Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

24 травня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №19 від 18 лютого 2000 року, а саме: квартири [ADDRESS] загальною площею 33,5 кв.м., укладений на Чорноморській товарній біржі, між продавцем - [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 03 квітня 1996 року), яка на той час проживала за адресою: [ADDRESS] , та покупцем - [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 08 червня 1998 року), паспортні дані на цей час: паспорт серії [NUMBER] , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 21.11.2000 року, яка на час укладення договору купівлі-продажу проживала за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що 18.02.2000 року між нею, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, кожна із сторін виконала повністю цей договір, однак, під час укладання Біржового договору вони не знали про те, що договір необхідно укладати саме в нотаріальній формі, так як чинним на той час законодавством зазначене не було передбачено. У зв`язку з чим на теперішній час вона не може реалізовувати свої права власника по розпорядженню своїм майном, так як нотаріусами не визнається правомірність договору купівлі-продажу укладеного на біржі нерухомості. Вказана обставина і стала підставою, для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М., яка ухвалою від 24.05.2019 року прийняла справу до свого провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судове засідання з`явилась позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , які позов підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що 18 вересня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 19, відповідно до умов п. 1 якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі - продажу нерухомого майна було укладено у письмовій формі та зареєстрований на Чорноморській товарній біржі та в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості. Відповідно до п. 6 Договору вказана квартира продана за 8 101 гривень, які отримані «Продавцем» до підписання цього договору. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру. Окрім того з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 04 травня 2011 року. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна № 19 від 18 лютого 2000 року ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем нерухомого майна. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли позивач передала гроші за куплену квартиру, а відповідачі передали їй у відповідь квартиру та право встановлювані документи, а позивач відповідно їх прийняла, та розпочала користуватися вказаною квартирою то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України,України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 19 від 18 лютого 2000 року. На підставі викладеного й

Outcome: approved