Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

26.09.2014 року Орган опіки та піклування Артемівської міської ради звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. На доведеність заявлених вимог прокурор зазначив, що на території м.Артемівська Донецької області за адресою: [ADDRESS], проживала [PERSON], яка є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Дитина [PERSON], 17.10.2013 року госпіталізована в інфекційне відділення з діагнозом ГРВІ. Мати разом з дитиною від госпіталізації відмовилась, за час лікування дитину не відвідала жодного разу, після одужання не забрала. Рішенням виконкому Артемівської міської ради від 11.12.2013 року № 347 малолітній дитині [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. На підставі наказу служби у справах дітей від 23.12.2013 року № 84 [PERSON] тимчасово влаштовано в родину [PERSON] та [PERSON], до прийняття рішення про постійне влаштування малолітньої дитини. 29.07.2014 року відповідачка надала заяву, в якій вона відмовляється від батьківськиї прав та подальшого виховання свого сина [PERSON] Позбавлення відповідачки батьківських прав дозволить вирішити питання про встановлення правового статусу дитини та стягнення засобів на її утримання. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Прокурор м.Дзержинська Ільющенко О.М. в судовому засідання підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є матір'ю неповнолітнього [PERSON] (а.с.8-9 ). Дитина [PERSON], 17.10.2013 року госпіталізована в інфекційне відділення з діагнозом ГРВІ. Мати разом з дитиною від госпіталізації відмовилась, за час лікування дитину не відвідала жодного разу, після одужання не забрала. Рішенням виконкому Артемівської міської ради від 11.12.2013 року № 347 малолітній дитині [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.12). Згідно висновку органу опіки та піклування Артемівської міської ради від 26.06.2014 року № 01/11-325, є доцільним позбавлення батьків сих прав [PERSON] у відношенні її малолітнього сина [PERSON] 29.07.2014 року відповідачка надала заяву, в якій вона відмовляється від батьківськиї прав та подальшого виховання свого сина [PERSON] (а.с.5). Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилався на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо,так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави- учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідачка впродовж всього часу матеріально дитину не утримувала, вихованням не займалась, не виявляла інтересу до його життя та навчання, не виявляла бажання до спілкування з нею. Враховуючи наведене та те, що позбавлення відповідача батьківських прав дозволить вирішити питання про встановлення правового статусу дитини, суд, вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина. На підставі викладеного,

Outcome: approved