Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

26.10.2017 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно Свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) 26.02.2004 року за [NUMBER], [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. При цьому, на даний час у вказаній квартирі, окрім [PERSON], також зареєстровані її син - [PERSON], колишня дружина сина - [PERSON], малолітні діти [PERSON] та [PERSON]: [PERSON], [PERSON], і донька позивачки - [PERSON]. Разом з тим, у 2015 році шлюб між сином позивачки та відповідачкою було розірвано і з того часу відповідачка не проживає по місцю своєї реєстрації та її особистих речей у квартирі немає. При цьому, відповідачка не бере участі в оплаті комунальних послуг, у зв'язку з чим позивачка несе постійні додаткові витрати по сплаті зазначених послуг за відповідачку. За вказаних обставин, а також посилаючись на неможливість позасудового врегулювання питання щодо зняття з реєстрації, позивачка просить позов задовольнити. Ухвалою від 14.12.2017 року відкрито провадження у цивільний справі за вказаним позовом. Ухвалою від 10.04.2018 року розгляд цивільної справи вирішено продовжити за правилами спрощеного позовної провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та третя особа ЖБК «Квазар-6» у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши позивачку та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 26.02.2004 року, виданого Головним Управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (київської міської державної адміністрації) на підставі Наказу від 16.01.2004 року за [NUMBER] (а.с. 12). Разом з тим, згідно з Довідкою ЖБК «Квазар-6» від 03.10.2017 року, на даний час за вищевказаною адресою, окрім позивачки, також зареєстровані: її син - [PERSON], її донька - [PERSON], онуки - [PERSON], [PERSON] та колишня невістка - [PERSON], з якою [PERSON] розлучився 28.01.2015 року, про що свідчить наявна в матеріалах копія Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 28.01.2015 року (а.с. 8-10, 13). Водночас, як встановлено в судовому засіданні, відповідачка - [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з 24.02.2015 року, що підтверджується Актом ЖБК «Квазар-6» №592 від 03.10.2017 року (а.с. 11). Крім того, будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідачка несе витрати на оплату комунальних послуг, витрати по утримання будинку та прибудинкових територій тощо, матеріали справи не містять. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, а саме те, що відповідачка не проживає в [ADDRESS] більше трьох років, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS], є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. 00 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved