Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

24.09.2014 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на те, що знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з позивачкою окремо від відповідача. Останній ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER], зареєстрованого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецькій області, 23.10.1999 року, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 858 (а.с.5). Під час знаходження у шлюбі у сторін народилася дитина, [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 23.10.2001 року, де в графі «батьки» дитини зазначені батько - [PERSON] та мати [PERSON] про що зроблено відповідний актовий запис №321 (а.с. 5). Судом встановлено, що позивачка одна несе витрати по утриманню дитини, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню її потреб. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Так, судом встановлено, що договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність законних підстав для їх задоволення, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON],[INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дитину, починаючи з 24.09.2014 року і до повноліття. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved