overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

25 липня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, позивач згідно уточнень до позовної заяви просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить проводити розгляд без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву в якій проти позову не заперечує, просить проводити розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. Відповідні обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку, що відповідач, інших утриманців не має. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

25 липня 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10 серпня 2004 року вони уклали шлюб, зареєстрований Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №181. Від проживання у шлюбі у них є донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення та збереження сімї неможливе. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд, за згодою позивача, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що 10 серпня 2004 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №181. У позивача і відповідача є донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї неможливе. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БВ №161820 від 16.03.2017р., свідоцтвом про народження серії І-БВ № 008721 від 17.06.2005р. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

25 липня 2018 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка [PERSON], до дня його смерті [INFO] року. Вимоги обґрунтовує тим, що вона з 29.01.1997 перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від шлюбу спільних дітей не було. З моменту одруження вони проживали разом та вели спільне господарство. Однак її дохід не покривав мінімальних потреб сім'ї. Вказала, що її чоловік [PERSON] працював на підземних роботах гірничим робітником очисного забою на підприємствах вугільної галузі міста, зокрема на шахті №2 «Нововолинська», шахті «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», отримував високу заробітну плату, якою заявник повністю розпоряджалася, оплачувала комунальні послуги ,купувала одяг, продукти харчування для сім'ї. Крім того, після виходу на пенсію чоловік заявника отримував регресні виплати. Стверджує, що ці кошти були основним та єдиним джерелом для існування, оскільки вона з 01.10.1996 ніде не працювала. [INFO] року [PERSON] помер. Заявник має бажання на даний час перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Для її призначення необхідно подати в управління Пенсійного фонду України довідку з місця проживання про перебування на утриманні чоловіка. Тому виникла необхідність встановити факт перебування заявника на утриманні чоловіка [PERSON], який необхідний заявнику для призначення пенсії в зв'язку із втратою годувальника. В судовому засіданні заявник [PERSON], заявлені вимоги підтримала, просить встановити, що вона перебувала на утриманні у чоловіка [PERSON] до моменту його смерті [INFO]. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності представника. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт перебування заявниці на утриманні у чоловіка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд встановив, що [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], перебувала на повному утриманні у чоловіка [PERSON], [INFO] до дня його смерті [INFO] року. Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність спору про право матеріальне і встановлює факт перебування на утриманні, а саме що [PERSON] перебувала на утриманні у чоловіка [PERSON] до моменту його смерті [INFO], який необхідний заявниці для призначення пенсії в зв'язку із втратою годувальника, що передбачено ст. 315 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

25 липня 2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В направленому на адресу суду позові позивач [PERSON] зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16 липня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюб просила розірвати та залишити їй прізвище «[PERSON]». На примирення не згодна. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але направила на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов нею підтримується, а справу вона просить розглянути у її відсутності. На примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про день та час судового розгляду справи за місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, офіційного веб-порталу судової влади. Відзив на позов не направлено. Відповідно до ч.2 ст. 191 ЦПК України У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка наполягала на розірванні шлюбу, своєї згоди на примирення не надала, позов підлягає до задоволення. Судові витрати у відповідності до вимог ст.. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

25 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що 11 січня 1995 року уклала шлюб із відповідачем, який зареєстрований Синівським сільвиконкомом Липоводолинського району Сумської області. Мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Зазначила, що одруження з відповідачем виявилося невдалим через різність характерів, життєвих інтересів та поглядів на життя. На підставі цього в сім'ї відбувалися сварки, різні непорозуміння, що негативно впливало на сімейне благополуччя, виховання та розвиток дитини. Прийняті міри ніяких наслідків не дали, шлюб просить розірвати. Строку для примирення просить не надавати. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що з 11 січня 1995 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано Синівським сільвиконкомом Липоводолинського району Сумської області, актовий запис № 1 (а.с. 5). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], батьками якого записані сторони по справі (а.с. 6). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

25 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21.09.2002 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейні відносини погіршились, в кінцевому результаті це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з квітня 2014 року, просить шлюб розірвати. Спору про місце проживання дітей сторони не мають, майновий спір відсутній. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала, просить судові витрати стягнути з відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 21.09.2002 року зареєстрували шлюб у Сумському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 1374, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 8). Сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 9-10). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про визначення місця проживання дітей між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в звязку із задоволенням позову, понесений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112\~Сімейного кодексу\~України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

25 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 10 серпня 2006 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, із письмової згоди позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до положень ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2006 року, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини більше року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

25 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 14 травня 2016 року сторони перебувають у шлюбі, спільних дітей не мають. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя. З листопада 2016 року проживає разом з [PERSON] від якого має сина [PERSON], [INFO]. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, із письмової згоди позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до положень ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2016 року. Сторони припинили спільне проживання з 20 травня 2016 року. [INFO] у позивача народився син [PERSON], однак рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 грудня 2017 року батьком дитини було визнано [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження дитини, копією рішення суду. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з 20 травня 2016 року, позивач проживає із іншим чоловіком, з яким мають спільну дитину [PERSON], [INFO], спільного з позивачем господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

25 липня 2018 року Військовий прокурор Криворізького гарнізону Південного регіону України звернувся до суду в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини [NUMBER] з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №310/3528/16-ц за позовом заступника військового прокурора Криворізького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини [NUMBER] до [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення її законному користувачу, в частині стягнення судового збору у розмірі 1378 грн. Учасники справи, повідомлені належним чином про місце, дату та час розгляду заяви, у судове засідання не прибули. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 серпня 2016 року позовну заяву заступника військового прокурора Криворізького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини [NUMBER] до [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення її законному користувачу задоволено повністю. Під час ухвалення зазначеного рішення судом не вирішено питання щодо стягнення на користь позивача судових витрат з відповідача. Як передбачено п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Дослідивши позовну заяву заступника військового прокурора Криворізького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини [NUMBER] до [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення її законному користувачу, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 серпня 2016 року, платіжне доручення №124 від 19 квітня 2016 року про сплату судового збору позивачем, суд дійшов висновку, що дійсно не було вирішене питання стосовно стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача понесених судових витрат зі сплати судового збору та вважає за необхідне, на підставі ст. 141 ЦПК, стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

25 липня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з липня 2013 року сторонами припинено ведення спільного господарства, примирення та відновлення сім`ї є неможливими, сторони втратили почуття любові та поваги, шлюб має формальний характер. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 лютого 1990 року, від шлюбу дітей не мають. На цей час сторони остаточно припинили ведення сумісного господарства, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб сторін має формальний характер, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення, тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved