Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

25.10.2016 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), (треті особи орган опіки та піклування Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області, Малиновський районний у м. Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області), в якому просить: - визнати його, [PERSON], [INFO], громадянина України, паспорт серії КК № 155461, виданий Ширяївським РВ УМВС України в Одеській області 23.03.1999 року, зареєстрованого та проживаючого за адресою: [INFO] батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої [PERSON], [INFO]; - зобовязати Малиновський районний відділ у м. Одесі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], за № 657 від 13.07.2010 року, де в розділі відомостей про батька вказати батьком дитини [PERSON], [INFO], виключивши відомості про [PERSON], в графі прізвище дитини змінити на Герус; - визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON], [INFO]. Мотивуючи його тим, що вони з відповідачкою по справі, [PERSON] співмешкали з травня 2009 року. Від даних відносин у них 04.06.2010 року народилася дочка, [PERSON]. При реєстрації народження доньки, [PERSON], вказала в графі батько лише по батькові «Євгеніївна», а прізвище «Мельник» за своїм прізвищем. Спочатку сімя проживала в м. Одесі, а в подальшому, в липні 2010 року дружина з донькою поїхали проживати до його батьків в с. Жовтень і з тримісячного віку дружина залишила доньку на виховання його батьків. Він матеріально утримував доньку і періодично мешкав разом з батьками та донькою. В цей час в їхній сімї погіршилися стосунки в звязку з тим, що дружина почала зловживати спиртними напоями, на цьому підґрунті вчиняла сварки в сімї, бійки зі своєю матірю, яка теж мешкала разом з ними. В травні 2014 року він з дружиною припинив спільне проживання та переїхав на постійне місце проживання в належну йому на праві спільної часткової власності квартиру в с. Жовтень Ширяївського району, де продовжував займатися вихованням доньки. З 01.09.2012 року по 24.06.2016 року донька відвідувала Жовтневий дошкільний навчальний заклад на протязі чотирьох років. За час проживання доньки з ним та його батьками, відповідачка вкрай рідко відвідувала доньку 2-3 рази на протязі календарного року, матеріальної допомоги на утримання доньки не надавала, хоча отримувала матеріальну допомогу як мати-одиначка від держави. 02.07.2016 року відповідачка забрала дочку на тиждень до своєї бабусі, [PERSON], яка мешкає в с. Липицьке Подольського району Одеської області, однак через декілька днів по телефону повідомила, що не має наміру повернути дитину та залишає її проживати у своєї бабусі. Приїхавши в с. Липицьке разом зі своїми батьками з метою відвести дитину до школи, зясували, що відповідачка відсутня в будинку бабусі і лише навідує доньку періодично, документи до школи навіть не подавалися, мати не збирала її до школи, не забезпечила шкільною формою та приладдям. Крім того, дитина була залякана, в брудному одязі та неохайному вигляді, що свідчило про те, що її утримували в антисанітарних умовах, принижували її гідність. За допомогою працівників поліції, Липецької сільської ради Подольського району та представників органу опіки та піклування йому донька була передана на утримання та виховання. З 02.09.2016 року вона була влаштована в перший клас до Жовтневого НВК. Він визнає себе батьком дитини та фактично до останнього конфлікту відповідачка визнавала його батьком дитини, однак на теперішній час відповідачка відмовила йому в оформленні заяви та у зверненні з вказаною заявою до органу РАГСу, в звязку з чим він був змушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник 3-ї особи органу опіки та піклування Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що вважають за доцільне задовольнити позовні вимоги. Представник 3-ї особи Малиновського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності згідно вимог чинного законодавства. В порядку п. 9 ч. 1\~Перехідних положень\~Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу Перевіривши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до матеріалів справи, сторони по справі спільно співмешкали з травня 2009 року по травень 2014 року. Від даних відносин в них, 04.06.2010 року народилася дочка [PERSON]. При реєстрації народження доньки, відповідачка, вказала в графі батько лише по батькові «Євгеніївна», а прізвище «Мельник» за своїм прізвищем. Дочка з трьохмісячного віку та після розпаду сімї залишилася проживати з позивачем (а.с. 7), оскільки відповідачка почала зловживати спиртними напоями, вихованням дитини не займалася. Дитина з 01.09.2012 року по 24.06.2016 року відвідувала дошкільний заклад Жовтневого НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» (а.с. 8). В липні 2016 року відповідачка під приводом погостювати у своєї бабусі забрала дочку та в подальшому по телефону повідомила про те, що не має наміру повернути дитину батьку і дитина залишиться проживати з нею та бабусею і буде навчатися в школі за місцем проживання. Відповідно до довідки Липецького № 1 НВК І-ІІ ступенів Подільського району Одеської області [PERSON] не навчається в даній школі та ніяких документів не подавали (а.с. 10). В подальшому завдяки відповідним службам доньку було передано батькові. У звязку з тим, що відповідачка неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, що підтверджується відповідними постановами (а.с. 15-17, 19-20), не бажає виховувати дитину, відмовила позивачу в оформленні заяви та у зверненні з вказаною заявою до органу РАГСу та не дозволила проживати дитині разом з батьком, він був змушений звернутися з даним позовом до суду. Батьківство позивача відносно [PERSON], [INFO] підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 38 проведеної КУ ООБСМЕ з 12.04.2017 року по 11.05.2017 року (а.с. 109-114). Згідно висновку органу опіки та піклування Ширяївської РДА про визначення місця проживання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO] № 18/01-40/1746 від 11.12.2017 року місцем проживання дитини визначено разом з батьком [PERSON] за адресою його проживання (136-137). Відповідно до ч.1\~ст.52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до\~ст. 125 Сімейного кодексу України\~якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно\~ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першоїстатті 135 цього Кодексу. Пунктом 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3\~ст. 128 СК\~приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1\~ст. 135 СК. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Статтею 134 СК України, передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Згідно зі\~ст. 157 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Статтею 150 СК України\~встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі\~ст. 161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.\~\~ Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі\~ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю. Враховуючи вищезазначене, суд вважає батьківство позивача стосовно народженої відповідачкою дитини, [PERSON], доведеним і таким, що може бути визнаним в судовому порядку, а також враховуючи інтереси дитини, її прихильність до батька, який її виховує та утримує, та їх спільне проживання за адресою: [INFO], позицію представника органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з батьком, суд приходить до висновку, що позов про визначення місця проживання малолітньої доньки з позивачем також слід задовольнити.

Outcome: approved