Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

25.05.2018 до Шполянського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача половину додаткових витрат понесених за перший рік навчання сина, [PERSON], в Національному університеті біоресурсів і природокористування України м. Києва, до досягнення ним повноліття, в сумі 8800,00 гривень. Крім цього просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], в розмірі 4246,00 грн. щомісяця починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 24.05.2018 року, та до закінчення навчання сина у Національному університеті біоресурсів і природокористування України м. Києва та не більше ніж до досягнення сином 23-х років, а саме до 30.06.2020 року включно. Просить допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, та стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що позивач з 14.11.1992 по 15.05.2015 перебував у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторони мають двох дітей: дочка [PERSON], [INFO], яка вже повнолітня і закінчила навчання, та син [PERSON],[INFO], який наразі навчається у вищому навчальному закладі. Після розлучення син залишився проживати разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, але доходів позивача не вистачає на забезпечення сина всім необхідним, оскільки в нього ще на утриманні перебуває старша донька . У той же час Відповідач після досягнення повноліття сина не приймає участі в його утриманні, не надає йому жодної матеріальної допомоги, хоча він її потребує. Вартість навчання за один рік згідно п. 9 договору № Право-167816 про надання освітніх послуг між Національним університетом біоресурсів і природокористування України та фізично (юридичною) особою від 15.08.2016 року становить 17600,00 грн. Термін навчання 4 роки, з 01.09.2016 року по 30.06.2020 рік. Навчання в іншому місті потребує значних затрат, оскільки крім повсякденних витрат на харчування, придбання канцелярські приладів, одягу, є потреба витрачати додаткові кошти на проїзд та проживання. Так, щомісячні витрати сина складають: 680,00 грн. - проїзд два рази на місяць від м. Шпола до м. Києва (170,00 грн. вартість квитка в 1 сторону х 4 = 680,00 грн.) 546,00 грн. - проїзд від місця проживання в м. Києві до навчального закладу на метро та автобусі, оскільки є необхідність у пересадці (5,00 грн. метро + 8,00 грн. автобус = 13,00 грн. х 2 поїздки в день = 26,00 грн. х 21 день = 546,00 грн. у місяць). 400,00 грн. - придбання зошитів, книг та інших канцелярських приладів, 1400,00 грн. - витрати на проживання, 3000,00 грн. придбання продуктів харчування, 1000,00 грн. - придбання сезонного одягу. Загальна сума\~щомісячних витрат\~становить 7026,00\~грн. Відповідач не дивлячись на обов'язок утримувати сина, матеріальної допомоги не надає, хоча батьки в однаковій мірі повинні приймати участь у витратах на дитину. Тому позивач і звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 15.06.2018 року, було відкрито провадження у справі.\~\~Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.\~\~\~ Відповідач, 06.07.2018року надав суду відзив на позовну заяву. В якому зазначив, що твердження Позивача, про те що після розлучення син залишився проживати з ним не відповідає дійсності. Син до навчання проживав біля відповідачки, що підтверджується будинковою книгою. Позивач до позовної заяви не надав жодних підтверджень викладених фактів. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд України роз'яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Навчання в цьому переліку відсутнє. Крім того вона на навчання сина надала допомогу в сумі десять тисяч двісті сімдесят пять гривень. Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що син вступив на навчання до ВНЗ у вересні 2016 року, відповідно на той час він був неповнолітнім, а тому виходячи з положень саме ст. 185 СК України, витрати на його навчання до досягнення ним повноліття, в даному випадку до 02.09.2017 року, є додатковими витратами на дитину, оскільки зумовлені особливими обставинами та спрямовані на розвиток здібностей дитини.До позовної заяви долучені квитанції № 0.0.596189715.1 та № 0.0.691113658.1 на підтвердження сплати особисто Позивачем коштів за перший рік навчання сина в загальному розмірі 17600,00 грн. Відповідач у відзиві не спростували вказані обставини, та не надали жодних доказів, які б підтверджували її фінансову участь в оплаті навчання сина. У відзиві Відповідач зазначає, що надала сину [PERSON] допомогу в сумі 10275 грн., при цьому долучені до відзиву копії квитанцій (від 24.11.2016 року, від 01 чи 04.12.2016 року, та одна із квитанцій за 2017 рік ) є нечитабельними, що унеможливлює ідентифікувати хто є платником, отримувачем та яка сума перерахована, а відтак є неможливим підтвердити чи спростувати доводи відповідача. Що ж стосується квитанції від 08.08.2017 року на суму 1815,00 грн., то вона не є належним доказом у даній справі, оскільки отримувачем коштів є [PERSON], а не син [PERSON]. Так само як і квитанція від 19.12.2016 року на суму 198.00 грн., згідно якої зарахування було не на карточку сина - [PERSON], оскільки його номер карточки закінчується на 6460, а не на 16, як в даному випадку. Враховуючи викладене, загальна сума фінансової допомоги матері сину за період з 2016 року по 2018 рік не відповідає сумі зазначеній у відзиву на позовну заяву. На підтвердження обставин, що син на період канікул та на вихідні дні проживає з червня 2016 року з Позивачем (оскільки в інший час він знаходиться в м. Києві на навчанні), надає суду письмове підтвердження сусідів, засвідчене депутатом міської ради від 19.07.2018 року. У судове засідання представник позивача та позивач зявилися, позовні вимоги викладені в заяві підтримали повністю. Відповідач та його представник у судове засідання зявилися та заперечували проти заявлених позовних вимог. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 14.11.1992 по 16.05.2015, перебував у шлюбі з відповідачем, [PERSON]. Шлюб було припинено за рішенням Шполянського районного суду, Черкаської області, справа № 710/713/15-ц, яке набрало законної сили 16.05.2015 року, (а.с.14). Згідно Свідоцтва про народження серії І-СР №055473 від 02.10.1992 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Шполянського районного управління юстиції, [PERSON], народився 02.09.1999 року, актовий запис №112. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Згідно з довідкою №1245 від 08.05.2018 року, виданою Національним Університетом Біоресурсів і Природокористування України, Юридичний Факультет, [PERSON], є студентом бакалавр 2 курсу, денної форми навчання за напрямом спеціальністю «Право» «Правознавство», юридичного факультету Національного університету біоресурсів і природокористування України. Рік вступу 01.09.2016 року, рік закінчення 30.06.2020 року. (а.с. 16). Згідно п.9 договору № Право-167816 про надання освітніх послуг між Національним університетом біоресурсів і природокористування України та фізично (юридичною) особою від 15.08.2016 року, укладеного між Національним університетом біоресурсів і природокористування України та [PERSON] для [PERSON], загальна вартість освітньої послуги (без ПДВ) за весь термін навчання становить 70\~400,00 грн., (сімдесят тисяч чотириста гривень), перший рік навчання 17 600,00 грн., та кожний наступний рік так сама сума. (а.с.17-19). Квитанцією № 0.0.596189715.1 від 09.08.2016 року, підтверджується оплата за навчання, додаткові освітні послуги, сума 8800,00 грн., отримувач Національний університетом біоресурсів і природокористування України, платник [PERSON] (а.с.20). Квитанцією № 0.0.691113658.1 від 20.01.2017 року, підтверджується оплата за навчання, додаткові освітні послуги, сума 8800,00 грн., отримувач Національний університетом біоресурсів і природокористування України, платник [PERSON] (а.с.21). Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який отримано в порядку безкоштовного запиту на сайті Міністерства Юстиції України, [PERSON], являється фізичною особою підприємцем. Основний вид діяльності код КВЕД 68.31 Агентства нерухомості. Дата запису про реєстрацію фізичної особи підприємця 20.05.2014 року. (а.с. 22-24). Квитанцією № 0.0.750077581.1 від 20.04.2017 року, підтверджується оплата за проживання в гуртожитку, сума 550,00 грн., отримувач Національний університетом біоресурсів і природокористування України, платник [PERSON] (а.с.55). Квитанцією № 0.0.93083744.1 від 02.01.2018 року, підтверджується оплата за навчання, додаткові послуги, сума 9680,00 грн., отримувач Національний університетом біоресурсів і природокористування України, платник [PERSON] (а.с.56). Квитанцією № 0.0.780122740.2 від 08.06.2017 року, підтверджується оплата за навчання, додаткові послуги, сума 8800,00 грн., отримувач Національний університетом біоресурсів і природокористування України, платник [PERSON] (а.с.57). Квитанцією № 0.0.873300029.1 від 18.10.2017 року, підтверджується оплата за навчання, додаткові послуги, сума 880,00 грн., отримувач Національний університетом біоресурсів і природокористування України, платник [PERSON]. Квитанцією до прибуткового ордеру від 30.06.2017 року підтверджується сплата ПП «Юлія Ч» суми 3500,00 грн., за навчання. (а.с.57). Квитанцією № 0.0.1056705312.1 від 11.06.2018 року, підтверджується оплата за навчання, додаткові послуги, сума 9680,00 грн., отримувач Національний університетом біоресурсів і природокористування України, платник [PERSON] (а.с.60). Поповнення банківської картки, переказ готівки, [PERSON], підтверджується квитанціями : від 15.02.2018 року на суму 1545,00 грн., 12.05.2017року на суму 500, 00 грн., та на суму 510,00грн., від 01.04.2017 року на 505,00 грн., від 24.04.2017 року на 1000,00 грн., від 07.04.2017 року на 500,00 грн., від 03.06.2017 року на 1600,00 грн., від 13.06.2018 року на 500,00 грн., 19.02.2018 року на 500,00 грн., від 13.12.2017 року на 3005,00 грн., від 19.07.2018 року на 1000,00 грн., від 14.12.2017 року на 2000,00 грн., від 05.12.2017 року на 705,00 грн.. (а.с.58,59). Згідно з підтвердженням від 19 липня 2018 року, за підписом депутата Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області [PERSON], [PERSON], проживає з червня 2016 року на час канікул та вихідних днів за адресою свого батька, [PERSON], в інший час навчається в Києві. (а.с. 61) Фіскальні чеки, що підтверджують придбання одягу: 25.08.2015 року на суму 499, грн., за придбання товару (штани чоловічі) 20.02.2016 року на суму 3590,00 грн., за придбання товару (куртка утеплена), 05.01.2018 року на суму 2490,00 грн., за придбання товару (черевики), 25.12.2017 року на суму 1198 грн, за придбання товару (светр), а також квитанції від 15.02.2018 року, (а.с.56) Згідно з квитанцій наданих відповідачем: Чек № 17560 від 25.12.17 року, на суму 4890,00 грн., за придбання товару чоботи, службовий чек від 08.08.2017 року на суму 1815, 00 грн., платник [PERSON], отримувач [PERSON], квитанція про поповнення картки від 28.09.2017 року на суму 988 грн., квитанція від 19.12.2016 року на 198 грн., від 05.12.2016 року на 38 грн., від 07.10.2017 року на 120 грн., від 16.11.2017 року на 1320 грн., від 24.11.16 року на суму 200 грн., від 03.12.2016 року на суму 98 грн., (а.с. 45-46). Згідно з ч.ч.1, 3 ст.199 СК України, \~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право повнолітніх дітей, які продовжують навчання, на матеріальне утримання від батьків на весь період навчання, але не більше як до 23-х років, а також обовязок батьків надавати таке утримання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що [PERSON], не зареєстрований але фактично проживає з позивачем, згідно з підтвердженням депутата Шполянської міської ради ОТГ. (а.с.61) Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років: продовження ними навчання: потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1ст. 182\~СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 1ст. 179\~СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Вказана глава передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу\~статті 185 СК України\~додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.\~\~ Аліментні зобов'язання між батьками і повнолітніми дітьми регулюються\~\~\~главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб стягнення аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15, при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми\~глави 16 СК України\~не встановлюють обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, норми\~статті\~\~185 СК України\~не застосовуються. Вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, передбачені\~статтею 185 СК України, можуть бути пред'явлені лише до досягнення дитиною повноліття, та не поширюються на правовідносини, які виникають між батьками та повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №478/2108/16-ц, предметом розгляду якої було «стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, та стягнення додаткових витрат». Відповідно до змісту\~статті 185 СК України, участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою. Такого висновку дійшов ВС справі № 753/19306/16-ц від 06 червня 2018 року, предметом розгляду якої було «стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину». Згідно зі статтею 6\~СК України дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений\~главою 16 СК України. Вказана глава передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат. До такого висновку прийшов ВС у справі № 642/36/16-ц від 29.03.2018 року. Згідно до\~ч.ч.5,\~6\~ст.13\~Закону України\~«Про судоустрій\~та статус\~суддів»,\~висновки щодо\~застосування норм\~права,\~викладені у\~постановах Верховного\~Суду,\~є обовязковими\~для всіх\~субєктів владних\~повноважень,\~які застосовують\~у своїй\~діяльності нормативно-правовий\~акт,\~що містить\~відповідну норму\~права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо стягнення додаткових витрат на дитину, заявлена позивачем у сумі 8800,00 грн. виходячи з норм ст. 185 СК України, не підлягає до задоволення. В той же час суд вважає, що позивачем надано докази того, що він справді має потребу у коштах на утримання повнолітньої дитини яка навчається. Суд враховує той факт що відповідач є підприємцем, та може надавати грошову допомогу на утримання сина. Позивачем надано докази, і суд приймає їх до уваги, що підтверджують понесені витрати позивача у завязку з навчанням сина, такі як, сплата вартості за навчання в розмірі 17\~600,00 грн. в рік, та сплата за проживання в гуртожитку в розмірі 550,00 грн., придбання сезонного одягу на ~7778,00 грн. Судом встановлено, що відповідач брала участь в матеріальному утриманні сина, зокрема, придбавала речі, та надавала матеріальну допомогу грішми. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 4246,00, щомісячно підлягає до задоволення, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 25.05.2018 року, та до закінчення або припинення навчання сина у Національному університеті біоресурсів і природокористування України м. Києва та не більше ніж до досягнення сином 23-х років. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Згідно зі\~ст.133 ЦПК України ,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~повязаних з\~розглядом справи. \~Розмір судового\~збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До\~витрат,\~повязаних з\~розглядом справи,\~належать витрати:\~ на професійну правничу допомогу, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст.\~137\~ЦПК України, витрати,\~повязані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для\~визначення розміру\~витрат на\~правничу допомогу\~з метою\~розподілу судових\~витрат учасник\~справи подає\~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.8. ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Суд встановив, що між позивачем та адвокатом [PERSON], укладено договір про надання правової допомоги від 16.05.2018 року, №49, предметом якого є надання правової допомоги Клієнту у справі стягнення аліментів та додаткових витрат на навчання та утримання сина [PERSON]. (а.с.25). На підставі договору виданий ордер на надання правової допомоги серія ЧК № 84529 від 16.05.2018 року. (а.с. 26). В матеріалах справ існує попередній розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката згідно договору про надання юридичних послуг, де вказаний розрахунок таких витрат, а саме: вивчення та аналіз документів клієнта, узагальнення чинного законодавства та судової практики, підготовка та відправка позовної заяви. Ставка за -1 годину 500,00 грн. Кількість годи 4 на загальну суму 2000,00 гривень. Крім цього очікується понесення витрат на представництво інтересів у суді, та повязані з переїздом на судові засідання. (а.с.28). Згідно до квитанції № 1 від 24.05.2018 року [PERSON], оплатив за надання правової допомоги оплатив адвокату [PERSON], дві тисячі гривень, за вчинення та аналіз документів, узагальнення чинного законодавства та судової практики, підготовку та відправку позовної заяви. (а.с.29). Суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. Оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, підготовку позовної заяви та значення справи для сторони, суд, з урахуванням критеріїв співмірності необхідних і достатніх витрат, робить висновок, що заявлені витрати на професійну правову допомогу підтверджені належними доказами. Враховуючи викладене, беручи до уваги надані представником позивача в обґрунтування своєї вимоги документи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення з відповідачів на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. 00 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позов задовольняється частково, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 704,80 грн., на користь держави. На підставі\~ ст. 51 Конституції України, ст.ст. 6, 179,181,182,185, 199, 200 СК України,

Outcome: partial