Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

24 червня 2020 року до суду надійшов позов органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, який діє в інтересах [PERSON] , [INFO] , з наступними вимогами: відібрати [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав із тимчасовим влаштуванням дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини, обґрунтовуючи позов наступним. Згідно позовної заяви, на контролі органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання соціального захисту малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно позовної заяви, мати дитини - [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України, серія [NUMBER] , виданий Печерським РУ ГУ МВС України в місті Києві від 19.07.2005 р., проживає разом з малолітньою дитиною за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 17.07.2017 року - [PERSON] , [INFO] позбавлений батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . До служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло подання Одеської загальноосвітньої школи № 1 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області від 03.03.2020 р. стосовно проведення профілактичної роботи з родиною малолітньої [PERSON] , яка систематично пропускає навчальні заняття без поважних причин. Малолітня [PERSON] зарекомендувала себе як учениця, яка навчається на середньому рівні. Дитина неправильно харчується, часто буває голодна, хворіє. Зовнішній вигляд має неохайний. Мати, [PERSON] зловживає алкогольними напоями, наркотичними речовинами, веде аморальний спосіб життя, за дитиною не доглядає. Згідно позовної заяви, спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради 12.03.2020 р. здійснений вихід за адресою проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] . З матір`ю малолітньої [PERSON] , 1975 р.н. проведена профілактична бесіда, під час якої вона надала пояснення та була попереджена про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Службою у справах дітей Одеської міської ради надавалась допомога родині [PERSON] у вигляді продуктів харчування. До служби у справах дітей Одеської міської ради 15.06.2020 року звернулась бабуся малолітньої, [PERSON] , [INFO] , яка повідомила, що її донька, [PERSON] вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя, не доглядає дитину належним чином. Згідно позовної заяви, спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради 15.06.2020 р. здійснений вихід за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження житлово-побутових умов встановлено, що в квартирі затхлий запах, розкидані речі, відсутня постільна білизна. Дитина знаходилась в стресовому стані, проявляла реакцію у вигляді страху. Матір поводила себе агресивно по відношенню до суб`єктів соціальної роботи, погрожувала. З пояснень сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 15.06.2020 року стало відомо, що мати малолітньої [PERSON] веде аморальний спосіб життя, халатно ставиться до виховання та утримання своєї малолітньої дитини. Дитина не виходить на вулицю, іноді голодна. Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини було встановлено, що проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю загрожує її життю та здоров`ю. Після відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , буде забезпечено її перебування КУ «Центр соціально- психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області». Враховуючи все вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовною заявою про відібрання [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав та тимчасове влаштування дитини до державного закладу на повне державне забезпечення. Ухвалою від 07.07.2020 року провадження по справі відкрито, встановлений загальний порядок розгляду справи. 09 вересня 2020 року закрито підготовче провадження. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підтримував в повному обсязі та просив його задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Представник територіального відділу Малиновського районну служби у справах дітей Одеської міської ради - Кудінова Ганна Юріївна, у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила позовну заяву задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлялася належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Вивчивши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до наступних висновків. На контролі органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання соціального захисту малолітньої [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що мати дитини - [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України, серія [NUMBER] , виданий Печерським РУ ГУ МВС України в місті Києві від 19.07.2005 р., проживає разом з малолітньою дитиною за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-14). Відповідно до заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 17.07.2017 року - [PERSON] , [INFO] позбавлений батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.17-19). До служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло подання Одеської загальноосвітньої школи № 1 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області від 03.03.2020 р. стосовно проведення профілактичної роботи з родиною малолітньої [PERSON] , яка систематично пропускає навчальні заняття без поважних причин. Малолітня [PERSON] зарекомендувала себе як учениця, яка навчається на середньому рівні. Дитина неправильно харчується, часто буває голодна, хворіє. Зовнішній вигляд має неохайний. Мати, [PERSON] зловживає алкогольними напоями, наркотичними речовинами, веде аморальний спосіб життя, за дитиною не доглядає (а.с.20). Спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради 12.03.2020 р. здійснений вихід за адресою проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] . З матір`ю малолітньої [PERSON] , 1975 р.н. проведена профілактична бесіда, під час якої вона надала пояснення та була попереджена про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Службою у справах дітей Одеської міської ради надавалась допомога родині [PERSON] у вигляді продуктів харчування (а.с. 21-23). До служби у справах дітей Одеської міської ради 15.06.2020 року звернулась бабуся малолітньої, [PERSON] , [INFO] , яка повідомила, що її донька, [PERSON] вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя, не доглядає дитину належним чином (а.с.26-27). Спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради 15.06.2020 р. здійснений вихід за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження житлово-побутових умов встановлено, що в квартирі затхлий запах, розкидані речі, відсутня постільна білизна. Дитина знаходилась в стресовому стані, проявляла реакцію у вигляді страху. Матір поводила себе агресивно по відношенню до суб`єктів соціальної роботи, погрожувала. З пояснень сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 15.06.2020 року стало відомо, що мати малолітньої [PERSON] веде аморальний спосіб життя, халатно ставиться до виховання та утримання своєї малолітньої дитини. Дитина не виходить на вулицю, іноді голодна (а.с.25). Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини було встановлено, що проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю загрожує її життю та здоров`ю (а.с.28-33). Після відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , буде забезпечено її перебування КУ «Центр соціально- психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області». Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. За роз`ясненнями, наданими у п.п.16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). З огляду на викладене, суд зазначає, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та тимчасове влаштування дитини до державного закладу на повне державне забезпечення є виникнення в сім`ї відповідачки небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання, на теперішній час мати дитини не виправила свою поведінку, характеризується негативно, не виявляє турботу про дітей, у судові засідання з приводу відібрання у неї дітей та призначення аліментів жодного разу не з`являлась, а тому суд приходить до висновку, що у [PERSON] байдуже ставлення до батьківських обов`язків відносно своїх дітей. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідачка - [PERSON] будучи матір`ю ухилялися від виконання батьківських обов`язків, не піклувалися про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду.. На підставі наведених аргументів, суд вважає за необхідне відібрати [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав на тимчасове влаштування дитини до державного закладу на повне державне забезпечення. Частиною 4 ст. 170 Сімейного кодексу України встановлено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, судом врахований той факт, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року складає 2218 грн. Згідно ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає за доцільне призначити стягнення аліментів на дитину у розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: approved