Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

24 січня 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати відповідача [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивачі є єдиними власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. 2 лютого 2012 року в квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON], з яким [PERSON] знаходилась в офіційному шлюбі. 15 грудня 2012 року відповідач забрав свої особисті речі та покинув квартиру. З грудня 2012 року позивачі фактично припинили спілкування з відповідачем, та він більше ніколи в їхній квартирі не з'являвся і не проживав. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 12 червня 2013 року, яке набрало законної сили 30 серпня 2014 року, шлюб між відповідачем та позивачкою [PERSON] було розірвано. Оскільки будь-якої домовленості між позивачами та відповідачем з приводу збереження його права користування квартирою за час відсутності у них не було, то відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою судді від 7 лютого 2014 року до участі у справі як третю особу без самостійних позовних вимог було залучено на стороні позивачів [PERSON]. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] свої вимоги підтримали і просили їх задовольнити, пославшись на зазначені у позовній заяві обставини. Суду пояснили, що відповідач, який є колишнім чоловіком [PERSON], з грудня 2012 року не проживає у їхній квартирі, 15 грудня 2012 року забрав всі свої речі і направився проживати до своєї Батьківщини - Грузії. У червні 2013 року вони розлучилися. Перешкод у користуванні квартирою вони відповідачу не чинили. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи за правилами ч.5 ст. 74 ЦПК України був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надав. Тому за згодою позивачів суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. [PERSON], третя особа у справі, у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Вислухавши пояснення позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі розпорядження № 198 від 23.03.2007 року Славутицького міського голови, позивачі [PERSON], [PERSON], та [PERSON], третя особа у справі, отримали у приватну спільну часткову власність жиле приміщення за адресою: [ADDRESS]. Право спільної часткової власності на вищевказане жиле приміщення було зареєстроване 01.04.2007 року в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 14093499, виданим КП АРБ Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації, копія якого долучена до матеріалів справи. На підставі договору дарування, посвідченого 28.06.2012 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області за реєстровим номером 1127, [PERSON] подарував 1/3 частку квартири своїй дочці [PERSON], позивачці у справі. Копія договору дарування долучена до матеріалів справи. 05.07.2012 року право власності на подаровану 1/3 частку квартири було зареєстровано в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, на підтвердження чого КП АРБ Славутицького міського буро технічної інвентаризації був виданий Витяг про державну реєстрацію прав за номером 34726593. 06 грудня 2012 року між комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, та договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON], відповідач у справі, та [PERSON], позивачка у справі, зареєстрували шлюб 02.02.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 121. Заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 12.06.2013 року, яке набрало законної сили 30.08.2013 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. На момент розгляду справи в суді згідно довідки КП «ЖКЦ» № 69 за цією адресою зареєстровані, крім позивачів, та [PERSON], третьої особи у справі, також [PERSON] - відповідач. Згідно довідки Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області № 170 від 15.01.2014 року [PERSON] з будь-якими заявами про протиправні дії по відношенню до нього та перешкод у користуванні жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] зі сторони [PERSON] та інших осіб, що проживають за вказаною адресою, до Славутицького МВ на протязі 2010-2013 р.р. не звертався. Факт не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні з грудня 2012 року підтверджено показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Крім того, на підтвердження факту не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] з грудня 2012 року складені відповідні акти від 25.12.2012 року, 28.03.2013 року, 30.08.2013 року, 25.12.2013 року та 17.01.2014 року. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено дослідженими доказами в судовому засіданні, відповідач, як колишній член сім'ї власника, відсутній з грудня 2012 року, тобто більше року, без поважних причин в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи те, що відповідач відсутній в квартирі більше року без поважних причин, будь-якої домовленості між позивачами та відповідачем з приводу збереження його права користування на час його відсутності в них не було, а законом інше не визначено, то є достатні підстави для визнання відповідача особою, що втратила право користування цією квартирою. За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки [PERSON] відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved