Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

25.05.2020 позивачка звернулась до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] , уточнивши який просила суд, змінити спосіб стягнення та збільшити розмір аліментів стягуваних із відповідача на користь позивачки на утримання дітей В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу, який на даний час розірваний мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ..У зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо утримання своїх дітей, позивачка вимушена була звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів за результатами розгляду якого 07.12.2011 Турківський районним судом Львівської області у справі № 2-386/2011 було постановлено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти щомісячно в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей та рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22.02.2016 у справі № 446/200/16-ц вирішено стягувати щомісячно із [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) гривень, починаючи з 28.01.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. Вказує на те, що станом на сьогодні присуджених вищевказаними судовими рішеннями розмірів аліментів на утримання неповнолітніх дітей стало вкрай недостатньо для підтримання належної якості їхнього життя та забезпечення їх повноцінного і гармонійного розвитку. За цей час діти виросли, а разом з ними суттєво зросли їхні потреби, зокрема у фізичному, розумовому, інтелектуальному, духовному і моральному розвитку, для забезпечення якого необхідні значні кошти. Натомість, внаслідок зміни у державі соціально економічного стану та зростання вартості життя, загальний рівень життя сім`ї позивача знизився, що не дає останній як матері можливості самотужки реалізувати право дітей на достойний рівень матеріального забезпечення. Крім цього [INFO] синові сторін по справі - [PERSON] виповнилося 18 років, тобто останній досягнув повноліття. Разом з тим, [PERSON] продовжує навчання в державному навчальному закладі «Львівське вище професійне училище харчових технологій» в групі КВ-32 до 30.06.2022 року, а тому повнолітній [PERSON] немає можливості влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Старший син продовжує проживати із позивачкою та далі перебуває на її утриманні, оскільки потребує матеріальної допомоги. [PERSON] самостійно утримувати повнолітнього сина не в змозі, у зв`язку з утриманням ще двох неповнолітніх дітей та з інших викладених в позові підстав. Відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, хоча будучи працездатним, має фізичну можливість надавати таку грошову допомогу та обов`язаний це робити на підставі ст. 199 Сімейного кодексу України. Так, як відповідач долучитися до утримання дітей, шляхом регулярного здійснення фінансування їх потреб у більшому розмірі в добровільному порядку не виявляє бажання, у зв`язку із чим позивач вимушена звертатись із цим позовом до суду за захистом прав своїх дітей на достойний рівень матеріального забезпечення. Ухвалою судді Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 15.06.2020 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2021 дана справа передана для розгляду судді Костюк У.І.. Ухвалою судді Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 22.10.2021 дану цивільну справу прийнято до свого провадження, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 29.11.2021 представником відповідача [PERSON] адвокатом Сергєєвою О.І. через канцелярію суду були подані письмові пояснення, в яких просила суд відмовити в задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення та збільшення розміру аліментів. Посилаючись на те, що відповідач попри свій складний матеріальний стан, крім сплати аліментів, регулярно допомагає фінансово як Позивачці, так і своїм дітям. [PERSON] регулярно пересилає кошти своїм двом старшим дітям| [PERSON] та [PERSON] на їх банківські картки, що підтверджується платіжними дорученнями АТ КБ «Приватбанк» за період з січня 2019 року по липень 2021 року. Відповідач не погоджується із позовними вимогами Позивачки щодо стягнення з нього аліментів на утримання 3х дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину, тобто, щомісяця 9000 грн., оскільки його матеріальне становище є досить скрутним на даний час, Відповідач не має власного житла, таке змушений винаймати, а також не має постійного місця праці, постійно шукає підробіток. Проте вважає, що аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 450 гривень, що встановлені рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області 22.02.2016 року у справі № 446/200/16-ц можуть бути збільшені до мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку. Звертає увагу суду, що стягнення аліментів та їх збільшення присуджуються стороні не з часу подання позовної заяви до суду, як просить Позивачка, а з часу набранням судовим рішенням законної сили. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду представником позивача адвокатом Буляндрою Х.В. була подана заява про розгляд справи без участі, уточненні позовні вимоги підтримують у повному обсязі, та просили таку задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила про позову, просила суд відмовити в задоволенні позову, підтримала подані нею пояснення. Додатково пояснила те, що відповідач після розірвання шлюбу, залишив позивачці нерухоме та рухоме майно, вчасно сплачує аліменти, та додатково надсилає дітям кошти, що підтверджується доданими копіями платіжних доручень. З заявленим розміром аліментів, які просить стягнути позивачка на утримання аліментів не погоджується. Заслухався пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09.02.2003 міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції [PERSON] народився [INFO] , в графі про батьків [PERSON] , зазначений як батько, [PERSON] зазначена як мати (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09.07.2004 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції [PERSON] народилася [INFO] , в графі про батьків [PERSON] , зазначений як батько, [PERSON] зазначена як мати (а.с. 10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 29.01.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам`янка-Бузького районного управління юстиції у Львівській області [PERSON] народилася [INFO] , в графі про батьків [PERSON] , зазначений як батько, [PERSON] зазначена як мати (а.с. 11). Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітнього [PERSON] ,та двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] .. 25.07.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за № 138. було розірвано, що підтверджується копію рішення Турківського районного суду Львівської області від 25.07.2011 у справі № 2-240/2011 (а.с. 12). Згідно рішення Турківського районним судом Львівської області від 07.12.2011 у справі № 2-386/2011 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти щомісячно в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей починаючи з 24.11.2011 і до досягнення іх повноліття (а.с. 13-14). 22.02.2016 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області було винесене рішення у справі № 446/200/16 яким було вирішено, стягувати щомісячно із [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) гривень, починаючи з 28.01.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-17). Згідно з довідки Державного навчального закладу «Львівське вище професійне училище харчових технологій» № 73 від 16.02.2021 [PERSON] вчиться в ДНЗ Львівське ВП УХТ в групі КВ-32 З 01.09.2018 по 30.06.2022. Атестаційний рівень ІІІ. Форма навчання денна (а.с. 37). Щодо позовних вимог про зміну способу стягнення та збільшення розміру аліментів суд виходить з наступного. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-143цс13 на основі аналізу ст.ст. 181, 192 СК України зазначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому, під час розгляду іншої цивільної справи № 415/4386/16-ц (постанова від 10.07.2019р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо збільшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення чи збільшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме: з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, при вирішенні вимоги про збільшення розміру аліментів суд в першу чергу враховує не те, наскільки збільшились витрати по утриманню дитини, а те, як змінилось матеріальне становище платника та одержувача аліментів. Так, на підтвердження своїх вимог щодо збільшення розміру аліментів, позивачка покликалась на збільшення витрат на утримання дітей у зв`язку із віковими потребами на дитину та значним збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зміною матеріального становища відповідача, оскільки відповідач має роботу у Чехії, що не заперечується відповідачем, тому суд вважає, що є встановленим факт, про те, що матеріальне становище відповідача покращилось після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів. Враховуючи наведене слід зазначити, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини, суд вважає, що збільшення розміру аліментів, які згідно з рішеннями суду стягуються у розмірі щомісячно в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей та в твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень, забезпечить найбільш необхідні потреби дитини, належні умови її проживання та розвитку, і при цьому інтереси дитини сторін будуть захищеними, оскільки вона буде забезпечена матеріальним утриманням від батька, з яким не проживає, що гарантовано як нормами національного, так і нормами міжнародного законодавства, які наведено вище. Як наслідок, вимога про збільшення розміру аліментів є обґрунтованою. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, згідно ч. 2 цієї статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане в сукупності свідчить про те, що суть аліментних зобов`язань полягає не в покладенні обов`язку на одного з батьків брати участь в утриманні дитини, а в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її розвитку та виховання. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, стан здоров`я дитини, неповно забезпечене матеріальне становище дитини, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, відсутність на його утриманні інших осіб, а також інші обставини, які мають значення для справи. Тому, враховуючи обов`язок суду в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання, а також беручи до уваги ту обставину, що матеріальне становище відповідача покращилось, позов належить задовольнити частково, збільшивши розмір стягуваних аліментів на одну дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набранням рішення законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Що ж стосується визначеного позивачем розміру аліментів, суд вважає такий дещо завищеним, оскільки обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків в рівній мірі, в тому числі на позивача. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на повнолітнього сина,який продовжує навчання, суд виходить з наступного. Спірні правовідносини регулюються положеннями Сімейного кодексу України, а саме Главою 16 Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У спірних правовідносинах судом встановлено, той факт, що повнолітній син сторін по справі продовжує навчання і в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. В силу положень ст. 199 СК України сторони по справі мають обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Повнолітній [PERSON] проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні. У свою чергу відповідач не виконує свого обов`язку з утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, що є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів відповідно до ст. 199 СК України і стягнення таких в судовому порядку. Беручи до уваги те, що повнолітній син сторін по справі продовжує навчання, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач не виконує обов`язку щодо його утримання, як такого, що навчається, хоча відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має можливість працювати та надавати повнолітньому синові допомогу, пов`язану із навчанням (доказів протилежного ним не надано). Також відсутні дані про те, що він не має можливості надавати таку допомогу, тому суд вважає, що на відповідача можна покласти обов`язок щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, матеріальний стан позивачки, потребу повнолітнього сина сторін у матеріальній допомозі. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, визначений позивачем є дещо завищеним, оскільки суд враховує, матеріальний стан відповідача, та перебування на його утриманні ще двох дітей та звертає увагу на те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків в рівній мірі, в тому числі на позивача, тому суд приходить до висновку що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.04.2021 до припинення ним навчання, чи до досягнення дитиною 23 річного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою, з проведенням індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Тому на відповідача покладаються судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial