overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

26 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 15 квітня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у зв'язку з повною відсутністю взаєморозуміння, постійними фізичним та моральним приниженнями з боку відповідача в стані алкогольного сп'яніння. Спільне господарство разом не ведуть, проживають окремо з 30 січня 2015 року. Спору щодо поділу майна та утримання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що позивач і відповідач зареєстрували шлюб 15 квітня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 75 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 4). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 5). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, постійними фізичним та моральним приниженням позивача з боку відповідача в стані алкогольного сп'яніння. З 30 січня 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство з того часу вони не ведуть та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

26 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 29.04.2004 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області серії [NUMBER] за актовим записом №72 (а.с. 5). Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Южноукраїнська Миколаївської області серії [NUMBER] за актовим записом №227 (а.с. 3). Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідача, суд приходе до висновку, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) стягуються в частині від доходу його батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180,181,183,191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

26 лютого 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначила, що 18 травня 1980 року між нею та відповідачем Заболоттівською селищною радою Ратнівського району Волинської області зареєстровано шлюб, актовий запис №15. Стверджує, що збереження шлюбу неможливе в зв'язку з різними поглядами на життя та сімейні відносини. Зазначила, що відповідач періодично влаштовує сварки, бійки, ображає її, участі у веденні домашнього господарства не бере. Вказала, що шлюбні відносини між ними давно припинені, примирення між ними неможливе. Просить шлюб, зареєстрований між нею і [PERSON], розірвати. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у поданій письмовій заяві просила справу розглянути у її відсутності, наполягала на підтриманні позовних вимог та заперечувала проти надання строку для примирення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про відкладення провадження у справі не клопотав, заперечень проти позову не подав. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про одруження, що між [PERSON] та [PERSON] 18 травня 1980 року укладено шлюб, який зареєстрований Заболоттівською селищною радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №15. В силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на категоричне небажання позивача продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між ними. Від стягнення на свою користь витрат зі сплати судового збору позивач у поданій письмовій заяві відмовилася.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

26 лютого 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. В обґрунтування позову посилається на те, що вона із відповідачем перебувала у шлюбі з 25 листопада 2006 року по 03 липня 2015 року. Від даного шлюбу подружжя має четверо неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою. Вказує, що відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому просить суд стягувати із [PERSON] аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 100 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечив. Суду пояснив, що постійного місця роботи не має, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, погоджується сплачувати аліменти у розмірі по 100 гривень щомісяця на дитину. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі,\~ а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають четверо неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Лютарської сільської ради Ізяславського району. Відповідач не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

26 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовної заяви, пояснила, що з 22 серпня 2009 року по серпень 20143 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON]. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка після припинення шлюбу між сторонами проживає разом з позивачкою. Відповідач, [PERSON], добровільно матеріальної допомоги не надає. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітків (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, надала заяву в якій просила розгляд справи провести без своєї участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення засідання повідомлений належним чином за місцем реєстрації відповідно ч.5 ст. 74 ЦПК України. Вивчивши та проаналізувавши в сукупності всі матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2009 року по 20.08.2013 року (а.с.4), від цього шлюбу у сторін є неповнолітня донька: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження, а.с.2), яка після припинення шлюбу між сторонами проживає разом з позивачем (а.с.3). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

26 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.07.2010р. у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1066. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO] Вказує, що сімейне життя у них не складалось добре, відсутнє взаєморозуміння та повага. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, вони проживають окремо, їхня сім'я розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечив, однак зазначив інші причини розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши взаємини подружжя, наявність малолітньої дитини, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.07.2010р. у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1066 (а.с.4). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу позивачу відновити дошлюбне прізвище [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

26 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.01.2006р. у Личаківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 11. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя у них не складалось добре, відсутнє взаєморозуміння та повага. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, вони проживають окремо, їхня сім'я розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши взаємини подружжя, наявність малолітньої дитини, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.01.2006р. у Личаківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 11. (а.с.3). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу позивачу залишити шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

26 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини прибутку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до її повноліття. Позивачка в судове засідання не прибула, проте надала суду заяву про розгляд справи без її у часті. Наполягала на задоволенні позову. Відповідач до суду не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду, причини неявки не пояснив, заперечень проти позову не надав. Тому, суд зі згоди позивачки ухвалив розглянути справу без присутності відповідача з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали у справі, встановивши обставини та визначивши до них правовідносини, вважає заявлені вимоги законними, обґрунтованими та у повному обсязі підтвердженими матеріалами справи. Так, встановлено, що з 17 липня 2010 року позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від спільного життя мають доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки та інших утриманців не має. Батьківство відповідача підтверджується свідоцтвом про народження доньки, в якому він записаний батьком (а.с.4). Дочка проживає разом з матір'ю (а.с.6).. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Все зазначене вище дає підстави суду задовольнити позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

26 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Головне управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 25 грудня 2014 року між нею, [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продав, а вона, [PERSON] купила житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сільвестрова, буд. 26, договір купівлі-продажу посвідчений нотаріально. Позивач зазначила, що в житловому будинку залишається зареєстрованою родичка колишнього власника житлового будинку [PERSON], яка в спірному житловому приміщенні не проживає. Позивач зазначила, що реєстрація відповідачки порушує ї права, як власника, в звязку з чим, в позовній заяві [PERSON] просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сільвестрова, буд. 26. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про місце., дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши докази, надані позивачем, приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сільвестрова, буд. 26, договір купівлі-продажу посвідчений нотаріально. Встановлено, що в житловому будинку залишається зареєстрованою родичка колишнього власника житлового будинку [PERSON], яка в спірному житловому приміщенні не проживає. У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Таким чином, право відповідача [PERSON] на користування спірним житловим приміщенням було похідним від права власності [PERSON] на нерухоме майно. Оскільки [PERSON] розпорядився спірним житловим приміщенням, продав його [PERSON], він втратив право користування зазначеним житловим приміщенням, також право користування житловим приміщенням втратила і член сімї колишнього власника - [PERSON], в звязку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

26 лютого 2015 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до Киселівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В заяві послалася на таке, що [INFO] помер її дядько [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями. Що знаходиться по [ADDRESS]. За законом вона є спадкоємицею, даного майна. В січні 2015 року звернулася до Снігурівської державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, але отримала відмову, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на житловий будинок. Просить суд визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок у порядку спадкування після смерті її дядька. У судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Киселівської сільської ради проти задоволення позову не заперечував. Просить справу розглядати у його відсутність. Суд, заслухавши покази позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується у справі доказами що [PERSON], 10 серпня 1947 року згідно договору купівлі придбав у [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] за 2500 карбованців, який посвідчений Киселівською сільською радою Миколаївської області. (а.с.10) Згідно по господарської книги з цього часу він проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS], і по день смерті. (а.с.11). Домоволодіння та господарські приміщення збудовані за вказаною адресою, про що свідчить технічний паспорт (а.с.12-15). Згідно спадкової справи №282\\2012 року спадкодавець [PERSON], помер [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Киселівської сільською радою Миколаївської області 17 серпня 2012 року. (а.с.27) Згідно заяви [PERSON] від 04 вересня 2012 року, який мешкає в м. Макіївка Донецької області, як спадкоємець за законом. Останній відмовився від прийняття спадщини на користь тітки [PERSON]. Яка фактично проживала в будинку спадкодавця і доглядала за ним. Та згідно заяви повідомила нотаріуса, про прийняття спадщини за законом. (а.с.26) Позивач по справі є спадкоємцем за законом, але не може успадкувати житловий будинок в зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа. Суд вважає, що заява позивача є обґрунтована та підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 392, 1220, 1222, 1261, 1269, 1270 ЦК України та ст. ст. 3,4, 15 ЦПК України, щодо визнання права власності на домоволодіння за [PERSON], в порядку спадкування.

Outcome: approved