Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

26 грудня 2019 року [PERSON] , в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] померла баба Позивача - [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00024721790 від 27 листопада 2019 року, вбачається, що батько Позивача - [PERSON] , народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 07 липня 1969 року, виданого Миколаївською сільською радою, Радехівського району, Львівської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Миколаїв, Радехівського району Львівської області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого 15 серпня 1988 року Миколаївською сільською радою народних депутатів вбачається, що [INFO] в с. Миколаїв, Радехівського району Львівської області помер батько Позивача - [PERSON] у віці 55 років, про що 15.08.1988 року зроблено відповідний актовий запис під № 27. Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого 17 лютого 2006 року Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області вбачається, що [INFO] у м. Луцьк, Волинської області померла мати Позивача - [PERSON] у віці 60 років. З довідки № 842 від 21.11.2019 року, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради, Радехівського району Львівської області, вбачається, що гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті, в житловому будинку були зареєстровані [PERSON] , яка померла [INFO] та проживав без реєстрації онук - [PERSON] . Тобто онук Спадкодавця фактично вступив в володіння спадщиною та прийняв її після смерті своєї баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті Спадкодавця - [PERSON] залишилась спадщина (відкрилась спадщина). [PERSON] фактично вступив у володіння спадщиною оскільки проживав разом з Спадкодавцем і надалі продовжує користуватись та розпоряджається майном, а саме житлом, городом, садом, земельною ділянкою площею - 1,4546 га, яка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 081731, належать Спадкодавцю [PERSON] . Маючи намір оформити прийняття спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті баби, Позивач як особа яка фактично вступила в володіння спадщиною та прийняла її, звернувся до Приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В., однак нотаріусом було в усній формі відмовлено у оформленні спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вищезазначений державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті Спадкодавця, яка померла [INFO] , а саме держаний акт на землю, серії III- ЛВ № 081731 виданий 24.01.2001 року, та відсутній оригінал держаного акту на землю, серії ІІІ-ЛВ № 081731 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за № 12673. Оскільки, відсутність правовстановлюючих документів унеможливлює реалізацію майнових прав Позивача, як Спадкоємця у позасудовому порядку, у Позивача виникає необхідність звернутися з позовом до суду. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт користування спадковим майном та спільного проживання на час відкриття спадщини Позивача - [PERSON] з його бабою Спадкодавцем - [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті його баби [PERSON] , яка померла [INFO] та належали Спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акту па право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 081731, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за № 12673, а саме наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 1,3818 гектарів та земельну ділянку загальною площею 0,0728 гектарів. У підготовчому судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив його задоволити. Представник відповідача Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.30). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 15 листопада 1998 року Миколаївською сільською радою, Радехівського району, Львівської області (а.с.10). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00024721790 від 27 листопада 2019 року, батько Позивача - [PERSON] , народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 07 липня 1969 року, виданого Миколаївською сільською радою, Радехівського району, Львівської області, [PERSON] народився [INFO] в с. Миколаїв, Радехівського району Львівської області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.12). Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 15 серпня 1988 року Миколаївською сільською Радою народних депутатів, [INFO] в с. Миколаїв, Радехівського району, Львівської області помер [PERSON] , у віці 55 років, про що 15.08.1988 року зроблено відповідний актовий запис під № 27 (а.с.13). З свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 17 лютого 2006 року Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області, вбачається, що [INFO] у м. Луцьк, Волинської області померла [PERSON] у віці 60 років, про що 17.02.2006 року зроблено відповідний актовий запис під № 6 (а.с.14). Відповідно до довідки № 842 від 21.11.2019 року, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку були зареєстровані: невістка - гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , та проживав без реєстрації онук - [PERSON] . Заповіт від імені померлої виконкомом Миколаївської сільської ради не посвідчувався (а.с.15). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії IІІ-ЛВ №081731, виданого 24.01.2001 року головою Радехівської районної Ради народних депутатів від 23 червня 2000 року на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 23 червня 2000 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12673, вбачається, що земельна ділянка, площею 1,4546 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.16). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved