Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

26 вересня 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування пред'явлених позовних позивач посилається на те, що відповідно до укладеної [PERSON] Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 07.05.2013 року відповідачка отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 19474,68 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови укладеного договору, в зв'язку з чим станом на 05.05.2016 року виникла заборгованість у розмірі 39824,69 грн., а саме: 16337,19 грн. заборгованість за кредитом, 8092,88 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 14376,56 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 1018,06 грн. - штраф за п. п. 2.2 генеральної угоди. Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 39824,69 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 07.05.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с.6, 7-30), згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 19474,68 грн. на строк 36 місяців з 07.05.2013 року до 31.05.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 19474,69 грн. в обмін на зобов'язання [PERSON] поверненню коштів, сплати процентів у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця у сумі 706,54 грн. Дата останнього погашення заборгованості не повинна бути пізніше 31.05.2016 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Публічне акціонерне товариство «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання, за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Генеральною угодою. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 14.08.2016 року виникла заборгованість у розмірі 30824,69 грн., а саме: 16337,19 грн. заборгованість за кредитом, 8092,88 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 14376,56 грн. заборгованість по комісії, пені за користування кредитом, 1018,06 грн. - штраф за п. п. 2.2 генеральної угоди. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі якщо договором встановлено обов'язок Позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки тощо. Частина 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк», звертаючись до суду з позовною заявою до [PERSON] просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, яка включає в себе як пеню, так і штраф в сумі 1606,71 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно п. 2.2. угоди [PERSON] при порушенні строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день по зобов'язанням, строк яких не наступив, сторони узгодили , що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою та відповідач сплачує штраф у розмірі 1606,71 грн. У той самий час, згідно п. 2.8. при порушенні відповідачем зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку пеню, розмір якої зазначено в Умовах та правилах за кожний день прострочення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15. Таким чином, вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення штрафу у розмірі 1606,71 грн. задоволенню не підлягають. Задовольняючи позов частково, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1378 гривень 00 копійок.

Outcome: partial