Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

26.09.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказує, що з 26.07.2001 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу у сторін народилось троє дітей: син [PERSON], [INFO], доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] не бере ніякої участі в утриманні своїх дітей, матеріально забезпечений, працездатний, молодий за віком. Крім того, відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку. Відповідач офіційно працевлаштований. Працює в ТОВ «Джентерм Україна монтером 3-го розряду, має достатньо коштів, щоб щомісяця платити аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів доходів на утримання трьох дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд стягувати із відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітків відповідача [PERSON]. В судовому засіданні відповідач [PERSON]М заявлені позивачкою позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив приєднати до матеріалів справи довідку про доходи за основним місцем роботи. За приписами ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору і зобовязана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст.10, 11, 57-61); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215). Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст.6) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення заявленого позову [PERSON] Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового слідства встановлено, що дійсно з 26.07.2001 року позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], в якому у них народилось троє дітей: син [PERSON], [INFO], доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].(а.с.6-8). Відповідач офіційно працевлаштований. Працює в ТОВ «Джентерм Україна монтером 3-го розряду, має достатньо коштів, щоб щомісяця платити аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів доходів на утримання трьох дітей. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання малолітніх дітей, відповідно до ст. 183 СК України з визначенням їх розміру у частці заробітку батька. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання малолітніх дітей, а саме: сина [PERSON], [INFO], доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , слід визначити в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача [PERSON] щомісячно на трьох дітей, з моменту подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., який підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved