Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

25 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2012 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Юнокомунарівської міської ради м. Єнакієвого Донецької області за актовим записом № 134.\~ 28 березня 2013 року від шлюбу у них народився син [PERSON]. Спільне життя між сторонами не склалося у звязку із тим, що вони мають різні погляди на життя. Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2015 року. Спільне господарство не ведеться. Спору щодо місця проживання сина та з приводу поділу спільного майна немає. Дитина на теперішній час проживає разом із позивачкою. У звязку із наведеним, просила суд розірвати шлюб укладений між ними. Позивачка [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи\~ у її\~ відсутності, на задоволенні позову наполягала, проти надання строку на примирення заперечувала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Комар». Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи до судового засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 224-228 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.\~ Так, в судовому засіданні встановлено та зазначене підтверджується\~ свідоцтвом про\~ шлюб Серія: І-НО № 309893, що шлюб між сторонами зареєстрований 10 листопада 2012 року виконавчим комітетом Юнокомунарівської міської ради м. Єнакієвого Донецької області за актовим записом № 134 (а.с. 3). Судом встановлено, що подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія:\~ І-НО № 512088 (а.с. 4). Дитина проживає із позивачкою. Спільне життя між сторонами не склалося у звязку із тим, що вони мають різні погляди на життя. Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2015 року. Спільне господарство не ведеться. Спору щодо місця проживання сина та з приводу поділу спільного майна немає. Сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач у судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачки. При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Дитина залишається із позивачкою, оскільки між сторонами існує про це домовленість.\~ Відповідно\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивачка після розірвання шлюбу просить\~\~залишити\~їй прізвище «Комар», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, відповідно ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як видно з платіжного доручення, позивачкою, був сплачений судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Враховуючи наведене, а також те, що позов судом задоволений, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., який нею був сплачений при зверненні до суду із даним позовом. На підставі наведеного

Outcome: approved