Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

24 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] третя особа: ГУ Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, [PERSON] про захист прав власника, вселення, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення її права користування спірним житлом та виселення без надання іншого житлового приміщення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що йому на праві особистої приватної власності належить 7/20 частин житлового будинку [ADDRESS] що підтверджується договором дарування частки житлового будинку, з відповідною часткою господарських будівель та споруд від 25 грудня 2014 року. Спірна частина складається з житлового будинку літ. А-1 кухні 2-2, житлової кімнати 2-3, площею 14.3 кв.м., сіней 2-1 кладової 2-4, сараю літ. Г, ? частки мощення, що розміщені на земельній ділянці, загальною площею 1176 кв.м., що підтверджується договором дарування частки житлового будинку, з відповідною часткою господарських будівель та споруд від 25.12.2014 року, технічним паспортом на житловий будинок. У вищезазначеній частині будинку зареєстрований позивач та його мати, що подарувала йому її, однак остання в будинку не проживає. Позивач посилається на ті обставини, що його рідний брат - відповідач по справі [PERSON] чинить йому перешкоди в користуванні спірним житлом, а саме, не надає ключів від замків на вхідних дверях, які сам встановив, чим не дає можливості вселитися в спірне житло і одноосібно ним користуватися, посилаючись на те, що він зареєстрований в спірному житлі його колишнім власником [PERSON]. При цьому, відповідач не бажає брати участь у витратах по утриманню спірного будинку, оскільки має в користуванні земельну ділянку, на якій збудував житловий будинок, який ще не введений в експлуатацію, але вже придатний для проживання, і веде там підсобне господарство. В той час позивач при вище вказаних діях відповідача не може користуватися спірною житловою площею у зв'язку з її невеликою житловою площею у розмірі 14,3 кв.м.. Між позивачем та відповідачем не було встановлено будь-якого порядку на користування спірною частиною житлового будинку, позивач звернувся до відповідача з проханням знятися з реєстрації та виселитися з спірного будинку, але останній відмовився. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким усунути йому перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідача з 7/20 частин житлового будинку [ADDRESS] а також вселити в спірний будинок позивача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнавав в повному обсязі та пояснив, що він не бажає виселитися із спірного будинку, оскільки іншого житло він не має і йому ніде жити. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві особистої приватної власності належить 7/20 частин будинку [ADDRESS] що підтверджується договором дарування частки житлового будинку від 25.12.2014 року(а.с. 7). Зазначена частка домоволодіння складається з: у житловому будинку літ. А-1 кухня 2-2, житлова кімната 2-3 площею 14,3 кв.м., сіни 2-1, кладова 2-4, сарай літ. Г, ? частка мощення (а.с.9-13). Крім позивача в будинку також зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією домової книги (а.с. 15-17). Згідно ст. 64 ЖК України до членів наймача житла відносяться його дружина, їх діти та батьки. Судом встановлено, що відповідач мешкає в спірному домоволодінні в якості члена сім'ї колишнього власника житла - [PERSON] та користується ним одноособово. Зазначені обставини визнаються усіма учасниками справи, а отже не підлягають доказуванню. Враховуючи вкрай конфліктні стосунки, що склалися між позивачем та відповідачем, а також той факт, що спірне домоволодіння складається лише з однієї житлової кімнати площею 14,3 кв.м., спільне проживання позивача та відповідача в ньому неможливе. У зв'язку з чим факт проживання відповідача в спірному домоволодіння є перешкодою для позивача ї реалізації його права на користування своєю власністю. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджуватися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи той факт, що позивач є власником спірного житла, відповідач не є членом його сім'ї, тобто користується житлом не маючи для цього жодних правових підстав, чим здійснює позивачу перешкоди у користуванні своєю власністю, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням його виселення та вселення позивача обґрунтована, а отже - підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved