Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

26.06.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивував свої вимоги тим, що відповідач, згідно заяви від 26.09.2007 року отримав кредит у розмірі 5 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак взяті на себе зобовязання відповідач не виконав та має заборгованість у сумі 53 472,86 грн., яка складається з наступного: 5374,19 грн. заборгованість за кредитом; 42 214,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250 грн. штраф (фіксована частина); 2534,42 грн. штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 5071 - К-О від 20.11.2018 року, до судового засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою, в якій позов підтримала, просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі договору щодо надання правової допомоги та представництва інтересів від 02.10.2017 року, до судового засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, просили рішення винести з урахуванням наданого [PERSON] розрахунку заборгованості, в іншій частині відмовити. 10.01.2019 року відповідачем було надано суду розрахунок заборгованості за кредитним договором б/н від 26.09.2007 року, відповідно до якого ТОВ «Професіонали Донбасу», ЄДРПОУ 37683455, було розраховано розмір заборгованості за відсотками за вказаним кредитним договором за формулою: (Заборгованість за користування кредитом) = (Сума боргу) Х (Ставка користування кредитом (%) / 100% / 365 днів Х (Кількість днів), вказаний відсоток 36% на рік, та склало у підсумку 6\~079,75 грн. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON], згідно підписаної заяви від 26.09.2007 року, отримав кредит у розмірі 5\~600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається зі змісту вказаного договору, він був укладений у формі письмової заяви, при цьому відповідач підтвердив свою згоду, що зазначена заява, разом з довідкою про умови кредитування, Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір про надання банківських послуг, з якими вона ознайомилася та зобовязалася виконувати (а.с.14-21). Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 26.09.2007 року вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 28.02.2017 року становить 53\~472,86 грн., з яких: 5374,19 грн. заборгованість за кредитом; 42 214,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250 грн. штраф (фіксована частина); 2534,42 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4-6). Відповідно до ч.1ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з ч.1ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення Проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Відповідно до ч. 2 Закону України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. № 1669-VІІ на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінету Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (проводили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМ України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. При цьому, розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 02 грудня 2015 року, лише чітко визначається коло осіб, на яких розповсюджується дія норм ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», і у сенсі ч. 2 ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», не є початком відліку часу з якого розповсюджується заборона на нарахування пені та штрафів. Як встановлено у судовому засіданні, на момент укладання договору і в теперішній час, відповідач зареєстрований в [INFO], тобто, в населеному пункті, який віднесено згідно із розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р до населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. Позивач у розрахунку сум заборгованості з пені та комісії не виділів окремо ці нарахування, тому суд позбавлений можливості встановити, яка сума є заборгованістю з пені, а яка сума є заборгованістю з комісії, тому вважає ці нарахування пенею. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією пені в розмірі 3100 грн. та штрафів в сумі 250 грн. та 2534,42 грн. задоволенню не підлягають. Що стосується розрахунку ПАТ КБ «Приватбанк» щодо доведеності розміру заборгованості за процентами за користування кредитом, то повністю з даним розрахунком суд погодитися не може. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що при укладенні договору сторони домовились про сплату відповідачем процентів у розмірі 36.00% на рік. Однак, протягом дії кредитної картки процентна ставка за користування кредитом змінювалась і становила у період з 1 квітня 2015 року по теперішній час 43,2% річних. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Судом встановлено, що збільшення Приватбанком процентної ставки за користування відповідачем кредитними коштами відбувалось з порушенням вимог вказаної норми. Відповідач не був письмово повідомлений банком про збільшення процентної ставки, з ним не підписувались будь-які угоди щодо цього. Таким чином, збільшення процентної ставки відбулося в односторонньому порядку банком без згоди позичальника. Тому такі дії ПАТ КБ «Приватбанк» є незаконними і не можуть бути підставою для стягнення з відповідача заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у підвищеному розмірі. Отже, відповідач має сплатити банку заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом не з розрахунку 43,20% річних, оскільки збільшення процентної ставки в односторонньому порядку банком без згоди позичальника є незаконною, а з розрахунку 36.00% річних, як було обумовлено сторонами на час укладення кредитного договору. Однак, починаючи з квітня 2015 року суд вважає за необхідне здійснити перерахунок заборгованості по відсоткам, виходячи з такої формули: (сума боргу х 36.00% : 100% : 365 днів х кількість днів у місяці). За період\~з 23.04.2014\~року по\~31.12.2014\~року \~253\~дні \~сума боргу\~5\~374,19\~грн.,\~розрахункова ставка\~36,00%\~=\~1341,04\~грн. сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом; За період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року 365 днів сума боргу 5 374,19 грн., розрахункова ставка 36,00% = 1934,71 грн. сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом; За період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року 365 днів сума боргу 5 374,19 грн., розрахункова ставка 36,00% = 1934,71 грн. сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом; За період з 01.01.2017 року по 13.06.2017 року 164 дні сума боргу 5 374,19 грн., розрахункова ставка 36,00% = 869,29 грн. сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом, Всього 6\~079,75 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.09.2007 року станом на 28.02.2017 року у розмірі 11\~453,94 грн., яка складається з наступного : - 5\~374,19 грн. - заборгованість за кредитом; - 6079,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до\~ч.2 п.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь банку підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 1600 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial