Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

24 травня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на 3/40 частини квартири [ADDRESS] з виплатою компенсації. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що їй на праві власності належить 34/40 частини спірної квартири, а відповідачці 3/40 частини. Відповідачка, займаючи кімнату розміром 12,6 кв.м., не приймає участі щодо ремонту квартири, прибирання загальної площі у квартирі. В них постійній сварки та скандали. При цьому відповідачка має на праві власності будинок № 2 по вулиці Молодіжній в селі Гнутово міста Маріуполя, де вона проживає по вихідним дням, а також в літній період. Вона згодна внести на депозит та виплатити відповідачці суму у розмірі 32520 гривень за належні їй 3/40 частини, визначену відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 21.05.2018 року. 02 жовтня 2018 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування заперечень посилалася на те, що у спірній квартирі вона проживає з 1992 року та своєчасно сплачує комунальні платежі. Вона заперечує проти виплати їй компенсації з припиненням права власності на частку в спірній квартирі. Крім того, відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна від 27.09.2018 року вартість 3/40 частини спірної квартири становить 38760 гривень. Вказані\~ грошові кошти не внесені позивачкою на депозитний рахунок суду. Ухвалою суду від 23 червня 2018 року відкрито провадження по справі, а ухвалою про проведення підготовчого судового засідання від 16 серпня 2018 року справа призначена до розгляду. Крім того, вказаної ухвалою витребувано з МКУ «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» відомості про те, хто є власником житлового будинку № 2 по вулиці Молодіжній в селі Гнутове міста Маріуполя, з якого часу та на підставі яких правовстановлюючих документів. Позивачка та її представник адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутності, просили позовні вимоги задовольнити. Разом із заявою надали квитанцію про внесення грошової суми у розмірі 32520 гривень на депозитний рахунок суду та розписку відповідачки [PERSON] про отримання грошової суми від [PERSON] у розмірі 6240 гривень. Відповідачка та її представник адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги визнають у повному обсязі, просять їх задовольнити. Суд, зясувавши думку сторін відносно до позову, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, за наступних підстав. Судом встановлено, що 17/40 частки квартири [ADDRESS] (Комсомольському) в місті Маріуполі належить позивачці [PERSON] на підставі договору дарування від 11 січня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 76, зареєстрованого в Єдиному реєстрі майнових прав на нерухоме майно 11 січня 2018 року (а.с.а.с. 13, 14). На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області їй належить 7/20 частки вказаної квартири (а.с.а.с. 7-11, 12), та 3/40 частки спірної квартири їй належить на підставі свідоцтва про право спадщину за законом від 13 квітня 2011 року, виданого Четвертою Маріупольською держконторою, реєстр № 2-1009, зареєстрованого в Єдиному реєстрі майнових прав на нерухоме майно 23 травня 2015 року (а.с. 5, 6). Отже, позивачці [PERSON] на праві власності належить 34/40 частки квартири [ADDRESS]. 3/40 частини вказаної квартири належить відповідачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право спадщину за законом від 09 лютого 2011 року, виданого Четвертою Маріупольською держконторою, реєстр № 2-302, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 24 лютого 2011 року (а.с. 68). Крім того, відповідачка [PERSON] (дошлюбне Євсеєнкова) [PERSON] є власником 1/4 частини будинку № 2 по вулиці Молодіжній села Гнутове в місті Маріуполі, що підтверджується даними міського бюро технічної інвентаризації міського відділу комунального господарства від 07 вересня 2018 року (а..с 47) Статтею 355 Цивільного кодексу України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно із ч. 1ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. 1ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим, 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку в спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому обов'язковими умовами для припинення права особи на частку в майні є наявність умов, визначених п.п. 1-3 частини 1статті 365 ЦК України та умови, вказаної в п. 4 частини 1 цієї статті. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-68цс14, відповідно до статті 365 ЦК України, зокрема пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Судом встановлено, що частка відповідачки у квартирі [ADDRESS] у розмірі 3/40 є незначною і не може бути виділена в натурі; спільне володіння і користування майном є неможливим, оскільки сторони знаходяться у неприязних стосунках між собою; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки, оскільки вона має інше житло та визнала позовні вимоги у повному обсязі. Враховуючи викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи зазначені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що припинення права власності відповідачки на належну їй частку квартири не завдасть шкоди її інтересам, тому наявні підстави для застосування до виниклих правовідносин положень ч. 1ст. 365 ЦК України і задоволення предявленого позову у цій частині. За висновками звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна від 27 вересня 2018 року, ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 516830 гривень, у тому числі частка 3/40 частин, що є предметом розгляду у суді 38760 гривень (а.с. 61-78). Згідно до квитанції від 06.09.2018 року позивачкою [PERSON] на депозитний рахунок суду перераховано грошову суму у розмірі 32520 гривень, призначення платежу: плата за 3/40 частини квартири [ADDRESS]. У звязку з узгодженням сторонами суми компенсації у ході розгляду справи, грошову суму у розмірі 6240 гривень, що є рештою від 38760 гривень, позивачкою виплачено відповідачці 25 жовтня 2018 року, про що свідчить відповідна розписка. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А відтак, з відповідачки\~ слід стягнути на користь позивачки витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved