overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

24 жовтня 2017року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 23.03.2013року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обовязки, ведення спільного господарства. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати за її відсутності, а позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.03.2013року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №090817 виданим виконкомом Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 22.03.2013року. 23.11.2017року [PERSON] змінила прізвище на «Зоря», що підтверджується відповідним свідоцтвом про зміну імені. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу так я к перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтверджені витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

24 жовтня 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 01 серпня 2015 року, від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. На теперішній час відповідач не проживає разом з ними, добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає, між тим вона тимчасово не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною. На теперішній час обставини склалися так, що позивачці самій важко нести витрати, пов'язані з утриманням та вихованням дитини, у зв'язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом та просить стягнути на її користь на її утримання до досягнення дочкою трирічного віку. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно. В матеріалах справи є відомості, що судові повістки про виклик відповідача в судові засідання на 21.11.2017 року та на 15.01.2018 року вручені, про що в матеріалах справи є розписки. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності відповідача, суд виходить з вимог ст.ст. 128, 131 ЦПК України і приходить до висновку, що він належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, йому відомо про розгляд даної справи в суді. Жодної заяви про причини неявки в судове засідання та розгляд справи за його відсутності він до суду не направив. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин, а також за наявності згоди позивача, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

24 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від жовтня 2013 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 16.10.2013 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від 15.10.2017 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

24 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 04 липня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано виконкомом Великоолександрівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 3. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з січня 2018 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У підготовче судове засідання позивач та відповідач не з'явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04 липня 2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Великоолександрівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 3 (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.9). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

24\~жовтня 2018\~року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], є сином сторін та у теперішній час проживає з позивачкою. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні дитини, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн щомісячно на утримання їхнього неповнолітнього сина. Учасники справи\~в судове\~засідання не\~зявилися.\~Представник позивачки\~та відповідачнадали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; представник позивачки, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON], [INFO], є сином позивачки і відповідача, у теперішній час проживає разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження (а. с. 11) та довідкою про склад сімї позивачки (а. с. 12). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи з положень ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину заробітку отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. 180 та ст. 191 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки документально підтверджені\~витратина правову допомогу в розмірі 500 грн (а. с. 16-17). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

24\~жовтня 2018\~року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що позивачка перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 01 серпня 2015 року міжрайонним відділом ЗАГС № 1 (палац одружень) управління ЗАГС міського округу «Місто Калінінград». Від шлюбу мають неповнолітнього сина, який проживає з нею. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просила розірвати шлюб між сторонами, крім того, просила відновити позивачці її дошлюбне прізвище. Учасники справи\~в підготовче\~судове засідання\~не зявилися.\~Представник позивачки\~та відповідачнадали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; представник позивачки, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 серпня 2015 року міжрайонним відділом ЗАГС № 1 (палац одружень) управління ЗАГС міського округу «Місто Калінінград», про що складено запис акта про укладення шлюбу № 1170 (а. с. 10-12), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],\~[INFO],що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 13), і який проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 704 грн 80 коп. судового збору, оплата яких підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 1), та документально\~підтверджені витратина правову допомогу в розмірі 500 грн (а. с. 18-19). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

24 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах [PERSON] із позовною заявою до [PERSON]. Свої вимоги представник позивача обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], є її та відповідача повнолітнім сином, який є інвалідом І групи з дитинства довічно та потребує постійного стороннього догляду. Відповідач добровільно будь-якої допомоги не надає. Син проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Посилаючись на викладене, а також на те, що їй відомо, що позивач працює зварювальником та має кузню, а відтак має можливість надавати допомогу синові, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання їхнього повнолітнього сина-інваліда. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивачка надала\~до суду\~заяву про\~розгляд справи\~її відсутності,\~в якій,\~крім цього,\~зазначила,\~що повністю\~підтримує позовні\~вимоги та\~не заперечує\~проти заочного\~розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. [PERSON], [INFO],\~є повнолітнім\~сином позивачки\~і відповідача,\~проживає разом\~із матірю, є\~інвалідом І\~групи з\~дитинства довічнота потребує постійного стороннього догляду. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження (а. с. 8), довідкою до акту МСЕК від 14 вересня 2018 (а. с. 10) та довідкою про реєстрацію (а. с. 17). Єдиним джерелом доходу позивачки допомога по догляду за інвалідом першої групи в розмірі 1\~777 грн 00 коп. та державна соціальна допомога дітям-інвалідам в розмірі 986 грн 80 коп. (а. с. 15, 16). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до\~ст.\~198\~СК України\~батьки зобовязані\~утримувати своїх\~повнолітніх непрацездатних\~дочку,\~сина,\~які потребують\~матеріальної допомоги,\~якщо вони\~можуть таку\~матеріальну допомогу\~надавати. Як вбачається з позовної заяви, відповідач [PERSON] працює зварювальником та має кузню. Жодних доказів, які б спростовували дане твердження позивачки, відповідачем до суду не було надано.\~\~\~\~ Таким чином, суд вважає вимоги представника позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом представник позивача була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

24 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що з 16.07.2006 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем через різні погляди на життя, позивачка просила суд шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Відзиву на позов до суду від нього не надходило. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 16.07.2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 156 (свідоцтво про одруження [NUMBER]). Від шлюбу подружжя має дитину: [PERSON], [INFO] (свідоцтво по народження [NUMBER], вид. 10.01.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області). Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію позивачки, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст.ст.110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

24 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] 16 березня 1985 року. В обґрунтування позову зазначає, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені, сумісного господарства не ведуть, не проживають однією сім'єю з червня 2018 року. Позивач вважає, що збереження їх шлюбу неможливе, тому звернулася до суду із даним позовом та просить розірвати їх шлюб. Вирішення питання про розірвання шлюбу в порядку 106 СК України не досягнуто, тому вона була змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала. У разі розірвання шлюбу, просила залишити їй прізвище «[PERSON]» (а.с. 22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, відзив не надіслав, хоча про час, місце та дату судових засідань повідомлений належно (а.с. 21, 28). За вказаного, відповідно до приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно наданих позивачем письмових доказів, зокрема свідоцтва про шлюб [NUMBER], сторони зареєстрували шлюб 16 березня 1985 року, про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Умань Черкаської області здійснено актовий запис за №154. Під час реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 23). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склалися та вони фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, не проживають однією сім'єю протягом тривалого часу. На час розгляду справи про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна не заявлено. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою (ст.24 СК України), що позивач заперечує можливість примирення, то суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а за такого шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судові витрати на користь позивача.

Outcome: approved