Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

25 жовтня 2017 року позивач ФОП [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором про надання послуг з придбання обєкта нерухомості та свої вимоги мотивує наступним. 10 квітня 2017 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого позивач ФОП [PERSON] надав комплексі ріелторські послуги у сприянні продажу обєкту нерухомості, що перебуває у продавця (відповідача [PERSON]В.) у власності, що представляє собою однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] строком дії до 10 червня 2017 року. За вказаним договором винагорода агенту складає 500 доларів США. Позивач вказує, що відповідач порушила умови договору та в період його дії 25 травня 2017 року уклала договір купівлі-продажу квартири без повідомлення та сплати агентству винагороди, надавши суду як доказ інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 12 вересня 2017 року відповідачу було надіслано цінним листом претензію з проханням розрахуватися згідно укладеного договору, на яку відповіді не надійшло. В звязку з цим позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором від 10 квітня 2017 року в сумі 13 135 грн., що еквівалентно 500 доларам США. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце розгляду повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, заперечень проти позову, заяв про відкладення та відзиву на позов до суду не направляла. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст.\~15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із витягу з реєстру платників єдиного податку вбачається, що [PERSON] є субєктом господарювання, в переліку видів господарської діяльності якої значиться Агентство нерухомості (а.с.5). Із копії персоніфікованого договору на надання послуг з продажу обєкту, укладеного 10 квітня 2017 року між ФОП [PERSON] та [PERSON], вбачається, що предметом даного договору було надання послуг продавцю [PERSON] з продажу однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] (п.1.1 Договору). Відповідно до п. 1.3 Договору винагорода агентству становить еквівалент 500 доларів США. Крім того, п.2.2.Договору визначено, що відповідач зобовязується надати агентству виключне право здійснювати ріелторську діяльність, спрямовану на продаж обєкту нерухомості. Продавець заявив про те, що він не має і зобовязується не мати протягом терміну дії цього Договору цивільно-правових, партнерських, інших відносин з якими-небудь юридичними і/або фізичними особами і/або фізичними особами підприємцями з приводу продажу обєкту нерухомості. Пунктом 2.5 Договору визначено, що у випадку продажу обєкту нерухомості відповідач зобовязується в день оформлення договору відсудження майна сплатити агентству винагороду, вказану у пункті 1.3 Договору. Згідно п.4.2 Договору у випадку відчуження обєкту нерухомості без участі агентства і без оплати послуг протягом строку дії договору, відповідач зобовязаний сплатити агентству винагороду, передбачену п.1.3 Договору, а також штраф в пятикратному розмірі від послуг, зазначених в п. 1.3 Договору. Строк дії договору до 10 червня 2017 року (п.5 Договору). Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, сформованого 07 серпня 2015 року, вбачається, що [PERSON] була власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Із копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 22 червня 2017 року вбачається, що відповідно до договору купівлі продажу від 26 травня 2017 року власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.8). Тобто, судом встановлено, що в період дії договору на здійснення послуг з продажу обєкту нерухомості, укладеного між сторонами, відповідач [PERSON], в порушення п. 2.2 вказаного Договору, самостійно уклала договір купівлі-продажу квартири, без повідомлення позивача та без сплати винагороди агентству. В звязку з порушенням умов договору, 12 вересня 2017 року позивачем було направлено на адресу відповідача, зазначену в договорі, претензію з вимогою сплатити винагороду у розмірі 13 135 грн., що на день укладення угоди становить 26,27 грн. за один долар США та еквівалентно 500 доларам США (а.с.9-11). Станом на день звернення до суду відповідачем вимоги договору виконані не були. Відповідачем не надано суду письмового відзиву. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривні. Частиною 2 цієї статті передбачено, що якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент іноземної валюти, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушила умови договору визначені в п.2.2 Договору, то в такому випадку настає відповідальність, передбачена 4.2 Договору. З таких підстав, позов ФОП [PERSON] про стягнення з [PERSON] винагороди за договором в сумі 13135 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved