Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

25 липня 2016 року до суду надійшла заява завідуючого відділенням № 9 КЗ СОР «Перша обласна спецлікарня м.Ромни» [PERSON] про необхідність продовження примусової госпіталізації без усвідомленої згоди [PERSON], [INFO] . Свою заяву обгрунтовує тим, що [PERSON] 28.12.20156 року була госпіталізована до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» згідно вимого ст.13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» де знаходиться і на теперішній час на стаціонарному лікуванні. Щомісяця [PERSON] оглядалася комісією лікарів-психіатрів, виносилося рішення про необхідність продовження стаціонарного лікування. У звязку з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року подальше перебування на лікуванні пацієнта можливе лише за наявності рішення суду. [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді «Важка розумова відсталість з порушенням поведінки» F.72.1. Дані психічні розлади потребують спеціалізованого медичного нагляду. По своєму стану не може задовольнити життєві потреби на мінімальному рівні, що дає підстави для звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] заяву підтримала, просив її задовольнити та продовжити [PERSON] госпіталізацію в психіатричному закладі у примусовому порядку. Вона перебуває на обліку у психіатра з дитинства, з 2003 року на стаціонарному лікування в психіатричному закладі, а рішенням Роменського міського суду від 26.02.2003 року визнана недієздатною. Згідно довідки № 01-55/5344 від 21.07.2016 року характер псих захворювання пацієнтки [PERSON] перешкоджає знаходитись їй в судовому засіданні. Прокурор не заперечував проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Роменського міського суду від 26.02.2003 року [PERSON] визнано недієздатною. З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 21.07.2016 року вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді «Важкої розумової відсталості з порушенням поведінки» F.72.1(МКХ-10) . Дані психічні розлади потребують спеціалізованого медичного нагляду» . По своєму стану не може задовольнити життєві потреби на достатньому рівні. Ненадання психіатричної допомоги може призвести до завдання значної шкоди своєму здоров»ю. Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 17\~Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без її згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. На основі викладеного,

Outcome: approved