Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

26.10.2016 року [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суд із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач 24 квітня 2006 року близько 21 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом мотоциклом «ІЖ-Планета» без посвідчення водія на право керування відповідної категорії, рухався по вул. Соборній у м. Фастові Київської області зі швидкістю 40-50 км-год. Порушивши п.п. 2.1, 2.9, 10.1 та 18.1 Правил дорожнього руху та здійснив наїзд на пішоходів, в тому числі на сина позивача - [PERSON], який отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток основи черепа, крововиливу в мозок та інші, що спричинило його смерть. Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2016 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України з призначенням покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами. Вирок суду набрав законної сили, а тому обставини, встановлені у вказаному рішенні суду є преюдиційними і доказуванню не підлягають. Вказаним злочином позивачу було заподіяно матеріальну і моральну шкоду. Матеріальна шкода полягає у витратах на замовлення поминального обіду у розмірі 7 200 грн., на замовлення пам'ятника у розмірі 13200 грн. Також в наслідок вчинення злочину, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав з приводу смерті сина, яка полягає в тому числі втратою дружини через її смерть, яка не витримала втрату сина. Також, відповідач з метою уникнення кримінальної відповідальності тривалий час, з 2006 року по 2016 рік, переховувався від органів досудового розслідування, весь цей час сім'ї перебувала у стані постійного неспокою, порушився попередній уклад сімейного життя, що завдало суттєвої шкоди, яку він оцінює у 150000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлений вчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягаючи на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON], який відповідно до вироку Фастівського міськрайонного суду від 11.07.2016 р. перебуває у місцях позбавлення волі (виправна колонія №115, с. Зікрачі, Кагарлицького району, Київської області) в судове засідання не з'явився, повідомлений вчасно та належним чином. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] вироком Фастівського міськрайонного суду від 11.07.2016 року визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що спричинило смерть потерпілого. Вирок набрав законної. Вину [PERSON] у смерті [PERSON] визнав, що вбачається з вироку Фастівського міськрайонного суду від 11.07.2016 року. Нині засуджений відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі (кримінальному провадженні), що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкоду вати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Як достовірно встановлено з матеріалів справи, позивачем були понесені певні витрати, а саме витрачено 7200,00 грн. на замовлення поминального обіду та 13 200,00 грн. на замовлення надгробного пам'ятника. Понесення вказаних витрат підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій та накладних (а.с. 18-19). Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди належить задовольнити повністю в сумі 20 400 грн. Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу моральної шкоди суд виходить із наступного. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Законодавець вказує, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в пункті 3 Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що внаслідок злочину, вчиненого відповідачем, який призвів до смерті сина позивача, останній отримав та зазнав сильних душевних та моральних страждань у зв'язку із втратою рідної людини, майбутнього годувальника (утримувача) сім'ї. Злочин, вчинений відповідачем призвів до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача та його сім'ї в цілому.Внаслідок тяжкого стресу у сім'ї, завданого смертю сина, позивач зазнав також тяжкої втрати, якою стала смерть дружини, що поглибило його душевні страждання. При цьому, суд вважає, що додатковим важелем при прийнятті рішення є те, що з часу вчинення злочину (2006 рік) до часу фактичного засудження відповідача (2016 рік) минуло близько 10 років, впродовж яких відповідач переховувавсявід слідства та не вжив жодних заходів щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди, не сприяв усуненню негативних наслідків вчиненого ними злочину. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач. Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем злочином позивачу завдано тяжкої моральної шкоди, яку не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. На думку суду, у даному випадку компенсація моральної шкоди, завданої позивачу, не поглинеться самим лише фактом визнання відповідачем винним у заподіянні моральної шкоди. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст.ст. 11, 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів Зважаючи на вимогу позивача щодо компенсації заподіяної йому моральної шкоди, суд спираючись на принцип виваженості, розумності й справедливості, з урахуванням встановлених судом фактичних обставини справи, враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, вважає за можливе стягнути з відповідача в якості компенсації за заподіяну моральну шкоду, завдану внаслідок смерті сина, в сумі 150 000 грн. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідач підлягають до стягнення судові витрати на користь держави в сумі 1704,00 грн.

Outcome: approved