Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

26.04.2018 року прокурор звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що ухвалою Глибоцького районного суду від 30.03.2018 громадянин [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України у звязку із примиренням із потерпілою. [PERSON] обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості. Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.01.2018 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, водій [PERSON], керуючи технічно-несправним автомобілем марки «ВАЗ-2107», номерний знак [NUMBER], рухався по вул.Головній в с.Валя Кузьмина Глибоцького району Чернівецької області зі сторони м.Чернівці в напрямку с.Тарашани Глибоцького району Чернівецької області. Наближаючись до будинку № 99 «А» вказаної вулиці, водій [PERSON], не вибравши безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, допустив зіткнення зі стоячим частково на узбіччі, а частково на його смузі руху попереду вантажним автомобілем [NUMBER], який належить водію [PERSON], який на момент зіткнення був завантажений деревиною. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру легкового автомобіля марки «ВАЗ-2107», [PERSON], [INFO], у відповідності до висновку СМЕ № 124 мд, від 05.02.2018 спричинено тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, гематоми нижньої повіки правого ока, перелому кісток спинки носу та бокових стінок, закритих переломів 4-5-6 ребер зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоровя. Потерпіла перебувала на лікуванні в ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» у відділенні торакальної хірургії лікарні з 12.01.2018 по 01.02.2018 (20 ліжко-днів) та загальна вартість лікування потерпілої від злочину понесених лікарнею складає 7665, 81грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь даного лікувального закладу вартість лікування потерпілої в сумі 7665,81 грн. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі та дав аналогічні пояснення, які викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та пояснив суду, що він дійсно здійснив ДТП і потерпіла отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та лікувалася в ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» у відділенні торакальної хірургії. Суд, заслухавши пояснення сторін, досліджуючи наявні докази по справі, встановив наступні обставини справи. Згідно зі статтею 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 14/99 (про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту. Статтею 23 закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, органи місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Судом встановлено, що ухвалою Глибоцького районного суду від 30.03.2018 громадянин [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України у звязку із примиренням із потерпілою ( а.с. 6-7 ). Як вбачається з довідки ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» № 220 від 12.02.2018 громадянка [PERSON], [INFO], знаходилася на лікуванні у відділенні торакальної хірургії лікарні з 12.01.2018 по 01.02.2018 (20 ліжко-днів) та загальна вартість лікування потерпілої від злочину складає 7665, 81грн. ( а.с.8 ). [PERSON], [INFO], у відповідності до висновку СМЕ № 124-мд від 05.02.2018 спричинено тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, гематоми нижньої повіки правого ока, перелому кісток спинки носу та бокових стінок, закритих переломів 4-5-6 ребер зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоровя ( а.с.9-10 ). Статтею 1206 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко- днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Головними розпорядниками бюджетних коштів на вищевказані цілі, згідно ст.22 Бюджетного кодексу України можуть бути місцеві державні адміністрації та структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій. За змістом положень ст.127 КПК України витрати, понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, віднесено до збитків, завданих державі внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно з положеннями ст.56 Цивільного процесуального кодексу з метою представництва інтересів держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами. Департаментом охорони здоров`я Чернівецької ОДА заходи щодо захисту інтересів держави шляхом стягнення збитків у судовому порядку не здійснено, що призводить до ненадходження коштів до бюджету, та в свою чергу, негативно впливає на діяльність комунальної установи щодо належного забезпечення конституційного права осіб на безоплатне медичне обслуговування та порушує інтереси держави, яка дане право гарантує. Так як завдані злочином збитки, які понесені лікарнею під час лікування потерпілої у розмірі 7665,81 грн., відповідачем не відшкодовані, розпорядником яких є Департамент охорони здоровя Чернівецької обласної державної адміністрації, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Пунктом 6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Судом позов задоволено у повному обсязі, суд дійшов висновку, що з відповідача на підставі п.6 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі ст.1206 ЦК України, ст.22 Бюджетного Кодексу України, ст.ст.127, 128 ч.7, та

Outcome: approved