Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

26.06.2020 [PERSON] (далі - позивачка) звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить: розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] (далі - відповідач), зареєстрований 22.10.2010 Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 22.10.2010 зроблено актовий запис № 885; стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що між сторонами 22.10.2010 у Московському відділі РАЦС Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Позивачка вважає, що збереження сім`ї є неможливим і суперечить її інтересам. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав частково, а саме в розмірі 1500,00 грн. Зазначив, що йому батьки допомагали сплачувати кошти на утримання дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 22.10.2010 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зареєстрований шлюб, актовий запис за № 885, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 6). Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.07.2012 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 960, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , позивач є його матір`ю. (а.с. 7). Відповідач [PERSON] є пенсіонером по інвалідності 3 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] , виданого 12.05.2010 Пенсійним фондом України. (а.с.34). Згідно копії довідки про доходи № 7110 7313 8515 0112 від 29.09.2020, виданої УПФ в Московському районі м. Харкова, відповідач перебуває на обліку у вказаному відділенні ПФУ та отримує пенсію по інвалідності. Розмір його пенсії за період з вересня 2017 року по вересень 2020 року склав 59051,17 грн. Так, з липня 2020 по даний час відповідач отримує пенсію в розмірі 1712,00 грн. (а.с. 35) Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі - СК) також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сімейне життя позивача та відповідача не склалось, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача та відповідача. За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для розірвання шлюбу. Оцінюючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд керується таким. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з пояснень відповідача та наданих ним доказів, станом на час розгляду справи дохід відповідача складається з пенсії в розмірі 1712,00 грн. Доказів наявності у відповідача іншого доходу, суду не надано. Виходячи з положень ст. 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доведення достатності заробітку (доходу) відповідача для сплати останнім аліментів в розмірі 2000,00 грн. покладається на позивача. Всупереч вказаних положень законодавства України, позивачем не надано суду будь-яких доказів наявності у відповідача доходу або витрат або наявності на праві власності майна, які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі 2000,00 грн. За таких обставин відсутні підстави для стягнення аліментів в розмірі 2000,00 грн. Враховуючи визнання відповідачем позову в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1500,00 грн. щомісячно та ненадання суду доказів наявності у нього можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позову в частині розірвання шлюбу, суд повертає позивачці 50 відсотків сплаченого ним судового збору у розмірі 420,40 грн. (840,80 грн. / 2 = 420,40 грн.), відповідно з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн. Роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України.

Outcome: partial