Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

26.01.2017 позивачПАТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк) звернувся до Погребищенського районного суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитними договором №VIH0AK07740254 від 21.10.2005 в сумі29590,16 доларів США, що за курсом 25.75 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.11.2016 складає 761946,62 грн. Свої позовні вимоги Банк обґрунтовує тим, що 21.10.2005 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №VIH0AK07740254. Відповідно до умов договору [PERSON] отримав від Банку кредит в розмірі 12200,45 доларів США з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 19.10.2012. [PERSON] отримав кошти, проте платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам не здійснює, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання, а тому ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 30.01.2017 провадження у справі були відкрито та справа була призначена до розгляду в судовому засіданні на 07.02.2017. 07.02.2017 розгляд справи було відкладено в зв'язку з наміром відповідача скористатися послугами адвоката. 17.02.2017 судовий розгляд не відбувся в зв'язку з відрядженням судді Марченко Л. В. 02.03.2017 представник позивача подав заяву про відкладення розгляду справи в зв'язку з зайнятістю у іншому судовому засіданні, яка була задоволена, судове засідання відкладено на 15.03.2017, однак 15.03.2017 в зв'язку з неявкою представника позивача у справі була оголошена перерва до 24.03.2017. 24.03.2017 ухвалою суду було зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» надати для огляду в судовому засіданні кредитну справу, згідно кредитного договору №VIH0AK07740254 від 21.10.2005. 05.04.2017 в зв'язку з відсутністю кредитної справи, за клопотанням представника позивача розгляд справи було відкладено. 11.04.2017 на адресу суду надійшла копія кредитної справи за договором №VIH0AK07740254 від 21.10.2005. 18.04.2017 у справі було оголошено перерву до 12.05.2017 для надання представником позивача виписки про рух коштів по рахунку відповідача. 12.05.2017 за клопотанням представника позивача розгляд справи було відкладено. 23.05.2017 на виконання вимог ухвали до суду було надіслано виписку по погашеннях позичальника. 25.05.2017 т 13.06.2017 розгляд справи відкладався за клопотаннями представника відповідача. 27.06.2017 в зв'язку з неявкою обох сторін розгляд справи знову було відкладено. 22.08.2017 у справі була оголошена перерва до 07.09.2017. 07.09.2017 в зв'язку з неявкою сторін розгляд справи було відкладено. 12.09.2017 через канцелярію суду представник позивача подав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду було задоволено, судове засідання призначене на 19.09.2017 призначено в режимі відеоконференції, однак в зв'язку з неякою сторін 19.09.2017 розгляд справи було відкладено на 04.10.2017. 20.09.2017представник позивача подав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду було задоволено, однак, 04.10.2017 в зв'язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено. 13.10.2017 представник відповідача - адвокат Любарський С. М. подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю ознайомитись з кредитною історією та рухом сплачених [PERSON] коштів. 27.10.2017 сторони до суду не з'явилися. 31.10.2017 через канцелярію суду представник позивача подав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду було задоволено, судове засідання призначене на 23.11.2017 призначено в режимі відеоконференції. 23.11.2017 ухвалою суду було зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» надати для огляду в судовому засіданні кредитну справу згідно кредитного договору №VIH0AK07740254 від 21.10.2005. 29.11.2017 ухвалою суду судове засідання, призначене на 14.12.2017 було ухвалено проводити в режимі відеоконференції. 14.12.2017 в зв'язку з не надходженням до суду кредитної справи розгляд справи було відкладено та визначено наступне судове засідання проводити також в режимі відеоконференції. 28.12.2017 на виконання вимог ухвали суду від 23.11.2017 із ПАТ КБ «Приватбанк» до суду надійшли виписки про рух коштів по рахунках [PERSON] 19.01.2018 через канцелярію суду представник позивача подав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду було задоволено, судове засідання призначене на 26.01.2018 ухвалено проводити в режимі відеоконференції, однак 26.01.2018 в зв'язку з неявкою відповідача розгляд справи було відкладено. 29.01.2018 через канцелярію суду представник позивача знову подав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду було задоволено, судове засідання призначене на 05.02.2018 призначено в режимі відеоконференції. 05.02.2018 в зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції, розгляд справи було відкладено для виконання вимог ЦПК в новій редакції. 06.02.2018 через канцелярію суду представник позивача подав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду було задоволено, судове засідання призначене на 22.02.2018 призначено в режимі відеоконференції. 22.02.2018 через неявку сторін розгляд справи було відкладено. 13.03.2018 в зв'язку з хворобою відповідача розгляд справи знову було відкладено. 15.03.2018 через канцелярію суду представник позивача подав клопотання про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду було задоволено. 03.04.2018 ухвалю суду було витребувано з ПАТ КБ «Приватбанк» матеріали про оцінку та реалізацію автомобіля марки DAEWOO модель LANOS 1,5, та закрито підготовче судове засідання. 02.05.2018 до суду надійшла належним чином завірена копія кредитної справи та довідки рахунку. 03.05.2018 представником відповідача було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу на ознайомлення з матеріалами, що надійшли до суду, яке було задоволено. 29.05.2018 через канцелярію суду представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з хворобою відповідача. Ухвалою суду від 07.06.2018 судове засідання призначене на 12.06.2018 ухвалено провести в режимі відеоконференції. 12.06.2018 у справі була оголошена перерва для надання представником позивача розрахунку щодо перерахування коштів виручених за реалізацію вилученого у [PERSON] автомобіля та ухвалено наступне судове засідання також проводити в режимі відеоконференції. 12.07.2018 розгляд справи було відкладено в зв'язку з надходженням заяви представника позивача щодо надання часу для мирного врегулювання спору. 01.08.2018 за клопотанням представника відповідача у справі було оголошено перерву. 21.08.2018 ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідача та витребувано із ПАТ КБ «Приватбанк» протокол №КК (7181844) від 29.12.2012 про списання кредиту з [PERSON]. 08.10.2018 через канцелярію суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, яке було задоволено, розгляд справи відкладено на 13.11.2018 та ухвалено проводити його в режимі відеоконференції. 25.10.2018 на виконання ухвали суду було надано витяг з протоколу Кредитного комітету (7181844) від 29.12.2012. 13.11.2018 за клопотанням представника відповідача у справі була оголошена перерва до 06.12.2018 для ознайомлення з витягом з протоколу Кредитного комітету. 06.12.2018 в зв'язку з неявкою сторін розгляд справи було відкладено. 11.01.2019 через канцелярію суду надійшла заява представника позивача про відкладення розгляду справи в зв'язку з необхідністю укладання договорів з адвокатами, оскільки відповідно до пп.11 п.16-1 розділу ХV Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 та ст.131-2 цієї Конституції в судах першої інстанції з 01.01.2019 здійснюється виключно прокурорами або адвокатами, яка судом була задоволена, судове засідання відкладено на 21.01.2019 та ухвалено проводити його в режимі відеоконференції. 21.01.2019 судове засідання було відкладено на 05.02.2019 в зв'язку з відсутністю вільних залів для проведення відеоконференції у Вінницькому міському суді Вінницької області. 05.02.2019 у справі була оголошена перерва до 20.02.2019. 20.02.2019 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з зайнятістю адвоката на засіданні Ради адвокатів Вінницької області. 22.02.2019 представник позивача подав уточнену позовну заяву в якій просив стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за договором №VIH0AK07740254 від 21.10.2005 нарахованих на прострочення заборгованості по кредиту за період з 19.01.2014 по 19.01.2017 у розмірі 8923,08 доларів США, що за курсом 27,49 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.01.2017 складає 245295,47 грн. 04.03.2019 ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача та судове засідання призначене на 26.03.2019 ухвалено проводити в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 26.03.2019 у задоволенні клопотання представника позивача про уточнення позовних вимог було відмовлено. Представник Банку в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовільнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №VIH0AK07740254 від 21.10.2005 в сумі 29590,16 доларів США, що за курсом 25.75 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.11.2016 складає 761946,62 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Вказав, що в 2005 році він дійсно взяв кредит на придбання автомобіля. В 2009 року у нього виникли труднощі з погашенням кредиту, тому на погашення боргу автомобіль був переданий банку, після чого його було запевнено, що кредит погашений і жодних претензій до нього немає. Представник відповідача - адвокат Любарський С. М. у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив також. В обґрунтування заперечень вказував, що в рахунок погашення боргу 30.06.2009 відповідачем Банку було передано автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS 1.5, 2005 року випуску. Після чого будь-яких вимог щодо наявності боргу Банк не заявляв. Крім того, згідно з випискою, в період з 21.10.2005 по 15.11.2016 кредитна заборгованість була списана згідно протоколу КК 7181844, як безнадійний. Також просив застосувати позовну давність по кредиту, оскільки в рахунок погашення боргу 30.06.2009 відповідач передав банку автомобіль (т. 1 а. с. 21) і з цієї дати будь-яких коштів [PERSON] більше не сплачував. Про те, що лише в 2014 році автомобіль був реалізований, а виручені кошти 23.07.2014 Банком були зараховані на погашення боргу [PERSON] не знав, а Банк його про це не повідомляв (т. 2 а. с. 112). Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Судом встановлено, що 21.10.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №VIH0AK07740254. Відповідно до умов договору [PERSON] отримав від банку 12200,45 доларів США з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 19.10.2012 (т. 1 а. с. 10-11). Згідно пунктів 1.1 Кредитного договору, Позичальнику Банком надано кредитні кошти шляхом перерахування коштів на рахунок [NUMBER] «Українська автомобільна Корпорація» на строк до 19.10.2012 включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 12200,45 доларів США на купівлю автомобіля у сумі 9125,00 доларів США та на сплату страхових платежів у сумі 3075,45 доларів США, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,04% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,32% від суми виданого кредиту. Згідно з пунктами 2.4.1, 2.4.2 Кредитного договору Позичальник має право за узгодженням з Банком здійснювати дострокове погашення Кредиту. Погашати заборгованість по Кредиту будь-яким способом, не забороненим чинним законодавством України. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №VIH0AK07730254 від 21.10.2005, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 21.10.2005 був також укладений договір застави рухомого майна (т. 1 а. с. 53-56). Згідно з п.6 Договору застави в забезпечення виконання Заставодавцем зобов'язання за Кредитним договором Заставодавець надав в заставу майно, а саме: автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS 1.5, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан -В, номер кузова (шасі) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до п.22 Договору застави звернення стягнення на Предмет застави за вибором Заставодержателя здійснюється з додержанням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким із способів, зокрема шляхом передачі Предмету застави у власність Заставодержателю в рахунок виконання зобов'язань за Кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, останні платежі [PERSON] були здійснені: по сплаті комісії - 26.02.2007 в сумі 29,20 доларів США, по сплаті процентів - 26.02.2007 в сумі 86,49 доларів США, по сплаті пені - 30.11.2009 в сумі 250,60 доларів США (т. 1 а. с. 4-8). В зв'язку з простроченням кредиту, 30.06.2009 [PERSON] передав Банку автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS 1.5,рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан -В, номер кузова (шасі) [NUMBER] для його реалізації з метою погашення боргу (т. 1 а. с. 21), який був реалізований, відповідно до довідки рахунку серії ВІА №686351, лише 23.07.2014 (т. 2 а. с. 112). Згідно з виписками по погашенню позичальника з 21.10.2005 по 15.11.2016 USD VIXB рахунок [NUMBER], 29.06.2010 було проведено списання кредиту [PERSON] з звітності МСФО (т. 1 а. с. 151). Станом на 22.10.2012 залишок простроченої заборгованості по тілу кредиту становив 8124,50 доларів США, однак, відповідно до тієї ж виписки, 29.12.2012 кредит був списаний згідно з протоколом КК(7181844) (т. 1 а. с. 226). Факт списання кредиту підтверджується і самим протоколом Кредитного Комітету від 04.12.2012, згідно з яким було визнано безнадійною заборгованість по кредитам та списано за рахунок сформованого резерву, в тому числі авто в кредит в сумі 22248822,08 грн (т. 2 а. с. 190-191). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Таке прощення є безумовним одностороннім правочином. Відповідно до п.3 Порядку формування банками резервів за кредитами і нарахованими за ними процентами та списання безнадійної заборгованості, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 13 вересня 2010 №424, (Зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.10.2010р. за № 998/18293), банк має право самостійно списати (відшкодувати) за рахунок резервів безнадійну заборгованість за кредитами позичальників - юридичних осіб, фінансова діяльність яких визначена як незадовільна, та позичальників - фізичних осіб, фінансовий стан яких визначено як нестабільний або незадовільний, за якою платежі за основним боргом та/або нарахованими доходами прострочені понад 90 днів та яка обліковується за окремими аналітичними рахунками з обліку безнадійної заборгованості (далі - безнадійна заборгованість. У разі списання безнадійної заборгованості за кредитами банк одночасно списує нараховані проценти за цими кредитами за рахунок сформованих резервів». На виконання зазначеної постанови НБУ видав розпорядження у вигляді листа від 08.12.2010 за №40-511/5841-22084 Головним управлінням Національного банку України в Автономній Республіці Крим та по м. Києву і Київській області, територіальним управлінням Національного банку України, департаментам та самостійним управлінням центрального апарату, навчальним закладам Національного банку України, Асоціації українських банків, Асоціації «Український кредитно - банківський союз», банкам України, в якому зазначено, що з метою поліпшення структури балансів банки, з урахуванням п.2 постанови Правління Національного банку України від 13.09.2010 року №424 «Про затвердження Порядку формування банками резервів за кредитами і нарахованими за ними процентами та списання безнадійної заборгованості», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 27 жовтня 2010р. за №998/18293, мають списати за рахунок сформованих резервів заборгованість, яка віднесена до категорії «безнадійна», відповідно до глави 6 Положення про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 06 липня 2000р. №279 та відповідає одночасно таким критеріям: - заборгованість не є заборгованістю пов'язаних з банком осіб; - фінансова діяльність позичальників - юридичних осіб є незадовільною; - фінансовий стан позичальників - фізичних осіб є нестабільним або незадовільним; - платежі за основним боргом та/або нарахованими доходами на дату прийняття рішення про списання безнадійної заборгованості прострочені понад 90 днів». Таким чином, списання боргу позичальників перед банківськими установами є підставою для відмови у задоволенні вимог кредиторів, про що свідчить і практика Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, правова позиція якого висловлена в ухвалі від 28 січня 2015 року справа №6-40809св14. З огляду на вищезазначене, списання позивачем боргу [PERSON] за кредитним договором №VIH0AK07740254 від 21.10.2005 за рахунок резерву (безнадійної заборгованості) по своїй правовій природі та ознаками є прощенням боргу в розумінні статті 605 ЦК України, а тому своїми діями позивач в односторонньому порядку звільнив боржника від його обов'язків, з зв'язку з чим Банк втратив право вимоги за кредитним договором. За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», а тому в задоволенні позову слід відмовити. Щодо вимоги представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного. Так, в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», зазначено, що вирішуючи питання застосування строків позовної давності, суди мають приділяти належну увагу такому поняттю як момент, з якого особа дізналася про порушення свого права, та керуватися доказами, які підтверджують його настання. Встановивши, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо стороною у спорі заявлено вимогу до ухвалення ним рішення про застосування строку позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови. Тобто, якщо суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів встановить, що право позивача, про захист якого він просить, не порушено, ухвалюється рішення суду про відмову в задоволенні позову саме на цій підставі, а не через пропуск строку позовної давності. Якщо ж встановлено, що таке право порушено і строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд ухвалює рішення про відмову в позові у зв'язку із закінченням строку позовної давності. Якщо ж причину пропуску цього строку суд визнає поважною, порушене право повинно бути захищене. Саме загальна позовна давність застосовується до вимог, що стосуються захисту права власності та інших речових прав. Особливістю вирішення спору про захист порушеного права за умови пропуску строку позовної давності є те, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за умови обґрунтованості позову, тобто за умови наявності порушеного права. Таким чином, враховуючи роз'яснення, що містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-150/0/4-13, суд не застосовує строки позовної давності, оскільки позивачем позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови у його задоволенні. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 11429,20 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed