Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

24.10.2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON], який по день смерті проживав в [ADDRESS] Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із житлового будинку, що знаходиться на [ADDRESS] Вона є спадкоємцем майна [PERSON] по закону. Інших спадкоємців немає, так як її та спадкодавця дочка - [PERSON] спадщини не прийняла та на неї не претендує. Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла та вже частково оформила, але оформити спадкові права на житловий будинок після смерті останнього не може, оскільки нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини через те, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Просить визнати за нею - [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року її чоловіка - [PERSON] на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] 09.11.2017 року позивачка [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить визнати за нею - [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року її чоловіка - [PERSON] на житловий будинок, а також на господарські будівлі та споруди, веранду, підвальні приміщення та хлів, розташовані по [ADDRESS] В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог - задовольнити (а.с.65). Представник відповідача - Шаргородської міської ради Вінницької області в судове засідання не з'явився, але 08.11.2017 року та 17.11.2017 року до суду надійшла заява від представника відповідача [PERSON], що діє за довіреністю від 28.11.2016 року (а.с.57), у якій останній просить розгляд справи за позовом [PERSON] до Шаргородської міської ради Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом розглянути у відсутності представника міської ради, оскільки відповідач позов визнає, заперечень щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не має (а.с.56, 69). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує щодо їх задоволення (а.с.68). В судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивачка, представник відповідача, третя особа заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] року в м. Шаргород Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.4), який по день смерті проживав та був зареєстрований [ADDRESS] що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Шаргородської міської ради від 19.10.2017 року №4164 (а.с.10) . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки та житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться на [ADDRESS] Єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] є дружина останнього - [PERSON], що підтверджуються свідоцтвом про одруження позивачки серії [NUMBER] (а.с.5), оскільки інші спадкоємці - дочки померлого [PERSON] та [PERSON] спадщини не прийняли і на неї не претендують, про що подали нотаріусу відповідні заяви у строки, встановлені ЦК України (а.с.24, 30). Позивачка [PERSON] спадщину після смерті чоловіка прийняла, так як на день смерті останнього проживала та була зареєстрована з померлим у одному будинку - по [ADDRESS] та протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини, а також вже оформила спадщину частково, зокрема, на земельну ділянку та грошові вклади в банках. Вказаний факт підтверджується матеріалами спадкової справи до майна померлого [INFO] року [PERSON] за №39/17 (а.с.22-52), відповідно до якої 13.07.2017 року позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на належну спадкодавцеві земельну ділянку, площею 0,1000 гектарів, розташовану в [ADDRESS], передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належну спадкодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.47), а також рахунку [NUMBER], відкритого в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у Шаргородському відділенні , що належить спадкодавцю на підставі листа від 03.04.2017 року за № 81-15-9/2051-БТ, виданого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Київ та грошового вкладу з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігається в Шаргородському ТВБВ 10001/041 АТ «Ощадбанк» на особовому рахунку [NUMBER], що належить спадкодавцю на підставі ощадної книжки (а.с.49). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], позивачці [PERSON] відмовлено 13.07.2017 року завідуючою Шаргородської державної нотаріальної контори Масилюк Р.М., про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.6). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] був власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] Вказаний факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Шаргородської міської ради від 31.03.2017 року за №1127, з якої вбачається, що власником житлового будинку [ADDRESS]), є [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки КП «Могилів-Подільське міжрайбюро технічної інвентаризації» від 23.03.2017 року №117, свідоцтво про право власності на ім'я [PERSON] на будинок в [ADDRESS] Із оглянутої в судовому засіданні інвентаризаційної справи №18364, оглянутої в судовому засіданні вбачається, що будинковолодіння в [ADDRESS], складається з житлового будинку під літерою «А», загальною площею 162,0 м. кв., в тому числі житловою площею 81,7 м. кв., допоміжною площею 80,3 м. кв., 1985 року забудови, підвалу під літерою «А1», веранди під літерою «а», підвалу «а1», хліва «Б». Відповідно до висновку про вартість об'єкта оцінки від 26.09.2017 року, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на [ADDRESS] Вінницької області, становить 97990 грн.(а.с.12). Всі зазначені вище докази підтверджують факт належності [PERSON] житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. При цьому, зазначеного вище висновку суд дійшов, виходячи із того, що постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» постановлено завершити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості. На виконання означеної постанови виконавчий комітет Шаргородської районної Ради народних депутатів Вінницької області ухвалив рішення від 22.10.1987 року за №244 «Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району», пунктом 1 якого передбачалось забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, які мають житлові будинки на праві особистої власності в Шаргородському районі (а.с.66). З листа-роз'яснення Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 23.03.1999 року №12/5-126 «Щодо оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію» вбачається, що постановою КМУ від 05.08.1992 року за №449 затверджено Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення. Згідно з цим Положенням закінчені будівництвом та підготовлені до експлуатації згідно з затвердженим проектом об'єкти повинні прийматися в експлуатацію державними приймальними комісіями… Порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням з Держбудом… По об'єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими та нормативними актами) (а.с.67). Таким чином, враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS], - підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті [PERSON] Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її… Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.ч.1, 3 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п.3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до абз.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини 4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи, що відповідачем - Шаргородською міською радою визнано позовні вимоги [PERSON], то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Оскільки право [PERSON] на оформлення її спадкових прав на майно померлого [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved