Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

26 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітків (доходів) відповідача щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дітей, та на її утримання, як дружини, яка знаходиться в декретній відпустці по догляду за сином [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітків (доходів) відповідача щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11.09.2004 року. Від даного шлюбу у подружжя є двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Малолітні діти проживають із матір'ю та перебувають на її утриманні, відповідач - батько дітей, ухиляється від їх утримання, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, а саме на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітків (доходів) відповідача щомісячно на, але не менше 30 % прожиткового мінімуму та 1/20 на утримання дружини. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, внаслідок наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 11.09.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], які проживають разом із матір'ю. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення, як одержувач допомоги при народженні сина [PERSON], [INFO], з 01.01.2016 р. по 31.01.2016 р. отримала допомогу в розмірі 10 320 грн., а з 01.02.2016 р. по 31.01.2019 р. розмір допомоги становитиме 860 грн. щомісячно. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований і його щомісячний дохід складає біля 10 000 грн., що також вбачається із виписок по рахунку про отримання заробітної плати відповідачем. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. У п. 17 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулює правовідносини пов'язані зі сплатою аліментів, обов'язку відповідача утримувати малолітніх дітей, принципу законності, та враховуючи, що у відповідача є постійний дохід, він офіційно працевлаштований, інших утриманців у нього не має, тому суд приходить до висновку, що в силу ст.ст. 180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 жовтня 2016 року і до повноліття дітей. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідач, як батько дітей, зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дітей, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Частинами 2 ,4 ст. 84 СК України передбачено, що, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що позивач потребує матеріальної допомоги на утримання, а відповідач не спростував, що не взмозі таку допомогу надавати, тому суд приходить до висновку, що позивач має право на утримання від відповідача до досягнення їх спільною дитиною трьох років, розмір якого, суд з урахуванням обставин справи та наданих доказів, визначає в 1/15 частці заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2016 року і до досягнення їх спільною дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. При призначенні аліментів також враховується стан здоров'я, матеріальне, сімейне становище дитини, відповідача та позивача. Зокрема, враховуються, що відповідач інших утриманців немає. Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial