Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

24 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем з 25 грудня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Позивачка вказує на те, що з відповідача за рішеннями суду стягуються аліменти на утримання дитини, а також на її користь до досягнення дитиною трирічного віку. Сама ж позивачка не працює оскільки вона є інвалідом 2-ої групи, та наразі зовсім непрацездатною через ушкодження правої руки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивачки добровільно не надає, хоча має можливість її надавати. У зв`язку із цим, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій розгляд справи просила проводити у її відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, не заперечував проти заявлених вимог позивачки. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за адресою місця проживання [PERSON] , відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, також виклик здійснювався за телефоном. Однак, [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином), про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивачка не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 29 грудня 2020 року було відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 22 березня 2021 року в порядку ст. 81 ЦПК України, судом витребувані належним чином завірені копії індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) [PERSON] що містить інформацію про страховий стаж, заробітну плату та сплату страхових внесків страхувальниками за період з 01 грудня 2013 року та по теперішній час; інформацію стосовно пенсії та її розміру яку отримує [PERSON] за період з 01 грудня 2013 року та по теперішній час. Ухвалою суду від 14 червня 2021 року вирішено розгляд справи проводити у заочному порядку. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступні такі обставини та відповідні ним докази. Згідно із свідоцтвом про шлюб Серія: [NUMBER] , сторони, з 25 грудня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] малолітнього [PERSON] , він народився [INFO] в м. Слов`янську Донецької області, та його батьками в свідоцтві записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно із пенсійним посвідченням № [NUMBER] , [PERSON] отримує пенсію за інвалідністю, вказане посвідчення їй надано 14 лютого 2018 року. Згідно із довідкою МСЕК № 849367, [PERSON] має 2 групу інвалідності, за загальним захворюванням, їй рекомендована праця без додаткових навантажень, переохолоджень, може працювати на 0,5 ставки. Згідно із рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2019 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , як дружини, з якою проживає дитина, в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Згідно із судовим наказом виданим Слов`янським міськрайонним судом Донецької області від 07 травня 2019 року з[PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно на користь [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до представлених в судове засідання копії результатів тесту легеневої функції від 14 травня 2021 року, копії консультаційного висновку спеціаліста щодо призначеного лікування від 14 травня 2021 року, довідки аптечного закладу ТОВ «Панацея», позивачка потребує постійного медикаментозного підтримання, при цьому вартість ліків становить в середньому 2133 грн. 60 коп. щомісячно. Згідно із відповіддю ПФУ, отриманою на виконання ухвали суду, позивачка отримує пенсію по інвалідності, а також дохід за персоніфікованими даними. На момент звернення до суду розмір пенсії становив 2100 грн. 00 коп., з урахуванням утримань становив 1680 грн. 00 коп.. Станом на травень 2021 року розмір пенсії становив 2200 грн. 00 коп., з урахуванням утримань - 1760 грн. 00 коп. Відповідно до персоніфікованих даних, в період з березня по грудень 2020 року позивачка отримувала 847 грн. 50 коп. з березня по вересень 2020 року та 849 грн. 00 коп. з жовтня по грудень 2020 року. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Як видно з матеріалів справи розмір пенсії позивачки як інваліда ІІ групи на момент вирішення спору по суті з урахуванням утримань становить 1760 грн 00 коп., інші доходи відсутні, оскільки із персоніфікованих даних на 2021 рік такі відомості суду не представлені, хоча ухвалою суду витребувані були. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено на 2021 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, із 1 січня 2021 року - 1769 грн. 00 коп.; із 1 липня 2021 року - 1854 грн. 00 коп.; із 1 грудня 2021 року - 1934 грн. 00 коп.. Отже, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі, що не забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України. Відповідно до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачки. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Вирішуючи питання про розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Відповідно до т. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Відповідно до ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. З огляду на викладене, з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, зокрема тієї обставини, що з відповідача вже стягуються аліменти на утримання дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/8 частки його заробітку(доходу), починаючи з дня подачі позовної заяви протягом строку інвалідності. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч. 1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 згаданої статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних у ч. 6 ст. 141 ЦПК включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати». За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави. Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав для стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави. Такий висновок суду також узгоджується із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial