Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

26.09.2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з нього 16 500,00 грн. основного боргу за договором позики, 2 227,50 грн. суми інфляції за весь час прострочення у поверненні грошових коштів, 863,88 грн. – 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення, а також судових витрат. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 20.12.2012 року він, [PERSON], [INFO], за усним договором позики передав відповідачу [PERSON], [INFO] у позику грошову суму у розмірі 16 500,00 грн. При фактичному одержанні вказаної суми відповідачем була надана розписка від 20.12.2012 року. Враховуючи умови наданої позивачу розписки гр. [PERSON] зобов’язувався повернути отримані в борг грошові кошти до 26.12.2012 року. Факт надання розписки відповідачем та отримання суми позики в розмірі 16 500,00 грн. було засвідчено підписами – гр. [PERSON], що проживає за адресою: [INFO] та гр. [PERSON], що проживає за адресою: [INFO] А. Оскільки відповідач ухиляється від погашення боргу по позиці в добровільному порядку, відповідно порушує взяті на себе зобов'язання згідно договору, позивач змушений звернутись в суд щодо стягнення суми боргу по позиці в судовому порядку з нарахуванням згідно ст. 625 ЦК України інфляційних нарахувань. Оскільки станом на день подання позовної заяви до суду відповідач не виконав свої зобов'язання за договором позики, тому позивач вимушений звернутись до суду. Представники позивача [PERSON], [PERSON], які діють на підставі довіреності у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на підстави та мотиви зазначені в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать відмітки в журналі вихідної кореспонденції суду, причини неявки в судове засідання суду повідомлено не було. Подав суду письмові заперечення проти позову у яких просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У зв’язку із викладеним, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представники позивача не заперечують проти розгляду справи в заочному порядку, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представників позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено, що 20.12.2012 року позивач [PERSON], [INFO], за усним договором позики передав відповідачу [PERSON]. [INFO] у позику грошову суму у розмірі 16 500,00 грн. Даний договір оформлений письмовою розпискою відповідача від 20.12.2012 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи. (а.с.5). Факт надання розписки відповідачем та отримання суми позики в розмірі 16 500,00 грн. було засвідчено підписами – гр. [PERSON], що проживає за адресою: [INFO] та гр. [PERSON], що проживає за адресою: [INFO] А. Кінцевий строк повернення позики був до 26.12.2012 року. [PERSON] своїх зобов'язань відповідно до договору позики не виконав, не провівши жодної оплати по поверненню позики та станом на 24.09.2014 року отримані кошти за договором позики не повернув. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Проте, відповідачем умови договору позики не виконуються. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Стаття 1047 даного кодексу передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов’язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. З наданого суду розрахунку встановлено, що загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 19 591,38 грн. та складається з суми основного боргу за договором позики в розмірі 16 500,00 грн., інфляційних витрат в розмірі 2 227,50 грн., 3% річних в розмірі 863,88 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволенню. У зв’язку із задоволенням позову з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved