overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

24.11.2014 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу між ними, який зареєстровано 10 вересня 2005 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 746. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння та різні погляди на життя сімейно-шлюбні стосунки припинилися більше року тому. Позивач переконаний, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу у його відсутності. (а.с. 17). Відповідачка [PERSON] у судове засідання надав заяву, у якій позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглядати справу у її відсутності. Після розірвання шлюбу бажає залишити дошлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с. 16). Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. При розгляді справи судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини: Згідно з копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 746 від 10 вересня 2005 року, складений Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 616 від 01.09.2006 року, складений Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 527 від 04.08.2010 року, складений Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 5-6). Матеріалами справи встановлено, що шлюб на час розгляду справи фактично перестав існувати. Головною підставою розпаду сім'ї є причини психологічного характеру. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що розірвання шлюбу є дійсною волею подружжя, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. Відповідно до ч. 8 ст. 235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідачка [PERSON] виявила бажання залишити дошлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

24.11.2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи його тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. 12.06.2013 року вона зареєструвала в даній квартирі свого племінника [PERSON]. З липня 2013 року [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою, в добровільному порядку з реєстрації не знімається. Просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, що знаходиться в [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] позов підтримала, поклавшись на викладені в ньому обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. УДМС України в Полтавській області свого представника в судове засідання не направило, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с.28). За наявності у справі достатніх доказів, суд вважає можливим слухати справу у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, заслухавши адвоката [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 28.08.1965 року, який посвідчений Другою полтавської державною нотаріальною конторою, [PERSON] є власником половини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-18). Згідно довідки № 3/7369 від 21.11.2014 року, виданої КП «ЖЕО №2» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані власник - [PERSON], 1931 року народження та квартирант [PERSON], 1974 року народження (а.с.19). Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] з липня 2013 року не проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім?ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи встановлені судом факти та відповідні їм відносини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

24.11.2014 року заявники в порядку ст.. 109 СК України подали до суду заяву подружжя, в якій просять розірвати шлюб, укладений 05.03.1999 року у Дзержинському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис №140, між [PERSON] та [PERSON] Разом зі спільною заявою заявники додали належним чином завірену копію договору про забезпечення та виховання дитини від 21.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2817, про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її проживання братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ними права на особисте виховання дитини. В своїй заяві заявники зазначають про те, що бажання розірвати шлюб відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, при цьому не будуть порушені особисті та майнові права, а також права дітей. Обґрунтовують доводи заяви тим, що сімейне життя не склалося, шлюбно-сімейні відносини припинено, на теперішній час спільного господарства не ведуть, через що подальше перебування у шлюбі неможливо. У судове засідання заявники не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Справа розглядається у відсутність заявників, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню Судовим розглядом справи встановлено, що заявники уклали шлюб 05 березня 1999 року, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 05.03.1999 року, яке долучено до матеріалів справи. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19.02.2000 року, копію якого долучено до матеріалів справи. Сімейне життя не склалося через різні характери, що призвело до втрати нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини подружжя не підтримують протягом 10 років, через що подальше спільне життя та збереження родини не можливо та не доцільно. Наведене свідчить, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам . Відповідно до вимог ст.. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Фактичні взаємини подружжя та дійсні причини звернення до суду вказують на те, що підстав для примирення не вбачається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

24.11.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою по справі - [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі з 25.06.1988 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Вказує, що співжиття з відповідачкою не склалось, оскільки на протязі спільного проживання вони виявили, що у них різні характери та погляди на сімейне життя, через що в сім'ї постійно виникали сварки. Вони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо протягом семи місяці та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що його шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не з'явилась без поважних причин, а тому суд, за згодою позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Іванівською сільською радою Красноармійського району Краснодарського краю 18.10.2014 року (а.с.3), сторони уклали шлюб 25 червня 1988 року, який зареєстрований Іванівською сільською радою Красноармійського району Краснодарського краю, актовий запис №22. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

24.11.2014 року позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 17.12.1994 року вони зареєстрували шлюб з відповідачкою по справі [PERSON] в виконкомі Родинської міської ради Донецької області, актовий запис № 113. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають разом з відповідачкою. З квітня 2014 року вони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини у зв'язку з тим, що відповідачка забрала дітей та поїхала до своєї матері до Росії і до цього часу не повернулась. Крім того, між ним та дружиною до її від'їзду були постійні непорозуміннями з питань поняття сім'ї та відношення до родини, мешкають окремо. Він вважає, що примирення між ними неможливо, а тому просив розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до в судового засідання на з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій повністю підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. (а.с.18). Відповідачка [PERSON] до в судового засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про дату та час слухання справи, надала суду нотаріально завірену заяву, в якій визнала позовні вимоги позивача, не заперечує проти розірвання шлюбу. Просила розглянути справу в її відсутність, в зв'язку з її знаходженням за межами України.(а.с.19). Суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 17 грудня 1994 року, шлюб зареєстрований виконкомом Родинської міської ради Донецької області, актовий запис № 113. (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO].(а.с.6-7) Судом встановлено, що з квітня 2014 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з у зв'язку з непорозуміннями з питань поняття сім'ї, відношення до родини, відповідачка пішла від позивача разом із дітьми, мешкають окремо, примирення між сторонами неможливо. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст..235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що цей шлюб суперечить інтересам сторін, а тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON]. Шлюб між ним та [PERSON] слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

24.11.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що 31.08.2012 року він одружився з [PERSON] у виконкомі Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, за актовим записом № 03. Від шлюбу дітей немає. Вказує на те, що подружнє життя з самого початку в них із відповідачкою не склалося через взаємне невдоволення, сварки, конфліктні ситуації. На підставі цього вони неодноразово припиняли спільне проживання, а починаючи з квітня місяця поточного року остаточно його припинили і проживають на даний час в різних населених пунктах. За таких обставин шлюб між ними набув суто формального характеру і підлягає розірванню. Також вказує на те, що відповідачка в органи РАЦС для вирішення питання про розірвання шлюбу не з'являється, тому він змушений в судовому порядку вирішувати питання про розірвання шлюбу. Майна яке б являлося спільною сумісною власністю не має. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилась, але була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 31.08.2012 року, який було зареєстровано у виконкомі Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, за актовим записом № 03 (а.с.4). Від шлюбу в сторін дітей немає. З квітня місяця 2014 року сторони проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

24.11.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивувала тим, що з 04 листопада 1997 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час відповідач проживає окремо, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У зв'язку з викладеним (з урахуванням уточнених позовних вимог), позивач прохала стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дітей, а також судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] не з'явилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу без їх участі, вказали, що позов підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В заяві до суду, прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що згідно свідоцтв про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти народжені в шлюбі сторін, який на даний час не розірвано, проте, подружжя проживає окремо і сімейно - шлюбних відносин на даний час не підтримує. Діти знаходяться на утриманні матері, яка потребує матеріальної допомоги на їх утримання. Дані про те, що з відповідача проводяться стягнення за виконавчими документами, що він має інших дітей чи утриманців - відсутні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 названого кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ч.1 ст.191 СК України вказано, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Ч.4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що відповідач є батьком дітей, своє батьківство щодо них не оспорює, позов в частині стягнення аліментів та їх розміру визнав, суд вважає позовні вимоги правомірними, і відповідно до ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, підлягаючими задоволенню. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання. За ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На цій підставі з [PERSON] в дохід держави стягується 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

24.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зазначивши, що рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 16.10.2014 року з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], стягнуто аліменти у розмірі 14 частини з усіх видів заробітку, до повноліття дитини. Також за рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 26.09.2014 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 14 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. На теперішній час з позивача утримують 1/2 частину заробітку, гроових коштів, що залишаються після стягнення аліментів не вистачає на життя. Просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання сина [PERSON], визначив розмір аліментів 1/6 частині з усіх видів його доходу до повноліття дитини, оскільки на теперішній час його матеріальне становища погіршилось. Позивач до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, просила справу розглянути за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 16.10.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], стягнуто аліменти у розмірі 14 частини з усіх видів заробітку, до повноліття дитини. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 26.09.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 14 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущення. Аналіз наведенних доказів дає суду підстави визнати, що у позивача на день розгляду справи змінився матеріальний стан, оскільки він виплачує аліменти на двох дітей. Отже враховуюче вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а розмір аліментів зменьшенню.

Outcome: approved