Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

26.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 13139,41 грн, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 28.08.2015 року по день постановлення судового рішення та моральної шкоди в розмірі 5000 грн, який представник підтримав в судовому засіданні. Представник відповідача позов не визнав. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд встановив, що згідно наказу відповідача №232/к від 26.08.2015 року, позивач з 27.08.2015 року був звільнений з роботи у звязку із скороченням штатів - ст.40 ч.1 КЗпП України та 01.09.2015 року працевлаштувався електрослюсарем ВП «АТОМРЕМОНТСЕРВІС» Державного підприємства НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» де працює по цей час (а.с.4-11) Відповідач на момент звільнення працівника з роботи не здійснив виплату позивачу заборгованість із заробітної плати в розмірі 13139,41 грн (а.с.13). Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. У відповідності до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України - підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідач, в порушення вимог ст.ст.115, 116 КЗпП України, не виплатив позивачу на момент звільнення належні грошові суми по заборгованості із заробітної плати в розмірі 13139,41 грн (з яких вже утримані податок та обовязкові платежі), суд стягує з відповідача на користь позивача також середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи за період з 28.08.2015 року по 31.08.2015 року в розмірі 569,40 грн (4 робочих дні * 142,35 грн середньоденного заробітку), із утриманням податку та обовязкових платежів із вказаної суми. Згідно ст.237-1- КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідач повинен також нести відповідальність за заподіяння позивачу моральної шкоди, яка виникла внаслідок несвоєчасного розрахунку при звільненні з роботи. Враховуючи характер та тривалість моральних страждань понесених позивачем невиплатою відповідачем заборгованості з заробітної плати протягом восьми місяців з моменту звільнення, беручи до уваги, що позивач вчиняв додаткові зусилля для організації свого життя розмір заподіяної позивачу моральної шкоди суд визначає в 2000 грн. Встановлені обставини є підставами для часткового задоволення позову. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial