Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

26.04.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування йому майнової та моральної шкоди завданої у наслідок незаконнийх дій працівника патрульної поліції, заявивши позовні вимоги до управіння Патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції України, інспектора Патрульної поліції 10 рота 1 батальйону Бучковського О.О., заступника начальника управління Патрульної поліції у м. Києві Євдокімова Д.А. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 18.09.2016 року він був зупинений поліцейським Бучковським О.О., який його звинуватив у порушенні рядності руху. На його зауваження про рекомендований характер знаку, поліцейський почав грубіянити і виніс відносно нього постанову про накладення на нього ж адміністративного стягнення відповідно до ч. 3 ст. 122 КупАП з підстав передбачених п. 3.2 ПДР України. З огляду на неправомірність рішення поліцейського, а також його поведінку викликав поліцію, прибувші на виклик поліцейські отримали від нього скаргу та порадили звернутися зі скаргою в Управління Патрульної поліції. 20.09.2016 року написав повторну скаргу і дав пояснення за фактом притягнення його до адміністративної відповідальності. Постановою заступника керівника управління патрульної поліції у м. Києві Євдокімова від 11.10.2016 року його скаргу залишено без задоволення, а постанову про адміністративне правопорушення серії АР №300811 від 18.09.2016 року залишено без змін. За його зверненням Голосіївським районним судом м. Києва 07.02.2017 року було прийнято постанову про визнання незаконними дій службової особи та закриття справи щодо адміністративного правопорушення. Для того щоб довести незаконність постанови, якою на нього було накладено адміністративне стягнення він був змушений витрачати час на збирання доказів, складання документів, звернення до поліції, до суду, а також брати участь у всіх судових засіданнях. Йому була завдана майнова шкода у розмірі 707, 00 грн., які він витратив на придбання відеозапису. Крім того, у нього зірвалися життєві плани, він змушений був нервувати. Ситуація, що склалася була для нього стресовою, чим причинено йому моральні страждання, завдану моральну шкоду оцінює у 5 000, 00 грн. Посилаючись на те, що шкода, завдана незаконними діями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень підлягає відшкодуванню просив стягнути з відповідачі на його користь на відшкодування майнової шкоди 707, 00 грн., на відшкодування моральної шкоди 5 000, 00 грн.. Відповідно до поданої 30.03.2018 року позовної заяви про уточнення до позовної заяви про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої у наслідок незаконних дій працівника патрульної поліції позивач просив стягнути відшкодування майнової та моральної шкоди з управління поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України у зв»язку з незаконними діями посадових осіб в особі його співробітників Бучковського О.О. інспектора ПП 10 рота, 1 батальйон, Євдокімова Д.А. заступника начальника УПП у м. Києві. У судовому засіданні позивач підтримав заявлений ним позов, з урахуванням уточнень до позовної заяви. Просив з зазначених у позовній заяві від 26.04.2017 року підстав стягнути з управління поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України на його користь 707, 00 грн. на відшкодування майнової шкоди, 5 000, 00 рн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідач - управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечило, на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву. Відповідачі - інспектор роти №10 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Бучковський О.О. та заступник начальника Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Євдокимов Д.А., будучи належним чином повідомленими про дату та місце судового засідання до суду не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися. З огляду на викладене, а також заявлений предмет спору з урахуванням уточнень, врахувавши думку позивача суд ухвалив - розглянути справу за відсутності відповідачів. Заслухавши позивача, дослідивши докази наявні у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Судом встановлено, що 18.09.2016 року інспектором Патрульної поліції 10 роти, 1 батальйону Бучковським О.О. було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії АР №300811 про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 грн. з підстав передбачених ч. 3 ст. 122 КупАП у зв»язку з порушенням пункту 3.2 ПДР. (а.с.4). Непогодившись з рішенням поліцейського Бучковського О.О. позивач [PERSON] звертався зі скаргою на дії останнього до начальника відділу адміністративних правопорушень, яка була розглянута заступником начальника управління Патрульної поліції у м. Києві Євдокімовим Д.А. (а.с. 7). Як видно зі змісту постанови про розгляд скарги у справі про адміністративне правопорушення, що була прийнята заступником начальника управління патрульної поліції в м. Києві Євдокимовим Д.А. за результатми розгляду скарги [PERSON], постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №800311 від 18.09.2016 року залишено без змін, а скаргу без задоволення. Підставою для прийняття такого рішення заступник начальника управління Патрульної поліції в м. Києві Євдокимов Д.А. вказав, що рішення поліційського Бучковського О.О. щодо накладення на [PERSON] адміністративного стягнення з підстав порушення останнім пункту 3.2 ПДР відповідно до ч. 3 ст. 122 КупАП грунтувалося на безпосередніх спостереженнях осіб, уповноважених на винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення. Судом також встановлено, що за результатами судового розгляду адміністративної справи за позовом [PERSON] до інспектора Патрульної поліції 10 роти 1 батальйону Бучковського О.О. про визнання дій незаконними та скасування постанови якого останнім прийнято постанову 07.02.2017 року судом було прийнято постанову про визнання дій інспектора Патрульної поліції 10 роти 1 батальйону Бучковського О.О. щодо складання постанови серії АР №300811 від 18.09.2016 року про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП незаконним. Постанову серії АР №300811 від 18.09.2016 року про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КупАП скасовано, справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КупАП, відносно [PERSON] закрито. (а.с.46-48). Звертаючись до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої незаконними діями працівника поліції, позивач просив стягнути з управління Патрульної поліції у м. Києві на відшкодування йому майнової шкоди 707, 00 грн., яка була завдана у зв»язку з тим, що він був змушений самостійно збирати докази в межах справи за його ж адміністративним позовом до інспектора Патрульної поліції 10 роти 1 батальйону Бучковського О.О. про визнання дій незаконними та скасування постанови, а саме придбати у ТОВ «ОЛЛІ Транс» відео запис з відеокамери cam 192, яким було зафіксовано місце дорожнього руху де він був зупинений поліцейським Бучковським О.О. Як видно зі змісту зазначеної вище постанови, прийнятої 07.02.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва у справі за адміністративним позовом [PERSON], підставою для ухвалення судового рішення щодо визнання дій інспектора поліцейського незаконними та скасування його ж постанови щодо накладення на [PERSON] адміністративного стягнення судом було визнано наданий суду позивачем відеозапис з відеокамери cam 192, яким було зафіксовано місце дорожнього руху де він був зупинений поліцейським Бучковським О.О. - м. Київ, вул.Володимирська, театр Опери. Так, судом встановлено, що зазначений відеозапис було придбано [PERSON] у ТОВ «ОЛЛІ ТРАНС», його витрати з цього приводу склали 707,00 грн. (а.с.9-11). Відповідно до правил ст. 132 КАС України ( в редакції чинній на час ухвалення судового рішення за результатами судового розгляду справи за адміністративним позовом [PERSON] до інспектора Патрульної поліції 10 роти 1 батальйону Бучковського О.О. про визнання дій незаконними та скасування постанови, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. До витрат, пов»язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати пов»язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Правилами ст. 139 зазначеного вище Кодексу також встановлено, що: при задоволенні позову сторони, яка не є суб»єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб»єкта владних повноважень, що виступав вдповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступила його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв»язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п»яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, вимоги щодо відшкодування майнової шкоди, завданої позивачу [PERSON], яка складається з судових витрат, які поніс останній у межах іншої справи для надання доказів з метою підтвердження заявлених ним позовних вимог мали бути відшкодовані [PERSON] в межах розгляду справи за його ж адміністративним позовом до інспектора Патрульної поліції 10 роти 1 батальйону Бучковського О.О. про визнання дій незаконними та скасування постанови за правилами ст.ст. 132, 139 КАС України, чинного на час вирішення судом заявленого спору. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування завданої йому моральної шкоди, то в обгрунтування цієї частини позовних вимог останній посилався на те, що така шкода йому має бути компенсована грошовою сумою в розмірі 5 000, 00 грн., оскільки поліцейський Бучковський О.О. безпідставно звинуватив його в порушенні рядності руху, а на його зауваження щодо необгрунтованості такого звинувачення поводив себе з ним грубо, цинічно, прийняв постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, яка була у подальшому скасована судом, як незаконна. Для відстоювання своїх прав, він нервував, докладав зусиль на написання скарг, позовної заяви, витребовував докази, з»являвся у всі судові засідання, внаслідок чого не займався реалізацією своїх життєвих планів, витрачав свій час. Відповідач Євдокімов Д.А. не розглянув його скаргу у належний спосіб, оскільки при її вирішенні прийняв до уваги тільки позицію інспектора поліції Бучковського О.І. На підтвердження зазначених позивачем підстав для позову у частині що стосується грубої та цинічної поведінки поліцейського Бучковського О.О. по відношенню до нього суду не надано, так само, як і щодо неналежного розгляду заступником начальника Євдокімовим Д,А. його скарги на рішення прийняте поліцейським Бучковським О.О.. Відповідно до правил ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», на які послався позивач [PERSON], звертаючись до суду з позовом - « Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень». Крім того, правилами статті 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними свої повноважень, відшкодовується державою, автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Під час підготовчого провадження у справі відповідачем, а саме Управлінням патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції було подано до суду відзив на позовну заяву, головуючим роз»яснено про необхідність уточнення його позову в частині, що стосується на кого має бути покладена цивільно-правова відповідальність завдана позивачу діями посадових осіб управління Поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції осіб в особі його співробітників Бучковського О.О. інспектора ПП 10 рота, 1 батальйон, Євдокімова Д.А. заступника начальника УПП у м. Києві. Отже, приймаючи до уваги, що позивач, моральну шкоду завдану йому інспектором патрульної поліції 10 роти 1 батальйону Бучковським О.О. та заступником начальника управління Патрульної поліції у м. Києві департаменту патрульної поліції Євдокимовим Д.А. просить суд зобов»язати відповідача управління и Патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, яке не є належним відповідачем за цими вимогами, відповідно суд приходить до висновку про необхідність залишення їх без задоволення. За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави, оскільки позивач був звільнений від таких витрат при зверненні до суду, а заявлені ним позовні вимоги залишені судом без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed