Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

24.09.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки. В обгрунтування позовних вимог позивач в заяві зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно яке складалось з земельної ділянки площею 8,6921 га, розташованої в межах території Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, яка належала померлій на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія МК №1046 , який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №10 та виданого 24 березня 1997 року. Спадщину після її смерті приняли чоловік померлої [PERSON] та племінники померлої (за правом представлення) [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] (батько позивача) помер, при цьому за час життя він не оформився у спадкових правах на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки, успадкованої після смерті дружини [PERSON] . З питання оформлення спадщини позивач звернулась до Овруцької державної нотаріальної контори в Житомирській області, однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю правововстановлюючого документу на спадкове майно. Враховуючи вище викладене, посилаючись на неможливість оформитися у спадкових правах в органах нотаріату, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину вище вказаної земельної ділянки, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою від 26.09.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. 31.10.2019 року на запит суду надійшла копія спадкової справи №517/2011 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалами від 22.01.2020 року відмовлено в прийнятті визнання відповідачем Баштанською міською радою позовних вимог, закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилась, від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Представник відповідача Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання про слухання справи за відсутності представника відповідача, позов визнають та проти задоволення позовних вимог не заперечують. Від третіх осіб надійшли заяви про розгляд спраив у їх відсутність проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію Державногоакту на право власності на земельну ділянку серії МК № 1046, копію довідок Відділу Держкомзему у Баштанському районі від 24.11.2011 року та 27.02.2012 року; копію свідоцтв про право на спадщину за законном від 17.04.2019 року; копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] ; копію свідоцтва про смерть [INFO] [PERSON] ; копію свідоцтва про смерть [INFO] [PERSON] ; копію постанови державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори в Житомирській області від 19.07.2019 року; копію витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної діялнки; Інформацію з Державного реєстру речових прав; Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру №58033128; копію спадкової справи №517/2011 до майна померлого [INFO] [PERSON] ), суд приходить до висновку необхідності відмови в задоволені позову. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с.9), після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно яке складалось, серед іншого, з земельної ділянки площею 8,69 га, розташованої в межах території Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, яка належала померлій на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК №1046 , який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №10 та виданого 24 березня 1997 року (а.с.3). З наявних в матерілах справи копій копію свідоцтв про право на спадщину за законном від 17.04.2019 року вбачається, що спадщину після її смерті приняли чоловік померлої [PERSON] (на 1/2 частку у спадщині) та племінники померлої на піставі ст. 1266 ЦК України (за правом представлення) [PERSON] та [PERSON] (по 1/4 частці у спадщині), батько яких, [PERSON] , помер [INFO] . 29.07.2011 року [PERSON] , який доводиться батьком позивача (що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про народження та про одруження - а.с.8) помер (а.с.10). За час життя [PERSON] не оформився у спадкових правах на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки, успадкованої після смерті дружини [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори в Житомирській області від 19.07.2019 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в 1/2 частці після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з тим, що не буди пред`явлені правововстановлюючі документи на спадкове майно. За змістом ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Положення даної статті кореспондується наряду з іншим також у те, що позови повинні заявлятися до належних відповідачів. Із змісту ст. 48 ЦПК України слідує, що сторонами в справі можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Відповідачем в цивільному процесі є особа, яка на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими позовними вимогами. Як убачається з матеріалів справи предметом спору у даній справі є визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі статей 1216, 1217, 1218 ЦКУкраїни, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1221,1222,1223, 1225 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В силу вимог ст.ст. 1258, 1261, 1266 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. За змістом ст.ст. 1268,1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Відповідно до абз.3 п.23постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. Виходячи із системного аналізу зазначених норм права відповідачами у справі за позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування перш за все є спадкоємці, які прийняли спадщину і тільки при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як убачається з матеріалів спадкової справи №517/2011 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 2) окрім позивача спадкоємцем, який прийняв належним чином спадщину після смерті [PERSON] , є [PERSON] , [INFO] , який будучи спадкоємцем за заповітом, посвідченого 05.05.2011 року секретарем виконавчого комітету Кирданівської сільської ради Овруцького району Житомирської області (а.с. 35 зворотня сторінка), та законом (за правом представлення, оскільки його батько помер [INFO] - згідно свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 6)) звернувся до нотаріуса в шестимісячний строк з моменту смерті спадкодавця з відповідною заявою (а.с. 35). Аналіз зазначених обставин у їх сукупності свідчить про те, що належним відповідачем у даній справі повинен був бути саме [PERSON] , [INFO] , а не Баштанська міська рада Згідно ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З наведеної правової норми вбачається можливість залучення до участі у справі співвідповідача та заміна неналежного відповідача лише за клопотанням позивача, при цьому суд позбавлений можливості самостійно залучити до участі у справі належного відповідача, оскільки не має передбачених законом повноважень ініціювати питання щодо зміни складу осіб, які беруть участь у справі. Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. В ході розгляду справи позивачка не зверталась до суду з клопотанням щодо залучення до участі у справі належного відповідача. Відповідно до вимог п.4 ч.5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Позивач в судові засідання не з`являлася та скористалась своїм правом подання клопотання про розгляд справи у її відсутність, а тому були відсутні умови, за яких суд міг би сприяти позивачу в реалізації нею права заміни неналежного відповідача (шляхом повідомлення позивачу відповідних обставин та пропозиції заміни відповідача). При цьому слід звернути увагу на те, що позивачу особисто було відомо про наявність спадкоємця [PERSON] , який прийняв спадщину та оформився у спадкових правах після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки саме вона, будучи представником останнього за дорученням, здійсювала оформлення спадкових прав [PERSON] в органах нотаріату після смерті [INFO] [PERSON] , що підтверджується наявною в маріалах спадкової справи довіреністю (а.с. 37-38) та заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 39 зворотня сторінка). З огляду на викладене, суд приходить до висновку необхідності відмови в задоволенні позовних вимог, як таких, що заявлені до неналежного відповідача (відсутність належного суб`єктного складу учасників процесу), що не позбавляє позивачку права повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, але до належного відповідача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed