Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

26 квітня 2019 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулась позивач [PERSON] із зазначеним позовом та просила суд визнати незаконним та скасувати рішення діючої комісії ПАТ «Криворіжгаз» з розгляду актів про порушення та визначення перерахунку (донарахування) або зміну режиму нарахування природного газу побутовому споживачу від 17 січня 2019 року про здійснення [PERSON] донарахувань не облікованого об`єму та обсягу природного газу у розмірі 13 630 грн. 69 коп. Обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що в 2012 році вона уклала з ПАТ «Криворіжгаз» договір про надання населенню послуг з газопостачання № 3000723. В договорі йдеться про те, що позивачка є єдиним споживачем послуги з газопостачання в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . Сумлінно виконуючи всі умови даного договору, [PERSON] регулярно оплачувала послуги за договором в терміни, визначені в рахунках та не мала жодної заборгованості перед ПАТ «Криворіжгаз» за спожитий природний газ. В лютому 2019 року на адресу позивача надійшов лист ПАТ «Криворіжгаз» датований 21 січня 2019 року, копія акту ПАТ «Криворіжгаз» про порушення, які начебто мали місце 28 грудня 2019 року № 1746 (допущена помилка у зазначенні року) та рахунок на оплату не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 17 січня 2019 року. Ознайомившись зі змістом отриманих від відповідача документів встановлено, що ПАТ «Криворіжгаз» згідно акту про порушення від 28 грудня 2019 року № 1746 здійснило нарахування не облікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості у сумі 13630 грн. яку необхідно відшкодувати. Зі змісту акту про порушення убачається, що громадянин [PERSON] , який нібито є споживачем природного газу в приватному будинку за адресою: [ADDRESS] який допустив несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника. Не погодившись з діями відповідача [PERSON] вимушена звернутись до суду, оскільки [PERSON] не є споживачем природного газу за адресою: . [ADDRESS] , жодних договірних відносин між ними не існувало та не існує. Також позивачка [PERSON] зазначила, що під час складання акту відповідачем були допущені помилки - а саме він був складений за відсутністю споживача шляхом несанкціонованого проникнення до житла без її згоди, також їй не було роз`яснення права внести зауваження до акту, не попередив про намір скласти відповідний акт завчасно внаслідок чого були порушені її права як споживача. Ухвалою суду від 03 травня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, попереднє судове зсідання призначено на 21 травня 2019 року. Разом із позовною заявою позивачка [PERSON] надала до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідача до винесення рішення у справі проводити будь - які дії щодо припинення або обмеження постачання газу в будинку [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03 травня 2019 року відбувся розгляд клопотання [PERSON] про забезпечення позову в порядку статті 151 - 153 ЦПК України, клопотання було задоволено у повному обсязі. 21 травня 2019 року проведення підготовчого судового засідання було відкладено на підставі письмових клопотань сторін на 12 червня 2019 року. 05 червня 2019 року представником відповідача надано до матеріалів справи відзив на позовну заяву [PERSON] про визнання незаконних та скасування рішення діючої комісії з розгляду актів про порушення згідно якого позовні вимоги не визнав, зазначено, що вимоги [PERSON] є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві йдеться про те, що насправді постачальником природного газу є ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬГАЗЗБУТ» оскільки зазначеному підприємству надано відповідну ліцензію на постачання природного газу і ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬГАЗЗБУТ» та АТ «Криворіжгаз» є різними юридичними особами, тобто відповідач у справі є оператором ГРМ і тому не є постачальником природного газу з 01 липня 2015 року. Представник відповідача заперечував проти доводів позиваки стосовно того, що [PERSON] , якому було здійснено донарахування не облікованого об`єму та обсягу природного газу не є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] мотивуючи тим, що зазначена особа мешкає у будинку, є зареєстрованим у ньому , тому посилаючись на відповідні правила зазначив, що за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу та на об`єкті споживача в точці вимірювання організовується єдиний комерційний ВОГ. Тобто за адресою позивачки укладені договори з постачання та і з розподілу природного газу при наявності єдиного комерційного ВОГ на умовах типових договорів , які забезпечують санкціонований відбір природного газу з газорозподільної мережі ь, та відповідно до яких Відповідач , та інші особи, що зареєстровані і проживають за адресою домоволодіння набули відповідних прав і обов`язків споживача не тільки згідно договорів, але й згідно вимог інших нормативних актів , що регулюють відносини у цій сфері. Отже, вважаючи [PERSON] споживачем послуг за вказаною вище адресою саме в його присутності 28 грудня 2018 року було складено оскаржуваний акт порушення № 1746. На підставі зазначеного представник відповідача вважає, що оскаржувані позивачем дії щодо ПАТ «Криворіжгаз» у повній мірі відповідають нормам чинного законодавства , а рішення відповідача , що оформлене протоколом № 5 від 17 січня 2019 року про донарахування не облікованої (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості згідно акту про порушення було прийнято при повному дотриманні норм чинного законодавства України . Ухвалою суду від 06 вересня 2019 року було закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті заявлених вимог на 18 вересня 2019 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Масальська Ю.О. в судовому засіданні заперечувала проти заявлених [PERSON] вимог посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву які надані до матеріалів справи. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні під час розгляд справи , вивчивши зміст вимог [PERSON] , заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази , що надані сторонами у підтвердження своїх аргументів та доводів судом встановлено таке . Відповідно до постанови НКРЕКП №1274 від 16.04.2015 року про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ ПАТ «Криворіжгаз», Відповідачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз». Відповідно до абзацу 1 ч. 6 Розділу VII Закону України «Про ринок природного газу», введеного в дію з 01жовтня 2015року, провадження діяльності з постачання та розподілу природного газу здійснюється на підставі чинних ліцензій, що були видані до дня введення в дію цього Закону, протягом трьох місяців після затвердження ліцензійних умов на провадження відповідного виду господарської діяльності згідно з положеннями цього Закону. Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201, які набрали чинності з 26.03.2017. З метою приведення господарської діяльності з розподілу природного газу у відповідність до вимог законів України «Про ринок природного газу», «Про ліцензування видів господарської діяльності» та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201, ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» подало до НКРЕКП заяву про отримання ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу. У зв`язку з вищевикладеним постанови НКРЕКП №845 від 29.06.2017 року про видачу ліцензії на розподіл природного ПАТ «Криворіжгаз», Відповідачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району) та Криворізького району Дніпропетровської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ». В Кодексі газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року (далі - Кодекс), зазначено, що оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Таким чином, в розумінні п.4 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем Відповідач є оператором ГРМ. Згідно постанови НКРЕКП №1588 від 21.05.2015 року про видачу ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану4) вугільних родовищ (ліцензію переоформлено на безстрокову постановою НКРЕКП №2247 від 01.09.2015 року). Таким чином, постачальником природного газу є ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ». Із зазначеного вбачається, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровсьгаз збут» є двома окремими юридичними особами відповідач - АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» з 01.07.2015 року є Оператором ГРМ, який передає постачальнику ТОВ «Дніпропетровська збут» обсяги спожитого природного газу та здійснює нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, а ТОВ «Дніпропетровсьгаз збут» здійснює нарахування до сплати за спожитий природний газ. Так, 12.06.2012 року між сторонами було укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання № 3000723. Зазначений договір було укладено відповідно до вимог Постанови КМУ від 05.07.2006 року №938, проте, у зв`язку із набранням чинності Кодексу ГРМ та Правил, якими передбачений новий порядок укладання договорів розподілу та постачання природного газу договори переукладені в порядку, визначеному чинним законодавством окремо з Постачальником природного газу (ТОВ «Дніпропетровсьгаз збут») та оператором ГРМ (АТ«Криворіжгаз»). Проте, як зазначено вище АТ «Криворіжгаз» не є постачальником природного газу з 01.07.2015р. 06.11.2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015р., які регулюють відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Відповідно до п.2 розділу 3 Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500. які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений наофіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової ми договору. Згідно матеріалів справи позивачка [PERSON] є єдиною власницею домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 29 березня 1988 року. Побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п.5 правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 та п.4 глави 1 Розділу 1 Кодексу газорозподільних систем). 28 грудня 2018 року представниками газорозподільної компанії складено акт про порушення № 1746 за участю з боку споживача - [PERSON] . В акті підкреслено що зазначена особа начебто є представником споживача. В акті , який складено на ім`я [PERSON] за адресою : [ADDRESS] зазначено про підозру на несанкціоноване втручання в роботу лічильника. Цього ж дня, 28 грудня 2018 року було складено акт про монтаж засобу вимірювальної техніки у якому зазначено дату попередньої повірки, ремонту засобу вимірювальної техніки - 12 жовтня 2018 року та акт про демонтаж засобу вимірювальної техніки - побутового газового лічильника. Згідно акту експертизи лічильника газу № 856 від 09 січня 2019 року вартість проведення комплексу робіт з експертизи побутового газового лічильника з урахуванням транспортних витрат складає 3117,32 грн. у якому у якості споживача зазначено [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . За актом експертизи лічильника № 856 від 09 січня 2019 року виявлено порушення - порушення пломби, наявні сліди розжимання та повторного заживання пломби, на колекторі вимірювального механізму, а саме у середині лічильника наявний непередбачений заводом отвір, в якому знаходиться частина медичного шприца , на поршні якого є магніт та інші зауваження, механічні ушкодження, що призвели до недостовірності показів , лічильник визнано непридатним до експлуатації. Акт підписаний комісійно членами комісії, [PERSON] , якого зазначено як споживача від підпису відмовився. Згідно рахунку від 17 січня 2019 року на підставі акту про порушення від 28 грудня 2018 року № 1746 до споживачу [PERSON] розраховано не облікований (донарахований) об`єм та обсяг природного газу і його вартість у розмірі 13 630, 69 грн. Враховуючи наданні докази, суд дістається висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення діючої комісії акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (ідентифікаційний код юридичної особи: 03341397, 50051 Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, проспект Металургів, 1) з розгляду актів про порушення та визначення перерахунку (донарахування) або зміну режиму нарахування природного газу побутовому споживачу від 17.01.2019 року, з приводу несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню, оскільки демонтаж лічильника, експертиза лічильника та засідання комісії від 17 січня 2019 року відбулося за відсутності побутового спожива природного газу [PERSON] , яка є одноосібним власником домоволодіння по [ADDRESS] . Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ст. 133 ЦПК України). Згідно ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Уразі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. За подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними вимогами судовий збір сплачується на загальних підставах. Відповідно до ч.1, п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ( в редакції на час подання позову) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на місяць, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць на 1 січня 2019 року становив 1921 грн., тобто за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, підлягав сплаті судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. Стаття 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої особи, які зазначені у цій статті звільняються від сплати судового збору у всіх судових інстанціях відповідно до зазначеного у ній переліку, не містить у переліку осіб, звільнених від сплати судового збору, таких осіб, як споживачі. Зазначений перелік є вичерпним щодо сплати судового збору у всіх судових інстанціях. Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, що призвело до збігу темпоральної (часової) та змістовної (сутнісної) колізій правових норм одного й того ж рівня. Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством і встановлює певні особливості судового захисту прав споживачів, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними до положень статті п`ятої Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії ( об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій. У цьому Законі не йдеться про звільнення споживачів від оплати судового збору загалом за подання до суду будь-якої інстанції будь-якого з об`єктів справляння судового збору. Застосовувати частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» обов`язково слід у системному зв`язку з нормами статей 1 - 6 Закону України «Про судовий збір», тобто враховуючи характеристику об`єкта справляння судового збору та з урахуванням правил врегулювання темпоральної колізії, зокрема правила відповідно до якого пізніше прийнятий закон відміняє закон, якій був прийнятий раніше. Статті 3 і 4 Закону України «Про судовий збір» визначають, що об`єктом справляння судового збору є процесуальний документ - позовна заява, інша заява, апеляційна, касаційна скарги, заява про перегляд судового рішення Верховним Судом тощо. Розмір ставки судового збору так само залежить передусім від об`єкта справляння судового збору. Отже, системне тлумачення статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дозволяє зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб як споживачі серед переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають або позбавлені. Оскільки така пільга встановлена спеціальною нормою (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів), що закріплена в законі, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. Звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права. Аналогічний висновок зроблений і в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», код ЄДРПОУ 03341397 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Outcome: approved