overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

25 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що подружні відносини з відповідачем не склались через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Подружжя разом не проживає з вересня 2015 року, з цього часу шлюб набув формального характеру. Спільних дітей подружжя не має, але відповідач відмовляються розірвати шлюб в органах РАЦС. В судове засідання сторони не з'явились, надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач свої вимоги підтримала, відповідач не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] 01 листопада 2014 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим у день реєстрації шлюбу виконавчим комітетом Гоголівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 17 (а.с.6). Проти розірвання шлюбу сторони не заперечують. Як встановлено судом зі змісту позовної заяви та не заперечується відповідачем, з вересня 2015 року сторони проживають окремо, спільного домогосподарства не ведуть, а отже шлюб має формальний характер. Майнових претензій сторони один до одного не висловлюють, спільних дітей не мають, що встановлено судом зі змісту заяви позивача та при дослідженні паспорту на її ім'я. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що при укладанні шлюбу позивач прізвище не змінювала, відповідно до вимог ст. 113 СК України, суд вважає необхідним залишити за нею після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище «[PERSON]». Судові витрати понесені позивачем, у вигляді сплаченого нею судового збору у розмірі 551,20 грн. суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

25 лютого 2016 року позивач звернувся до Комсомольського районного суду м. Херсона з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 02 серпня 2008 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітніх дитей - синів [PERSON], який народився 10.05.2001 року та Алана, який народився 07.06.2007 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з 2014 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Указом Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів» ліквідовано Дніпровський районний суд міста Херсона, Комсомольський районний суд міста Херсона, Суворовський районний суд міста Херсона та утворено Херсонський міський суд Херсонської області, який розпочав роботу з 04 квітня 2016 року. 15 квітня 2016 року відповідно до ст. 11-1 ЦПК України за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, передана в провадження судді Ус О.В. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

25 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 08 жовтня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №788 - розірвати. В обґрунтування позову він вказав на те, що від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явився про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08 жовтня 2011 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

25 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 24 вересня 2011 року виконкомом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 23 розірвати. В обґрунтування позову він зазначив, що від шлюбу у них дітей немає. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач у судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності в якій зазначив, що позов підтримує та просить розірвати шлюб. Відповідачка у судове засідання не зявилася, проте надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Просила прізвище змінити на Петренко. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріалами справи встановлено, що сторони 24 вересня 2011 року уклали шлюб (арк.с.4). Від шлюбу у них дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

25 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 02 жовтня 2009 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1030 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02 жовтня 2009 року. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

25 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання сторони не з'явилися, у поданих письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2013 року (а.с. 5). Від шлюбу дітей не мають. Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинені, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

25 лютого 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 31 серпня 2010 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 183. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені жовтня 2014 року через різні погляди на життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Просила позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає. Після розірвання шлюбу просить суд залишити прізвище - [PERSON]. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 31 серпня 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №183, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Спір майнового характеру та про місце проживання дитини між сторонами на час вирішення справи не виникав. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2014 року. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно ч.8 ст. 235 ЦПК України після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін - «[PERSON]». На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

25 лютого 2016 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що з 25.03.2008 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем має двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Причиною звернення з позовом до суду стали ті обставини, що між сторонами немає взаєморозуміння з поглядів на сімейне життя внаслідок чого сторони з серпня 2015 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо і відновлювати їх не бажають та за таких обставин позивачка вважає, що шлюб розпався. Сторони просять ухвалити рішення в попередньому засіданні та судові витрати розділити порівну. Позивачка позовні вимоги підтримує, а відповідач позов визнав, строк для примирення сторонам не потрібний. Суд вважає можливим розглянути справу у попередньому судовому засіданні в порядку ст. 130 ЦПК України та ухвалити рішення. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 113 СК України: особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

25 лютого 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться у шлюбі з 04 серпня 2007 року, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 180. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Вказує, що приводом для розлучення стала зрада відповідача, що призвело до творення ним іншої родини. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, строк для примирення просить не надавати. У судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, відповідач проти позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається із свідоцтва серії 1-ВЛ № 175053 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області [PERSON] та [PERSON], 04 серпня 2007 року уклали шлюб та отримали спільне прізвище «Суховій», про що зроблено відповідний актовий запис № 180. Відповідно до свідоцтва серії 1-ВЛ № 214122 про народження [PERSON] [INFO], батьками дитини зазначені сторони по справі. Як вбачається з письмових пояснень позивачки, вона наполягає на розірванні шлюбу та не бажає його збереження, посилаючись на фактичне припинення з відповідачем шлюбно-сімейних відносин. Зазначені позивачкою причини розірвання шлюбу та неможливість збереження сім'ї суд вважає поважними, тому надання строку для примирення суд вважає не доцільним. Майнового спору між сторонами немає. В разі виникнення спору, щодо місця проживання дитини, сторони можуть звернутися до суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що шлюб між подружжям підлягає розірванню, оскільки вступ до шлюбу здійснюється вільно і добровільно та ніхто не може бути примушений до зберігання подружніх відносин, якщо їхні засади втрачені. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

25 лютого 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 25 лютого 2003 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] . Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У підготовче засідання позивач не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та ухвалення рішення у підготовчому засіданні (а.с. 24). Відповідач у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності (а.с. 25). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у підготовчому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, Серії [NUMBER] (а.с. 4). Від спільного шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 5). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Ухвалою суду від 11 квітня 2019 року за клопотанням відповідача сторонам було надано строк для примирення подружжя в два місяці (а.с. 22). Однак, сторони не помирилися. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

25 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що під час звернення до державного реєстратора з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Очаківської міської ради [PERSON] дізнався про існування розбіжностей в написанні його прізвища у декларації про готовність обєкта до експлуатації серії МК №141130570372 від 26 лютого 2013 року. Так, у цьому документі його прізвище помилково зазначено як «Сінкевич», тоді як фактично його прізвище «Сінкевіч». Посилаючись на викладені обставини, просив встановити факт належності йому вищезазначеної декларації. Учасники справи до суду не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, заявник, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги, заінтересована особа вказала, що не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з декларації про готовність обєкта до експлуатації серії МК №141130570372 від 26 лютого 2013 року (а.\~с.\~8-12), а саме в інформації про замовника вказано прізвище «Сінкевич». Вказана розбіжність у написанні прізвища ставить під сумнів належність цього документу саме заявникові. Викладене підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме паспортом (а. с. 5), карткою фізичної особи платника податків (а. с. 6) та витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а. с. 7), з яких вбачається, що прізвище заявника [PERSON]. З урахуванням\~викладеного,\~а також\~з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявником свого права на державну реєстрацію прав, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що декларація про готовність обєкта до експлуатації серії МК № 141130570372 від 26 лютого 2013 року належить саме [PERSON], але при її виготовленні неправильно зазначене прізвище, зважаючи на що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved