Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

25.07.2017 року [PERSON]\~ звернулась із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати договір купівлі-продажу №98-649 М квартири [ADDRESS], зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь» 25.08.1998 року - дійсними. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що не має можливості як власник розпорядитися майном, оскільки укладений договір не був нотаріально посвідчений, зв'язок з відповідачами після продажу квартири втрачений. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу без її розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про розгляд справи належним чином (зворотнє повідомлення №6370), про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 1997 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №98-649 М від 25.08.1998 року позивач придбала у відповідача квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з пункту 3 спірного договору квартира належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, виданого Одеською товарною біржею під №20115 від 23.04.1997 року, зареєстрованого Одеським БТІ 05.05.1997 року під №370. Зазначений договір був відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь» 25.08.1998 року. Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обовязковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Позивач позбавлена можливості розпорядитися спірним майном, оскільки договір купівлі-продажу був оформлений з порушенням вимог закону в частині його нотаріального посвідчення, на час розгляду справи зв'язок з відповідачем після продажу квартири втрачений. Поряд з тим, [PERSON]\~виконала умови договору, передала відповідачу 11\~400 грн. у якості плати за майно, вселилась у спірну квартиру, утримує її. Відповідач отримав грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселився з неї. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року, договір купівлі-продажу спірного майна, зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь», за яким відповідач продав його, а позивач придбала, може бути визнаний судом дійсним.

Outcome: approved