Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

25.05.2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 квітня 2017 року між ним та [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно вказаного договору [PERSON] передала позивачу у володіння та користування вищезазначені житловий будинок та земельну ділянку, а позивач виплатив їй 28 700 (двадцять вісім тисяч сімсот) гривень, що підтверджується розпискою. Зазначений житловий будинок, належить [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу нерухомого майна, посвідченого 13 лютого 2008 року приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Харченко О.А., реєстр № 916, зареєстрованого КП «СМБТІ» 20.06. 2008 року за№ 4690/Д-10 стор.26,в книзі Д-18 стор.36. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0392 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯК № 377665,кадастровий номер 1213000000:01:242:0005. Ринкова вартість зазначеного будинку з господарськими будівлями і спорудами складає 100 200( сто тисяч двісті) гривень, згідно звіту про незалежну оцінку від 18 травня 2021 року. Ринкова вартість зазначеної вище земельної ділянки площею 0,0392 га складає 8000 (вісім тисяч) гривень, згідно звіту про незалежну оцінку від 18.05.2021 року. Сторони по договору виконали свої зобов`язання, [PERSON] виплатив вартість житлового будинку та земельної ділянки, а [PERSON] надала йому будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку у володіння та користування. Та до теперішнього часу угода купівлі-продажу вказаного житлового будинку нотаріально не посвідчена, хоча [PERSON] зобов`язувалася до 20 грудня 2017 року оформити нерухоме майно у нотаріальному порядку. [INFO] [PERSON] померла, так і не виконавши своє зобов`язання щодо оформлення договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку. В зв`язку зі смертю [PERSON] втрачена можливість нотаріально посвідчити правочин. Відповідач по справі є донькою померлої [PERSON] . Фактично позивач володіє та користуюся вищезазначеним будинком та земельною ділянкою з 2017 року на свій розсуд. В зв`язку із викладеними обставинами, посилаючись на ст.ст. 220, 657 ЦК України, позивач [PERSON] просить суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладений 14 квітня 2017 між ним та [PERSON] дійсним, а також визнати за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0392 га, кадастровий номер 1213000000:01:242:0005, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, але до початку його проведення надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи без її присутності, відзиву на позов не надала, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Згідно копії розписки від 14 квітня 2017 року вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] , 28700 (двадцять вісім тисяч сімсот )гривень за продажу будинку та земельної ділянки, площею 0,0392 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . та зобов`язалась до 20 грудня 2017 року оформити договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки у нотаріальному порядку. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу відсутнє. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рєестру прав власностіна нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, ВКС № 587976р.№312, посвідченого 13.02.2008 року Приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Харченко О.А. Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого 28 березня 2021 року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, зазначено, що будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , складається з: житловий будинок А1-1, загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 41,1кв.м. ,а2-1 прибудова, літня кухня Б, гараж Г, погріб П, вбиральня Е. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯК № 377665, виданого відділом Держкомзему у м. Синельникове, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0392 га, кадастровий номер 1213000000:01:242:0005, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть, Серії [NUMBER] , виданого 02 листопада 2020 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),за актовим записом № 439, [PERSON] померла [INFO] . З наданої суду копії спадкової справи №274/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , встановлено що [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону. Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягає лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права власності та розпорядження його майном, яке передбачене ч.1 ст. 319 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо повного задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved