overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

25.02.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 14 частини заробітку на своє утримання до досягнення дитиною віку трьох років. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач мешкає окремо, працює, має дохід, однак про сім'ю не піклується, матеріальної допомоги на утримання дружини не надає, позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2012 року (а.с.6), від сумісного життя мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є позивачка - [PERSON], батьком - відповідач [PERSON] (а.с.7). Дитина проживає з матір'ю, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, в той час має на утриманні неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], тому дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 14 частини заробітку (доходу) на утримання дружини. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243,60 грн. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

25.02.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що від сумісного життя мають неповнолітнього [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач працює, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, при цьому позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що є поштові повідомлення в матеріалах справи. Суд вважає можливим справу розглянути заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що від сумісного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є позивачка - [PERSON], батьком - відповідач - [PERSON] (а.с.3). Дитина проживає з матір'ю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

25.02.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 27.09.1997 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей, доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на її утриманні, мешкають з нею. Відповідач грошову допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає, однак має таку можливість. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісяця але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. У попереднє судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги , просила стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісяця але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття та просить справу слухати в її відсутність. Відповідач з позовом погодився і не заперечував проти його задоволення , про що надав заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутність. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

25.02.2014року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості у розмірі 37474,84 гривень. У позові зазначили, що 30.12.2005р. між Банком та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В зв'язку з невиконанням умов договору, у відповідача виникла заборгованість яка складається з суми заборгованості за кредитом, за процентам, суми штрафу, на загальну суму 37474,84 гривень. Посилаючись на наведене просили стягнути з [PERSON] вищезазначену суму заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явилась, про день слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 30.12.2005р. [PERSON] на підставі заяви позичальника, Умови і правила надання банківських послуг, отримала кредит у розмірі 5000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підпис відповідача [PERSON] на Заяві від 30.12.2005р. свідчить про те, що остання ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, виразила свою згоду з тим, що зазначена Заява є договором між Банком та нею про надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконала. Внаслідок чого у відповідача станом на 26.01.2014р. виникла заборгованість по кредиту у розмірі 37474,84 гривень, у тому числі: заборгованість по кредиту - 4995,50 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 30218,63 грн., штраф (фіксована частина ) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1760,71 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 374,75 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

25.02.2014 року Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3466грн., а також судового збору в розмірі 243,60грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судове засідання відповідачі не з'явилися,причину неявки суду не повідомили, про день розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 14Ф-10 від 05.11.2010 року про встановлення ліміту кредитування (зі змінами та доповненнями внесеними Додатковим договором №1 від 16.11.2011р. та додатковим договором №2 від 30.11.2012р. до додаткового договору №1 від 16.11.2011р. до Договору про встановлення ліміту кредитування 14Ф-10 від 05.11.2010 року). Відповідно до вказаного договору позивач встановлює [PERSON] ліміт кредитування у розмірі 5589,96грн. на строк до 25.11.2013р., але не довше строку перебування відповідача [PERSON] в трудових відносинах з МА ВІЛ-інфікованих «Час життя». Згідно умов зазначеного договору, відповідач зобов'язаний не пізніше останнього дня перебування у трудових відносинах з вищевказаною організацією виконати свої зобов'язання по сплаті процентів за користування кредитів, неустойки і повернути суму отриманого кредиту. Однак відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконує, в зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. Так станом на 22.11.2013 року заборгованість становить 3466,60грн., в тому числі: - 2732,94 грн. - неповернута сума кредиту; - 265,37 грн. - прострочені відсотки; - 468,29 грн. - пеня по простроченій заборгованості. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Але відповідач свої зобов'язання за укладеним договором не виконує. Також встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON], 16.11.2011 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено договори поруки, згідно з якими остання солідарно відповідає перед Банком за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань у повному обсязі за кредитним договором. Відповідно до вимог ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язків в повному обсязі від усіх боржників разом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи, а тому вимоги позивача обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню в повному обсязі. Також з відповідачів необхідно стягнути судові витрати згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

25.02.2014р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.1998 р. з нього стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму щомісячно, починаючи з 01.09.98р. до повноліття дитини. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2011р. з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 1 [INFO], у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.11.2010 р. і до досягнення дітьми повноліття. Оскільки загальний розмір аліментів, який стягується з нього за рішенням судів перевищує 50% заробітної плати, просить суд зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього за вищезазначеними судовими рішеннями на користь відповідачок [PERSON] та [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей та встановити розмір аліментів, та встановити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь кожного з них у твердій грошовій сумі по 200 грн.. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили суд задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову щодо зменшення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина, які стягуються з позивача за рішенням суду у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку з тих підстав, що позивач має заборгованість по виплаті аліментів на її користь у значній грошовій сумі, а тому просила суд у задоволенні позову відмовити. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з»явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, надала до суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності та не заперечує проти задоволення позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

25. 02. 2015 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що внаслідок порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, позивачу було нанесено збитки на суму 32916,05 грн. До судового засідання позивач не з'явився, суд просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, причину неявки не повідомила. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 25.09.2013 року Між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та фізичною особою [PERSON] було укладено Договір про відкриття карткового рахунку [NUMBER], надання і використання платіжної картки №045-Z/010764. 25.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та фізичною особою [PERSON] було укладено Договір про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту № 000-110550/13-00938-вкл-к. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно статей 525, 526, 530, 610 ЦК України, зобов'язання, які взяли сторони на себе при укладанні договору, повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов'язання за договорами виконував не належним чином, у зв'язку з чим у нього утворилась кредитна заборгованість та заборгованість по процентам, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. Позичальник умов договорів не дотримувався, систематично їх порушуючи, взятих на себе зобов'язань не виконував, чим завдав кредитору збитків, розмір яких станом на 26.11.2014 становив 32 916,05 грн. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 329, 16 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

25.02.2015 позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05.12.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитини [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалось, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, в зв'язку з чим виникали постійні сварки та суперечки. Позивач також стверджує, що шлюбні відносини з відповідачем були припинені з 2014 року, а подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. В судому засідання позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги, відповідач позов визнав повністю, вважають примирення неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши долучені до позовної заяви документи, суд вважає, що є усі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 05 грудня 2003 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції, про що зроблений актовий запис № 1196 та що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] виданим 14 лютого 2004 року (а.с.3). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Сторонами визнано, що вони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, вважають, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

25.02.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.08.2006 р., від якого мають неповнолітню доньку Аліну, 13.12.2006р.народження. Вказує, що вони тривалий час як припинили шлюбні відносини, не проживають однією сімєю по причині постійних конфліктів, відсутності взаємопорозуміння, втрати взаємоповаги. За клопотанням відповідача [PERSON] ухвалою суду від 03.04.2015 р. сторонам надавався шестимісячний строк для примирення. В судовому засіданні 12.10.2015 року, позивач [PERSON] наполягає на позові, вказує що у встановлений судом строк та до теперішнього часу примирення не відбулося, спільне проживання припинено в червні 2014 р., він мешкає з іншою жінкою, де намагається створити нову сімю. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, оскільки у неї на утриманні залишиться дитина-інвалід, яка постійно хворіє, дитина не може бути без батька, вона потребує постійної допомоги. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони мають на утриманні малолітню доньку Аліну, 13.12.2006р.народження, не проживають з червня 2014 р., більше року не мають спільного бюджету, не ведуть господарства. Вказані обставини визнаються сторонами та не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Між сторонами відсутнє взаємопорозуміння, яке не покращилося і після надання строку для примирення, до якого сторони, після заявленого відповідачем клопотання, не здійснили належних дій. Приймаючи до уваги вказані обставини, заходи які приймалися для примирення, суд вважає, що подальше перебування в шлюбі порушує права позивача, тому шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10,27,31,60, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

25.02.2015 р. [PERSON] звернувшись до суду з позовом до [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. Вказує, що спільне проживання припинено, відповідач працює, але допомоги на утримання сина не надає. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.170 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України згідно норм яких батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання вказаного обов'язку визначаються за домовленістю між батьками, той з батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі, в разі спору за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу, або в твердій грошовій сумі. При встановленні розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоров'я та інші суттєві обставини. Таким чином суд вважає за можливе стягнути на користь позивача 1/4 частину заробітку батька на утримання неповнолітнього сина. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, позов задоволено, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір згідно ст.81,88 ЦПК України. На підставі ст.180, 181-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved