Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

26 вересня 2017 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, [PERSON], яким просить визнати за нею право на 1/2 частку земельної частки (паю) площею 4,87 умовних кадастрових гектари в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, яке залишилося після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO], але не переоформив своїх спадкових прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 4,03 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарська виробництва, розташованої на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, та земельної частки (паю) розміром 4,87 умовних кадастрових гектари, яка перебувала у колективній власності КСП «Озеряни» та належала її бабі [PERSON], яка померла [INFO]. Спадкоємцем після смерті [PERSON] був син померлої та її батько [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. На земельну ділянку площею 4,03 га вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) їй відмовлено у зв'язку з тим, що не було підтверджено фактичний вступ батька в управління або володіння спадковим майном. Її батько [PERSON] протягом шести місяців після смерті матері [PERSON] вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки довгий час проживав в будинку матері, сплачував за комунальні послуги, обробляв земельну ділянку, належну спадкодавцю. Крім того, в нього на руках була ощадна книжка, яка належала померлій матері, що також свідчить про вступ у спадщину. Оскільки [PERSON] фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, він не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, не отримував свідоцтво про право на спадщину, адже вважав, що спадкове майно і так йому належить. Коли вона звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заяву було залишено без розгляду, оскільки заінтересована особа [PERSON] заперечував проти задоволення заяви, а тому з приводу спадщини існує спір про право. Оригінал сертифіката втрачено, тому оформити спадщину у нотаріуса неможливо, а отже, виникла необхідність звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснив, що нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на тій підставі, що невирішеним є питання фактичного вступу [PERSON] в управління або володіння спадковим майном, яке належало його матері [PERSON]. Ту обставину, що прізвище [PERSON] в деяких документах написано з м'яким знаком, а в деяких - без м'якого знака, нотаріус істотною не визнав, адже йому було зрозуміло, що мова йде про одну і ту ж саму особу. Коли [PERSON] звертався до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, його представник звертався з клопотанням про залучення до участі в справі [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на тій підставі, що вона є родичкою [PERSON]. Отже, [PERSON] не заперечував в приводу того, що [PERSON] є його племінницею. При цьому [PERSON] визнала позов [PERSON] про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, що істотно вплинуло на рішення суду по суті спору. Факт прийняття [PERSON] спадщини шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном підтверджується рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2017 року по справі № 731/173/17, яке набрало законної сили. В мотивувальній частині згаданого рішення зазначено, що на момент смерті [PERSON] проживала була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]; в даному житловому будинку на момент смерті інші особи не були зареєстровані, проте разом із нею в даному господарстві проживав та вели спільно господарство - син [PERSON]; [INFO] [PERSON] помер і у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем [PERSON] є його донька - [PERSON]. Отже, на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України факт родинних відносин та факт прийняття [PERSON] спадщини шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном доказуванню не підлягають. Представник Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області [PERSON] проти задоволення позову не заперечував та пояснив, що проживає поряд з господарством померлої [PERSON] та добре знає, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] та племінницею [PERSON]. На час смерті [PERSON] за адресою місця її проживання ([ADDRESS]) ніхто не був зареєстрований, але фактично проживав її син [PERSON]. Саме [PERSON] доглядав за матір'ю, а після її смерті доглядав за її майном. Ці факти підтверджені також довідками, виданими попереднім сільським головою. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Пояснила, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту родинних відносин [PERSON] зі [PERSON], а також докази того, що [PERSON] фактично вступив в управління або володіння спадковим майном після смерті [PERSON] Крім того, [PERSON] пропустила строк для звернення з заявою про прийняття спадщини. До нотаріальної контори після смерті [PERSON] ні [PERSON], ні [PERSON] не звертались, нотаріус не відмовлявся видавати [PERSON] свідоцтво про право на спадкове майно, а тому позов є передчасним. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Як зазначено в довідці начальника Міжрайонного управління у Варвинському та Срібнянському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 31-25-0.191-700/176-17 від 11 вересня 2017 року (а.с. 6), сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] зареєстровано (та видано власнику) 28 червня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Озерянській сільській раді № 779 на підставі розпорядження Варвинської районної державної адміністрації від 26 червня 1996 року № 212. Розмір земельної частки(паю) в умовних кадастрових гектарах становить 4,87 га, вартість - 167 357,89 грн. Вказаний сертифікат [PERSON] втрачено (а.с. 5). [INFO] [PERSON], [INFO], померла (а.с. 13). Згідно довідки № 595 від 30 вересня 2011 року, виданої виконкомом Озерянської сільської ради (а.с. 104), померла [PERSON] на момент смерті [INFO] проживала за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею в даному господарстві проживав та вели спільне господарство - син [PERSON]. Відповідно до довідки № 563 від 05 жовтня 2016 року, виданої виконкомом Озерянської сільської ради (а.с. 38), померла [PERSON], [INFO], на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. Інші особи за цією адресою зареєстровані не були. Згідно довідки № 464 від 16 серпня 2017 року, виданої виконкомом Озерянської сільської ради (а.с. 103), померла [PERSON], 1924 року народження, на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. В даному житловому будинку на момент її смерті інші особи зареєстровані не були, проте згідно довідки № 595 від 30 вересня 2011 року, виданої виконкомом Озерянської сільської ради, разом з нею в даному господарстві проживав та вели спільне господарство - син [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 12). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] (а.с. 49), яка в подальшому (з 10 листопада 2012 року) змінила прізвище на [PERSON] в зв'язку з реєстрацією шлюбу (а.с. 10). 16 серпня 2012 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька на земельну ділянку площею 4,03 га (а.с. 60). Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної частки (паю) розміром 4,87 умовних кадастрових гектари [PERSON] відмовлено у зв'язку з тим, що не підтверджено фактичний вступ батька в управління або володіння спадковим майном (а.с. 99). 21 жовтня 2015 року рішенням Бериславського районного суду Херсонської області задоволено заяву [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], про встановлення родинних відносин за ступенем спорідненості мати-син між [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON] (а.с. 39). Рішення суду вмотивоване тим, що в свідоцтві про народження [PERSON] прізвище матері зазначено [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON] також прізвище матері зазначено [PERSON] (а.с. 11). 14 червня 2017 року рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області у справі № 731/173/17 визначено [PERSON], [INFO], додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO], тривалістю 2 (два) місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили (а.с. 41-42). Відповідачем по справі [PERSON] визначив [PERSON]. В рішенні Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2017 року у справі № 731/173/17 зазначено: «Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, пояснила, що після смерті [PERSON], спадщину прийняв її батько, оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. До складу цього майна входив зокрема житловий будинок, в якому проживала померла, за адресою [ADDRESS]. Її батько опікувався майном, яке знаходилось в будинку, господарством, упорядковував земельну ділянки. Згодом, [PERSON] помер. Вона є спадкоємцем його майна, та оформила у нотаріальному порядку свої спадкові права. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслав письмові пояснення в яких проти задоволення позов не заперечував. Третя особа - [PERSON] повідомила, що вона перебувала у шлюбі із [PERSON] та мала спільних дітей - [PERSON] та [PERSON] Вони проживали спільно, втім розірвали шлюб. [PERSON] помер, та на момент смерті вони не перебували у шлюбі, син знаходився в місцях позбавлення волі, отже, спадщину оформляла її донька - [PERSON] Крім того пояснила, що позивач по справі та [PERSON] є рідними братами, їх матір'ю була [PERSON]. Позивач жив в іншій області та спілкувався із померлою рідко. ЇЇ чоловік - [PERSON] доглядав матір, разом вони здійснювали поховання, прийняв спадщину фактично, оскільки проживав із спадкодавицею, після смерті опікувався хатою, майном, земельною ділянкою. Проти задоволення позову не заперечувала, оскільки вважала, що вся спадщина, повинна бути розділена між обома синами померлої. …Із копії довідки з місця проживання (а.с. 8) вбачається, що на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. В даному житловому будинку на момент смерті інші особи не були зареєстровані. Як вбачається із довідки з місця проживання (а.с.90) померла [PERSON], на момент смерті [INFO] проживала за адресою: [ADDRESS]. Разом із нею в даному господарстві проживав та вели спільно господарство - син [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем [PERSON] є його донька - [PERSON]. …Крім того, суд бере до уваги позицію відповідачів та третьої особи по справі, які на даний час також не оформили свої спадкові права, втім не заперечують проти задоволення позову, оскільки бажають, щоб позивач теж мав право оформити свої спадкові права.» Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, є встановлений той факт, що померла [INFO] [PERSON] є матір'ю не тільки [PERSON], а й [PERSON]. Крім того, рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2017 року у справі № 731/173/17 встановлено і те, що [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті матері. 15 серпня 2017 року до Варвинської районної державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 32). Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області у справі № 731/371/17 від 05 вересня 2017 року залишено без розгляду заяву [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, заінтересовані особи - Озерянська сільська рада Варвинського району Чернігівської області, [PERSON], в зв'язку з тим, що [PERSON] не визнає право заявника на спадщину, отже існує спір про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні (а.с. 40). 29 вересня 2017 року [PERSON] подав до Варвинської районної державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 4,87 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області (а.с. 44). Виходячи зі змісту ст. 5 ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Зважаючи на те, що спадкодавець [PERSON] померла у 2000 році, а спадкодавець [PERSON] - у 2011 році, суд вважає за необхідне керуватись відповідно як матеріальними нормами ЦК УРСР в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, так і нормами ЦК України щодо відносин, які виникли після набрання ним чинності. Так, ст. 524 ЦК УРСР визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини відповідно до ст. 525 ЦК УРСР визнається день смерті спадкодавця, а місцем згідно ст. 526 ЦК УРСР - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Виходячи зі змісту ст. 530 ЦК УРСР, спадкоємці другої черги, зокрема, брати і сестри померлого, спадкують при відсутності спадкоємців першої черги. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року N 2114-XII пай може успадковуватись відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Зі змісту цієї норми вбачається, що спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ст.ст. 1269-1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, право на земельну частку (пай), яке належало за життя померлій [INFO] [PERSON], було успадковане в рівних частках сином [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та сином [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті своєї матері [PERSON] по 1/2 частці права на земельну частку (пай) розміром 4,87 умовних кадастрових гектари. Після смерті [PERSON] право на 1/2 частку земельної частки (паю) успадкувала його дочка [PERSON], оскільки вона протягом шестимісячного строку після відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Позивач [PERSON] виявила свою волю на прийняття спадщини шляхом визнання за нею права на спадкове майно. Інших спадкоємців першої черги, які претендують на спадщину після смерті [PERSON], немає. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Право позивача [PERSON] на спадкове майно не визнається [PERSON], а оригінал сертифіката втрачено, тому оформити спадщину в нотаріальній конторі неможливо. Згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Заперечення відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову. Суд вважає, що поведінка сторони відповідача містить ознаки недобросовісності та пояснюється метою заволодіння спадковим майном в повному обсязі, незважаючи на наявність інших спадкоємців. Повний текст рішення складено 23 листопада 2017 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved