Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

26.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 727,50 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожного з дітей щомісячно починаючи з дня подання позову та до досягнення дітьми повноліття. До судового засідання позивачка [PERSON] надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про день місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, відповідно до вимоги ст.74 ЦПК України, шляхом оголошення у пресі. Відповідно до ст. 224,225 ЦПК України зі згоди позивача, Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] батьком яких вказаний відповідач, також від даних відносин народився син [PERSON], [INFO], однак юридично батьківство не підтверджено. Між сторонами припинені фактичні подружні стосунки та на даний час діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною за своїм статусом є багатодітною матір'ю, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає та взагалі самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Відомості щодо працевлаштування та отримання заробітної плати [PERSON] відсутні. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум на дитину від 6 років до 18 років з 01.09.15 року становить 1455 гривень. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Розглянувши повно, всебічно, неупереджено та об'єктивно вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, враховуючи заробіток кожного з батьків неповнолітніх дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 гривень підлягають стягненню з відповідача до державного бюджету України, оскільки якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved