Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

25 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], по якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 28.01.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 77. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем сумісно не проживають, шлюбні відносини не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Позивач зазначив, що збереження сім'ї є неможливим та подальше перебування в щлюбі суперечитеме його інтересам та інтересам малолітньої доньки. У підготовче засідання сторони не з'явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Позивач надав суду заяву, згідно якої, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги визнав. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями206,207цьогоКодексу. Згідно зі ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог. Суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим, є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно зі ст. ст.110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.01.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблений відповідний актовий запис № 77. Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу подружжя має спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Однією сімє'ю сторони не проживають, спільне домогосподарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені. Дитина після розірвання шлюбу залишається на вихованні в матері. На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред'явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв'язку з чим, є неможливим. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved