Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

25 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Немилівська сільська рада Радехівського району Львівської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві зазначає, що вона, [PERSON], є власником будинку [ADDRESS]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області, технічним паспортом виданим Червоноградським БТІ. Відповідно до довідки №31 від 17.01.2017 року про реєстрацію осіб, виданої Немилівською сільською радою Радехівського району Львівської області, у даному будинку зареєстровано семеро людей, а саме позивач - [PERSON], її дочка [PERSON], її мати [PERSON], її сестра [PERSON], її племінники [PERSON] та [PERSON], а також відповідач, що був її чоловіком [PERSON]. 16 березня 2012 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу відповідач виселився iз будинку і за якою адресою він на сьогоднішній день проживає не відомо. Однак, відповідач, [PERSON], на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою незважаючи, що фактично, з квітня 2012 року та по даний час, в зазначеному будинку не проживав та не з'являвся, не приймав будь-якої участі в утриманні цього будинку і взагалі не цікавиться вказаним майном. Те, що відповідач не проживає у [ADDRESS] з 2012 року підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов проживання від 12.08.2015 року, 21.10.2016 року, 19.01.2017 року, складеними комісіями Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області, а також це можуть підтвердити свідки, а саме сусіди: [PERSON] та [PERSON], що проживає в [ADDRESS]. Відповідач, [PERSON], який не проживає за адресою [ADDRESS], втратив право на користування будинку, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатися своїм майном, а також зі сплатою надмірних комунальних послуг, чим об'єктивно порушуються її права, тому вона змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. Просить винести рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], такими що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві, просив постановити рішення про задоволення позовних вимог. Згідно ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, в якому особа проживає постійно, переважно або тимчасово, водночас має значення зареєстроване місце проживання особи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, що підтверджується оголошенням через засоби масової інформації, а саме газету «Львівська пошта», а тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, на підставі наявних доказів з чим погодився позивач в судовому засіданні (а.с.32 зворот). Третя особа - представник Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області подав суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог (а.с.19). Суд, вислухавши пояснення представника позивача та свідків, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов необхідно задовольнити, виходячи із наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Суд встановив, що [PERSON], на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] та технічним паспортом, який виданий Червоноградським бюро технічної інвентаризації за №155 від 25.06.2008 року (а.с.5,6). Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 12.08.2015 року, 21.10.2016 року, 19.01.2017 року, складеними комісіями Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області, [PERSON] з 2012 року в будинку [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає, він розлучений з [PERSON], якій належить вищевказаний будинок (а.с.7-9). Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 16.03.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, [PERSON] після розірвання шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.11). За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду підтвердили, що відповідач [PERSON] з 2012 року в будинку [ADDRESS], не проживає. Доказів про поважність причин його відсутності у вказаній квартирі судом не здобуто, як і не встановлено, що позивач чинив відповідачу перешкоди в користуванні жилим приміщенням. Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги вищенаведене, ті обставини, що відповідач більше одного року будинком [ADDRESS], без поважних причин не користується, суд в сукупності всіх обставин по справі, з врахуванням ст.24,41 Конституції, робить висновки про те, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а відтак позовні вимоги визнати такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved