Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

25 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на навчання дитини. Свій позов [PERSON] мотивувала тим, що вона з відповідачем перебували у шлюбі з 10.12.1991 року, від якого мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з матір'ю, є повнолітньою та навчається з 01.09.2010 року по 01.03.2014 року у Хмельницькому базовому медичному коледжі. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від надання допомоги своїй доньці, позивач просить суд стягнути на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в сумі 500 грн. на період її навчання до 01 березня 2014 року, а також додаткові витрати на навчання в Хмельницькому базовому медичному коледжі в сумі 10 094 грн. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив проти стягнення аліментів, проте просив суд відмовити у задоволенні вимоги про стягнення додаткових витрат. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10.12.1991 року по 26.04.2013 року сторони перебували у шлюбі, від якого [INFO] у них народилась донька [PERSON], яка на даний час є повнолітньою. Відповідно до частин 1 і 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Виходячи з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В період з дня подачі позову (25.11.2013 року) по 01.03.2014 року [PERSON] була студенткою денної форми навчання Хмельницького базового медичного коледжу та проживає в м. Хмельницькому разом з матір'ю - позивачем [PERSON] Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання й у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що можуть надавати своїм дітям таку матеріальну допомогу. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надає доньці [PERSON] матеріальну допомогу у добровільному порядку, хоча зобов'язаний таку допомогу надавати. При встановленні розміру аліментів з [PERSON] судом враховано визнання позову в цій частині представником відповідача. За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення аліментів на користь повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи 25 листопада 2013 року і до 01 березня 2014 року Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на навчання, то суд відмовляючи в задоволенні позову в цій частині виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Глава 16 СК України регулює правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх доньки та сина. А саме, статтею 201 СК України врегульовано застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина: до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Тобто Сімейним Кодексом України чітко передбаченні статті, що застосовуються до правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх доньки та сина, стаття 185 СК України (щодо додаткових витрат на дитину, які просить стягнути позивач) в даному переліку не значиться. Отже, [PERSON] є повнолітньою та за законом має право на отримання від батька лише аліментів, а право на отримання від батьків додаткових витрат Сімейним Кодексом України не встановлено. Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність вимог [PERSON] про стягнення додаткових витрат. Крім того, з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 229,40 грн. Відповідно до ст. 182, 185, 199, 200, 201 СК України, та

Outcome: approved