Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

25 липня 2019 року позивач звернувся до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про звільнення від частини заборгованості по аліментам на утримання дитини. Обгрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідною він перебував у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них є дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 12.07.2013 року у справі № 2/243/2406/2013 стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення суду 06 серпня було видано виконавчий лист № 243/6255/13-ц. Розмір аліментів нарахованих до стягнення за період з 03 липня 2013 року по 01 травня 2019 року складає 100 974 грн. За вказаний період ним було сплачено аліментів на суму 13 895 грн. Просить суд зменшити вказану заборгованість по аліментам з 87 079 грн. до 26 123,70 грн. Зазначає, що він є інвалідом 3 групи і тому не має можливості працювати і вже протягом значного часу не працює. У зв`язку із наявністю у нього інвалідності він проходить різноманітні медичні обстеження та курси лікування. Крім того зазначає, що він знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] від яких у них є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Його син [PERSON] є часто хворіючою дитиною та потребує домашнього нагляду який вони з [PERSON] і здійснюють. Тому [PERSON] також не працює, а разом із сином [PERSON] перебувають на його утриманні. Кріцм того разом із ним проживає його батько, який також знаходиться на його утриманні Вважає, що наявність ще однієї дитини, інвалідність, його безробіття та витрати, понесені ним у зв`язку із оплатою комунальних послуг, є важливими обставинами, що мають істотне значення і є підставою для звільнення його судом від сплати частини заборгованості по аліментам. Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутністю. Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог [PERSON] посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити у його задоволенні посилаючись на його безпідставність та необгрутнованість. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Так, у судовому засіданні встановлено, що, на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду від 12.07.2013 року, з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Зазначене судове рішення набрало законної сили 22.07.2017 року і сторонами не оскаржувалось. Відповідно довідки-розрахунку від 15.05.2019 року, за період з 03.07.2013 року по 01.05.2019 року у [PERSON] існує заборгованість із сплати аліментів у сумі 87 079,00 грн. З цього ж розрахунку також вбачається, що позивач протягом усього часу перебування виконавчого листа на виконанні у вказаному відділі ДВС аліменти на утримання сина сплачував частково і не в повному обсязі. Загальна сума сплачених аліментів [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] за період з 03.07.2013 року по 01.05.2019 року становить 13 895,00 грн., в той час як заборгованість становить у розмірі 87 079,00 грн. Відповідно до ст. ст. 48, 51, 52, 55 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї , що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи громадянина захищаються судом. Частиною другою статті 197 Сімейного кодексу України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року F 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Обґрунтовуючи позов про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, позивач послався на зміну його стану здоров`я, а саме наявності у нього інвалідності 3 групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААБ № 414090 від 27.07.2019 року, виховує сина - [PERSON] , [INFO] , який на підставі довідки № 251/2 від 25.05.2019 року потребує домашнього нагляду, має на утриманні батьків пенсіонерів, яким він надає усіляку допомогу, а також зазначив, що сплачує весь обсяг комунальних платежів за квартиру, в якій проживає він з цивільною дружиною і їхнім сином. Вказані підстави на переконання суду, не є підставою для звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам згідно приписів частини 2статті 197 СК України. Дійсно у судовому засіданні встановлено, що позивач має 3 групу інвалідності що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААБ № 414090 від 27.07.2019 року, проте відповідно до вказаної довідки вбачається, що позивачу дозволена праця без важких навантажень та підняття важкості, тобто за станом здоров`я позивачу не заборонено працювати. Тому надані позивачем докази погіршення його здоров`я, суд не приймає за належні, оскільки вони не встановлюють повну втрату працездатності та не є підтвердженням тяжкої хвороби позивача, що є однією із підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Судом враховується, що значна частина заборгованості по аліментам у позивача виникла у період з 2013 року по 2016 роки, а травму в наслідок якої у позивача виникла інвалідність позивач отримав у 2016 році, тобто будучи цілком здоровим він не сплачував аліменти на утримання сина. Варто зауважити, що чинним законодавством України не встановлено обмежень, щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей із батьків інвалідів І, ІІ чи ІІІ груп. Натомість визначальним встановлюється обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними і чи є у них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника надавати таке утримання. Створення відповідачем іншої сім`ї також не свідчить про неможливість сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина. Як безпідставні є і посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває батько та мати похилого віку, оскільки відповідач не довів належними та допустимими доказами таке перебування. Такий факт підлягає встановленню у передбачений законом спосіб і за сукупності певних умов. Надані позивачем копії пенсійних посвідчень батька та матері не є належними та достатніми доказами перебування батька та матері на утриманні позивача. Наявність у позивача тяжкої хвороби чи іншої обставини, що має істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, судом не встановлено, а тому позивач має виконувати рішення суду від 12.03.2013 року та сплатити вказану заборгованість. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про звільнення від частини заборгованості по аліментам на утримання дитини, з підстав, зазначених в рішенні. Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні його вимог, судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідача і підлягають покладенню на позивача.

Outcome: dismissed