Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

24.09.2020р. [PERSON] через свого представника адвоката Рибакова В.О. (діє на підставі ордеру від 21.09.2020р. та договору про надання правової допомоги від 31.08.2020р. а.с. № 24, 25-28) звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до КЗК «Дніпропетровський художній музей» ДОР» про визнання незаконним наказу № 112 від 20.08.2020р. про припинення трудового договору на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, поновлення на роботі на посаді музейного доглядача та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.09.2020р. до дня поновлення на роботі (а.с. № 3-6). Одночасно з подачею позову представником позивачки було заявлено клопотання про витребування доказів (а.с. № 7). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.09.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Цією ж ухвалою витребувані докази (а.с. № 33). Ухвала суду виконана відповідачем, витребувані докази надані суду одночасно з подачею відзиву (а.с. № 37-61). 03.11.2020р. від представника позивачки надійшла заява про перехід до розгляду справи в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 63). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. 13.11.2020р. здійснено перехід до розгляду справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 64). В обґрунтування позовних вимог по тексту позовної представник позивачки посилався на те, що для звільнення [PERSON] роботодавцем на підставі п.3\~ст.\~40\~КЗпП України не було правових підстав, оскільки позивачка не порушила жодної вимоги, яка б стосувалась виконання нею службових обов`язків, які передбачені трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку. Відповідачем також порушені вимоги ст. 149 КЗпП України при застосуванні до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оскільки не відбиралися письмові пояснення щодо службової записки [PERSON] від 12.08.2020р. на ім`я директора КЗК «Дніпропетровський художній музей» ДОР». Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 232, 235 КЗпП України, просив суд визнати незаконним наказ № 112 від 20.08.2020р. про припинення трудового договору на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, поновити [PERSON] на роботі на посаді музейного доглядача та стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.09.2020р. до дня поновлення на роботі. Представником \~відповідача \~директоркою \~ КЗК\~ «Дніпропетровський\~художній музей» ДОР» Шапаренко Т.І. (повноваження а.с. № 43) 16.10.2020р. подано відзив на позов (а.с. № 37-42), де остання зазначала, що музейний доглядач [PERSON] звернулась до неї, як директорки музею, зі службовою запискою, в якій доводила до відома, що у неї з [PERSON] 06.08.2020р. виник конфлікт з приводу використання вентилятора, вони розмовляли на підвищених тонах, що чули і інші колеги з других залів музею. [PERSON] забрала вентилятор в інше приміщення. Ці події були зранку, а десь об 11год.30хв. вона, [PERSON] , на підлозі свого залу, де вона була доглядачем, знайшла на полу сторонній предмет (нитку, яка була зв`язана трьома петлями та вузлом). Вважаючи, що такі дії позивачки не відповідають етиці поведінки та лояльному ставленню між колегами, та суперечать п. 2.16 та 2.17 посадової інструкції музейного доглядача, вона, як керівник закладу, прийняла рішення про звільнення позивачки за ініціативою роботодавця на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, про що видала наказ від 20.08.2020р. № 112. Вважає, що при звільнені були дотримані процедурні моменти, від дачі письмових пояснень [PERSON] відмовилася, про що складено відповідний акт. Звільнення позивачки на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України відбувалось законно, бо за півроку до цього до [PERSON] вже було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани наказом від 12.02.2020р. № 30. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представником позивачки адвокатом Рибаковим В.О. 24.11.2020р. підготована відповідь на відзив (а.с. № 67-68), де представник позивачки наголошував на тому, що і для оголошення догани позивачці наказом від 12.02.2020р. № 30 також не було достатніх правових підстав. Також звертав увагу суду на те, що акт від 03.09.2020р., пояснювальна записка від 13.10.2020р., доповідна записка від 12.10.2020р., які долучені представником відповідача до відзиву, взагалі не можуть бути доказами у справі, оскільки складені вже після звільнення [PERSON] . Представником \~відповідача \~ директоркою\~ \~КЗК \~«Дніпропетровський художній\~музей» ДОР» Шапаренко Т.І. 08.12.2020р. подано заперечення на відповідь на відзив (а.с. № 71), де представник відповідача зауважувала на тому, що протоколом № 05 загальних зборів колективу від 31.03.2016р. за результатами голосування трудового колективу було внесено зміни до розділу «Обов`язки» посадових інструкцій, усіх без виключення музейних доглядачів, а саме п.2.16 та п.2.17. І з такими змінами була ознайомлена і [PERSON] . Також [PERSON] звертала увагу суду на те, що позивачка, стверджуючи, що наказ від 12.02.2020р.\~№ 30 про оголошення догани, незаконний, не заявляла вимог щодо нього. В судових засіданнях по справі 09.12.2020р. та 22.12.2020р. позивачка та її представник адвокат Рибаков В.О. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. В судових засіданнях по справі 09.12.2020р. та 22.12.2020р. представники відповідача - директорка КЗК «Дніпропетровський художній музей» ДОР» Шапаренко Т.І. (повноваження а.с. № 43) та адвокат Погрібняк О.М. (діє на підставі ордеру від 09.12.2020р. а.с. № 79) свою позицію щодо повного невизнання позовних вимог підтримали, наполягали на тому, щоб суд відмовив в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відповідності до положень ч.1 ст. 247 ЦПК України при розгляді справи здійснювалася повна фіксація судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст заперечень стосовно позову, вислухав безпосередньо сторони та їх представників, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] працювала на посаді музейного доглядача в Комунальному закладі культури «Дніпропетровський художній музей» Дніпровської обласної ради» з 30.11.2012р. (а.с. № 8-13). Наказом від 20.08.2020р. № 112 [PERSON] було звільнено з 31.08.2020р. з займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України (систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку) (а.с. № 23). Пунктом 3 частини 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Судом встановлено, що раніше, а саме наказом від 12.02.2020р. № 30 до [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с. № 20). Втім, суд вважає, що звільнення [PERSON] відбулось з порушенням норм трудового законодавства. До такого висновку суд дійшов з огляду на таке. Варто зазначити, що для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п. 3\~ч. 1 ст. 40 КЗпП України необхідне існування сукупності наступних умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають із правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні та громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця. Такі самі висновки, що розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п. 3\~ ч.1 ст. 40 КЗпП України можливо лише за наявності існування сукупності вищезазначених умов, висловив і Верховний Суд у постанові від 17.04.2019р. у справі № 766/8638/16-ц. Cудом встановлено, що прийом на роботу [PERSON] на посаду музейного доглядача здійснювався згідно штатного розпису. Трудовий договір в такому випадку оформлюється написанням заяви працівником та винесення наказу про прийом на роботу. Працівником підписується посадова інструкція, яка регламентує організаційно-правовий статус працівників і визначає їх конкретні завдання та обов`язки, права, повноваження, відповідальність, знання та кваліфікацію, які необхідні для забезпечення ефективної роботи працівників музею. В матеріалах справи наявна посадова інструкція доглядача музею, яка визначає як загальні положення, завдання та обов`язки, так і права та відповідальність останнього (а.с. № 49). З цією редакцією посадової інструкції позивачка була ознайомлена 07.04.2016р. До матеріалів справи представником відповідача [PERSON] долучено витяг з Кодексу музейної етики ICOM, який містить, окрім іншого пункти 8.3. та п. 8.10. (а.с. № 48). Як зазначали представники відповідача в судовому засіданні 09.12.2020р., та директорка музею [PERSON] по тексту відзиву, протоколом № 05 загальних зборів колективу від 31.03.2016р. за результатами голосування трудового колективу було внесено зміни до розділу «Обов`язки» посадових інструкцій, усіх без виключення музейних доглядачів, а саме п.2.16 та п.2.17 (а.с. № 47). Так пункт 2.16 визначав, що «Доглядач повинен уникати ситуацій, які могли би тлумачитися як недостойні, що шкодять іміджу музею, музейної професії або не відповідають нормам музейної етики», а пункт 2.17 визначав те, що «

Outcome: approved