Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

25.06.2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську та Вознесенського району Миколаївської області в особі представника [PERSON] звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення переплати пенсії у розмірі 1726 грн. 39 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 07.04.2010 року відповідач отримує пенсію за вислугою років. 14.04.2015 року відповідач звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років у звязку з припиненням ним підприємницької діяльності з 25.03.2015 року. Під час перерахунку пенсії було встановлено, що на момент призначення пенсії [PERSON] у 2010 році спеціалістами управління помилково не було зараховано до страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю у серпні-грудні 2003 року, у звязку з чим зменшився індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії, який замість 4,16112 склав 3,94725, у зв»язку із чим і утворилася переплата пенсії, тому представник позивача просив стягнути з відповідача незаконно отриману пенсію за період з 01.05.2012 року по 30.04.2015 року у сумі 1726 грн. 39 коп. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] неодноразово уточнював позовні вимоги в частині суми, яка підлягає стягнення з відповідача, остаточно, посилаючись на те, що вказана помилка у розрахунку пенсії виникла через те, що [PERSON] подав звіт про нарахування та сплату страхових внесків за 2003 рік не у передбачений законодавством період до 01.04.2004 року, а 22.04.2010 року, після подання заяви на призначення пенсії, а отже дані про страховий стаж за 2003 рік не були вчасно завантажені до відділу з призначення пенсії і використані для розрахунку пенсії відповідачу. Посилаючись на те, що відповідач відмовився повернути кошти, просив стягнути з відповідача суму переплаченої пенсії за період з 01.05.2010 року по 28.02.2015 року у сумі 5823 грн. 74 коп. відповідно до пункту 4 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій що є безнадійними, а також правил статті 1212 ЦК. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти заявлених позовних вимог з тих підстав, що завжди вчасно і повно подавав інформацію щодо своєї підприємницької діяльності, до того ж дані на які посилається позивач він подав також при оформленні пенсії, тобто у 2010 році і це не його, а провина працівників Управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську та Вознесенського району Миколаївської області, що йому враховано інший ніж потрібно коефіцієнт заробітної плати. Крім того відповідач просив застосувати строк позовної давності і відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що за даними пенсійної справи [PERSON] зареєстрований, як працююча особа( фізична особа- підприємець) з 09.06.2003 року. [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в м. Вознесенську та Вознесенському районі з 07.04.2010 року та отримує пенсію за віком ( а.с. 6 ). 14.04.2015 року відповідач звернувся до Управління ПФУ з заявою про перерахунок пенсії за віком у зв'язку з припиненням ним підприємницької діяльності з 25.03.2015 року ( а.с. 12 ). Відповідно до довідки за № 4105/02 від 26.04.2015 року та листа УПФУ від [PERSON], факт переплати пенсії було встановлено у квітні 2015 року, про що останньому і було повідомлено ( а.с. 13,18). За змістом\~ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. На підставі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Згідно зі\~статтею 1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;\~\~2) інше майно, якщо це встановлено законом. Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої\~статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-151цс13 від 22 січня\~2014 року). Відповідно до п. 4 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 21.03.2003 року № 6-4 ( в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 25.11.2014 року № 25-3 ) суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Аналіз наведених норм свідчить про те, що пенсіонер зобов'язаний повернути надміру сплачену суму пенсії лише у разі встановлення зловживань з його боку або наявності рахункової помилки з боку Пенсійного Фонду України (територіального органу). Посилання представника позивача, на зловживання з боку відповідача, оскільки звіт за 2003 рік поданий ним тільки 22 квітня 2010 року, після призначення пенсії( 07.04.2010 року), суд вважає безпідставними, зважаючи на ту обставину, що УПФУ ще в 2010 році мало інформацію про нарахування і сплату останнім внесків за 2003 рік проти чого і не заперечував представник позивача. Враховуючи період за який позивач просить стягнути надмірно отриману пенсію (з 01.05.2010 року по 28.02.2015 року) управління мало можливість врахувати поданий звіт, але цього не було зроблено, через недбалість працівників УПФУ в м. Вознесенську та Вознесенському районі. Суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки по-перше, помилка на яку посилається представник позивача не є рахунковою, по-друге, відповідач подав необхідну інформацію фактично на час призначення пенсії, тобто немає і зловживань з боку пенсіонера, тому намір УПФУ повернути надміру сплачену пенсію не можна вважати соціально справедливим і таким, що відповідає конституційному принципу верховенства права. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявив про застосування строку позовної давності, при цьому обґрунтовуючи тим, що працівника УПФУ мали всю необхідну інформацію для врахування при обчисленні пенсії, до того ж помилка мала бути виявлена при інвентаризації його пенсійної справи та особового рахунку. Суд вважає, що у задоволенні позову УПФУ до [PERSON] має бути відмовлено через недоведеність підстав, передбачених законом, для повернення надміру виплаченої пенсії. Строк позовної давності не може бути застосований, оскільки в судовому засіданні не встановлено порушень прав позивача на повернення переплачених сум.

Outcome: dismissed