Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

24 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (далі ДП «Регіональні електричні мережі») про стягнення заборгованості по заробітній платі. Зазначала, що з 16 червня 1998 року по 30 січня 2015 року працювала в Донецькій філії ДП «Регіональні електричні мережі». При звільненні розрахунок з нею не проведено, відповідач не виплатив їй заробітну плату за грудень 2014 року у сумі 4 173,30 грн., за січень 2015 року - 3 729,82 грн., всього 7 192,22 грн. Зазначена заборгованість підтверджується виданими їй після звільнення, 15 квітня 2015 року, головним бухгалтером Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» [PERSON] за письмовим реєстром: розрахунковими листками за грудень 2014 року та січень 2015 року, відомостями нарахування заробітної плати за грудень 2014 року та січень 2015 року, табелями обліку використання робочого часу за грудень 2014 року та січень 2015 року, які підписані посадовими особами відповідача. На її письмове звернення щодо видачі довідки про заборгованість по заробітній платі відповідач повідомив, що після перереєстрації 15 січня 2015 року Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» в м. Димитрові вона із заявою про звільнення не зверталась, її особова картка та відомості нарахування заробітної плати на підприємстві відсутні, у звязку з чим видати довідку про заборгованість по заробітній платі неможливо. Просила стягнути з відповідача - ДП «Регіональні електричні мережі» на її користь невиплачену заробітну плату в розмірі 7 192,22 грн. (а.с. 2). Згідно повного тексту рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» Донецька філія ДП «Регіональні електричні мережі» (така назва відповідача зазначена в резолютивній частині рішення) на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за грудень 2014 року та січень 2015 року в сумі 8 885,86 грн. та на користь держави судовий збір у сумі 487,20 грн. (а.с. 86-91). В апеляційній скарзі ДП «Регіональні електричні мережі», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] (а.с. 98-102). Представник відповідача - ДП «Регіональні електричні мережі» [PERSON], який діє на підставі довіреності юридичної особи від 09 жовтня 2015 року № 51 (а.с. 60), в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується телефонограмами, зареєстрованими в журналі відправки телефонограм Апеляційного суду Донецької області № 1 24 грудня 2015 року за № 1707 (а.с. 117, а.с. 119), 29 грудня 2015 року за № 1713 (а.с. 127-128), причини неявки суду не повідомила і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що вона не з'явилася в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні з наступних підстав: З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] з 16 червня 1998 року перебувала у трудових відносинах з Донецькою філією ДП «Регіональні електричні мережі», з 01 червня 2000 року працювала електромонтером по обслуговуванню підстанцій 2 розряду, що підтверджується копією її трудової книжки (а.с. 6-7), оригінал якої був досліджений судом першої інстанції. Сторони визнають, що місцезнаходженням Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» було м. Донецьк. Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 р. було введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» про початок антитерористичної операції на сході України, в тому числі на території Донецької області. 7 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», згідно п. 3 якої міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям доручалося забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Пізніше постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2015 р. № 109, від 08.04.2015 р. № 239 в пункт 3 постанови № 595 були внесені зміни, згідно яких переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності. У звязку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції та на виконання п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 7.11.2014 р. № 595 наказом ДП «Регіональні електричні мережі» від 24 грудня 2014 р. № 375 «Про переміщення Донецької та Луганської філій з території проведення АТО» місцем знаходження Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» було визначено м. Димитрів Донецької області пров. Кузнецький, 1 (а.с. 135). Про будь-які заходи щодо переміщення Донецької філії, в тому числі її працівників, в наказі не зазначено. В трудовій книжці позивача [PERSON] є запис про її звільнення з Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» 30 січня 2015 року за згодою сторін на підставі наказу № 13-к від 30 січня 2015 року (а.с. 6-7). Проте відповідач зазначає, що після переміщення Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» на контрольовану органами державної влади України територію - до м. Димитрів позивач з заявою про її звільнення до адміністрації Донецької філії не зверталася і наказ про її звільнення не видавався. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наданих позивачем табелів обліку використання робочого часу позивач у грудні 2014 року відпрацювала повний робочий місяць, в січні 2015 року - відпрацювала 10 днів та два тижні перебувала в оплачуваній відпустці, а потім - у неоплачуваній відпустці. Ці відомості підтверджуються відомостями персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, а саме, індивідуальними відомостями про застраховану особу, згідно яких [PERSON] Донецькою філією ДП «Регіональні електричні мережі» нарахована заробітна плата за грудень 2014 року в сумі 5 156,04 грн., за січень 2015 року - в сумі 3 729,82 грн., з яких страхувальником сплачені страхові внески. Факт того, що позивач отримала заробітну плату за грудень 2014 року та січень 2015 року, відповідачем не доведений. Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є законним та обґрунтованим. Наданою позивачем [PERSON] копією трудової книжки (а.с. 6-7), оригінал якої був досліджений судом першої інстанції, підтверджується той факт, що позивач з 16 червня 1998 року перебувала у трудових відносинах з Донецькою філією ДП «Регіональні електричні мережі», з 01 червня 2000 року працювала електромонтером по обслуговуванню підстанцій 2 розряду. Посилаючись на те, що після переміщення Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» на контрольовану органами державної влади України територію позивач з заявою про її звільнення до адміністрації Донецької філії не зверталася і наказ про її звільнення не видавався, відповідачем будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач у спірний період грудень 2014 року та січень 2015 року не виконувала роботу електромонтера по обслуговуванню підстанцій Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі», суду не надано. Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що довідкою № [NUMBER] про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, яка видана Управлінням соціального захисту населення Слов'янської міської ради 23 жовтня 2014 року, підтверджується факт переміщення позивача 19 серпня 2014 року з району проведення антитерористичної операції до м. Миколаївка Слов'янського району Донецької області, а відповідно і факт того, що позивач в період з грудня 2014 року по січень 2015 року не могла виконувати покладені на неї трудовим договором обовязки в Донецькій філії ДП «Регіональні електричні мережі», яка не має структурних підрозділів в м. Миколаївка, є лише припущенням, на яких відповідно до частини 4 ст. 60 ЦПК України доказування ґрунтуватися не може. Враховуючи, що відповідач не надав суду офіційних документів ні про невихід позивача на роботу протягом грудня 2014 року січня 2015 року, ні про наявність заборгованості їй по заробітній платі, ні про відсутність такої заборгованості, суд першої інстанції при вирішенні спору обґрунтовано виходив з персоніфікованого обліку відомостей у системі обов'язкового державного пенсійного страхування. Автоматизований персоніфікований облік відомостей у системі обов'язкового державного пенсійного страхування був запроваджений Указом Президента України від 4 травня 1998 р. № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов'язкового державного пенсійного страхування», яким передбачалося його поетапне впровадження, протягом 1998-2000 років. Згідно даних персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, які щодо [PERSON] маються з січня 2000 року, позивач працювала у Донецькій філії ДП «Регіональні електричні мережі» (код ЄДРПОУ 26390719) та цим роботодавцем їй нараховувалася заробітна плата з січня 2000 року по січень 2015 року включно. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України [PERSON] (номер облікової картки [NUMBER]) Донецькою філією ДП «Регіональні електричні мережі» нарахована заробітна плата за грудень 2014 року в сумі 5 156,04 грн., за січень 2015 року - в сумі 3 729,82 грн., з яких страхувальником сплачені страхові внески (а.с. 74-75). Згідно п. 10 «Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування», яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 р. № 794, роботодавці зобов'язані в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них. Тобто, щодо відомостей персоніфікованого обліку встановлена презумпція достовірності. Відповідно до частини 2 ст. 20 Закону України від 08.07.2010 р. № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства. Доводи відповідача про те, що звітність до Пенсійного фонду України, а відповідно і відомості до Реєстру застрахованих осіб щодо [PERSON], за грудень 2014 року та січень 2015 року є недостовірними, оскільки були надані до Пенсійного фонду не уповноваженою особою, а саме, головним бухгалтером Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі», яка сприяла захопленню Донецької філії підприємства у м. Донецьку, залишилася працювати на незаконно створеному на базі їх підприємства самопроголошеною ДНР Республіканському підприємстві «Регіональна енергопостачальна компанія» та у якої залишилася печатка підприємства та факсиміле директора Донецької філії, не ґрунтуються на законі. Згідно п. 9 «Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування», яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 р. № 794, роботодавці мають право доповнювати та уточнювати подані до уповноваженого органу відомості про фізичну особу відповідно до законодавства. Відповідно до частини 5 ст. 20 Закону України від 08.07.2010 р. № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зміни та уточнення вносяться до відомостей реєстру застрахованих осіб у порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин,соціального захисту населення. Відповідно до пунктів 3-4 розділу II «Формування даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру» Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 р. № 10-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 р. за № 785/25562), дані до реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них вносяться на підставі: звітності, що подається страхувальниками до органів доходів і зборів та передається до Пенсійного фонду України в порядку міжвідомчого обміну інформацією; відомостей, що надходять з інших джерел, визначених статтею 18 Закону (пункт 3). У разі виявлення за результатами перевірки поданих страхувальником недостовірних відомостей про застрахованих осіб та невиконання страхувальником у місячний строк припису щодо усунення цих порушень територіальні органи Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк вносять відповідні зміни до Реєстру застрахованих осіб (пункт 4). Відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування надані Пенсійним фондом суду першої інстанції станом на 30 жовтня 2015 року (а.с. 74-75). Проте відповідачем в період з 15 січня 2015 року, тобто з моменту коли Донецька філія змінила своє місцезнаходження - перемістилася на контрольовану територію, по 30 жовтня 2015 року і навіть, згідно пояснень представника відповідача, на час розгляду справи апеляційним судом відповідні зміни до них не внесені, а тому підстави вважати відомості персоніфікованого обліку недостовірними відсутні. Відповідно до частини першої ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін, а тому суд першої інстанції правильно зазначив, що саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату за грудень 2014 року та січень 2015 року. Проте відповідач будь-яких доказів на підтвердження факту виплати позивачу заробітної плати за спірні два місяці не надав. В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що у звязку із захопленням 6 січня 2015 року адміністративних будівель апарату управління філії в м. Донецьку, іншого рухомого та нерухомого майна її структурних підрозділів збройними формуваннями самопроголошеної ДНР, особова картка та відомості про нарахування [PERSON] заробітної плати залишилися на тимчасово неконтрольованій території в м. Донецьку та в теперішній час у філії у м. Димитрові відсутні, у звязку з чим відповідач не має можливості надати позивачу довідку про заборгованість по заробітній платі. Відповідач посилається на висновок Донецької торгово-промислової палати від 16 липня 2015 року № 1019/12-12/03, згідно якого з грудня 2014 року адміністративна будівля апарату управління Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі», інше нерухоме та рухоме майно (включаючи електричні мережі) її структурних підрозділів (РЕМ) перебувають під фактичним контролем незаконних збройних формувань самопроголошеної ДНР. Працівники бухгалтерії Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» не мають доступу до програмного забезпечення: 1С:Підприємство, 1С:Заробітна плата, «М.е.doc», «Кліент-банк», Білінгова програма «Мегасофт» та інші. Донецька філія ДП «Регіональні електричні мережі» не має доступу до документів з роботи відділу кадрів та документів з обліку часу, відсутні трудові книжки, особові справи, накази про призначення, переведення, звільнення, надання відпусток, табелі обліку робочого часу, відомості з нарахування заробітної плати, відомості з виплати заробітної плати (а.с. 38-44). Проте в цьому ж висновку зазначено, що втрачені первинні документи бухгалтерського обліку відповідно до ст. 44.5 Податкового кодексу України підприємство зобов'язано відновити протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу. Платник податків у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, зобов'язаний повідомити контролюючий орган у п'ятиденний строк з дня такої події. На пропозицію апеляційного суду надати офіційну довідку юридичної особи - ДП «Регіональні електричні мережі» або його Донецької філії про те, що втрачені документи бухгалтерського обліку за період грудень 2014 року та січень 2015 року не відновлені така не надана. На пропозицію апеляційного суду надати відомості з відповідного банку щодо перерахування позивачу заробітної плати за грудень 2014 року та січень 2015 року такі також не надані. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що 15 січня 2015 року Донецька філія підприємства вже перереєструвалася зміну свого місцезнаходження на контрольованій території. Проте будь-яких офіційних бухгалтерських документів щодо наявності або відсутності заборгованості перед позивачем по заробітній платі, навіть за січень 2015 року, відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Пояснення позивача щодо нарахування їй заробітної плати за грудень 2014 року та січень 2015 року підтверджуються відомостями персоніфікованого обліку, які мають статус офіційних та достовірних. Проте відповідачем доказів щодо виплати позивачу нарахованої заробітної плати за грудень 2014 року та січень 2015 року не надано, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення на користь позивача заробітної плати за грудень 2014 року та січень 2015 року. Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог табелі обліку використання робочого часу за грудень 2014 року та січень 2015 року, відомості нарахування заробітної плати за грудень 2014 року та січень 2015 року, розрахункові листки за грудень 2014 року та січень 2015 року (а.с. 8-13) не є допустимими доказами, оскільки підписані та видані не уповноваженою особою - головним бухгалтером [PERSON], яка на час їх видачі з Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» вже була звільнена, не впливають на висновки суду, оскільки рішення суду грунтується не на цих наданих позивачем документах, а на офіційних відомостях персоніфікованого обліку. Посилання відповідача на факт його звернення з заявою про незаконне захоплення 6 січня 2015 року представниками самопроголошеної ДНР адміністративної будівлі Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі», розташованої у м. Донецьку по вул. Щорса,87, внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, також не впливає на висновки суду, оскільки предметом позову по цій справі є заборгованість по заробітній платі, яку відповідач зобовязаний виплати працівникам, незалежно від факту захоплення його активів іншими формуваннями. Дійшовши правильного висновку про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції в той же час помилково, в порушення норм процесуального права, стягнув відповідні суми з Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» Донецька філія ДП «Регіональні електричні мережі», код ЄДРПОУ 26390719. Відповідно до частини 2 ст. 30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до частин 1, 2 ст. 8 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. Згідно матеріалів справи, а саме, довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців юридичною особою є Державне підприємство «Регіональні електричні мережі», ідентифікаційний код 32402870. Донецька філія Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», ідентифікаційний код 26390719, є підрозділом юридичної особи (а.с. 130-134). Згідно пунктів 1.1, 1.5 Положення про Донецьку філію ДП «Регіональні електричні мережі», яке затверджено генеральним директором ДП «Регіональні електричні мережі» в 2015 році, Донецька філія ДП «Регіональні електричні мережі» є відособленим структурним підрозділом ДП «Регіональні електричні мережі» та не є юридичною особою (а.с. 150-155). В матеріалах справи та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутні відомості щодо існування юридичної особи з найменуванням - Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» Донецька філія ДП «Регіональні електричні мережі», з якої судом першої інстанції стягнуті відповідні суми. Більш того, судом першої інстанції в резолютивній частині рішення зазначено ідентифікаційний код 26390719, який належить саме структурному підрозділу Донецькій філії ДП «Регіональні електричні мережі», яка не є юридичною особою. Згідно матеріалів справи у судових засіданнях суду першої інстанції в якості представників відповідача приймали участь [PERSON] та [PERSON], які діяли на підставі довіреностей, які були видані їм саме юридичною особою - ДП «Регіональні електричні мережі» (а.с. 60, а.с. 80), яке є належним відповідачем по справі. Суд зазначене не врахував та помилково стягнув присуджені позивачу суми та судовий збір в дохід держави не з юридичної особи, а фактично з відособленого структурного підрозділу, що є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження та призведе до неможливості виконання рішення суду. Відповідно до частини 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Перевірка апеляційним судом рішення суду в цій частині не виходить за межі апеляційної скарги, в якій відповідач просить повністю скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову позивачу у задоволенні позову. Оскільки судом першої інстанції неправильно зазначено особу, з якої підлягають стягненню присуджені на користь позивача суми та судовий збір на користь держави, тобто порушено норми процесуального права, рішення суду відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні, а саме, присуджені позивачу суми та судовий збір на користь держави підлягають стягненню з юридичної особи ДП «Регіональні електричні мережі», ідентифікаційний код 32402870. При зверненні до суду позивач судовий збір не сплачувала, від його сплати вона звільнена на підставі п. 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір». Відповідно до частини 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VІ «Про судовий збір» (у редакції Закону від 22.05.2015 р. № 484-VIII) з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до частини 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VІ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ст. 8 Закону України від 28.12.2014 р. № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 1 січня 2015 року, в якому була подана позовна заява, складала 1 218 гривень. Тобто, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн. (1 218 х 0,4). Ухвалою господарського суду Київської області від 17 листопада 2015 року порушено провадження у справі № 911/4610/15 про банкрутство ДП «Регіональні електричні мережі» (а.с. 162-169). Оскільки порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство мало місце після ухвалення судом першої інстанції 13 листопада 2015 року оскаржуваного судового рішення, підстави для закриття на підставі п. 1 частини 1 ст. 205 ЦПК України провадження у справі відсутні.

Outcome: partial