Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

25.05.2017 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] Іоаніса, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Із позову вбачається, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу. В будинку зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач в даному будинку не проживає з 2013 року, його особистих речей в квартирі не має. Факт не проживання відповідача з 2013 року підтверджує Акт про не проживання особи за даною адресою: вул. Паркова, 95/62 в м. Краматорську Донецької області, який підписали свідки: [PERSON], що зареєстрована та мешкає по сусідству по вул. Парковій, 95/61, та [PERSON], що зареєстрована та проживає [INFO]. Вказані обставини порушують права позивача як власника житлового приміщення. На підставі викладеного позивач просить визнати [PERSON] Іоаніса таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №62 у будинку №95 по вул. Парковій у м. Краматорську Донецької області. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до Договору купівлі-продажу та згідно Технічного паспорту позивачка є власником квартири [ADDRESS]. (а.с. 9-11) Відповідно до Акту про не проживання, який підписали свідки: [PERSON], що зареєстрована та мешкає по сусідству по вул. Парковій, 95/61, та [PERSON], що зареєстрована та проживає [INFO], відповідач в зазначеному будинку не проживає тривалий час. (а.с. 13) Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у скоєнні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач в квартирі [ADDRESS] тривалий час не проживає, його речей в ній немає, тому відповідача можливо визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved