Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

24 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що 04 березня 2008 року між нею та Камінь-Каширським відділенням філії ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір, згідно умов якого нею було передано в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, що знаходяться по [ADDRESS], також відповідачу вона передала правовстановлюючі документи на заставлене домоволодіння. У квітні 2015 року нею було повністю погашено кредит, однак відповідач на її вимогу відмовляється повернути вказані документи на житло, мотивуючи це їх втратою, однак в правоохоронні органи з приводу зникнення документів не звертався, ніяких дій щодо їх виявлення не вчиняв. Вважає такі його дії неприпустимими та такими, що порушують закон. На підставі наведеного, посилаючись на окремі норми законодавства, просить витребувати у відповідача належне їй свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 25 серпня 2005 року на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. В ході розгляду справи ухвалою від 16 грудня 2015 року до участі у розгляді справи було залучено [PERSON] як позивача, оскільки згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 25 серпня 2005 року на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] власником цього майна є він. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали повністю з підстав зазначених в позовній заяві, просять позов задовольнити, а також стягнути із відповідача понесені судові витрати. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, повторно у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. У зв'язку з цим суд, відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи відсутність заперечень з боку позивачів проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 316 ч. 1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору від 04 березня 2008 року № VOL0GA0000000001 укладеного між закритим акціонерним товариством КБ «Приватбанк» та [PERSON] (а.с. а.с. 3-6), ЗАТ «Приватбанк» зобов'язувалося надати [PERSON] кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 04 березня 2008 року по 04 березня 2018 року включно у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 112200 грн. на споживчі потреби та на сплату страхових платежів. Згідно п. 8.3 вказаного договору забезпеченням виконання [PERSON] зобов'язань за цим договором виступає іпотека житлового будинку з господарськими спорудами та земельною ділянкою загальною площею 84,20 кв. м., що знаходиться по [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 25 серпня 2005 року (а.с. 16), , яке було передане ЗАТ (на даний час ПАТ) КБ «Приватбанк», вищевказаний житловий будинок належить [PERSON] Як убачається із довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 24 квітня 2015 року № 150424/060 (а.с. 7) та виписки про погашення кредиту (а.с. 8), [PERSON] станом на 24 квітня 2015 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк». Оскільки зобов'язання згідно вищевказаного кредитного договору [PERSON] виконані, правових підстав для володіння відповідачем названим свідоцтвом немає, а тому останнє підлягає поверненню його законному власнику. В разі відсутності даного свідоцтва у відповідача, суд вважає за необхідне стягнути із останнього в користь [PERSON] вартість його виготовлення. Задовольняючи позов суд, у відповідності до вимог ст. 88 ч. 1 ЦПК України, стягує із відповідача в користь позивача [PERSON] судові витрати у виді сплаченого судового збору (а.с. 14).

Outcome: approved