Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

26 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд визнати спільним майном подружжя автомобіль NYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] , [NUMBER] код [NUMBER] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму компенсації за розподіл майна подружжя в сумі 1/2 вартості автомобіля NYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] , [NUMBER] код [NUMBER] , що становить 108 582 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. 15 травня 2019 року у зв`язку із відстороненням від посади судді [PERSON] , на підставі проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, цивільна справа № 207/3748/18 у відповідності до ст. 33 ЦПК України передана на розгляд судді Погребняк Т.Ю. В наданій суду письмовій заяві позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, надавши докази зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] , та просить суд визнати спільним майном подружжя автомобіль NYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] , [NUMBER] код [NUMBER] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму компенсації за розподіл майна подружжя в сумі 1/2 вартості автомобіля NYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] , [NUMBER] код [NUMBER] , що становить 108 582 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати в розмірі 8001 грн. 42 коп., які складаються з витрат за надання правової допомоги по договору № 39-01/03-19 від 01.03.2019 року в сумі 6915 грн. 60 коп. та судового збору, який сплачено позивачем при зверненні до суду з даним позовом, в сумі 1085 грн. 82 коп. В обґрунтування пред`явлених вимог позивачка зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис №661, зроблений Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. 19.09.2017 року, під час перебування у шлюбі, подружжя придбали автомобіль NYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] , [NUMBER] код [NUMBER] . Відповідно до звіту № 01/10 про оцінку транспортного засобу від 03.10.2018 року, зробленого експертом-оцінювачем [PERSON] (сертифікат №931/17 від 25.09.2017, виданий Фондом державного майна України), середня ринкова вартість продажу зазначеного автомобіля складає 217 164,00 грн. Після народження сина [PERSON] , який народився [INFO] , сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, з жовтня 2017 року спільне господарство не ведеться. Після припинення шлюбних відносин сторони не можуть дійти згоди про розподіл спільного\~майна подружжя. Позивачу стало відомо, що відповідач [PERSON] без згоди та відома, без компенсації частки дружини [PERSON] , після припинення проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства, але перебуваючи ще в зареєстрованому шлюбі, продав автомобіль NYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] , [NUMBER] код [NUMBER] на користь третьої особи. Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 14 листопада 2015 року, за особисті кошти зробили капітальний ремонт в квартирі, в якій мешкали та придбали і встановили всі меблі та техніку, готуючись до народження дитини. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , через два місяці був придбаний за особисті кошти [PERSON] автомобіль NYUNDAI ACCENT 1500 та зареєстрований на його ім`я. Після фактичного\~припинення шлюбних\~відносин,\~в грудні\~2017\~року,\~коли [PERSON] \~зі своїм\~знайомим [PERSON] \~приїхав забирати\~з квартири,\~в якій\~вони мешкали\~свої особисті\~речі,\~матір [PERSON] \~-\~ [PERSON] та\~й вона\~сама,\~заявили,\~що все,\~що придбано\~в квартиру\~(меблі,\~побутова техніка\~і т.п.)\~залишаться їм,\~оскільки [PERSON] \~залишається мешкати\~в квартирі\~з їхнім\~сином [PERSON] ,\~а до\~автомобіля вона\~не має\~і не\~буде мати\~в подальшому\~ніяких зазіхань.\~Автомобіль купувався\~відповідачем за 171 994 грн. 68 коп. [PERSON] була присутня коли [PERSON] позичав гроші на придбання автомобіля у своєї матері [PERSON] . Згодом придбаний автомобіль, як з`ясувалося, мав скриті недоліки, а саме вочевидь його продали після ДТП, було рихтоване та перефарбоване переднє праве крило, бампер, капот, заднє праве крило, бампер, також розбита майже вся ходова авто. Після фактичного припинення шлюбних відносин, [PERSON] не маючи коштів на ремонт автомобіля, продав його в такому неприглядному стані за 47 000 гривен і частково повернув борг. Звіт про оцінку транспортного засобу, який надала суду позивачка, має недоліки, а тому не може бути належним, допустимим, достовірним, достатнім доказом по справі. Від позивачки [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка не погодилась з доводами відповідача, що автомобіль було придбано за його особисті кошти, які він взяв у борг у своєї матері [PERSON] , виходячи з наступного. По-перше, [PERSON] жодного разу в період з 2014 року (період, з якого [PERSON] та [PERSON] почали зустрічатися) та по сьогоднішній день не працювала, тобто коштів для надання в борг у неї не було. Жодного доказу про надання коштів у борг [PERSON] до суду не надає, тобто дані факти є лише припущенням. По-друге, у період шлюбу [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 5 000 доларів для придбання автомобіля, даний факт підтверджується розпискою від 10.09.2017 року, оскільки коштів на придбання автомобіля не вистачало, на момент придбання автомобіля він коштував 261 800,00 грн. Щодо довідки № 31/4-1244-3-32 від 30.03.2019 року, то на момент придбання автомобіля, оцінку робили мінімальну. Тому твердження відповідача про те, що даний автомобіль є його особистою власністю є безпідставними. Щодо звіту про оцінку транспортного засобу № 01/10 від 03.10.2018 року, то на момент складання даного звіту, автомобіль був вже проданий третім особам, тому дослідити його було неможливо та експерт виходив з середньої ринкової вартості даного автомобіля. Автомобіль на час придбання його третьою особою, [PERSON] , був в ідеальному стані, не битий, не фарбований, та придбаний ним за 8 500 доларів США, про що свідчить сам [PERSON] . Тому твердження відповідача [PERSON] щодо вартості та стану автомобіля на час продажу є безпідставними. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пітримали позовні вимоги в повному обсязі та просили задовольнити позов з наведених вище підстав. Також позивачкою подано клопотання про стягнення на її користь витрат за надання правової допомоги у відповідності до умов договору між позивачкою та адвокатським об`єднанням Лекс Експерт. В обгрунтування позову позивачка пояснила, що у листопаді 2019 року змінила прізвище на [PERSON] . Представник відповідача адвокат Іщенко С.І. в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позов. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що знає близько 20 років родину [PERSON] , їй відомо, що у 2017 році вони купили машину приблизно за 9 тис.доларів США, для придбання автомобіля [PERSON] брала у неї гроші у борг в сумі 5 тис. доларів США, дотепер борг не повернула. Про те, що вона дає гроші [PERSON] у борг знав і [PERSON] , гроші брали саме на машину, так як у них народилась дитина і потрібно було авто; він обіцяв повернути гроші, сказав, що поїде у рейс і заробить грошей; на той час свідок мала депозитний рахунок, з якого і зняла гроші; є розписка, яку писала [PERSON] про отримання грошей у борг. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що спірний автомобіль у листопаді 2017 року на його ім`я був поставлений на облік у органах державної реєстрації, однак автомобілем він не користувався і насправді власником його не став, кошти за автомобіль нікому не передавав; фактично автомобіль придбали знайомі свідка, а він став номінальним власником на їх прохання; зі сторони продавця був один лише [PERSON] , дружини його не було; наскільки відомо свідкові автомобіль був у нормальному стані, його реальну вартість не знає; вартість 47 тис. грн. визначили як мінімальну. Будучи допитана у якості свідка позивачка [PERSON] пояснила, що брала у борг гроші в сумі 5 тис. доларів США у своєї куми [PERSON] у вересні 2017 року для купівлі автомобіля, про що їй розповідала, також про це знав і [PERSON] ; про купівлю автомобіля знала; відповідач є моряком і планував повернути гроші після повернення з рейсу; про те, що автомобіль нібито мав приховані недоліки їй нічого невідомо; 22.10.2017 року відповідач пішов з родини і через три тижні продав авто за суттєво нижчою ціною, про продаж їй нічого не сказав; за її дозволом на продаж не звертався; іншого цінного майна за спільні кошти з відповідачем під час шлюбу не придбали. Суд, вислухавши позивачку, представників сторін, свідків, вивчивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63, ч.1 ст. 64 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ст. ст. 68, ч.1 69, ч.1, 2, 3 ст.70 Сімейного кодексу України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умов, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно ч.1, ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню у справі, якщо суд не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання. Згідно ст. ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини четвертої ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. \~ Згідно ч. 2 - ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно\~статті 68 СК України\~розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Навіть розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~ЦК України. Відтак будь-який договір може бути визнаний судом недійсним у випадку відсутності нотаріальної згоди на такий договір подружжя навіть після розлучення. \~Таким чином діє абсолютна\~ презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.\~Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. ( Постанова ВП Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17). В судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (л.с.9), від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] (л.с.10). Шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду від 24 жовтня 2017 року. Згідно реєстраційної довідки Дніпродзержинського центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, спірний автомобіль придбано [PERSON] 19.09.2017 року за 171 994 грн. 68 коп. згідно договору купівлі-продажу № 5692/17/000672 від 18.09.2017 року (арк. с.30). Згідно реєстраційної картки транспортного засобу автомобіль знято обліку і перереєстровано на іншого власника [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2017 року, за яким спірний автомобіль [PERSON] продав [PERSON] за 47000 грн. Про наявність згоди на укладення даної угоди з відчуження майна з боку позивачки у договорі не зазначено, доказів розподілу між сторонами отриманих за договором коштів, доказів поділу іншого майна подружжя суду не надано. Обставини щодо придбання саме під час перебування у шлюбі спірного автомобіля NYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] , сторонами не оспорювались, у звязку з чим не підлягають доказуванню у справі. Оцінюючи з точки зору належності та достовірності доводи, наведені під час судового розгляду стороною позивача, суд виходить з наступного. Покази свідка [PERSON] з приводу придбання спірного автомобіля за кошти, надані свідком позивачці у борг, не можуть бути прийняті судом як допустимі, оскільки правовідносини, пов`язані з наданням (отриманням) позики потребують письмового оформлення, а також потребують згоди на укладення правочину з боку іншого з подружжя. Наявність такої згоди відповідача на отримання позики позивачкою не підтверджено належними доказами, підпис його на письмовому договорі (розписка арк.с.42) відсутній. Також суд не приймає у якості достовірного доказу наданий позивачкою звіт № 01/10 від 03.10.2018 року щодо визначення вартості автомобіля у розмірі 217164 грн., оскільки його складено без огляду автомобіля, резолютивна частина не містить дати, станом на яку визначено вартість (арк.с.13-15). У той же час доводи представника відповідача з приводу реалізації ним спірного автомобіля за зниженою вартістю через наявність прихованих дефектів суд розцінює як бездоказові, оскільки свідок [PERSON] у суді під присягою повідомив, що автомобіль на час його продажу відповідачем не мав суттєвих недоліків, котрі б знижували його вартість порівняно з вартістю на час придбання у декілька разів, а ціну у договорі купівлі-продажу від 15.11.2017 сторони вказали мінімальну, з яких підстав йму невідомо, оскільки він автомобілем не користується і не збирався. Доказів експертного огляду автомобіля на час відчуження відповідачем, потрапляння у ДТП чи інших обставин, котрі могли б суттєво вплинути на вартість суду не надано, при цьому за договором купівлі-продажу від 15.11.2017 року автомобіль продано відповідачем за 47000 грн., тоді як придбано за ціною станом на 19.09.2017 року за 171994 грн. 68 коп. Тому суд вважає встановленою та доведеною належними доказами вартість автомобіля у розмірі 171994 грн. 68 коп., виходячи з якої має бути визначено розмір компенсації на користь позивачки, оскільки за таку вартість автомобіль було придбано у вересні 2017 року, продано автомобіль 15.11.2017 року за 47000 грн., тобто через незначний проміжок часу за суттєво нижчою ціною без професійного огляду чи інших доказів втрати його властивостей чи погіршення технічних характеристик. При цьому наявність згоди позивачки на відчуження автомобіля, як і її обізнаність з цього приводу, не підтверджено належними та допустимими доказами. Виходячи з викладеного зазначене спірне майно ( автомобіль NYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] ) суд визнає майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між подружжям, оскільки інше не доведено тим з подружжя, хто спростовував цю презумпцію. У зв`язку з задоволенням позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати: у вигляді судового збору та витрат на отримання правничої допомоги згідно договору про надання правової допомоги між [PERSON] та адвокатським об`єднанням Лекс Експерт, актами приймання-передачі виконаних робіт, банківськими квитанціями про перерахування коштів.

Outcome: partial