Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

24.09. 2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна обєктом спільної власності, визнання права власності. У позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить суд встановити юридичний факт проживання однією сімєю без державної реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з січня 2007 року; визнати обєктом спільної сумісної власності подружжя садовий будинок, з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Соснівка, Пустомитівського району, Львівської області в кооперативно- садівничому товаристві «Джерело» Львівського автотранспортного підприємства - 1406, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в Державному реєстрі прав на нерухоме майно: 45075046236 та земельну ділянку, площею 0,0554 гектарів, що знаходиться в селі Соснівка, Пустомитівського району, Львівської області в кооперативно-садівничому товаристві «Джерело» Львівського автотранспортного підприємства - 1406 на території Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської, на якій розташований вищевказаний садовий будинок, кадастровий номер земельної ділянки 4623688200:08:000:0179, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в Державному реєстрі прав на нерухоме майно: 45095946236 та визнати за [PERSON] (паспорт серії КВ 687374, виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 10.07. 2001 року) право власності на 1 / 2 частину вказаних садового будинку та земельної ділянки. Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: сторони у справі проживають однією сімєю понад двадцять пять років. У 2013 році сторони вирішили переїхати зі Львова в с. Соснівка, Пустомитівського району, Львівської області. З цією метою 25.04. 2013 року відповідачем за спільні кошти придбано спірне майно. З початку 2013 року сторони проживають в [INFO] ведуть спільне господарство. На підставі наведеного позивач просить суд позов задоволити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася проте подала суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без її участі, уточненні позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився проте подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без його участі, заявлені позивачем позовні вимоги він визнає, проти їх задоволення не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: із Договору купівлі продажу садового будинку та земельної ділянки від 25.04. 2013 року, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1462, слідує, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купив нерухоме майно, а саме: садовий будинок, з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Соснівка, Пустомитівського району, Львівської області в кооперативно-садівничому товаристві «Джерело» Львівського автотранспортного підприємства-14606, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі прав на нерухоме майно: 45075046236. Садовий будинок складається з пяти літніх житлових кімнат, житловою площею 78,4 (сімдесят вісім цілих чотири десятих) кв.м. та кухні. Загальна площа садового будинку 154,9 (сто пятдесят чотири цілих девять десятих) кв.м. До господарських будівель та споруд відносяться: деревяна альтанка, дві металеві хвіртки, металеві ворота, огорожа із сортового заліза, металева огорожа, чотири деревяних хвіртки, деревяна огорожа, колодязь з бетонних кілець, замощення із бетонних плит. Земельну ділянку, площею 0,0554 гектарів, що знаходиться в селі Соснівка, Пустомитівського району, Львівської області в кооперативно-садівничому товаристві «Джерело» Львівського автотранспортного підприємства-14606, на території Чишківськрї сільської ради Пустомитівського району Львівської області, на якій розташований вказаний вище садовий будинок. Кадастровий номер земельної ділянки 4623688200:08:000:0179, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі прав на нерухоме майно: 45095946236. Цільове призначення земельної ділянки: ведення садівництва. Із заяви [PERSON] від 15.12. 2015 року, що зареєстрована Пустомитівським районним судом Львівської області за вх. № 16542/15 слідує, що останній заявлені позивачем позовні вимоги визнає безумовно. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Для поділу набутого під час фактичних шлюбних відносин майна встановлюється факт спільного проживання однією сім'єю відповідно до ст. 234 ЦПК України, ст. 74 СК України (стосується правовідносин, які виникли після 1 січня 2004 року). Разом з тим між подружжям у порядку ст. ст. 60, 70, 74 СК України ділиться те майно, набуте у шлюбі та/або під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, яке є наявним у натурі та перебуває у власності чоловіка та жінки. На підставі наведеного у суду немає сумніву у тому, що сторони у справі проживають однією сімєю без державної реєстрації шлюбу з січня 2007 року, а в силу вимог ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України спірне майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки набуте за час перебування у фактичних шлюбних відносинах за спільні кошти. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України позивачеві законом надано право на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 370 ЦК України позивач є фактичним власником 1 / 2 ідеальної частини спірного майна. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). За вказаних вище обставин, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні, а тому підлягають задоволенню. Документально підтверджені понесені сторонами судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved