Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

26 вересня 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до Миляновичівської сільської ради Турійського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що 06 лютого 2016 року померла їхня мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по вул. Незалежності, 7 в с. Тупали Турійського району Волинської області. Вказуючи, що за життя [PERSON] заповіту не складала, окрім них інших спадкоємців за законом немає, і приватним нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просили визнати за ними право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами у рівних частках в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] У судове засідання позивачі не зявилися, однак подали до суду письмові заяви, в яких просили позов задовольнити, розглядати справу без їхньої участі та вказали, що не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомляв, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не зявилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України не здійснювалося. За згодою позивачів та відповідно до вимог статті 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Згідно з частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина 1 статті 1258, частина 1 статті 1267 ЦК України). Частина 3 статті 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України). Судом встановлено, що 06 лютого 2016 року померла мати позивачів [PERSON] (а.с. 8-10) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Незалежності, 7 в с. Тупали Турійського району. За життя [PERSON] заповіту не складала (а.с. 15). Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 5 за 2016-2020 роки Миляновичівської сільської ради Турійського району (а.с. 14) та довідкою Миляновичівської сільської ради Турійського району № 685 від 01 серпня 2016 року (а.с. 15). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок А-1, загальною площею 58,1 кв. м, житловою площею 43,2 кв. м, літня кухня Б-1, сарай б, сарай В-1, сарай в, погріб Г-1, вбиральня Д, колодязь Ж, огорожа 1, ворота 2 (а.с. 20-23). У встановлений законом строк позивачі подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 11-12). Постановою приватного нотаріуса від 22 вересня 2016 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, які підтверджують його належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 19). Інших спадкоємців за законом чи таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає. Наведені обставини справи обєктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 7/2016 до майна померлої [PERSON], з якої також вбачається, що позивачі є єдиними спадкоємцями, які звернулися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність у позивачів права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та правових підстав для визнання за ними права власності на спадкове нерухоме майно у рівних частках. Судові витрати суд залишає за позивачами у звязку з відповідним клопотанням. На підставі викладеного, статтей 1216, 1258, 1267-1270 ЦК України та

Outcome: approved