Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

26 березня 2021 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 14 лютого 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 212. Дітей від шлюбу не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, втрачені почуття. Зберегти сім`ю вони намагалися, але не вийшло, подружні відносини припинилися, шлюб існує формально. Оскільки, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 29 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду. 8 квітня 2021 року на виконання вимог ухвали суду від 29 березня 2021 року від позивача надійшла заява щодо усунення недоліків з доданими до неї належним чином завіреними документами. Ухвалою суду від 7 травня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників провадження. Розгляд справи призначено на 9 червня 2021 року. 9 червня 2021 року судове засідання було відкладено на 7 липня 2021 року, у зв`язку з неявкою сторін, а також відсутністю доказів належного повідомлення відповідача про судовий розгляд справи. При цьому, від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У призначене на 7 липня 2021 року судове відповідач повторно не з`явився. Як убачається зі зворотного повідомлення, який міститься у матеріалах справи, повістку про виклик до суду, відповідачу за зареєстрованим місцем проживання вручено особисто - 29 червня 2021, також повідомлявся шляхом направлення смс-повідомлення, які, відповідно до довідок, що містяться у матеріалах справи, йому доставлені 7 травня та 9 червня 2021 року. Таким чином, суд ужив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про судовий розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи письмову згоду позивача, на підставі статей 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 лютого 2013 року, актовий запис № 212. Дітей від шлюбу не мають. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, втрачені почуття. Зберегти сім`ю вони намагалися, але не вийшло, подружні відносини між ними припинилися, шлюб існує формально. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам позивача.

Outcome: approved