Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

25.04.2018 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно з яким просить суд: виділити частину майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Золоті Ворота» пропорційну частці його учасника [PERSON], що становить 50 % статутного капіталу Товариства; звернути стягнення на частину майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Золоті Ворота» пропорційну частці його учасника [PERSON], що становить 50 % статутного капіталу Товатиства в межах непогашених боргових зобов'язань перед [PERSON] у сумі 7797276 (сім мільйонів сімсот дев'яносто сім тисяч двісті сімдесят шість) грн. 00 коп.; стягнути судові витрати з відповідача. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 30.03.2016 року по справі №368/1416/15-ц було визнано мирову угоду між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якої [PERSON] визнає свої зобов'язання по сплаті суми боргу перед [PERSON], який становить 7 793 622 (сім мільйонів сімсот дев'яносто три тисячі шістсот двадцять дві) грн., а також зобов'язується сплатити суму понесених [PERSON] судових витрат у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн., а всього на загальну суму 7 797 276 (сім мільйонів сімсот дев'яносто сім тисяч двісті сімдесят шість) грн. При цьому, через невиконання відповідачем своїм зобов'язань, встановлених вищенаведеною ухвалою, 27.12.2016 року позивачка звернулася до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо примусового виконання ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 30.03.2016 року по справі №368/1416/15-ц. Разом з тим, позивачка вказує на неможливість примусового виконання ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 30.03.2016 року по справі №368/1416/15-ц у зв'язку з недостатністю майна боржника та ухилення ним від виконання власних зобов'язань. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] є учасником та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Золоті Ворота» (ідентифікаційний код юридичної особи: 21455733), де володіє частиною статутного фонду у розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) грн., що відповідає 50% статутного фонду Товариства, позивач просить суд позов задовольнити з підстав, передбачених ст.149 ЦК України та ст. 57 Закону України «Про господарські товариства». Ухвалою від 05.06.2018 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 03.09.2018 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістили. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 30.03.2016 року по справі №368/1416/15-ц було визнано мирову угоду між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якої [PERSON] визнає свої зобов'язання по сплаті суми боргу перед [PERSON], який становить 7 793 622 (сім мільйонів сімсот дев'яносто три тисячі шістсот двадцять дві) грн., а також зобов'язується сплатити суму понесених [PERSON] судових витрат у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн., а всього на загальну суму 7 797 276 (сім мільйонів сімсот дев'яносто сім тисяч двісті сімдесят шість) грн. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі вказаної ухвали 28.12.2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було відкрито виконавче провадження №53212793. При цьому, як встановлено в судовому засіданні, незважаючи на здійснення державних виконавцем всіх заходів примусового виконання, передбачених Закону України «Про виконавче провадження», ухвала від 30.03.2016 року є невиконаною у зв'язку з недостаністю майна боржника та ухилення ним від виконання власних зобов'язань. Вказаний висновок суду грунтується на тому, що згідно з відповідями Регіонального сервісного центру МВС у Київській області, ДФС України, Пенсійного фонду України у [PERSON] відсутнє будь-яке майно або грошові кошти, на які можливо звернути стягнення у виконавчому провадженні. Крім того, незважаючи на неодноразові виклики державного виконавця Кармацьких Д.О. жодного разу не з'явився до державного виконавця, про що свідчать копії матеріалів виконавчого провадження, наявні в матеріалах справи. Разом з тим, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] є учасником та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Золоті Ворота» (ідентифікаційний код юридичної особи: 21455733), де він володіє частиною статутного фонду у розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) грн., що відповідає 50% статутного фонду Товариства. Статутний фонд даного товариства складає 360 000 грн. Іншою половиною статутного фонду Товариства володіє дружина Відповідача 2 [PERSON]. Крім того, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Товариство з обмеженою відповідальністю «Золоті Ворота» володіє нежилими приміщеннями з №1 по №12, підвал з №1 по №4, 1-й поверх (гр. пр. №1) (в літ. А) загальною площею 183,7 кв. м., що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Прорізна, будинок 23. В свою чергу, відповідно до ст. 149 Цивільного кодексу України звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише у разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Кредитори такого учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частини майна товариства, пропорційної частці боржника у статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. Аналогічне правило закріплене й у ст. 57 Закону України «Про господарські товариства». Правовий аналіз зазначених норм закону дозволяє дійти висновку про те, що кредитор має право самостійно звернутись до суду з вимогою до товариства з обмеженою відповідальністю, учасником якого є боржник, про виплату вартості частини майна цього товариства, пропорційної частці боржника у статутному капіталі зазначеного товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. При цьому, майно товариства може бути виділене пропорційно частці боржника в статутному капіталі, або може бути виплачена його вартість пропорційно частці боржника в статутному капіталі товариства на вимогу кредитора, у тому числі з огляду на положення ст. 15 ЦК України. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які позивач посилається в обґрунтування заявлених вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на належних, допустимих та достатніх доказах, суд прийшов до висновку, що позов, підлягає задоволенню, тому вважає за необхідне виділити частину майна ТОВ «Золоті Ворота» пропорційно частці його учасника [PERSON], що становить 50 % статутного капіталу цього товариства, а також звернути стягнення на цю частину майна ТОВ «Золоті Ворота» в межах непогашених боргових зобов'язань перед [PERSON] у сумі 7797276 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 800,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved