Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

25 березня 2015 р. позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 27 червня 2013 року померла її матір [PERSON], яка за життя уклала договір оренди земельних ділянок площею 16,9405 га і 2,4260 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Підлісненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, строком на 10 років. Вказала, що успадкували ці земельні ділянки вона та рідна сестра [PERSON] в рівних долях по ?. Зазначила, що після смерті матері, Господарство, у порушення п. 9 Договору не виплатило їй орендну плату за 2013 і 2014 роки загалом 5 929,34 грн (2\~964,67 грн х 2 роки), і у добровільному порядку її виплатити відмовляється. З посиланням на ці обставини та статті 1, 13 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 11, 16, 526, 536, 610, 611, 625 і 792 ЦК України просила стягнути з Господарства борг по орендній платі в загальній сумі 7\~680,97 грн, що складається з самої орендної плати в сумі 5\~929,34 грн, пені за час прострочення виплати в розмірі 429,59 грн, інфляційних втрат в сумі 1\~203,46 грн, процентів за час прострочення платежу в розмірі 118,58 грн, а також розірвати договір оренди земельної ділянки. У судовому засіданні представник позивача цивільний позов підтримала та просила його задовольнити, а в подальшому за її письмовою заявою вимогу про розірвання договору оренди землі просила залишити без розгляду. Представник відповідача заявлені вимоги не визнав і просив в їх задоволенні відмовити мотивуючи тим, що сплатив борг померлій [PERSON] за її життя та позивачу, але документально ці обставини довести не може. Заслухавши пояснення позивача і представника відповідача, покази свідка, дослідивши обставини цієї справи та матеріали цивільних справ, і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (ст. 21 цього Закону). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 30 жовтня 2006 р. між [PERSON] та Господарством укладено договір оренди земельної ділянки, за яким останньому передано в оренду земельну ділянку площею 19,37 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Підлісненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, строком на 10 років, з орендною платою в розмірі 3 200 грн на рік, яка вноситься один раз на рік до 20 числа першого за звітним роком місяця. Вказана земельна ділянка складається з двох окремих земельних ділянок площею 16,94 га і 2,43 га. Пунктом 14 цього Договору сторони визначили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,03 % несплаченої суми за кожний день прострочення. 27 червня 2013 року орендодавець [PERSON] померла. Спадкоємцями майна померлої у порядку спадкування за заповітом є її доньки [PERSON], тобто позивач і [PERSON], третя особа у справі. 16 травня 2014 р. державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори видано [PERSON] і [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом кожному на ? частку земельних ділянок площею 16,9405 га та 2,4260 га і проведено їх Державну реєстрацію. Судом зясовано, що орендна плата Господарством за 2013-2014 роки орендодавцю, а в подальшому спадкоємцю ([PERSON]І.) не виплачена. Господарство таке твердження належними та допустимими доказами не спростувало. Отже, за вказаним договором оренди землі Господарство повинно сплатити позивачу за 2013-2014 роки: орендну плату у сумі 5 929,34 грн (2\~964,67 х 2); інфляційні втрати в розмірі 1 203,46 грн (з лютого 2014 р. по лютий 2015 р.); пеню (0,03 %) в сумі 429,59 грн (2\~964,67 грн х 0,03% х 2013 р. і\~59 днів за 2014 р.); 3 % річних від простроченої суми 118,58 грн. Всього за цим договором борг складає 7\~680,97 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір оплачений останнім при зверненні з позовом до суду. В ході судового розгляду справи по суті позивач надала суду письмову заяву, в якій просить позов в частині розірвання договору оренди землі залишити без розгляду. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд виносить ухвалу про залишення заяви без розгляду в разі подання позивачем такої заяви. За такого в цій частині позов підлягає залишенню без розгляду.

Outcome: partial