Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

25 листопада 2020 року орган опіки та піклування Шосткинська районна державна адміністрація (далі - ШРДА) в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із позовом до [PERSON] , у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, які стягувати на користь дитячого будинку, дитячого будинку сімейного типу, опікуна (піклувальника) або прийомних батьків, до яких буде влаштовано дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 12 серпня 2020 року із пологового відділення Шосткинської центральної районної лікарні до Служби у справах дітей ШРДА надійшло повідомлення, що [PERSON] народила хлопчика та має намір відмовитися від нього. Під час спілкування із спеціалістами Служби у справах дітей [PERSON] поводилась стримано, відповідала скупо та однозначно, пригніченості чи ознак тривожності не помічено. Фахівцем із соціальної роботи Шосткинського районного центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді була здійснена оцінка потреб особи, за висновком якої складних життєвих обставин не виявлено. [PERSON] категорично відмовилася забирати сина з пологового відділення, написала письмову відмову від дитини. [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку Служби у справах дітей ШРДА, як дитина, позбавлена батьківського піклування, з 17 серпня 2020 року. Представник позивача ШРДА Захарченко Тетяна Григорівна в підготовчому засіданні позов підтримала, в його обґрунтуванні послалась на обставини зазначені у позовній заяві. Додатково пояснила, що в період часу перебування цивільної справи в судовому розгляді з листопада 2020 року по листопад 2021 року, ставлення відповідача до своєї дитини [PERSON] не змінилося. Відповідач з дитиною не спілкується і не має бажання встановити контакт, а також матеріально дитину не забезпечує. Дитина перебуває у Комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» на повному державному забезпеченні. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги визнала повністю, відзив на позов не подала. Суду пояснила, що не заперечує, щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , так як дійсно не бажає займатися його вихованням та матеріальним забезпеченням. Зазначила, що відмовилася від дитини у пологовому відділенні. Така позиція щодо сина добровільна, будь-якого примусу з боку інших осіб не було. Згідно із ч. 3, 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 12 серпня 2020 року Шосткинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що 12 серпня 2020 року складено відповідний актовий запис за №255 і його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.2) Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України сформованого 12 серпня 2020 року вбачається, що при реєстрації актового запису про народження №255 від 12 серпня 2020 року складеному відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , відомості про батька [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Із паспорта громадянина України [NUMBER] виданого Шосткинським МРВ УМВС України в Сумській області 05 квітня 2002 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] у селищі Вороніж Шосткинського району Сумської області. (а.с. 4) Із заяви батьків (матері або батька), інших родичів або законного представника про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 12 серпня 2020 року, вбачається, що мати [PERSON] , [INFO] , відмовляється забрати свою дитину чоловічої статі яка народилася [INFO] у пологовому відділенні КНП Шосткинська ЦРЛ у зв`язку з тим, що не має бажання займатися вихованням дитини. Також зазначено, що вона повністю розуміє викладене нею. Правові наслідки відмови забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я, надання дитині статусу позбавленої батьківського піклування, усиновлення чи влаштування в інші форми сімейного виховання їй роз`яснені. Заяву написано [PERSON] добровільно. (а.с. 6) Із акта закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я складеного 12 серпня 2020 року вбачається, що 12 серпня 2020 року в 10 год. 00 хв. в пологовому відділенні КНП «Шосткинська ЦРЛ» ШМР встановлено, що матір відмовилася забрати дитину чоловічої статі [INFO] , з причини відсутності бажання займатися вихованням дитини. Відомості про матір - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 7) Із розпорядження голови Шосткинської районної державної адміністрації від 18.08.2020 за №200-ОД «Про направлення малолітнього до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини на повне державне забезпечення» вбачається, що направлено малолітнього [PERSON] , [INFO] , який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини на повне державне забезпечення. (а.с. 8) Із листа Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» від 27 серпня 2020 року за №775/03 «Про надання інформації» вбачається, що 27 серпня 2020 року до закладу переводом з Сумської обласної дитячої клінічної лікарні поступила малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . (а.с. 9) Із розпорядження голови Шосткинської районної державної адміністрації від 17.08.2020 за №199-ОД «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» вбачається, що надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] . (а.с. 11) Із висновку наданого ШРДА від 20 жовтня 2021 року за №07-15/2859, вбачається, що орган опіки та піклування дійшов висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування і першочергова увага повинна приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч.4 ст.19 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, та який у відповідності до ч.5 цієї статті подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктами 1, 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, а також ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року за №2402-ІІІ передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 за №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Відповідно до п.16 вищезазначеної Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, судом було встановлено, що відповідач не забрала свою новонароджену дитину з пологового будинку, ухилялася від виконання своїх обов`язків щодо її виховання, за станом здоров`я не слідкувала, матеріальної допомоги не надає. Підстави для позбавлення батьківських прав, які зазначені в ст.164 СК України, є вичерпними, і жодні інші обставини не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав одного з батьків. Також, судом не встановлено, що відповідачу будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов`язків, що вказує на свідоме ухилення матері від їх виконання. Така поведінка матері не змінюється тривалий час. Суд розцінює поведінку відповідача, як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позовні вимоги ШРДА суд вважає обґрунтованими та такими, що відповідають інтересам малолітньої дитини, узгоджуються з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечать закону, а тому позов щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , які підлягають стягненню з відповідача, судом враховано, що відповідач є працездатною за віком, не надала суду доказів на підтвердження необхідності звільнення її від сплати аліментів. Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Отже, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь дитячого будинку, дитячого будинку сімейного типу, опікуна (піклувальника) або прийомних батьків, до яких буде влаштовано дитину. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved