Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

24 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 3,1886 га, кадастровий номер 4823384400:03:000:0349, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Українківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02 грудня 2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надіслав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач - Галицинівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області у судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення та просила справу розглянути за відсутності представника. Третя особа - Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області у судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності її представника та прийняти рішення на підставі наявних матеріалів у справі. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Складання повного рішення судом відкладено до 27 січня 2020 року, з урахуванням вихідних та неробочих днів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Згідно рішення І сесії Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області VІІІ скликання від 05 січня 2017 року №4 «Про реорганізацію Лиманівської, Прибузької, Українківської сільських рад» реорганізовано Лиманівську, Прибузьку та Українківську сільські ради Вітовського району Миколаївської області шляхом приєднання до Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Галицинівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області є правонаступником прав та обов`язків Лиманівської, Прибузької, Українківської сільських рад Вітовського району Миколаївської області з дня набуття повноважень Галицинівською сільською радою Вітовського району Миколаївської області, обраною Галицинівською сільською об`єднаною територіальною громадою (а.с.66). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 січня 2013 року, виданого Українківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.8). Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Відповідно до вимог частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно свідоцтва про народження від 08 вересня 1956 року серії [NUMBER] [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] першої черги за законом. Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 та частина перша статті 1273 ЦК України). Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно довідки виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 12 вересня 2019 року № 3-33 на час смерті [PERSON] , померлого [INFO] , разом з ним в [ADDRESS] був зареєстрований та проживав його син [PERSON] (а.с.14). 27 грудня 2012 року [PERSON] подав заяву до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та 15 серпня 2019 року одержав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна (зворотна сторона а.с.32, зворотна сторона а.с.51). Отже, [PERSON] , як спадкоємець [PERSON] , померлого [INFO] , першої черги за законом, у силу статей 1261, 1268, 1269 ЦК України, прийняв усю спадщину після його смерті. До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно держаного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №572604 [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Українківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яка надана на підставі рішення 19 сесії 3 скликання Українківської сільської Ради народних депутатів від 12 грудня 2001 року №4 (а.с.10). Судом установлено, що державний акт, яким підтверджується реєстрація права власності на спірне спадкове майно, є чинним та не скасованим. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 31 серпня 2013 року №НВ-4800380402013 спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 4823384400:03:000:0349 (а.с.11-13). Вартість спірної земельної ділянки, згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02 жовтня 2019 року складає 58280,72 грн (а.с.15). Згідно частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оформлення спадщини позивачем позасудовим шляхом неможливе, що підтверджується постановою державного нотаріуса від 14 серпня 2019 року (а.с.9). Зі змісту вказаної постанови вбачається, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне спадкове майно неможлива, оскільки в державному акті на право приватної власності на землю серії Р2 №572604 від 20 квітня 2002 року наявні виправлення в описі меж земельної ділянки. Аналізуючи зміст державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №572604 від 20 квітня 2002 року у сукупності з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо наявності права власності на спірну земельну ділянку у померлого [PERSON] станом на день його смерті. Так, державний акт дійсно має виправлення в описі меж Плану зовнішніх меж земельної ділянки (з літери «В» на літеру «А»), однак, такі виправлення не пов`язані з відомостями про власника чи з відомостями про дату, номер рішення органу владних повноважень або органу, що здійснював реєстраційні дії. Суд дійшов висновку, що виправлення в описі меж Плану зовнішніх меж земельної ділянки у державному акті на право приватної власності на землю серії Р2 №572604 від 20 квітня 2002 року пов`язане з суто технічним одруком під час виготовлення державного акта, а відмова державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 14 серпня 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину є формальною. На підставі викладеного, оцінивши в сукупності докази по справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України. Згідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 20 липня 2016 року позивач [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи за загальним захворюванням (а.с.16). Пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що особи з інвалідністю першої та другої групи звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. З урахуванням зазначеного, з відповідача Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved