Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

25 жовтня 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1946 грн. до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований такими обставинами. 28.09.2013 у м. Донецьку сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. У лютому 2017 р. у зв`язку з проведенням АТО на сході України позивач з дитиною переїхали мешкати до м. Києва. 07.03.2017 шлюб сторін розірвано. Відповідач постійно ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дитину, аліменти він нікому не платить, стягнення по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків немає. Представник позивача подав заяву про підтримання позовних вимогта розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , який проживає на тимчасово окупованій території України, викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. Зважаючи на викладене, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 28.09.2013 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . 07.03.2017 шлюб сторін розірвано. З позовної заяви та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що з лютого 2017 р. сторони проживають окремо, при цьому дитина проживає з матір`ю, яка і несе усі витрати на її утримання, а саме: харчування, лікування, одяг тощо. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). За приписом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до положень ч. 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З позовної заяви вбачається, що відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків немає. Доказів наявності у відповідача інших доходів, нерухомого і цінного рухомого майна та витрат, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, суду не надано. Зважаючи на те, що відповідач не подав жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності сплачувати аліменти на дитину у заявленому позивачем розмірі, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1946 грн. На підставі статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вбачає підстави для стягнення з відповідача судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved