Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

25\~червня 2018 року, адвокат [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON], в якій просить суд: визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 30 квітня 1998 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.04.1998 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках є позивач та відповідач по справі. Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на ? частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], але їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю спадкового майна. За для вирішення вказаного питання позивачці було рекомендовано звернутися до суду. На підставі викладеного, просила суд визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 30 квітня 1998 року. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2018 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Одночасно вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та визначено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, та розяснено, що у строк для подання відзиву відповідач має право предявити зустрічний позов (а.с. 45). 08.08.2018 року до суду від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON], в якій вона просить суд: визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 30 квітня 1998 року. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено, що 30.04.1998 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках є позивач та відповідач по справі. Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на ? частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], але їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю спадкового майна. За для вирішення вказаного питання позивачці було рекомендовано звернутися до суду. На підставі викладеного, просила суд визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 30 квітня 1998 року. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2018 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно прийнято до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, об'єднано в одне провадження з первісним позовом, та присвоєно справі єдиний номер № 333/3304/18 (номер провадження № 2/333/1943/18) (а.с. 115). У підготовче засідання зявився представник позивача за первісним позовом, доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримав, просив суд позовну заяву задовольнити, оскільки вона ґрунтується на вимогах закону. Додатково зазначив, що зустрічну позовну заяву [PERSON] визнає в повному обсязі. У підготовче засідання зявився представник відповідача за первісним позовом, просив суд зустрічний позов задовольнити, оскільки він ґрунтується на вимогах закону. Додатково зазначив, що первісний позов визнає в повному обсязі. У підготовче засідання представник третьої особи - Шоста Запорізька державна нотаріальна контора не зявилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 122). Згідно ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Суд, вивчивши позовні вимоги позивачів за первісним та зустрічним позовом, кожного в окремості, копію спадкової справи після смерті [PERSON], перевіривши інші докази, наявні в матеріалах справи, взявши до уваги довідку, надану представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», приходить до наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що\~30.04.1998 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 3768, що міститься в матеріалах справи (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON] та [PERSON] Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 6), яка у звязку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на «Глинчевська», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7), та свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 67), яка у звязку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на «Мезенцева», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 68). 23.10.1998 року [PERSON] звернулася до Шостої Запорізька державна нотаріальна контора з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 74). Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори № 1138/02-31 від 07.06.2018 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 30.04.1998 року [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO], оскільки спадкоємцем не було надано документ, що посвідчує право власності на квартиру (а.с. 105-106). 28.04.2016 року [PERSON] звернулася до Шостої Запорізька державна нотаріальна контора з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 78). Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори № 921/02-31 від 10.05.2018 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 30.04.1998 року [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO], оскільки спадкоємцем не було надано документ, що посвідчує право власності на квартиру (а.с. 102-103). За для вирішення вказаного питання [PERSON] та [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду. Відповідно дост.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.ст.1216,1222,1223\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1258\~ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно дост.1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мають право на спадкування за законом після смерті матері, як спадкоємці першої черги. Згідност.1218\~Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. У відповідності до ч.5ст.1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2ст.1299 ЦК України). Відповідно до п. 23Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Наказом Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14.12.2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна»\~визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи, що позивач не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Відповідно дост.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановлюючого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням зацікавлених осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку. Згідно роз'яснення Міністерства юстиції України №19/32-319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватися в cудовому порядку. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] належала померлій [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується довідкою ЖБК № 7 «Машинобудівник» № 29 від 25.08.1993 року, наданою представником ТОВ «ЗМБТІ» та яка міститься в матеріалах спадкової справи (а.с. 23), та висновком про реєстрацію від 15.11.1993 року. Відповідно до довідки ЖБК № 7 «Машинобудівник» № 29 від 25.08.1993 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON], яка є членом ЖБК № 7 «Машинобудівник», вартість квартири була повністю виплачена у листопаді 1981 року. Відповідно до ст.. 15 Закону України «Про власність» (1991 р.) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Пунктом 3 абз. 3 Постанови Верховної Ради України від 26 березня 1991 року «Про введення в дію Закону України «Про власність» передбачено, що положення статті 15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року. Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Те, що право власності на квартиру не було зареєстровано, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних про спадкування» від 16.05.2013 року, з якого вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту видачу свідоцтва про право власності, тобто право власності на вказану квартиру виникло з моменту сплати [PERSON] пайових внески за спірну квартиру у 1981 році, а тому вона набула право власності на неї відповідно до положення Закону України «Про власність», який діяв на той час. Згідно з ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, суд враховує, що в Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» в п. 5 указано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів. При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК України). За таких обставин, суд вважає, що [PERSON], виплативши пайові внески в повному обсязі у 1981 році за квартиру [ADDRESS], набула право власності на вказане майно. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2\~ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачами зазначена вимога не заявлена, тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідачів на користь позивачів суму сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved