Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

25.03.2020 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклала шлюб з відповідачем 16.10.2015 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалося через відсутність кохання та взаємоповаги, байдужості до життя та проблем один одного. Шлюбні стосунки остаточно припинені; спільне господарство ними не ведеться. Відповідач відмовляється добровільно розривати шлюб в органах РАЦС. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 25.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з особливостями, передбаченими ст. 279 ЦПК України. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов; після розірвання шлюбу просила відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути на її користь з відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідач надав заяву про визнання позову; згоден на розірвання шлюбу. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16.10.2015 року відділом ДРАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 413. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. На розірвання шлюбу в органах РАЦСу відповідач не погоджується. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивачки слід також стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved