Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором позики у сумі 2\~000 000 гривень та понесені ним судові витрати по справі. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на те, що 21 липня 2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав [PERSON] грошову позику у розмірі 2\~000 000 (два мільйони) гривень, Дата повернення позики при цьому не обговорювалась, позика була надана для особистих потреб. Грошові кошти були передані відповідачу у момент підписання розписки. 01.12.2015 року [PERSON] була направлена вимога про виплату боргу, але на момент подачі даного позову до суду сума позики не була повернута позивачу. В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №б/н від 01 вересня 2014 року, за яким поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед [PERSON] у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальником [PERSON] Однак свого обов'язку [PERSON] не виконав, а тому позивач звернувся із позовом до суду. Представник позивача за довіреністю [PERSON] через канцелярію суду звернувся із заявою про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] направив до суду заяву, у якій позовні вимоги визнає повністю та просить справу слухати без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв та клопотань поважності причин відсутності у судовому засіданні до суду не надходило. До суду повернувся конверт із позовом та додатками, направлений за місцем його реєстрації, із відміткою «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 липня 2014 року між позивачем і відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 2\~000 000 (два мільйона) гривень, який зобовязався повернути за зверненням позивача або [PERSON], що підтверджується розпискою №б/н від 21.07.2014 року. Так, відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. В даному випадку суду надано розписку позичальника від 21.07.2014 року, яка є доказом як самого факту укладення договору, так і факту передачі грошової суми позичальнику, відповідно зазначену розписку можливо вважати договором позики щодо отримання [PERSON] від позивача грошових коштів загальною сумою 2\~000\~000 гривень. 01 грудня 2015 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] було направлено вимогу про повернення суми бргу за договором позики в строк до 01 січня 2016 року. Також встановлено, що 01 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки, за яким поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що випливають із договору позики №б/н від 21.07.2014 року. Відповідно до пунктів 1, 2 зазначеного договору поруки Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником свого обовязку в повному обсязі, і відповідає перед Кредитором за порушення зазначеного зобовязання Боржником. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та інших платежів, передбачених законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Частини 1, 2 статті 554 ЦК України, встановлюють, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, позивач також має право вимагати повернення суми позики у поручителя (співвідповідача) [PERSON], який в силу укладеного договору поруки та вищевказаних норм ЦК України, у разі порушення [PERSON] зобов'язання, забезпеченого порукою, відповідає перед [PERSON], як солідарний боржник. Окрім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Як вбачається з у умов договору позики №б/н від 27.08.2014 року [PERSON]Г взяв на себе зобовязання повернути всю суму позики на вимогу позивача або [PERSON], однак свого обовязку позичальник не виконав. Так, відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частина 2 ст. 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи межі позовних вимог, суд вважає, що з відповідачів (солідарно) на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у сумі 2\~000\~000 (два мільйони) гривень. Окрім того, враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що солідарно з відповідачів на користь позивача також слід стягнути понесені [PERSON] судові витрати у сумі 6890 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved