Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

26.11.2015 року позивач звернувся із позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул.Озерна, буд.4 село Винники Козельщинського району Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.07.2012 року померла його матір, [PERSON]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, в тому числі, житловий будинок, розташований за адресою: вул.Озерна, буд.№4 село Винники Козельщинського району Полтавської області. Зазначений будинок будинок належав [PERSON] та її чоловіку (батькові позивача) [PERSON], який помер 18.10.2009 року. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] Однак, спадщину не оформляла. Право власності на будинок за померлими [PERSON] та [PERSON] не оформлювалось та не реєструвалось. 28.11.2012 року позивач, [PERSON], [PERSON] звернулися до Козельщинської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Між ними було укладено договір про розподіл спадкового майна, який посвідчено 16.05.2015 року державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим номером 1173. Згідно договору про внесення доповнень до договору про розподіл спадкового майна, який посвідчено 25.11.2015 року державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим номером 3859, до позивача переходить житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в селі Винники Козельщинського району Полтавської області по вулиці Озерній, буд.4. 25.11.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва по право на спадщину на вказаний будинок у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання представника не забезпечив, надав суду заяву про визнання позову та з проханням розглянути справу без участі представника відповідача. Третя особа, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечила, надала суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника третьої особи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. 18.10.2009 року помер [PERSON] (а.с.8). Позивач є рідним сином померлого (а.с.9). 11.07.2012 року померла [PERSON] (а.с.8). Позивач є рідним сином померлої (а.с.9). Згідно виписки з погосподарської книги №1, особистий рахунок №615, померлі [PERSON] та [PERSON], чоловік та дружина (а.с.20, 21), були власниками домогосподарства у селі Винники Козельщинського району Полтавської області та проживали в ньому разом (а.с.4). Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] проживала та була зареєстрована в цьому домогосподарстві (а.с.22). Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру за померлим [PERSON] спадкової справи не відкривалось, заповітів не зареєстровано (а.с.18, 19). Таким чином, [PERSON] є єдиною спадкоємицею, яка прийняла майно після смерті [PERSON] у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України. Згідно технічного паспорта Кременчуцького МБТІ склад домогосподарства за адресою: село Винники, буд.4 Козельщинського району Полтавської області складають будівлі та споруди 1965-2010 років побудови (а.с.10-12). Згідно довідки КП «КМБТІ» від 08.10.2015 року право власності на вказане домогосподарство не зареєстровано (а.с.27). 28.11.2012 року, тобто у строк, передбачений ст.1270 ЦК України, позивач та його сестри - [PERSON], [PERSON] звернулися до Козельщинської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини (а.с.13-15) після померлої [PERSON] Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Між спадкоємцями було укладено договір про розподіл спадкового майна, який посвідчено 16.05.2015 року державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим номером 1173 (а.с.23, 24). Згідно договору про внесення доповнень до договору про розподіл спадкового майна, який посвідчено 25.11.2015 року державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим номером 3859, до позивача переходить житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в селі Винники Козельщинського району Полтавської області по вулиці Озерній, буд.4 (а.с.25). Відповідно до ч.2 ст.1278 ЦК кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Однак 25.11.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва по право на спадщину на вказаний будинок у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа (а.с.5). Зазначена обставина свідчить про наявність спору щодо права власності позивача. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Таким чином, є законні підстави для визнання позивача власником зазначеного житлового будинку із господарськими будівлями. На підставі викладеного,

Outcome: approved