Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

25 березня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який в 2013 році рішенням Шацького районного суду Волинської області було розірвано. В даному шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON], [INFO] народилася дочка [PERSON], [INFO] дочка [PERSON]. З моменту розірвання шлюбу [PERSON] разом з дітьми проживає в с. Пульмо Шацького району Волинської області та діти знаходиться на її утриманні. Батько дітей [PERSON] проживає окремо, достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На даний час [PERSON] не працює, оскільки знаходиться у відпустці для догляду за дитиною. Батько дітей [PERSON] офіційно не працює, однак має нерегулярний, мінливий дохід, тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 200 грн. на кожну дитину, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що громадяни України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Світязькою сільською радою Шацького району Волинської облаті 01.04.2005 року, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Світязькою сільською радою Шацького району Волинської облаті 12.06.2007 року, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Пульмівською сільською радою Шацького району Волинської області 18.06.2012 року (а.с. 6-8). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень статей 182, 184 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач суду пояснила, що вона проживає разом з дітьми, не працює, тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей до їх повноліття. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Проаналізувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги є обгрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі статей 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved