Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

25 січня 2014 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк», яка діє на підставі довіреності, в якій вона просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DNH4KP45450011 від 01 травня 2006 року в розмірі 23985,89 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та пояснила, що 01 травня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № DNH4KP45450011, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1660,10 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, по що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, не виконав. У зв'язку з цим станом на 15 січня 2014 року загальна сума заборгованості становить 23985,89 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 913,45 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 7174,46 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 14279,60 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 1118,38 грн. Останній платіж за даним кредитним договором був зроблений у березні 2012 року на суму 442,50 грн. На підставі викладеного, просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23985,89 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 243,60 грн. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що на теперішній час відбуває покарання у Макіївській виправній колонії УДПтСУ в Донецькій області № 32. Дійсно він 01 травня 2006 року уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» договір на отримання кредитних коштів у розмірі 1660,10 грн. на придбання мобільних телефонів марки «Самсунг» для себе та дружини [PERSON] Згідно розрахунку суми заборгованості за кредитним договором представника позивача він визнає суму заборгованості за кредитом у розмірі 913,45 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1118,38 грн. Суми заборгованості за відсотками за користування кредитом та пенею не визнає, оскільки вважає, що його вини в тому, що утворилась заборгованість за кредитним договором не має, оскільки банк його не сповіщав про утворену заборгованість. Взагалі він забув про те, що у нього є кредитні зобов'язання перед ПАТ КБ «Приватбанк». Хто вносив останній платіж у березні 2012 року він не знає, проте припускає, що це могла зробити його мати. Просив зменшити суму нарахованої пені. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ КБ «Приват Банк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Судом встановлено, що 01 травня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № DNH4KP45450011, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1660,10 грн. строком на 24 місяці по 01 травня 2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивачем умови договору були виконані і відповідачу надано кошти відповідно до кредитного договору в сумі 1660,10 грн., що не заперечується відповідачем. Відповідно до умов договору відповідач повинен був щомісячно здійснювати погашення заборгованості за кредитом в період з 10 по 17 число кожного місяця, щомісячний платіж становить 88,96 грн. Як вбачається з пояснень відповідача та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] порушує умови договору, погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами сплачує нерегулярно і не в повному обсязі, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № DNH4KP45450011 від 01 травня 2006 року станом на 15 січня 2014 року загальна сума заборгованості становить 23985,89 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 913,45 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 7174,46 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 14279,60 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. і штрафу (процентна складова) у розмірі 1118,38 грн. Зазначений розрахунок заборгованості не викликає у суду сумніву. Також він не спростований відповідачем. Відповідачу було встановлено відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 2,09 % у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Пунктом 3.2.3 позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п. 4.1, 4.2 Умов та Тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Згідно п. 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 7174,46 грн. також підлягає стягненню з відповідача. Зважаючи на те, що умовами договору, а саме, Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), з якими відповідач був ознайомлений, передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості, ці суми підлягають стягненню з відповідача (п. 5.3 Умов). Таким чином, нарахована сума штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1118,38 грн. не оспорюється відповідачем, тому також підлягає стягненню з відповідача. Пунктом 5.1 Умов передбачено у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, сплату позичальником Банку пені у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. В пунктах 5.4, 5.5 Умов передбачено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п. 5.1, 5.2, 5.3 здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником. Термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання ( п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 256, 259 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної даності укладається в письмовій формі. Сторонами передбачено збільшення цього строку, а саме термін позовної давності по вимогах про стягнення неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років, тому підстав для річного строку давності, передбаченого ст. 258 ЦК України, не вбачається. Між тим, згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень наданих в п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Враховуючи ті обставини, що розмір пені значно перевищує суму заборгованості за кредитом і за відсотками, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, майновий стан відповідача, який відбуває покарання у місцях позбавлення волі, не працює, а також те, що відповідач заявив про не співмірність нарахованої позивачем пені сумі заборгованості та зменшення розміру пені, суд, з урахуванням засад добросовісності, розумності та справедливості, суми кредиту, вважає можливим зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором до 1000 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 10706,29 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням того, що вимоги позивача задоволені частково, з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеної частини позову, а саме судовий збір в сумі 243,60 грн. - не менше мінімального розміру судового збору за подання позовної заяви майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial