Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

26 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з\~позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 23 липня 2005 року він\~зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу сторони дітей не мають. Під час спільного проживання відповідач вчиняла сварки, оскільки вони різні за характером люди, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. У зв'язку з чим позивач з листопада 2017 року припинив з відповідачкою шлюбні стосунки та перестав вести спільне господарство. Відповідач на розірвання шлюбу через органи РАЦС не згодна, а тому зазначені обставини стали причиною звернення до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 13 грудня 2018 року провадження у справі відкрито та призначено у підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11 лютого 2019 року справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений\~належним чином. Надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась,\~належним чином\~повідомлялась про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, відомостей про причини неявки не надала, а тому суд, згідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення позивача, яка не зявилась до суду. Судом встановлено, що 23 липня 2005 року сторони зареєстрували шлюб в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №231 (а.с.4). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої\~статті 105\~Сімейного кодексу\~України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з листопада 2017 року, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач в судове засідання не зявився та не висловив думку щодо позовних вимог. Сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved