Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

26.04.2017 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, які уточнювала та якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом, право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, вул. Колгоспна, 16а, земельну ділянку площею 3,52 га, розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, яка передана для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 5122080700:01:002:0022, мотивуючи тим, що 1/2 частка вищевказаного житлового будинку та земельна ділянка належить [PERSON]. 12.05.2016а року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, вул. Колгоспна, 16а, земельної ділянки площею 3,52 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, яка передана для ведення фермерського господарства.16.02.2013 року [PERSON] залишив заповіт, згідно умов якого усе своє майно заповів позивачу. [PERSON] прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у звязку з тим, що відсутній оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 3,52 га, розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, яка передана для ведення фермерського господарства на імя спадкодавця та відсутній правовстановлюючий документ на 1/2 частку житлового будинку, які належали померлому [PERSON], необхідних для оформлення спадщини та реєстрації на підставі п. 4.18 глави ІІ.10 Порядку вчинення нотаріальних дій. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши думку позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить: -1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, вул. Колгоспна, 16, що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №226, виданим 02.03.2009 року Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Крім того, право власності [PERSON] на 1/2 частку вищевказаного будинку було визнано рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 07.11.2014 року, яке набрало законної сили 18.11.2014 року; -земельна ділянка площею 3,52 га, розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, яка передана для ведення фермерського господарства на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №093313, виданого 07.06.2005 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.05.521.00033 (кадастровий номер земельної ділянки 5122080700:01:002:0022). Відповідно рішення виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 28.11.2016 року за №48, 1/2 частині новоствореного обєкта нерухомого майна, яка належить [PERSON] була присвоєна адреса: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, вул. Колгоспна, 16а. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 457406 від 13.05.2016 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 12.05.2016 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, вул. Колгоспна, 16а та земельна ділянка площею 3,52 га, розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, яка передана для ведення фермерського господарства. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 11.12.2006 року секретарем Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого за №583, [PERSON] заповів усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і на що за законом він матиме право [PERSON]. Відповідно до заповіту, посвідченого 16.02.2013 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-226, [PERSON] заповів усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і на що за законом він матиме право [PERSON]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 44672037 від 04.08.2017 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON], заповіт [PERSON] від 11.12.2006 року, зареєстрований за №583 та заповіт [PERSON] від 16.02.2013 року, зареєстрований за №1-226 не змінювались та не скасовувались. Відповідно ч.2 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, посвідченою 04.08.2016 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON], тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] № 92/02-14 від 03.04.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з звязку з тим, що відсутній оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 3,52 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, яка передана для ведення фермерського господарства на імя спадкодавця та відсутній правовстановлюючий документ на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, які належали померлому [PERSON], необхідних для оформлення спадщини та реєстрації на підставі п. 4.18 глави ІІ.10 Порядку вчинення нотаріальних дій. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved