Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

25 березня 2016 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в позовній заяві посилалась на те, що вони з відповідачем одружені з 21 квітня 2007 року від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Між сторонами було припинено подружні стосунки\~ та втрачено почуття любові та поваги. З березня 2015 року припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе, тому просила шлюб розірвати (а.с. 2-3). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову з викладених вище підстав. Відповідач в судове засідання по справі не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» №37(1736), про причини неявки суд не повідомив, в звязку із чим суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 21 квітня 2007 року між сторонами у справі було укладено шлюб, зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №88 (а.с.4). 23 серпня 2007 року у сторін народилась спільна дитина дочка [PERSON], про що 11 вересня 2007 року в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №352 (а.с.6). 28 червня 2011 року у сторін по справі народилась друга спільна дитина син [PERSON], про що 19 липня 2011 року було зроблено відповідний актовий запис за №277 (а.с.5). Як встановлено в судовому засіданні та не спростовується матеріалами цивільної справи, , що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з березня 2015 року, шлюбні відносини між ними фактично припинені, сторони не підтримують один із одним достатньо тісних стосунків як подружжя, перебуваючи у конфліктних взаємовідносинах, причиною чого стала втрата подружжям взаєморозуміння, різні життєві погляди, що призводить до постійних сварок, негативно впливаючи на шлюбні відносини, робить їх в кінцевому рахунку неможливими, а також негативно впливає на виховання дітей. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України. Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Згідно ст.104 СК України підставою для припинення шлюбу є його розірвання. За змістом ст.ст.105-107, 109, 110 СК України така форма припинення шлюбу у випадку наявності у подружжя спільних неповнолітніх дітей, небажання подружжя за обопільною згодою подати до суду заяви про розірвання шлюбу можлива за позовною заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.115 СК України рішення суду, яким задоволено позов про розірвання шлюбу і яке набрало законної сили, засвідчує факт розірвання шлюбу. У відповідності до норми ст.112 СК України з метою встановлення наявності підстав для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги ту обставину, що подружжя стосунки не підтримує, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені вже тривалий час та більше не відновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає, враховуючи інтереси кожного з подружжя та їх спільних малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved