Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

24 травня 2019 року керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 звернувся в інтересах держави в особі Комунального закладу «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2019 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2019 року підготовче провадження було закрито і призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2019 року було вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 06 липня 2017 року приблизно о 09 годині 30 хвилин [PERSON] у приміщенні будинку [ADDRESS], усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання смерті потерпілої [PERSON] , наніс ножем не менше 15 ударів по тілу, після чого відкрив з метою подальшої задухи [PERSON] три газові конфорки. Відповідно до висновку експерта КЗ «Дніпропетровське обласне СМЕ» ДОР № 2869 від 25 серпня 2017 року зазначені пошкодження, завдані відповідачем потерпілій, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя, що в момент заподіяння чи клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, і які без надання медичної допомоги, за звичайним перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. За вказаним фактом 07 липня 2017 року СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР за № 12017040690001728 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 185 КК України. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2018 року у кримінальному провадженні № 12017040690001728 визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 185 КК України, який залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2018 року. Умисними діями відповідача [PERSON] , заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, та яка перебувала на лікуванні у КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня» ДОР з 07 липня 2017 року по 24 липня 2017 року. Відповідно до розрахунку витрат бухгалтерії лікарні, на лікування [PERSON] закладом охорони здоров`я було витрачено 13 775 гривень 22 коп. 15 травня 2019 року запитом № 77/1-1207 вих. 19 позивач звернувся до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня» ДОР про надання інформації про вжиття заходів представницького характеру, направлених на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на який 17 травня 2019 року надано відповідь за вих. № 570, що вказані заходити не вживалися. Зазначене свідчить про нездійснення уповноваженим органом захисту порушених інтересів держави в передбаченому законом порядку, тому вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави шляхом звернення прокурором до суду в інтересах держави в особі КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня» ДОР. На теперішній час витрати на лікування [PERSON] відповідачем не відшкодовані. Просив стягнути з відповідача на користь КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня» ДОР шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на лікування [PERSON] у розмірі 13 775 гривень 22 коп. Позивач у своїй заяві до суду просив позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач про час та дату судового розгляду повідомлений в порядку ч. 1 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання свого представника не направив, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2018 року (а.с. 13-17), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2018 року (а.с. 18-23), [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 15, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2018 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2018 року, встановлено, що [PERSON] неповнолітній потерпілій [PERSON] , [INFO] , завдано тілесних ушкоджень, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя, що в момент заподіяння чи клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, і які без надання медичної допомоги, за звичайним перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. У зв`язку з цим неповнолітня потерпіла [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні з 07 липня 2017 року по 24 липня 2017 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до розрахунку КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня» ДОР загальна вартість лікування неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії за 18 ліжко-днів становить 13 775 гривень 22 коп. (а.с. 11). Листом № 77/1-1207вих19 від 15 травня 2019 року заступник керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області звернувся до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня» ДОР із запитом чи вживалися закладом охорони здоров`я заходи представницького характеру, спрямовані на відшкодування [PERSON] шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (а.с. 24-25). Відповідно до листа КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня» ДОР № 570 від 17 травня 2019 року заходи представницького характеру, спрямовані на відшкодування [PERSON] шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, лікарнею не вживалися (а.с. 26). За змістом ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Згідно з п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Пунктом 3 Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Відповідно до п. 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 стягнуті в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. За таких обставин, понесені закладом охорони здоров`я витрати на лікування неповнолітньої потерпілої [PERSON] , [INFO] , підлягають відшкодуванню особою яка вчинила злочин, тобто [PERSON] . Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач при поданні позову до суду був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 921 гривні 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved