Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

25.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що 12.01.2014 року о 21.07 годин в м. Запоріжжя, на перетині вул. Маяковського та вулиці Правди сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля: [NUMBER], яким керував водій [PERSON], власником якого є [PERSON], та автомобіля [NUMBER], яким керував водій [PERSON], власником якого є [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідачабула застрахована відповідно до полісу АС/5210335 в ПАТ «СК «Оранта Січ». Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2014 року, [PERSON] визнано винним у скоєній ДТП та накладено адміністративне стягнення. В результаті даної ДТП власнику автомобіля [NUMBER] було заподіяно матеріальну шкоду, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 1.001.14.00459/VESKO7195 від 14.03.2014 року, страхового акту № 1.001.14.00459/VESKO11087 від 11.04.2014 року, страхового акту № 1.001.14.00459/VESKO17486 від 16.06.2014 року, страхового акту № 1.001.14.00459/VESKO12441 від 25.04.2014 року, страхового акту № 1.001.14.00459/VESKO16097 від 30.05.2014 року, страхового акту № 1.001.14.00459/VESKO33356 від 03.12.2014 року та умов Договору страхування № crР294662Га/13скв від 13.11.2013 року, розмір страхового відшкодування склав 243018,4 грн. На виконання умов договору страхування від 13.11.2013року №crP294662Га/13скв ПАТ «СК «Аха Страхування», здійснила страхове відшкодування власнику за пошкоджений автомобіль [NUMBER], у розмірі 243018,4 грн. Позивачем по справі було направлено на адресу ПАТ «СК «Оранта Січ» заяву про виплату страхового відшкодування за полісом. Заява була задоволена частково, сплачено на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 49000 грн. За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 194018,4 грн. З наведених підстав, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 194018,4 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2910,28 грн. В судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву, в якій прохав розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, згідно копії оголошення друкованого органу, що міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України, позови до відповідача пред'являються за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Справа розглянута за останнім відомим місцем реєстрації відповідача в заочному порядку, на підставі наявних в ній доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. У відповідності до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ч.1, 2 п.3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З матеріалів справи вбачається, що 12.01.2014 року о 21.07 годин в м. Запоріжжя, на перетині вул. Маяковського та вулиці Правди сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля: [NUMBER], яким керував водій [PERSON], власником якого є [PERSON], та автомобіля [NUMBER], яким керував водій [PERSON], власником якого є [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.7). Згідно з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин, суд вважає, що вина відповідача встановлена судом відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2014 року. Також матеріалами справи встановлено, що в результаті даної ДТП власнику автомобіля [NUMBER] [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 1.001.14.00459/VESKO7195 від 14.03.2014 року (а.с.9-11), страхового акту № 1.001.14.00459/VESKO11087 від 11.04.2014 року (а.с.14-16), страхового акту № 1.001.14.00459/VESKO17486 від 16.06.2014 року (а.с.29-32), страхового акту № 1.001.14.00459/VESKO12441 від 25.04.2014 року (а.с.19-21), страхового акту № 1.001.14.00459/VESKO16097 від 30.05.2014 року (а.с.24-26), страхового акту № 1.001.14.00459/VESKO33356 від 03.12.2014 року (а.с.35-37); та умов Договору страхування № crР294662Га/13скв від 13.11.2013 року (а.с.51-57), розмір страхового відшкодування склав 243018,4 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідачабула застрахована відповідно до полісу АС/5210335 в ПАТ «СК «Оранта Січ». На виконання умов договору страхування від 13.11.2013року №crP294662Га/13скв (а.с.51-63) ПАТ «СК «Аха Страхування» здійснила страхове відшкодування власнику за пошкоджений автомобіль [NUMBER], у розмірі 243018,4 грн.(а.с.11, 16, 21, 26, 32). Позивачем по справі було направлено на адресу ПАТ «СК «Оранта Січ» заяву про виплату страхового відшкодування за полісом. Заява була задоволена частково, сплачено на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 49000 грн. За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 194018,4 грн. З наведених підстав, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 194018,4 грн. У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до статті 38 п.38.1.1 п.п. «а» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, в тому числі до Страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у разі, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки матеріалами справи встановлено, що зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, який на момент скоєння ДТП порушив п. 16.11 ПДР України, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу), як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків. Доказів того, що матеріальні збитки відшкодовані в матеріалах справи не має, не спростовано це і відповідачем. Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 194018,4 грн. підлягають задоволенню Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому судовий збір у сумі 2910,28 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved