілів\~«Москвич-2141», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Хюндай», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 8 травня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки (а.с.46-50). Вказаний вирок набрав законної сили 7 червня 2015 року. У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили є обовязковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено цей вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже висновки, викладені у вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 8 травня 2014 рокує обовязковими для суду, що розглядає цивільну справу та не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що вина відповідача [PERSON], який керував автомобілів\~«Москвич-2141», номерний знак [NUMBER]в завданні шкоди в результаті ДТП, яке відбулося 4 червня 2012 року, знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні. 5 квітня 2012 року між [PERSON] та Страховою групою «ТАС» було укладено договір ВА/6913119\~обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком до 5 квітня 2013 року, забезпечений транспортний засіб - «Хюндай», номерний знак [NUMBER] (а.с.5). 11 квітня 2013 року пошкоджений застрахований транспортний засіб автомобіль «Москвич-2140» державний номер О9358ЯТ, був оглянутий товарознавцем [PERSON], та згідно звіту №131 про оцінку вказаного автомобіля, вартість матеріальної шкоди, нанесеної власнику автомобіля М2140 державний номер О9358ЯТ, внаслідок пошкодження транспортного засобу при ДТП склала 4104 грн. 60 коп. (а.с. 15-23) 16 квітня 2013 року володілець пошкодженого транспортного засобу - автомобіля М2140 державний номер О9358ЯТ [PERSON], звернувся до Страхової групи «ТАС» із завою про настання події зі страхування (а.с. 7). 18 квітня 2013 року [PERSON] подав до Страхової групи «ТАС» заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 8). Згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 4 червня 2013 року, розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті складає 2500 грн. (а.с. 24). Страховою групою «ТАС», володільцю пошкодженого транспортного засобу - автомобіля «Москвич-2140» державний номер О9358ЯТ [PERSON], було перераховано 20 червня 2013 року - 2500 грн., що підтверджується страховим актом\~\~№12466Р/081 від 4 червня 2013 року та відомістю виплат №22000613 від 20 червня 2013 року (а.с. 25-26).\~\~ 27 квітня 2015 року на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] було направлено лист-претензію про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в порядку регресу (а.с. 27-28). Відповідно до п.1 ч.1\~ст.1188 ЦК України, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частина 1\~ст.1191 ЦК України\~передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 27 Закону України «Про страхування» зазначає, що до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальний за заподіяний збиток. Згідно підпункту ґ) пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Аналізуючи зміст вказаних норм Закону, можна зробити висновок, що обовязок з відшкодування страховику страхового відшкодування в порядку регресу має нести саме особа винна у спричинення шкоди водій транспортного засобу [PERSON] Відповідальність страхувальника [PERSON] наставала, лише, якщо б ДТП сталася з його вини під час керування ним особисто забезпеченим транспортним засобом. До того ж, позивач просить суд стягнути страхове відшкодування солідарно, але правові норми, які б визначали саме солідарну відповідальність страхувальника та водія транспортного засобу відсутні. Крім того, згідно абз. 4 п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування школи, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Враховуючи вище викладене, зокрема те, що ДТП сталося з вини відповідача [PERSON], який керував транспортним засобом, виплачену суму страхового відшкодування в сумі 2500 грн. необхідно стягнути на користь страхової компанії в порядку регресу саме з нього. У звязку з необґрунтованістю позовних вимог до [PERSON], в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial