overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

25 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 12 листопада 2010 року він уклав шлюб з [PERSON], але життя між ними не склалось, сторони мають різні погляди на життя, шлюбні стосунки припинено з грудня 2014 року, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач та представник позивач не зявилися, надалив заяву про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач повідомлялася про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, але до суду не зявилася, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 12 листопада 2010 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1751, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 14). Сторони від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами припинені, то подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

25 березня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21 вересня 2002 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у неї не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В позові [PERSON] зазначила, що дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву, у якій вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 вересня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21 вересня 2002 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

25 березня 2016 року [PERSON] звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», про стягнення компенсації втрати частини заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. Свої вимоги обґрунтувала тим, що працювала на ВАТ «Содовий завод» з 02 листопада 1977 року по 01 січня 1999 року включно. Згідно записів у моїй трудовій книжці у відповідності до пр. № 409 від 02 листопада 1977 року я була прийнята до відповідача в цех кальцинованої каустичної соди та очищеного бікарбонату лаборантом 2 розряду. Згодом працювала на різних робочих місцях. Рішенням Слов янського міського суду, справа №2-1879-99 від 07 червня 1999 року вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 1160 грн. 55 коп. Виконавчий лист за рішенням суду було своєчасно надано до державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції та взяте на виконання, але до цього часу рішення суду не виконане. 18 жовтня 2013 року одержано лист № К-326-3992 Державної виконавчої служби України на імя [PERSON] (для інформування інших). Постановою господарського суду Донецької області від 04.09.2003.5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом. В листі йдеться про те, що постановою №5/174Б від 04.09.2003 господарського суду Донецької області ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом. Зазначає, що

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

25 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про надання їй права на шлюб з [PERSON], [INFO], з яким знайомі з 2014 року. Вказує, що між ними склались теплі й щирі почуття, вони кохають один одного, на даний час вони чекають на дитину та бажають зареєструвати шлюб, однак не мають такої можливості, оскільки вона не досягла шлюбного віку. Вважає, що укладення шлюбу відповідатиме їх інтересам. Посилаючись на діюче законодавство, просить суд надати їй право на шлюб з [PERSON], [INFO]. У судовому засідання заявниця підтримала свою заяву, свої доводи підтвердила та просила її заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що є матірю заявниці, не заперечувала проти надання права на укладення шлюбу між її донькою та [PERSON] Представник відділу РАЦС Володарського РУЮ в судове засідання не зявився, не заперечував проти заявлених вимог, просив розглянути справи у його відсутність, про що надав заяву. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до\~ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. За даними паспорту громадянина України, серія ВТ № 114256, виданого 03.09.2014 року Володарським РС ГУ ДМС України в Донецькій області, [PERSON] народилася 14 травня 1998 року в селі Татаринці Лановецького району Тернопільської області області, отже на день розгляду справи шлюбного віку не досягла. [PERSON], [INFO], шлюбного віку досяг, що підтверджується копією його паспорту, серія СТ № 475380, виданого 31.08. 1989 року Бородянським РС УУДМС України в Київській області. Згідно медичної довідки від 21.03.2016 року [PERSON] вагітна, строк вагітності 14 тижнів. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що надання заявниці права на шлюб з [PERSON] відповідає їх спільним інтересам та інтересам їх дитини, крім того, проти цього не заперечує мати заявниці [PERSON], та вважає необхідним заяву задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

25 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що 22.12.2014р. померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді земельних ділянок та майнових паїв. Згодом вона подала заяву до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак їй було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, тому що Державні акти на право власності на земельні ділянки та Свідоцтв про право власності на майнові паї були втрачені. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду листа про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла 22.12.2014р., відкрилась спадщина у виді Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки та Свідоцтв про право власності на майнові паї, яку [PERSON], як єдина спадкоємиця має намір успадкувати за заповітом, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки та свідоцтв про право власності на майнові паї були втрачені, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

25 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 22 квітня 2014 року у виконкомі Фанчиківської сільської ради Виноградівського районну Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №4. Від даного шлюбу народилось одна дитина: син [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, вони разом з моменту одруження не проживають, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивачка просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не зявилася, однак надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав. По справі пояснив, що з серпня 2015 року вони разом не проживають. Він неодноразово намагався примиритися з дружиною, але його дії ні до чого не призвели. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 22 квітня 2014 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Фанчиківської сільської ради Виноградівського районну Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №4 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.8-9). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, малолітня дитина після розірвання шлюбу залишаються з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

25 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 09.08.2008 року вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з грудня 2014 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами, на розірванні шлюбу наполягала. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судовою повісткою, направленою рекомендованим листом та шляхом направлення смс-повідомлення. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у шлюбі з 09.08.2008 року, який уклали та зареєстрували у Шелудьківській сільській раді Зміївського району Харківської області, актовий запис № 8. /а.с. 6/ Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстрованого Геніївською сільською радою Зміївського району Харківської області. (а.с. 7). Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу шкодить інтересам позивача. Крім того, суд керується основним принципом, який визначає шлюбні відносини, а саме, що це є добровільний союз чоловіка та жінки. Спору про майно, що є спільною сумісною власністю, на час звернення із позовом про розірвання шлюбу, між сторонами не існує. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~25 березня 2016 року Долинським районним судом Кіровоградської області було ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до Кіровської сільської ради, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про зобовязання вчинити певні дії. Вказаним рішенням було задоволено позовні вимоги [PERSON] повністю, а саме зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (25006, м. Кіровоград, вул. Тимірязєва, 84) виділити (передати) у приватну власність [PERSON], РНОКПП - [NUMBER] земельну ділянку із земель резерву (запасу) державної власності розташовану за межами населеного пункту на території Кіровської сільської ради Долинського району Кіровоградської області рівну за розміром іншим земельним ділянкам, що виділялись у приватну власність громадянам власникам сертифікатів на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Леніна (Кіровська сільська рада Долинського району Кіровоградської області).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 22.04.2016 року представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки при ухваленні рішення Долинським районним судом не було вирішено питання щодо другої позовної вимоги про стягнення судових витрат. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання сторони не з»явились по невідомій причині, про день і час розгляду справи належним чином було повідомлені, подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для постановлення додаткового рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п.4) ч. 1\~ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 25.03.2016 року позов [PERSON]- задоволено повністю, однак при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про стягнення судових витрат відповідно до\~ст..88 ЦПК України, тому слід постановити додаткове рішення щодо розміру суми стягнення судових витрат.\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

25 березня2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 21 листопада 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають, однак розірвати шлюб через органи РАЦС [PERSON] відмовляється. Шлюбні відносини з відповідачем припинено в січні 2016 року з причини відсутності взаємопорозуміння, виникнення сварок та конфліктів, проживають окремо, мають протилежні характери, різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства. На теперішній час позивач проживає з першою дружиною з якою вони мають спільного сина. Примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Майнових спорів немає. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], судові витрати покласти на нього. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в зв'язку з перебуванням нею на 33 тижні вагітності, а також надала лікарняну довідку про вагітність. Просить ухвалити рішення по справі згідно вимог закону. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 23 лютого 2016 року, актовий запис №596, сторони зареєстрували шлюб 21 листопада 2015 року. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Турбота про сім'ю та дитинство є пріоритетним завданням держави. Всіляко створюючи умови для повноцінного виховання дитини та полегшення праці матері, підтримання матері у період її тимчасової непрацездатності, держава встановлює певні обмеження щодо реалізації подружжям права на безперешкодне розірвання шлюбу. Ч.2 ст.110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Згідно довідки КЗОЗ «Центр первинної медико - санітарної допомоги» від 22 квітня 2016 року, [PERSON] відвідала лікаря-геніколога та має діагноз: I вагітність 33 тижня. Випадки передбачені ч.ч. 2,4 ст.110 СК України, а саме якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою; якщо за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини, відсутні. Таким чином, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження наявності у позивача права для звернення до суду з відповідним позовом, тому суд приходить до висновку, що в задоволені позову необхідно відмовити у повному обсязі, а тому у вирішенні питання про стягнення судових витрат з відповідача потреби немає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

25 березня 2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви зазначив, що 03 грудня 2015 року померла його мати [PERSON]. В актовому записі про смерть [PERSON] прізвище померлої зазначено «Савич», а у паспорті заявника його прізвище зазначено «Савіч», такі розбіжності у прізвищах унеможливлюють встановлення між [PERSON] та його покійною матірю факту родинних відносин. З метою внесення змін до актового запису про смерть матері, [PERSON] звернувся до Комунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої йому було відмовлено у внесенні змін та рекомендовано звернутись до суду. У судовому засіданні заявник просив заяву задовольнити з підстав, викладених в ній. Представник заінтересованої особи Комунарський відділ державної реєстрації атів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, вислухавши заявника, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, зокрема про встановлення родинних відносин. Відповідно до ст. 257 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯЮ №853043, виданого Сталінським районним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Запоріжжя, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно до свідоцтва про одруження ЯЮ №063373, виданого Сталінським районним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Запоріжжя [PERSON] та [PERSON] 07 вересня 1950 року одружились, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище Савич. З копії паспорта заявника серія СА 937790 виданого Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області 25 лютого 1999 року вбачається, що його прізвище зазначено як «Савіч». З копії паспорта померлої [PERSON] серія СВ 501680 виданого Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області 17 листопада 2001 року вбачається, що її прізвище зазначено як «Савич». Висновком Комунарського відділу державної реєстрації атів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції за № 06/02-03-05.06-85 від 16.03.2016 року [PERSON] було відмовлено у внесенні змін до актового запису про смерть [PERSON] в частині зміни прізвища померлої. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заява є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved