Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

24 червня 2020 року [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 23 грудня 2020 року, зазначає, що 19 грудня 2017 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19.12.2017р. Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, відповідний актовий запис №89. Через кілька місяців після реєстрації шлюбу, на початку березня 2018 року, позивач та відповідач поїхали в Чехію, де проживали разом з матір`ю відповідача та її співмешканцем в одній квартирі. [INFO] в Чехії в них народився син, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 29.03.2018 р. в Чеській Республіці. Довідка про реєстрацію особи громадянином України №61313/19-536-226 від 05.04.2018, видана Посольством України в Чеській Республіці, підтверджує, що [PERSON] , який народився [INFO] , зареєстрований громадянином України. Після народження сина стало важко проживати в невеликій двокімнатній квартирі, де проживали мати відповідача із співмешканцем та [PERSON] з чоловіком і маленьким сином. Як наслідок, в квартирі часто почали виникати непорозуміння, сварки. Позивач просила чоловіка винайняти їм окрему квартиру, але останній ніяк не реагував, почав вільний час проводити з друзями в пивницях, при цьому витрачаючи кошти сімейного бюджету. У зв`язку з сімейними непорозуміннями, неможливістю і надалі проживати з малою дитиною в чужому помешканні, позивач зі своїм малолітнім сином в лютому 2019 року повернулася в Україну. Для перетину кордону з малолітнім сином, 27.02.2019 р. [PERSON] була видана довіреність від імені [PERSON] , якою останній довірив позивачу супроводжувати їх малолітнього сина [PERSON] в Україну. На даний час [PERSON] проживає в Україні без реєстрації разом зі своєю матір`ю в будинку її батьків за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №321 від 18.06.2020 р., виданою Кустинським старостинським округом. Для реєстрації сина в Україні, потрібна згода батька, якої відповідач не дає, усіляко ігнорує дзвінки і повідомлення позивача. З часу повернення [PERSON] з сином в Україну, [PERSON] до них жодного разу не навідався, з квітня 2019 року вони не спілкуються, відповідач зовсім не цікавиться життям і здоров`ям дружини та сина. Позивач вважає, що примирення між ними не відбудеться, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам та інтересам її малолітньої дитини. [PERSON] добровільно надавати кошти на утримання сина не хоче. Позивач в переписці «Viber» повідомляла відповідача, що в сина виникли проблеми із здоров`ям, що потрібні кошти на його утримання, на діагностику і лікування сина (копії скерування на лабораторні дослідження додаються). Але відповідач не лише ухиляється від утримання сина, а ще й невчасно пересилає призначені в Чеській Республіці кошти на утримання дитини до досягнення сином 3-річного віку, оскільки такі кошти в Чехії зараховуються на його карточку. На даний час ці кошти є єдиним джерелом доходів [PERSON] . Утримувати сина позивачу допомагають її батьки. Оскільки [PERSON] ще досить малий, в березні 2020 року йому виповнилось два роки, він часто хворіє і потребує постійної уваги та піклування з боку матері, тому позивач не може працевлаштуватись. [PERSON] зазначає, що дохід [PERSON] в Чехії складає близько 25000,00 чеських крон, що відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют (чеська крона) НБУ станом на 19.06.2020 року становить 28175,00 грн. (25000*1,127). Саме такий дохід, як стверджує позивач, мав відповідач, коли вони проживали разом в Чехії, оскільки [PERSON] в Чехії офіційно працевлаштований, отримував заробітну плату, а у вільний від роботи час ще й працював неофіційно, а тому має можливість утримувати своїх дружину і сина. Позивач вважає за необхідне збільшити позовні вимоги, а саме, з прийняттям рішення про розлучення та стягнення аліментів, визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] з разом з матір`ю, [PERSON] . Необхідність визначення місця проживання дитини обґрунтовується тим, що для реєстрації в Україні малолітнього сина позивача потрібна згода батька дитини, якої останній не дає, ігнорує дзвінки і повідомлення позивача, тому в [PERSON] немає іншого виходу з ситуації, окрім як звернутись до суду за захистом своїх прав і прав свого малолітнього сина. З доданих до позовної заяви документів, а саме, копії довіреності (нотаріально завіреної нотаріусом м.Їчін та перекладеної з чеської мови) та довідки Кустинського старостинського округу №321 від 18.06.2020 р. вбачається, що малолітня дитина позивача і відповідача - [PERSON] зареєстрований на території Чехії за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає в Україні без реєстрації разом зі своєю матір`ю в будинку батьків позивача за адресою: [ADDRESS] . Також факт проживання без реєстрації [PERSON] з матір`ю - [PERSON] підтверджується довідкою Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №1498 від 14.12.2020 р. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Червоноградським МБТІ від 27.11.1991р., домоволодіння [ADDRESS] в цілому зареєстровано за [PERSON] (рішенням Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №61 від 17.04.2019 р. в с. Батиїв вулиця Коваля перейменована на вулицю Зарічна). В свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданому 18.08.1994 р. Кустинською сільською Радою Радехівського району Львівської області, батьками записані [PERSON] та [PERSON] . З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №89 від 15.12.2020 виданого Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської ласті, вбачається, що в будинку по [ADDRESS] проживає чотири особи: заявник - [PERSON] , її батьки - [PERSON] та [PERSON] , та без реєстрації проживає її син - [PERSON] . Також зазначено, що всі умови для проживання і розвитку дитини створені в належному стані, дитина має окрему кімнату з ігровим куточком. Дитина іде на контакт, розвиток дитини відповідає його віку. Будинок дерев`яний, утеплений, вікна пластикові, нове перекриття даху. В будинку створені належні санітарні умови, є ванна кімната, кухня та три житлові кімнати. Отже, позивач з сином з лютого 2019 року проживають в Україні, окремо від відповідача. У зв`язку з вищенаведеним, просить розірвати шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 19 грудня 2017 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, відповідний актовий запис №89. Стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з проведенням індексації відповідно до закону. Стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною трьох років. 23 грудня 2020 року представником позивача подав заяву про уточнення позовних вимог та визначення місця проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] , [INFO] (а.с.2-4, 28-30). Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримали. Позивач звертала увагу суду, що син не знає батька. Відповідач має заробіток, а дитина постійно хворіє, потребує додаткових коштів, проте відповідач дитиною не цікавиться. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву, проти розірвання шлюбу не заперечував, просив стягувати з відповідача на користь позивача по 2000 гривень аліментів на утримання сина, так як він в даний час безробітний. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, заперечення представника відповідача та дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що 19 грудня 2017 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданим Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис за №89(а.с.5). Від даного шлюбу [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Чеської Республіки від 29.03.2018 року, про що в книзі реєстрації народжень місцем народження зазначається, [ADDRESS] , том 47, рік 2008, сторінка 6. Батьками дитини зазначаються [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7-9). Довідкою про реєстрацію особи громадянином України №61313/19-536-226 від 05 квітня 2018 року підтверджується, що [PERSON] , який народився [INFO] , зареєстрований громадянином України(а.с.11). Довіреністю від 27 лютого 2019 року передбачається, що батько неповнолітньої дитини, [PERSON] , громадянин України, [INFO] , довіряє [PERSON] громадянці України, [INFO] , супроводжувати їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Із довідки №321 від 18.06.2020 року, виданої Кустинським старостинським округом та довідки №1498 від 14.12.2020 року, виданої Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області вбачається, що [PERSON] ,1994 р.н., дійсно зареєстрована в [ADDRESS] , склад сім`ї її наступний, батько - [PERSON] , 1963р.н., мати - [PERSON] , 1966 р.н., син - [PERSON] , 2018 р.н., дитина проживає при матері без реєстрації(а.с.12,31). З копій скерування на лабораторні дослідження вбачається, що [PERSON] , проходив обстеження в Діагностичному центрі МеДІС(а.с.13-14). В свідоцтві про народження [PERSON] [INFO] , серії [NUMBER] , виданому 19.08.1994 р. Кустинською сільською Радою Радехівського району Львівської області, батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.32). Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Червоноградським МБТІ від 27.11.1991р., домоволодіння [ADDRESS] в цілому зареєстровано за [PERSON] (рішенням Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №61 від 17.04.2019 р. в с. Батиїв вулиця Коваля перейменована на вулицю Зарічна)(а.с.33-34). З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №89 від 15.12.2020 виданого Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської ласті, вбачається, що в будинку по [ADDRESS] проживає чотири особи: заявник - [PERSON] , її батьки - [PERSON] та [PERSON] , та без реєстрації проживає її син - [PERSON] . Також зазначено, що всі умови для проживання і розвитку дитини створені в належному стані, дитина має окрему кімнату з ігровим куточком. Дитина іде на контакт, розвиток дитини відповідає його віку. Будинок дерев`яний, утеплений, вікна пластикові, нове перекриття даху. В будинку створені належні санітарні умови, є ванна кімната, кухня та три житлові кімнати(а.с.35-35 зворот). Сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сім`я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім`ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов`язку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини є правомірними. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» на 2021 рік прожитковий мінімум становить для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати. Відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, буде відповідати інтересам дітей, обставинам справи і вимогам закону. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Узагальнюючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, а також обов`язок дружини, чоловіка матеріально підтримувати один одного, суд робить висновки про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити частково. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Також, у свою чергу, при наявності у відповідача доказів щодо погіршення стану його здоров`я, а також документального підтвердження зміни свого матеріального становища, він не позбавлений у майбутньому заявити вимогу про зменшення розміру аліментів. Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved