overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

26 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 4-А/15. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.12.2016р. об 11 год. 07 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25.12.2016р. об 11 год. 07 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Чепінога лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого мовний контакт формальний, відповіді примітивні. Дезорієнтований в календарному часі. Навички само обслуговування різко знижені. Інтелект недорозвинений. Критики не має. [PERSON] було поставлено попередній діагноз важка розумова відсталість. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

26 грудня 2016 року позивач звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати щомісяця з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позовної заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні до них правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 04 жовтня 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини з відповідачем позивач припинила з жовтня 2015 року, на даний час проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що у графі батьки записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

26 грудня 2016 року позивач звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати щомісяця з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позовної заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні до них правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з вересня 2006 року по лютий 2015 року знаходились у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання в них народилась дитина [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що у графі батьки записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

26 грудня 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири, укладеного 13 лютого 2001 року на товарній біржі «Ріко -Альянс» за №2-42 між позивачем та відповідачем. Позивач вказує на те, що 13 лютого 2001 року вона купила у відповідача квартиру №13, в житловому будинку, що знаходиться за адресою вул. Центральна (Леніна), №185 в м. Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області за 1700грн. Однак на цей час позивачу стало відомо, що вказаний договір є нікчемним у звязку з тим, що суперечить чинному законодавству через порушення форми договору, незважаючи на те, що позивач та відповідач виконали всі умови вказаного договору. Позивач неодноразово намагалася домовитись з відповідачем посвідчити вказаний договір нотаріально, однак останній відмовляється. Оскільки в інший спосіб позивач не може документально встановити своє право на спірну квартиру - позивач вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав та просила визнати вищевказаний договір дійсним. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 13 лютого 2001 року на товарній біржі «Ріко -Альянс» сторони уклали договір купівлі продажу №2-42 за яким відповідач продав, а позивач купила житлову квартиру №13, загальною площею 35,4кв.м., житловою площею 19,9кв.м., що знаходиться за адресою вул. Центральна (Леніна), буд. №185 в м. Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області. Вказана квартира складається з: 1 - коридору 4кв.м.; 2- ванної 3кв.м.: 3 кухні 7кв.м.; 4- вбудованої шафи 0,8 кв.м.; 5 житлової кімнати 19,9кв.м. Предмет договору купівлі-продажу належав продавцю на підставі договору «Купівлі-продажу квартири» посвідченого Новоодеською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 05.04.1997року за реєстровим №790. Після укладення договору між сторонами на товарній біржі квартиру було зареєстровано за позивачем у Вознесенському МБТІ Миколаївської області 28.03.2001року за №4040. Позивач володіла вказаним обєктом нерухомості з 13 лютого 2001 року, проводила ремонт, утримання. Згідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.655ЦК України обовязки покупця виконано в повному обсязі, що підтверджується договором купівлі-продажу №2-42 зареєстрованим універсальною товарною біржею «Ріко-Альянс» 13 лютого 2001 року. Фактичне і повне виконання правочину відбулося ще 13 лютого 2001 року. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо визнання цього договору дійсним і визнання права власності на квартиру за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

26 грудня 2016 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 04.10.2003 року, зареєстрований у Словянському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького облуправління юстиції, актовий запис № 641. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2015 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дитини немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з Свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 218634, 04.10.2003 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Савченко) [PERSON] зареєстровано шлюб у Словянському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького облуправління юстиції, актовий запис № 641. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище «Ковальова», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 551,20 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

26 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання сторони не зявилися, у поданих письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, а позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2004 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сімї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

26 грудня 2016 року позивачка звернувся до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2000 року. 14 лютого 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №118, зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] у сторін народилася дитина - син [PERSON]. Після припинення шлюбних відносин, з листопада 2016 року, син проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. [INFO] у сторін народилася дитина - син [PERSON], батьком якої записано [PERSON] У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони проживають нарізно, спільного бюджету не мають, дитина проживає з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на утримання не надає. З огляду на викладене, матеріальне становище дитини і відповідача, який аліментних зобов'язань не має, не є інвалідом, є працездатною особою, у силу ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви та до досягнення нею повноліття. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] судовий збір на користь держави у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

26 грудня 2017 року [PERSON] [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягнути з нього на її користь аліменти на дочку в розмірі 950 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Від позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] ІЖС № 300407 (а.с.6). Між позивачем та відповідачем 07.10.2000 було укладено шлюб, відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] І-АМ № 055796 (а.с.7), який в подальшому було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [PERSON] І-АМ № 086813 (а.с.7). 23.05.2006 позивачка зареєструвала новий шлюб та змінила своє прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб [PERSON] І-АМ № 020858 (а.с.8). [PERSON] проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Бджільнянської сільської ради № 864 від 17.10.2017 (а.с.9). Дочка проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що позивач являється матеріально малозабезпеченою, дитина має нормальний стан здоровя, відповідач являючись її батьком, має нормальний стан здоровя, є працездатний, позовні вимоги визнає, тому враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1860 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 950 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

26 грудня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що шлюб з відповідачем розрізано рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею. Відповідач участі в утриманні дитини не бере, її вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів - [PERSON], щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 грудня 2017 року, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved