Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

25.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати договір позики, укладений в усній формі між ним та відповідачем 03.09.2012 року дійсним та стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 11 855 грн., матеріальну шкоду з урахуванням індексу інфляції 3 % річних в сумі 130,57 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що 03.09.2012 року між ним та відповідачем був укладений договір позики в усні формі, відповідно до якого позивач передав [PERSON] грошові кошти в сумі 11855 грн., які він зобов'язався повернути до кінця вересня 2013 року. У встановлений договором строк відповідач суми позики не повернув. Оскільки на думку позивача, з урахуванням положень ст.625 ЦК України вважає, що розмір процентів становить три проценти річних від простроченої суми, які встановлені законом, за весь час непогашення боргу, що становить 130,57 грн. Позивач подав до суду клопотання, в якому просить розгляд цивільної справи проводити за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує у разі відсутності відповідача справу розглянути в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. За таких обставин суд вирішує справу за відсутності сторін, зі згоди позивача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 03.09.2012 року [PERSON], [INFO], що проживає в [ADDRESS], власноручно написав розписку про те, що він винен [PERSON], грошові кошти в сумі 11855 грн., які зобов'язується повернути до вересня 2013 року. Із наданої копії вимоги від 15.10.2013 року вбачається, що позивачем надано боржникові семиденний строк для погашення заборгованості за умовами договору позики від 03.09.2012 року. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Цивільні обов'язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Одностороннім є договір, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Положеннями ст.ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Зміна або розірвання договору відповідно до ст.651 ЦК України допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. З огляду на викладене, суд вважає, що між сторонами укладено односторонній договір визначений на їх розсуд, після досягнення згоди з усіх істотних умов договору щодо предмету та строків його виконання, тому повинен бути виконаний в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Разом з тим, відповідач зобов'язаний повернути позивачу суми індексу інфляції за період прострочення повернення боргу в сто тридцять чотири календарних днів та відшкодування матеріальних збитків, заподіяних неналежним виконанням грошових зобов'язань, в розмірі три проценти річних від загальної суми боргу, що становить 130,57 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики дійсним, стягнення заборгованості за договором позики від 03.09.2012 року підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України суд якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved