Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

26.05.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що у період з 04.11.2013 по 04.03.2015 року працювала на посаді лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації у КЛПУ «Центральна міська клінічна лікарня №1 м. Донецьк». У період з 02.06.2014 по 31.12.2015 роки знаходилась у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного року, що підтверджується наказом №182-к від 28.05.2014. 1 січня 2016 року вона дізналась про те що її було звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України з 04 березня 2015 року. На даний час вона працевлаштована, тому не просить поновити її на роботі, але у звязку з незаконним звільненням втратила трудовий стаж тривалістю 11 місяців, тому просила змінити дату звільнення у трудовій книжці, серії АМ № 151863, що видана на моє імя [PERSON] з «04.03.2015» на «01.02.2016 року». Крім того просила поновити строк звернення до суду. Позивач до судового засідання не зявилась, але надала листа слухати справу без її участі, на позовних вимогах наполягала, та просила їх задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, однак надав лист в якому зазначив, що КУ«ЦГКБ №1 м. Донецька» - це новостворена юридична особа на території так званої «ДНР» і не є правонаступником КЛПУ «ЦГКБ №1 м. Донецька» і відповідно не несе ніяких обовязків. Суд, відповідно до вимог ч.4\~ ст.169 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження зі згоди позивача, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 234 КЗУпП у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Оскільки позивачка є матірю 2-х неповнолітніх дітей, виховує їх сама, а у звязку із тривалою епідемією грипу в Україні, діти довго хворіли, тому своєчасно не звернулась до суду, тому суд вважає можливим поновити позивачу строк звернення до суду. Згідно із\~ст. 43 Конституції України\~громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до норми ст. 51\~КЗпП України\~держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Судом встановлено, що згідно наказу №476-к від 04.11.2013 року у період з 04.11.2013 по 04.03.2015 року позивач [PERSON] працювала на посаді лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації у КЛПУ «Центральна міська клінічна лікарня №1 м. Донецьк». З 02.06.2014 по 31.12.2015 роки знаходилась у декретній відпустці по догляду за дитиною, [PERSON], [INFO], до досягнення нею трирічного року, що підтверджується наказом №182-к від 28.05.2014. Наказом №41 від 04.03.2015 року її було звільнено з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України, у період знаходження позивача у декретній відпустці і без її заяви на звільнення. Зокрема, відповідно до ч. 3\~ст. 184 КЗпП України\~звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, одиноких матерів при наявності дитини віком до 14 років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов 'язковим працевлаштуванням. Вказані обставини дають суду підстави для визнання звільнення позивача таким, що не узгоджується з вимогами\~КЗпП України. За змістом ч. 3\~ст. 235 КЗпП\~у разі визнання звільнення таким, що не відповідає чинному законодавству, орган, що розглядає трудовий спір, на прохання працівника, який не бажає продовжувати трудові відносини з відповідачем у звязку з допущеними щодо нього порушеннями законодавства про працю, може визнати звільнення працівника незаконним та не поновлюючи його на роботі, змінити дату і формулювання причини звільнення та вказати в рішенні причину звільнення з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Враховуючи викладене, а також те, що [PERSON] не бажає продовжувати трудові відносини з відповідачем, суд вважає необхідним змінити в трудовій книжці дату звільнення позивача з роботи з посади лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації у КЛПУ «Центральна міська клінічна лікарня №1 м. Донецьк» та вважати її звільненою на підставі\~ст. 38 КЗпП України\~за власним бажанням з 01 лютого 2016 року. На підставі ст.43 Конституції України, ст.51, ч.3 ст.184, ч.3 ст.235 КЗпП

Outcome: approved