Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

26 липня 2016 року позивач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Галс ЛТД» про стягнення заборгованості за кредитним договором №71114К9 від 01.07.2014 року з додатковими договорами №71114К9-1 від 03.06.2015 року та №71114К9-2 від 06.10.2015 року, який укладений в межах Генеральної угоди №71113N2 від 08.04.2013 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 08.04.2013 року між позивачем та позичальником ТОВ «Галс ЛТД» укладена Генеральна угода №71113N2. В межах Генеральної угоди укладено ряд кредитних договорів, в тому числі кредитний договір №71114К9 від 01.07.2014 року з додатковим договором №71114К9-1 від 03.06.2015 року та №71114К9-2 від 06.10.2015 року у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом заборгованості 978 650,00 гривень, ставкою 0,1% від ліміту кредиту з кінцевим терміном погашення 30 червня 2017 року. Позичальник взяті на себе зобов'язання не виконав, станом на 20.07.2016 року заборгованість ТОВ «Галс ЛТД» перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором №71114К9 від 01.07.2014 року складає 1 292 593,11 гривень. Також вказують, що 08.04.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено Договір поруки №71113Р3, з додатковою угодою №71113Р3-1 від 17.09.2013 року, додатковою угодою №71113Р3-2 від 26.06.2014 року, додатковою угодою №71113Р3-3 від 06.10.2015 року відповідно до якого відповідач зобов'язався нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником ТОВ «Галс ЛТД» зобов'язань по Генеральній кредитній угоді №71113N2 від 08.04.2013 року. Крім цього, 08.04.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено Договір поруки №71113Р2, з додатковою угодою №71113Р2-1 від 17.09.2013 року, додатковою угодою №71113Р2-2 від 26.06.2014 року, додатковою угодою №71113Р2-3 від 06.10.2015 року відповідно до якого відповідач зобов'язалася нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником ТОВ «Галс ЛТД» зобов'язань по Генеральній кредитній угоді №71114N2 від 08.04.2013 року. Також зазначає, що 29.12.2015 року Банком направлялись відповідачам лист вимогу №071-018 про дострокове погашення кредитної заборгованості в яких було запропоновано виконати зобов'язання, щодо погашення суми заборгованості в добровільному порядку. Також, Позивач неодноразово звертався до Відповідачів з проханням: сплатити кредитні зобов'язання та погасити існуючу заборгованість, проте, останні на звернення не реагували, жодних заходів щодо погашення заборгованості не вживали. Тому просить стягнути із [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором №71114К9 від 01.07.2014 року, який укладений в межах Генеральної угоди №71113N2 від 08.04.2013 року в сумі 1 292 593,11 гривень та стягнути судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні не визнав позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзивах. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, клопотання про розгляд справи без його участі не надходило про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 08.04.2013 року між позивачем та позичальником ТОВ «Галс ЛТД» укладена Генеральна угода №71113N2. В межах Генеральної угоди укладено ряд кредитних договорів, в тому числі кредитний договір №71114К9 від 01.07.2014 року з додатковим договором №71114К9-1 від 03.06.2015 року та №71114К9-2 від 06.10.2015 року у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом заборгованості 978 650,00 гривень, ставкою 0,1% від ліміту кредиту з кінцевим терміном погашення 30 червня 2017 року. Позичальник взяті на себе зобов'язання не виконав, станом на 20.07.2016 року заборгованість ТОВ «Галс ЛТД» перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором №71114К9 від 01.07.2014 року складає 1 292 593,11 гривень. Також встановлено, що 08.04.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено Договір поруки №71113Р3, з додатковою угодою №71113Р3-1 від 17.09.2013 року, додатковою угодою №71113Р3-2 від 26.06.2014 року, додатковою угодою №71113Р3-3 від 06.10.2015 року відповідно до якого відповідач зобов'язався нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником ТОВ «Галс ЛТД» зобов'язань по Генеральній кредитній угоді №71113N2 від 08.04.2013 року. Крім цього, 08.04.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено Договір поруки №71113Р2, з додатковою угодою №71113Р2-1 від 17.09.2013 року, додатковою угодою №71113Р2-2 від 26.06.2014 року, додатковою угодою №71113Р2-3 від 06.10.2015 року відповідно до якого відповідач зобов'язалася нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником ТОВ «Галс ЛТД» зобов'язань по Генеральній кредитній угоді №71113N2 від 08.04.2013 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У зв'язку з невиконання ТОВ «Галс ЛТД» зобов'язання за генеральною угодою ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 29 грудня 2015 року надіслано позичальнику та поручителям вимоги про дострокову сплату кредиту, процентів та пені. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Водночас статтею 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. За змістом п.7.4 договорів поруки, укладених між банком та поручителями, дія договорів припиняється після повного виконання основного зобов'язання. Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від установлення строку її дії на підставі договору чи закону, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора вимагати від боржника виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договорів поруки про їх дію до повного припинення зобов'язань боржника не означають, що цими договорами установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15 строк, передбачений нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку з'явлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Водночас, якщо кредитор на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Пред'явивши вимогу до позичальника - ТОВ «Галс ЛТД» про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінило строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати було зобов'язано пред'явити позов до поручителів. ТОВ «Галс ЛТД» вимогу банку про дострокове виконання зобов'язання отримало 05 січня 2016 року. Пунктом 6.3.2 Генеральної угоди, укладеної між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ТОВ «Галс ЛТД», передбачено, що дострокова сплата кредиту, процентів та інших платежів мала бути здійснена позичальником протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку. Отже, банк зобов'язаний був пред'явити позов до поручителів протягом шести місяців від дати порушення ТОВ «Галс ЛТД» встановленого строку для дострокового повернення кредиту, якою є 16 січня 2016 року. При цьому згідно відтиску штампу № 15763/16вх. позивач звернувся до суду з даним позовом 26.07.2016 року тобто після спливу шестимісячного терміну. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. В зв'язку зі спливом вищевказаного шестимісячного терміну, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.03.2017 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 16.05.2017 року, було визнано поруку, яка виникла з договору поруки №71113Р3 від 08.04.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON], такою, що припинилась. Крім цього, рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 23.05.2017 року визнано поруку за договором поруки №71113Р2 від 08 квітня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON], припиненою. Таким чином, оскільки порука [PERSON] та [PERSON] за договорами поруки №71113Р3 від 08.04.2013 року та №71113Р2 від 08.04.2013 року припинилася, тому позов про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором №71114К9 від 01.07.2014 року, який укладений в межах Генеральної угоди №71113N2 від 08.04.2013 року, не підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed