overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

26.01.2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.12.2010 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Війницькою сільською радою, актовий запис №7. Від шлюбу в них є дочка: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що у них різні характери, та погляди на сімейне життя. Між ними останні три роки постійно виникали сварки. Спільного домашнього господарства вони не ведуть, а з грудня 2015 року, проживають окремо. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи відповідно до ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Згідно із ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 17.12.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Війницькою сільською радою, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Подружнє життя сторін не склалося. Позивач не бажає налагодити подружні стосунки, стверджує, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Відповідач будь-яких клопотань до суду, в тому числі про надання строку для примирення з позивачем, заперечення проти позову, не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підставний і його необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

26.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 08 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського МРУЮ у Київській області між ним та відповідачкою укладено шлюб. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалосяу звязку з відсутністю взаємопорозуміння. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. Сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо. За таких обставин позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе, а подальше спільне життя суперечить інтересам сімї. Таким чином, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить слухати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, заяву відповідачки, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського МРУЮ Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис 128(а.с.3). Від подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], 01.12.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №229342, виданого 07.12.2012 року відділом ДРАЦС Фастівського МРУЮ у Київській області (а.с.7). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

26.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 20382 грн. 08 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.10.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-32). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.12.2016 року становить 20382 грн. 08 коп., та складається з: 499,38 грн. - заборгованості за кредитом, 14835,93 грн. - заборгованості за відсотками, 3600,00 грн. заборгованості за пенею та комісією та 1446,77 грн. штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

26.01.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 21 297,92 грн. та судові витрати. В обґрунтування вимог покликається на те, що 07.10.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н згідно умов якого Позивачем було надано останній кредит в сумі 11 300 грн, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою 27,6 % відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання, щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустила заборгованість перед позивачем, яка станом на 02.01.2017р. становить 21 297,92 грн., а тому змушене звернутись до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав на адресу суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно отримувала кредит в ПАТ «Приватбанк», проте допустила заборгованість по ньому у звязку із скрутним матеріальним становищем. Також додала, що згідна оплачувати борг із розтермінуванням. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.10.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н згідно умов якого Позивачем було надано останній кредит в сумі 11 300,00 грн., шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою 26,7 % відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Прийняті на себе зобовязання ПАТ КБ «Приватбанк» виконав. З умов кредитного договору вбачається, що відповідач [PERSON] взяла на себе зобовязання погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, по перерахунку платіжного ліміту, а також сплачувати комісію, на умовах, визначених даним договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим допустила заборгованість перед позивачем, що станом на 02.01.2017р., разом із нарахованими відсотками та пенею складає 21 297,92 грн., що стверджується розрахунком заборгованості за вищевказаним кредитним договором в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

26.01.2017 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначив, що 18.09.2010 р. сторони уклали шлюб, від спільного проживання в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що на протязі останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, біля одного року разом не проживають, жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує формально, тому просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги підтримав повністю, просить такі задоволити та не надавати терміну для примирення. Відповідачка [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги визнала, не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем. Вислухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 18.09.2010 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають більше одного року, не підтримують жодних стосунків, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки проживає з іншою жінкою і має намір створити з нею сімю. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

26.01.2017 р. Служба у справах дітей Надвірнянської райдержадміністрації, як представник органу опіки та піклування звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини. На підставі ст.ст.\~150,\~164,\~166,\~180,\~181,\~182,\~193 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

26.01.2018р. [PERSON] звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Дружківського міського суду від 29.01.2018 року вказану цивільну справу було передано до Слов'янського міськрайонного суду для розгляду за підсудністю. Позивач, обґрунтував свої вимоги наступним:\~з 28.06.1995 року вони з відповідачкою знаходяться в зареєстрованому шлюбі, одруження було зареєстровано у Горлівсьому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 847.\~ Від шлюбу у них 31.05.2003 року народилася донька [PERSON]. Спільне життя між ними не склалося. Причиною розпаду сімї стали відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. На даний час шлюбні відносини між ними припинені, та вони не мешкають разом. Дитина залишилася проживати разом з матірю. Подальше збереження шлюбу є неможливим.\~ Просить суд\~ розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю,\~просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, заяв про відкладення судового розгляду від неї не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. З наданих письмових доказів слідує наступне: [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу\~ - Перепелиця) [PERSON], [INFO], уклали шлюб 28.06.1995 року, одруження було зареєстровано у Горлівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 847 (а.с.6). Згідно ч.1\~ст.24 СК України,\~ст.51 Конституції України, ст.16 Загальної декларації прав людини шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Позивач [PERSON] на розірванні шлюбу наполягає, зазначив у позовній заяві про те, що він не бажає продовжувати шлюбні стосунки з відповідачкою. Як вбачається зі\~ ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження … є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставинах суд приходить до переконання, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу \~[PERSON] залишити прізвище «Вікорчук». Враховуючи інтереси дитини, суд вважає за необхідне залишити дитину [PERSON], [INFO], на вихованні її матері [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

26.01.2018 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ,[INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбу, від якого [INFO] року у них народилась донька [PERSON], яка проживає з матір'ю та знаходиться на її повному утриманні. Тому просить суд позов задовольнити. Позивач [PERSON] надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач також надав суду заяву, в якій не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, та просив розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовському Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області 27 вересня 2008 р., актовий запис №232 (а.с.4). Під час шлюбу [INFO] року у сторін народилася донька [PERSON] (а.с.3), яка проживає разом з позивачем . Відповідач проживає окремо. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вище викладене, те, що відповідач визнав позов, є працездатеним, аліменти нікому іншому не сплачує , суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються. Отже, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору на користь держави, в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

26.01.2018р.\~ [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця до досягнення сином [PERSON], 08.11.2016р.н., трирічного віку, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 02.04.2016року Відділом ДРАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Під час шлюбу 08.11.2016р. у них народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Вона не працює, оскільки доглядає за дитиною віком до трьох років. Відповідач проживає окремо та добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча знає, що вона доглядає за дитиною і не має самостійного заробітку. Її матеріальне становище є вкрай нужденним. Позивач та її представник [PERSON] на судове засідання не зявились, представник позивача надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити його, розглянувши справу в її відсутність та відсутність позивача. Відповідач на судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення.\~ Оскільки учасники справи на судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 02.04.2016року Відділом ДРАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 69 (а.с.2). Під час шлюбу 08.11.2016р. у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.3). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.5). Позивач не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач\~ проживає окремо. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із частиною 4 вказаної статті право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або з іншої причини не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, суду не надано. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати які складаються з судового збору, в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved