Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

25 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Любомльського районного суду від 22 квітня 2013 року та щомісячно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 350 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно рішення суду від 22.04.2013 року з нього, на утримання [PERSON], [INFO], стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повнолітнього віку. Розмір аліментів було визначено, виходячи із розміру заробітної плати позивача. На даний час він не працює та перебуває на утриманні батьків. В судове засідання позивач не з’явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо постановлення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач не з’явилася, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії рішення Любомльського районного суду Волинської області від 02.04.2014 року (а.с.4), копії свідоцтва про народження дитини (а.с.5) вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого народилася донька [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Любомльського районного суду Волинської області від 22 квітня 2013 року (справа №163/857/13-ц) присуджено стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], в користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 квітня 2013 року і до її повноліття. ( а.с.3). В ході розгляду справи встановлено, що на день ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідач працював в Ковельському міському відділі УМВС України у Волинській області, отримував постійний дохід, після чого звільнився за власним бажанням і на даний час не працевлаштований. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров’я та матеріальне становище дитини; стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров’я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вищенаведена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 р. у справі за № 143 цс 13, котра згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов’язковою для всіх судів України. Враховуючи те, що позивач на день ухвалення рішення про стягнення із нього аліментів у частці від доходу працював, однак після цього звільнився і на даний час не працевлаштований, не отримує регулярного доходу, що у відповідності до вимог ст. 184 СК України є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі і свідчить про зміну матеріального стану, та з урахуванням вищенаведеного рішення ВСУ, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів шляхом зміни способу його присудження, тобто змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду від 22.04.2013 р. у частці від заробітку (доходу) на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі. Разом з тим, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню від дня набрання рішенням суду чинності, а не з дня подання позову до суду.

Outcome: approved