Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

24 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником жилого будинку, у якому був зареєстрований його онук [PERSON], який з 2006 року не проживав у будинку позивача, його речей в будинку також немає, відповідач добровільно не знімається з реєстраційного обліку, реєстрація відповідача в будинку позивача порушує його права як власника, тому позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 19.08.2015 року надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує,проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 9301002886548, причин неявки в судове засідання суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав, заперечень на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та неявку в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Рубіжанського міського управління юстиції 24.04.2013 року (а.с. 7). Згідно довідки виконавчого комітету Рубіжанської міської ради № 17001 від 20.07.2015 року у належному позивачу жилому будинку [ADDRESS] зареєстровані: власник [PERSON], його онук [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно положень ст. 150 ЖК України, які кореспондують з положеннями ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач у належному позивачу житловому будинку відсутній понад один рік, а тому втратив право користування цим житлом. Відповідач не надав суду жодних доказів з приводу збереження за ним права користування житловим будинком та доказів, які підтверджують поважність причин відсутності понад 1 рік в цьому будинку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Права власника жилого будинку визначені ст.ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно з якими право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на його власний розсуд. Будь-які обмеження чи втручання у права власника можливі виключно на підставах визначених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження його майна. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved