Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

25 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за затримку її виплати та моральної шкоди, в якому зазначила, що вона працювала у відповідача провідним інженером відділу кадрів з 16.02.2004 року по 02.06.2015 року та звільнилась з підприємства за власним бажанням. При звільненні їй не були своєчасно сплачені усі належні суми, у тому числі: заборгованість по заробітній платі, компенсація за невикористані відпустки, оплата лікарняного тощо. Тому просила стягнути з відповідача на її користь зазначену заборгованість та моральну шкоду у сумі 5000 грн. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просила врахувати ті обставини, що протягом липня 2015 року підприємство повністю із нею розрахувалось, їй виплатили заборгованість по заробітній платі, оплату за лікарняні та невикористані відпустки, а також індексацію. Тому просила стягнути з відповідача тому просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду у сумі 5000 гривень. Представник Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» Давудова І.Г. у судовому засіданні пояснила, що протягом липня 2015 року із позивачкою був проведений повний розрахунок, а саме 17, 20 та 28 липня 2015 року їй були сплачені заборгованість по заробітній платі, компенсація втрати частки доходів у зв'язку із порушенням строків виплати зарплати, заперечувала проти стягнення моральної шкоди, посилаючись на наявність форс-мажорних обставин у вигляді тяжкого фінансового стану підприємства внаслідок державної заборони експорту продукції КДНВП «Кварсит» на територію Російської Федерації. З'ясувавши вищенаведену позицію сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у трудових відносинах із Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» з 16 лютого 2004 року по 02 червня 2015 року, що підтверджується копію трудової книжки (а.с.10) та визнається сторонами. Але, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, повний розрахунок з позивачем з виплатою усіх належних їй сум у день звільнення проведений не був. Згідно довідок Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» від 20 липня 2015 року та 04 серпня 2015 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] у сумі 29917,78 гривень, та компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати у сумі 3891,24 гривні сплачені позивачці частинами 17 липня, 20 липня та 27 липня 2015 року (а.с.24,25). Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим поста\-новою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 з відповідними змінами. Згідно п.2 Порядку обчислення такого середнього заробітку визначається виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, а також Рішенням Конституційного Суду України у справі за конститу\-ційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачен\-ня положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ста\-тей 117, 237-1 цього кодексу від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012. Згідно наказу по підприємству від 14.01.2015 року № 8 позивачка [PERSON] працювала на умовах неповного робочого тижня - понеділок - середа включно, тобто три дні у неділю, що підтверджується довідкою підприємства та копіями табелів обліку робочого часу (а.с. 21, 30-32). Середньоденний заробіток позивачки на дату звільнення складав 263,68 грн. Час затримки розрахунку при звільненні, визначений з урахуванням Рішення Конститу\-ційного Суду України, по дату остаточного розрахунку - 27 липня 2015 року, становить 23 робочих дні (при триденного робочому тижні) і, таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який слід стягнути з відповідача на користь позивача, складає: 263,68 грн. х 23 зміни = 6064,64 грн. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори. Приймаючи до уваги вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються на законі. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6064 гривні 64 копійки згідно вищенаведеного розрахунку. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У судовому засіданні встановлено, що неправомірними діями відповідача щодо по\-рушення трудових прав позивача їй завдано моральну шкоду. У відшкодування моральної шкоди, враховуючи моральні страждання позивача, яких вона зазнала у зв'язку з порушенням її законних прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 300 гривен, частково задовольнивши вимоги позивача у цій частині. При цьому суд врахо\-вує роз'яснення, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподі\-яних позивачеві моральних і фізичних страждань. В силу ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial