Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

24.10.2018 відкрито провадження у даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 03.11.1999 зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], і малолітнього [PERSON], [INFO]. Судовим рішенням від 13.10.2006 з нього на користь [PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно на утримання синів [PERSON] та [PERSON]. На даний час діти проживають разом з ним, він одноособово виховує та утримує дітей, відповідач ухиляється від участі в утриманні дітей, зловживає спиртними напоями. Тому просить звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] відповідно до рішення суду від 13.10.2006 №2-1548/06; повернути виконавчий документ, виданий на підставі рішення суду від 13.10.2006 №2-1548/06 без виконання до Охтирського міськрайонного суду Сумської області; стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення їх повноліття. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві, та наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Приймаючи до уваги згоду сторони позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, врахував позицію позивача, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Статтею 51\~Конституції України та ст.\~180\~СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної [PERSON] України від 27.02.1991 №789ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~на імя\~якого виплачуються\~аліменти,\~розпоряджається аліментами\~виключно за\~цільовим призначенням\~в інтересах\~дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Встановлено, що сторони являються батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], неповнолітнього [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО №382624, виданим повторно 15.07.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Охтирського районного управління юстиції Сумської області, свідоцтвом про народження серії 1-НО №382625, виданим повторно 15.07.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Охтирського районного управління юстиції Сумської області, та свідоцтвом про народження серії 1-БП №075878, виданим 24.12.2008 виконкомом Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.10.2006 №2-1548/06 з [PERSON] стягнуті на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], до їх повноліття. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області від 29.08.2018 визначено місце проживання дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] з їх батьком [PERSON] в м. Охтирка, вул. Богдана Хмельницького, 23. Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07.09.2018 [PERSON] мешкає за адресою: Сумська область, м. Охтирка. пров. Б.Хмельницького, 23 та до складу його сімї/зареєстрованих/ входять: син [PERSON], син [PERSON], син [PERSON] З довідки про доходи, виданої 11.09.2018 Охтирською молочною промисловою компанією «Славія», вбачається, що [PERSON] отримує заробітну плату, розмір якої близький до мінімальної та з якої відраховують аліменти. За таких обставин, враховуючи, що діти проживають з [PERSON] та перебувають на його повному утриманні, відповідач проживає окремо від дітей і не надає коштів на їх утримання, що останньою не спростовано, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача від сплати аліментів, які були стягнуті з нього рішенням суду від 13.10.2006 №2-1548/06. Відповідно до ч. 2 ст.\~432\~ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Враховуючи, що вимога про звільнення від сплати аліментів підлягає задоволенню, а також те, що повернення виконавчого документу без виконання, як це сформульовано позивачем в позовній заяві, нормами чинного цивільного процесуального законодавства не передбачено, суд дійшов висновку про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Положеннями ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIІІ розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 2027 грн. Таким чином,\~на час\~розгляду справи\~мінімальний розмір\~аліментів на\~утримання дитини\~віком від\~6\~до 18\~років не\~може бути\~менший ніж\~1013,50\~грн. З огляду на викладене, враховуючи, що сторони не дійшли згоди про добровільну участь відповідача в матеріальному утриманні дітей, приймаючи до уваги матеріальне становище сторін, те, що відповідач являється особою працездатного віку, має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має, що нею не спростовано, суд дійшов висновку про задоволення вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дітей в мінімальному гарантованому розмірі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved