Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

26.03.2020 року до суду звернулася позивач [PERSON] інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування позову позивачем зазначено, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Козельщинського районного суду 06.11.2015 року шлюб між ними розірвано. Починаючи з 10.06.2015 року їхні подружні стосунки було припинено, з цього часу відповідач перестав спілкуватися з донькою, їхні зустрічі були випадковими і особливого інтересу доньки не виявляв. Крім цього, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для виховання дитини, а тому прохає суд, позбавити відповідача відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] батьківських прав. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 09.04.2020 року провадження по даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 05.05.2020 року о 10 год. 00 хв. Дана справа призначена до судового розгляду по суті на 04.06.2020 року о 10 год 00 хв у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі позов підтримує та прохає задовольнити. В разі неявки відповідача прохає постановити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки в судове засідання, суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Третя особа Орган опіки та піклування в особі Козельщинської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явилася, але направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Суд, з врахуванням вищевикладеного, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПКУкраїни, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого від 23.09.2014 року вбачається, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до рішення Козельщинського районного суду 06.11.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а. с. 7). Відповідно до рішення Козельщинського районного суду 15.07.2015 року з [PERSON] стягнуто, аліменти на користь [PERSON] , на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 липня 2015 року і до повноліття дитини (а. с. 8). Відповідно до довідки Козельщинського закладу дошкільної освіти (ясла-садочок) «Дзвіночок» Козельщнської селищної ради вбачається, що батько [PERSON] не приводив в установу та не забирав дитину [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості із сплати аліментів Козельщинського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вбачається, що станом на 01.03.2020 року за [PERSON] рахується, заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 77 636,94 грн. Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно доньки [PERSON] вбачається, що Козельщинська районна державна адміністрація дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Отже, суд вважає доведеним, що відповідач протягом тривалого часу, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не піклується про неї, не забезпечує її матеріально, і в подальшому не має наміру цього робити. Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, позов позивача обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок, про що свідчить квитанція про сплату судового збору. З врахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача у сумі 840,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved