Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

26.08.2020 року з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 24 червня 2014 року відділом ДРАЦС у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис 995, до суду звернулася [PERSON] . Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу 26.08.2020 розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченку В.О. Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 03.09.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] одночасно з позовом надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити та розглядати справу за її відсутністю, в позові зазначено, що малолітній син [PERSON] , [INFO] проживає разом з нею. Відповідач [PERSON] надав до судового засідання заяву, в якій не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розглядати за його відсутністю. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 24 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №995, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 24.06.2014. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони з травня 2020 року не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Про наявність майнового спору в позові не йдеться. Малолітній син [PERSON] , 2014 року народження проживає з матір`ю, що відповідачем не спростовано. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Суд приймає до уваги той факт, що між сторонами не має спору щодо визначення місця мешкання малолітнього сина. Судовий збір по справі складає 840,80 грн., який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved