Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

26.12.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до її повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 10.05.2003 року, від якого мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, усі обов'язки щодо утримання та виховання дитини позивач виконує самостійно. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання 20.02.2015 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання особисто під розпис, про причини неявки суд не повідомив, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно повідомив суд, що позов визнає повністю. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.05.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Камінської сільської ради Романівської району Житомирської області 10.05.2003 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Камінської сільської ради Романівської району Житомирської області від 28.10.2004 року (а.с. 6). Дитина проживає разом з матір'ю - позивачем у справі, що підтверджується довідкою №407 від 01.12.2014 року, виданою виконавчим комітетом Камінської сільської ради Романівського району Житомирської області (а.с. 7). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи наявність у відповідача обов'язків утримувати дитину, а також повне визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень (двісті сорок три гривні шістдесят копійок). На підставі наведеного та

Outcome: approved