Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

26 вересня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про захист прав споживачів, розірвання договору підряду, відшкодування шкоди та зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги обгрунтовує тим, що між нею та відповідачем - підприємцем [PERSON] 23 липня 2013 року був укладений договір про виготовлення та встановлення кухонних меблів (договір підряду) на загальну суму 12 000 грн. за умовами якого останній зобов'язувався в сторок 2-3 місяці виготовити та установити меблі за узгодженим ескізом. На виконання вищевказаного договору вона сплатила аванс в розмірі 6000 грн., а згодом, 14 жовтня 2013 року доплатила ще 4000 грн., всього 10 000 грн. У вказаний відповідачем строк кухонні меблі не були ним встановлені, тому вона неодноразово зверталася до [PERSON] 18 грудня 2013 року відповідач в усній формі пообіцяв, що станом на 21 грудня 2013 року в її квартирі будуть стояти кухонні меблі, але без стільниці. І дійсно, у визначений строк [PERSON] встановив меблі, однак в них були виявленні суттєві недоліки. Тоді, вона повторно звернулася до відповідача з вимогою про продовження виконання умов договору та усунення виявлених недоліків. Попри те, що вона отримала від [PERSON] обіцянку закінчити виконання робіт, станом на 25 січня 2014 року ним не було завершено встановлення кухонних меблів. Бездіяльність відповідача змусила її звернутися до відповідача з письмовою вимогою, яка, станом на 02 червня 2014 року залишилася без реагування. У зв'язку з вищевикладеним, вона звернулася до виконавчого комітету Нововолинської міської ради зі скаргою. Лише, після отримання листа від [PERSON], вона узгодила з останнім час зустрічі, на якій він повинен був вирахувати загальну вартість кухонних меблів. Однак, лише 13 серпня 2014 року відповідач повідомив її, що для виконання робіт по усуненню недоліків підприємця їй необхідно сплатити 2540 грн., що було обумовлено подорожчанням вартості матеріалів, а саме плити для виготовлення стільниці, оскільки попередня стільниця була виготовлена з дефектами. 29 січня 2014 року отримала відповідь з Держспоживінспекції у Волинській області, в якій йшлося про те, що їй потрібно узгодити з відповідачем час для усунення недоліків, а також те, що підприємця притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.155 КУпАП і було рекомендовано їй звернутися до суду. Вважає, що діями відповідача їй було завдано матеріального збитку з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 11440,42 грн. та неустойку за прострочення виконання договору підряду в розмірі 21240 грн., а всього 32 680,42 грн. Крім того, вважає, що відповідач заподіяв їй моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона була позбавлена можливості користуватися власним майном в повному обсязі, отримала душевні хвилювання, постійно зверталася до відповідача для усунення ним недоліків, тобто за захистом своїх прав. У зв'язку з вищевикладеним, просить договір підряду укладений між нею та відповідачем [PERSON] 23 липня 2013 року розірвати, стягнути з останнього матеріальну шкоду, з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та неустойки, всього в розмірі 32680,42 грн., 5000 грн. моральної шкоди, зобов'язати відповідача за власний рахунок вивезти з квартири за адресою: [ADDRESS] меблеву продукцію - кухню та стягнути з [PERSON] в її користь судові витрати у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, з підстав наведених у ньому, пояснила, що меблі позивачу були встановлені відповідачем неякісно і останній відмовився усувати їх недоліки. Так, немає дверок в шафці де встановлюється пральна машина, немає двох ніжок, низ меблів не захищений від вологи, стіл опущений і на ньому не закріплено ніжку. Крім того, не закритий простір над духовкою, виявлена дірка навколо труби, мийка встановлена без ущільнювача від вологи, шафки вмонтовані різного кольору, погано оброблені кромки стільниці, поблизу колонки вирізана велика дірка, тумба під вікном вища за іншу і нерівна, немає стола під духовкою і при закритті дверок видніється великий простір, є щілина між меблями і стіною і є дірка у шафі біля колонки. Також, зі слів позивача їй відомо, що жодної домовленості між позивачем та відповідачем стосовно зберігання виготовлених меблів не було, навпаки відповідач зобов'язувався зібрати та встановити меблі в квартирі до 21 грудня 2013 року. Вважає, що за таких обставин позов є підставним, а тому просить його задоволити повністю. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, вважає його безпідставним. Дійсно, 25 серпня 2013 року до нього завітала позивач і просила виготовити їй кухонні меблі. Будучи в квартирі останньої він зробив заміри, однак в той час в житлі проводилися ремонтні роботи і підлоги в кухні не було. Згодом він зробив ескіз, який позивач погодила та сплатила 6000 грн. авансу. Вартість всього замовлення становила 12000 грн. В комп'ютерну програму він ввів ескіз і тоді вона видала розміри всіх деталей, які відправив на фабрику в м. Київ. На іншій фабриці, вже в м. Луцьку, він замовив корпуси і внутрішні частини, фурнітуру та стільницю. На початку вересня 2013 року, повідомив позивача, що всі деталі мебелі знаходяться в нього в магазині і він готовий їх монтувати, на що остання повідомила, що в її квартирі не закінчено ремонтні роботи, вона зробила перепланування і в неї проблеми з ДАБК, тому просила деякий час зберігати їх в себе на складі, защо вона заплатить додатково і за договором сплатила ще 4000 грн. В середині жовтня він знову зателефонував позивачу та повідомив, що якщо він не змонтує меблі зараз, то вподальшому, у зв'язку з великою кількістю замовлень, він не зможе їх швидко встановити. Однак, вже в середині листопада 2013 року [PERSON] зателефонувала йому і повідомила, що ремонт в квартирі завершений і вона в січні 2014 року їде в Італію, а тому, на початку грудня 2013 року він розпочав роботу з встановлення меблів. Із-за того, що в квартирі позивача не було зроблено отвору для витяжки та не були перенесені розетки, тому виконання робіт призупинилося. В середині грудня 2013 року він розпочав монтаж корпусів і позивач висловила свої претензії щодо виготовлених меблів. Тоді він розібрав меблі і замовив додаткові шафи, однак згодом він їх знову переробляв, оскільки вікно на кухні було встановлено менше ніж перед тим планувалося. Потім позивач захотіла змінити розміри меблів, крім того фабрика виготовила декілька дверок без скла і тому він, вже за свій рахунок, замовив нові двері зі склом та дві нових шафки для втановлення біля вікна. Також, за власний кошт він замовив нову стільницю, оскільки попередня не влаштовувала позивача. У вартість меблів не враховано плінтуса, а тому вони ним не були встановлені, крім того, у позивача виникла проблема з пральною машиною, а тому дверці де вона мала бути встановлена він також не поставив. Барну стійку, дві шафки біля вікна, двері на духовку і нову стільницю (суцільну) придбав за власні кошти. Оскільки позивач відмовлялася доплачувати 2000 грн., тому він відмовився доробляти меблі. Після чого, остання почала йому погрожувати, до нього завітали представники з відділу захисту прав споживачів в м. Нововолинську, а згодом, в квартиру до [PERSON] приїхали представники з обласного відділення. В їх присутності остання поводила себе агресивно, на зауваження не реагувала, пошкоджувала меблі. Їй було роз'яснено, що недоліки меблів можна усунути за допомогою третіх осіб, однак вона цю інформацію залиша поза увагою. Підтвердив те, що він дійсно притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.155 КУпАП, однак це жодним чином не стосується виготовлення та встановлення меблів позивачу. В серпні 2014 року він востаннє зустрічався з [PERSON] і та вимагала за його рахунок нову стільницю та плінтус. Вважає, що за таких обставин, позов до задоволення не підлягає, оскільки він виконав усі взяті на себе зобов'язання за договором підряду, бо позивач неодноразово змінювала замовлення, що потягло значне здорожчання виготовлення кухонних меблів та не доплатила 2000 грн., тому вважає, що свої зобов'язання за договором підряду виконано повністю. Суд, заслухавши пояснення представник позивача та відповідача, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, у зв'язку з наступним. В судовому засіданні, встановлено, що між позивачем та відповідачем 23 липня 2013 року, в усній формі, було укладено договір підряду, за умовами якого останній зобов'язувався виготовити та встановити кухонні меблі. Сторони в суді підтвердили, що за вищевказаним договором вартість робіт складала 12 000 гривень. Згідно копії торгового чека, виданого відповідачем - підприємцем [PERSON], позивач [PERSON] сплатила останньому 10000 грн. (6000 грн. авансу та ще 4000 грн.) з обумовлених 12 000 грн., тобто вона не доплатила відповідачу 2000 грн., що підтвердила в судовому засіданні її представник. У відповідності до ч.2 ст.653 КЦ України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Відповідно до ч.2 ст.849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Враховуючи, що одностороння відмова від договору (розірвання) з огляду на положення статей 653,849 ЦК України не потребує узгодження з підрядником, тому договір підряду можна було б вважати припиненим з моменту отримання виконавцем відповідного повідомлення замовника. Однак з матеріалів справи вбачається, що замовник (позивач) не вчинив жодних дій на припинення чи розірвання договору підряду, у зв'язку з чим він продовжує свою дію. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторонни (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.857 ЦК України, робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. На підтвердження власних доводів про неналежну якість та неповноту виконаних [PERSON] робіт, представником позивача надано фототаблиці встановлених відповідачем меблів (а.с.50-63), однак вони не можуть судом братися до уваги як належний доказ наявних недоліків в роботі підрядника, оскільки не мають експертної оцінки, як і повідомлення Держспоживінспекції у Волинської області від 29 липня 2014 року (а.с.10), у якому зазначено, що фактично роботи по монтажу меблів підприємцем не завершені, повний розрахунок не проведено, тому підприємця зобов'язано узгодити зручний для позивача час для усунення ним недоліків та додатково повідомити інспекцію. Водночас, вищевказаний документ містить відомості про те, що відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за недотримання підприємцем «Правил побутового обслуговування населення», «Інструкції щодо надання послуг з ремонту та виготовлення меблів», однак в ньому відсутні будь-які посилання на які саме чинні норми, правила чи стандарти було порушено відповідачем при виконанні підрядних робіт і чи саме у випадку з виконаннм робіт позивачу. Натомість, зі змісту вищевказаного повідомлення навпаки вбачається, що відповідачем все-таки було виконано відповідні роботи по монтажу меблів і роз'яснено, що за рахунок недоплачених позивачем 2000 грн. підприємець згідний оплатити послуги третій особі, яка буде усувати недоліки. Крім того, суд критично ставиться до доводів позивача стосовно порушення відповідачем строків виконання робіт, оскільки жодних доказів того, що відповідачем станом на 21 грудня 2013 року не виконано ряд вказаних ним в розписці робіт (а.с.4) позивачем не надано. Згідно з ч.1 ст.853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. При цьому, згідно з ч.4 цієї ж статті закону, у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Заперечуючи викладене представник позивача не заявила клопотання про проведення товарознавчої судової експертизи, хоча судом неодноразово роз'яснювалося їй таке право. З врахуванням встановленого ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та вимог ст.143 цього Кодексу, суд не вправі призначати експертизу за власною ініціативою без відповідного клопотання сторін, а тому в даному випадку суд приймає рішення по наявним у справі доказам. Таким чином, оскільки експертиза з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин не проводилась і позивачем та її представником не надано суду жодних належних та допустимих в розумінні ст.58, ст..59 ЦПК України та ч.4 ст.853 ЦК України доказів на підтвердження факту наявності недоліків (неналежної якості, неповноти обсягу) виконаних відповідачем робіт чи порушення строків виконання таких робіт, то передбачені законом підстави для відшкодування позивачу за рахунок відповідача майнової та моральної шкоди, 3% річних, індексу інфляції та неустойки відсутні. У зв'язку з вищевикладеним, суд відмовляє і у задоволенні позовних вимог щодо вивезення за власний рахунок відповідачем кухонних меблів з квартири позивача. Заява (претензія) позивача на предмет незавершення робіт з встановлення кухонних меблів (а.с.6) не містить волевиявлення позивача припинити відносини за договором підряду і оскільки, в судовому засіданні не підтверджено факту неналежного виконання підрядником своїх зобов'язань за цим договором, тому, вимога позивача про розірвання договору підряду не підлягає до задоволення. Оскільки, у задоволенні позову позивачу було відмовлено повністю, тому суд залишає без задоволення вимогу позивача про стягнення з відповідача в її користь понесених нею судових витрат. Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір за вимогу немайного та майнового характеру, суд відносить за рахунок держави.

Outcome: dismissed