Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

26 липня 2017 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд: - визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO]., видане 06 серпня 2016 року державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори [PERSON]; -визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 34/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується [ADDRESS], що належав [PERSON], яка померла [INFO] року та [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO]. померла його мати, [PERSON], яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] та відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України була співвласником вказаного домоволодіння. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,5102 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в межах Мирненської сільської ради, Бориспільського району, Київської області, належної спадкодавиці на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 26 березня 2001 року Мирненською сільською радою, Бориспільського району, Київської області; а також на 34/100 частини житлового будинку, що знаходиться в с. Мирне Бориспільського району, Київської області по вул. [ADDRESS] право власності на який зареєстроване на батька - [PERSON] Позивач зазначає, що він та батько, у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Однак батько, своїх спадкових прав не оформляв. В серпні 2016 року позивач отримав у державного нотаріуса Бориспільської районної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за законом про спадкування після матері ? частини земельної ділянки, щодо спадкування 34/100 частини спадкового будинку свідоцтва не отримував. [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина за заповітом на: - земельну ділянку площею 1,5102 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], в межах Мирненської сільської ради, Бориспільського району, Київської області, належної [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]; - на житловий будинок, що знаходиться в с. Мирне Бориспільського району, Київської області по вул. [ADDRESS] право власності на який зареєстроване на померлого, та підтверджується Свідоцтвом про право власності на майно №376, від 11 грудня 2007 року. Спадкоємцем за заповітом є сестра позивача [PERSON], яка 06.08.2016 р. отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Позивач зазначив, що поскільки його матері [PERSON] при житті належало право власності на ? частину спірного житлового будинку, то він має право власності на 34/100 частини в порядку спадкування законом після її смерті. Однак, відповідач після смерті [PERSON] успадкувала за заповітом належну спадкодавцю [PERSON] частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, як частку у спільній сумісній власності подружжя. З цих підстав, вважає, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] не може вважатися законним, а він має право на отримання у власність 34/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, надав суду заяву (а.с.103), в якій просив розглядати справу без його участі та задоволити позовну заяву, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заяв та заперечень щодо позову до суду від відповідача не надійшло. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача, [PERSON], про що 01 липня 2014 року виконавчим комітетом Мирненської сільської ради Бориспільського району Київської області складено відповідний актовий запис №14, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.4). До дня смерті [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] та відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України була співвласником вказаного домоволодіння, що підтверджується довідкою № 132 виданою Мирненською сільрадою 26.05.2015 р.(а.с.81). Встановлено, що позивач є рідним сином померлої [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії І-ЯК № 260375( а.с.20). Після її смерті відкрилася спадщина на: - земельну ділянку площею 1,5102 гектарів кадастровий номер [NUMBER] в межах Мирненської сільської ради, Бориспільського району, Київської області, належної спадкодавці на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26 березня 2001 року; - на 34/100 частини житлового будинку, що знаходиться в с. Мирне Бориспільського району, Київської області по вул. [ADDRESS] право власності на який, згідно Свідоцтва про право власності на майно №376 від 11 грудня 2007 року, зареєстроване на [PERSON]( а.с. 12,17). На час смерті [PERSON] у спадковому будинку були зареєстровані та проживали разом з останньою: її чоловік [PERSON] та син, позивач, [PERSON], які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК, вважаються такими, що прийняли спадщину. Проте, за життя [PERSON] не встиг оформити свої спадкові права на зазначене спадкове майно з незалежних від його волі причин - смерті. [INFO] помер батько позивача - [PERSON], про що 15 квітня 2015 року виконавчим комітетом Мирненської сільської ради Бориспільського району Київської області складено відповідний актовий запис №6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] За життя, [PERSON], склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав дочці- [PERSON], що підтверджується заповітом від 30.07.2013 року, реєстровий № 43, посвідчений секретарем Мирненської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.50,51). Відповідач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, а позивач, як спадкоємець за законом, прийняли спадщину, звернувшись в передбачений законом термін до Бориспільської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи № 166/2015 (а. с.47-76). 06 серпня 2016 року відповідач [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 68/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Мирне по вул.. [ADDRESS], а також Свідоцтво про право на спадшину за заповітом на ? частку земельної ділянки площею 1,5102га, кадастровий номер [NUMBER] в межах Мирненської сільської ради, Бориспільського району, Київської області( а.с.74). Крім того, позивач 30 липня 2016 року звернувся з заявою до Бориспільської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав на майно та видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи № 308/2016 (а.с.78094), та 06.08.2016 отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку земельної ділянки площею 1,5102 га. Інший спадкоємець, [PERSON], повідомила державного нотаріуса, що спадщину після смерті матері не приняла та на неї не претендує, в суд за продовженням строку для прийняття спадщини звертатися не буде.( а.с.78-на звороті). З наведеного слідує, що відповідач [PERSON] після смерті [PERSON] також успадкувала за заповітом належну спадкодавцю [PERSON] частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, як частку у спільній сумісній власності подружжя. Відповідно до ст. ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Право розпорядження часткою у майні, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, встановлене ст. 67 СК України та не передбачає такого виду розпорядження, як відмова від частки на користь інших осіб під час оформлення спадщини на іншу частку в спільному майні подружжя. Таким чином, померлій [PERSON], при житті, належало право власності на ? частину 68/100 житлового будинку за законом за адресою: що знаходиться в с.Мирне по вул.[ADDRESS]. Саме тому, суд приходить до висновку, що позивач, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після своєї матері [PERSON], набув в порядку спадкування право на 34/100 частин спірного будинку, що належали його матері як частка у спільному майні подружжя та були набуті спадкодавцем у шлюбі з [PERSON], що не було враховано державним нотаріусом при видачі оспорюваного Свідоцтва про право на спадщину, виданого на ім'я відповідача [PERSON] Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст.1218 ЦК Україна до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно з положенням ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки склад спадщини, згідно ст.1218 ЦК України визначається на момент відкриття спадщини, до спадкоємця повинна переходити частка у спільній власності спадкодавця в тому обсязі і вигляді, в якому вона існує на цей момент. У відповідності до роз'яснень, наданих в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. За таких обставин, суд приходить до висновку, що іншого способу захисту своїх майнових прав, ніж визнання права власності на спадкове майно у позивача немає. У зв'язку з цим, суд вважає, що після смерті [PERSON] її син [PERSON] успадкував за законом належну спадкодавцю 34/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, як частку у спільній сумісній власності подружжя. Відповідно до положення ч.1 ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. За таких обставин, враховуючи, що відповідач мала всі законні підстави для прийняття спадщини на 34/100 частини житлового будинку за заповітом, що належали померлому спадкодавцю [PERSON] як частка у майні подружжя, вимоги позивача про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину в цілому не можуть бути задоволені повністю. Оскільки позивач має право на отримання у спадщину за законом 34/100 частини спадкового майна, суд приходить до висновку, що вказані вимоги позивача слід задовольнити частково, а саме визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом в частині спадщини, яка складається з 34/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS], Бориспільський район, Київська область. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] має право на отримання у власність 34/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], Бориспільський район, Київська область. На підставі викладеного,

Outcome: partial