Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

26.06.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 20.08.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1310; стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму до досягнення ним повноліття, а саме до [INFO]; стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьох років, а саме до [INFO]. При цьому, позивач посилається на те, що 20.08.2013 року між сторонами було укладено шлюб, від якого у сторін народився син [PERSON]. З червня 2014 року сторони не проживають разом, спільне господарство не ведеться, збереження сім'ї неможливо та суперечить інтересам сторін, проти примирення категорично заперечує. Син проживає разом з позивачем, оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина та ухиляється від своїх обов'язків як батька, позивач змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просить його задовольнити. При цьому зазначає, що на примирення не згодна, та бажає шлюб розірвати. Відносно утримання дитини пояснила, що батько надає гроші та продукти, однак, позивач наполягає на судовому рішенні з даного питання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів із нього на утримання сина і дружини. Однак, стверджує, що саме дружина попросила його залишити сім'ю, гроші надає, вважає, що мати дитини повинна надавати йому щомісячний звіт стосовно витрат вказаних коштів. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 20.08.2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 1310 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 9/. [INFO] народився [PERSON], актовий запис № 8355, що слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 7/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з червня 2014 року, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна та місця проживання дитини на теперішній час немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Відповідно до довідки /виписки із домової книги про склад сім'ї та реєстрацію/ № [NUMBER] від 18.06.2015 року за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с. 8/. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, з урахуванням припинення шлюбних відносин сторін, а також враховуючи визнання відповідачем позову у повному обсязі, а саме щодо стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1000 грн. та аліментів на утримання дружини у розмірі 500 грн., суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена. При цьому суд вважає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини.

Outcome: approved