Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

24 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини та встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON], яка є племінницею його матері - відповідача по справі [PERSON]. Крім нього та його матері інших родичів у [PERSON] не було, остання являлася інвалідом ІІ групи, тому мати позивача здійснювала догляд та опіку за нею, а після її смерті вони поховали її та встановили надгробну плиту. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], що належав їй на підставі договору купівлі - продажу від 06.05.2005 року. За життя [PERSON] залишила заповіт, яким вказаний будинок заповіла відповідачу [PERSON], однак як стало відомо позивачу, 12.12.2017 року його мати відмовилася від прийняття спадщини за заповітом на його користь, звернувшись до нотаріальної конторою з відповідною заявою. Про існування вищезазначеного заповіту, а також про відмову [PERSON] від прийняття спадщини за заповітом, позивачу не було відомо, у зв'язку з чим, встановлений ч.2 ст. 1270 ЦК України, тримісячний термін для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], ним було пропущено. В кінці березня 2018 року позивач приїхав до матері в с. Миколаївку Новомосковського району, остання повідомила, що спадщина належить йому, оскільки вона відмовилася від неї на його користь. Однак, у зв'язку з тим, що позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори, постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. Між тим, позивач зазначає, що причиною пропуску строку є його необізнаність щодо відмови матері від прийняття спадщини на його користь, тому просить встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2018 року позовну заяву [PERSON] направлено за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду. 26 червня 2018 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12 липня 2018 року витребувано з Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області копію спадкової справи після смерті [PERSON], а також відповідною ухвалою суду від 12.07.2018 року залучено в якості третьої особи у справі - Миколаївські сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області. В підготовче судове засідання позивач не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав (а.с.34), відповідач також не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала (а.с.33). Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про час, дату і місце судового засідання були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.8). Після смерті [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області заведено спадкову справу № 351/2017, у відповідності до якої тітка спадкодавця [PERSON] 12.12.2017 року відмовилася від прийняття спадщини за заповітом, посвідченого Базилєвим С.П. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 28 січня 2003 року за реєстровим № 181, на користь свого сина [PERSON] (а.с.46). Даних про наявність інших спадкоємців за заповітом чи за законом судом не встановлено. У відповідності до ч.1,2 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмову від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину 14.05.2018 року (а.с.52), тобто після спливу строку встановленого ч.2 ст.1270 ЦК України, в зв'язку з чим постановою державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П. від 14 травня 2018 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 53). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому коментована частина статті 1272 ЦК України не встановлює переліку поважних причин пропуску строку для подачі спадкоємцем заяви про прийняття спадщини, тому вони визнаються поважними на думку суду. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивач з поважної причини пропустив строк для прийняття спадщини. Доводи, викладені позивачем у позові щодо причини пропуску строку, розцінюються судом, як поважні причини. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А згідно вимог ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Зважаючи на визнання відповідачем обставин, викладених позивачем у позові щодо причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, та відсутність інших спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, підлягає задоволенню. Позивачу повинен бути визначений додатковий строк для прийняття спадщини після смерті двоюрідної сестри [PERSON], а достатнім, в даному випадку, буде строк в два місяці.

Outcome: approved