Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

26.11.2018 до суду звернувся адвокат Гринишин Є.В. в інтересах [PERSON] з зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 19.04.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (в подальшому ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ»), правонаступником якого було Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (в подальшому Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1743/74/63072/1, за умовами якого [PERSON] було видано кредит в розмірі 22\~000,00 доларів США та того ж дня остання за кредитні кошти купила квартиру [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язань між Банком та Боржником 19.04.2006 укладено іпотечний договір № 014/1743/74/63072, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Некрасовою Н.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1136. 10 червня 2010 року між ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] було укладено договір про поступку права вимоги (цесії), що був посвідчений ПН ХМНО Клопотовою Л.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 934, за умовами якого новим іпотекодержателем стала [PERSON] . У зв`яку з невиконанням Боржником своїх зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки, новий Іпотекодержатель направив вимогу про усунення порушення кредитного договору, в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку». Однак, вказана вимога була залишена боржником без задоволення, а тому, новим кредитором було прийнято рішення про прийняття предмету іпотеки у власність іпотекодержателя в рахунок погашення заборгованості, що передбачена статтею 37 Закону України «Про іпотеку». В подальшому, на підставі цього за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . 11.10.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений ПН ХМНО Клопотовою Л.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 517 вказану квартиру було продано та новим власником предмету іпотеки квартири [ADDRESS] став [PERSON] . Право власності зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 141149406 від 11 жовтня 2018 року. Прибувши до спірної квартири 11.10.2018 позивач [PERSON] виявив, що у ній зняті з реєстраційного обліку, однак залишаються проживати члени сім`ї іпотекодавця [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми. Крім того, в квартирі проживають [PERSON] , що є батьком [PERSON] , 2002 року народження, [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2009 року народження а також [PERSON] , що є батьком [PERSON] , 2017 року народження. 23.10.2018 позивач направив кожній особі, що проживає у квартирі, яка раніше була предметом іпотеки з вимогою добровільно виселитись протягом 30-денного строку, але відповідачами вимога залишена без уваги. У зв`язку з чим позивач просить позов задовольнити, виселити відповідачів із квартири та стягнути судові витрати (а.с.2-6). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.02.2019, за клопотанням відповідача [PERSON] , залучено до участі у справі, у якості третьої особи, Службу у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (а.с.106-107). \~ \~ \~ \~03.01.2019 відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали відзив на позов у якому зазначено, що квартира була придбана не за кредитні кошти, договір з банком укладався для отримання кредиту на споживчі цілі, а той факт, що договір купівлі продажу квартири укладено в день укладення кредитного договору не може свідчити, що квартира придбана за кредитні кошти, так як квартира була придбана на суму значно більшу від суми, наданої банком. У зв`язку з чим відповідачі просили відмовити у задоволені позову (а.с.85-90). \~ \~ \~ \~25.03.2019 Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради складено висновок про недоцільність виселення неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 149-151). \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити, з підстав викладених у позові. \~ \~ \~ \~В судове засідання, що відбулось 02.08.2019 року відповідачі не прибули, повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки не повідомили. До канцелярії суду відповідач [PERSON] подав заяву в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку із неможливістю його представника адвоката Хащевацька Ю.О. прибути у судове засідання. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Про час та місце слухання справи повідомлявся завчасно та належним чином. \~ \~ \~ \~Третя особа у судове засідання не з`явились про день та час слухання справи повідомлені належним чином, звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, рішення просили ухвалити в інтересах дітей. У судових засіданнях, що відбувались 14.02.2019, 26.03.2019, 25.06.2019, 09.07.2019, 23.07.2019 відповідачі [PERSON] його представник адвокат Хащевацька Ю.О. та відповідач [PERSON] були присутні, свої пояснення надали, проти задоволення позову заперечували з підстав, зазначених у відзиві. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та представника відповідача так як останні були належним чином повідомлені про розгляд справи. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення слухання справи у зв`язку з тим, що представник не має можливості взяти участь у даному судовому засіданні. Проте, ані відповідачем, ані самим представником [PERSON] не надано документів, які б посвідчували поважність відсутності. У зв`язку з чим суд розцінює неявку відповідачів у судове засідання як таку, що направлення на затягування розгляду справи у розумні строки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, приходить до наступного: Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 11.10.2018, що був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовою Л.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 517 (а.с.7). Право власності за позивачем зареєстровано у Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про що свідчить Витяг № 141149406 від 11.10.2018 (а.с.8). Як вбачається із пункту 2 договору купівлі-продажу від 11.10.2018 року вказана квартира належала продавцю [PERSON] на підставі Іпотечного договору № 014/1743/74/63072, посвідченого ПН ХМНО Некрасовою Н.А. зареєстрованого в реєстрі за № 1136 та на підставі Договору про поступку права вимоги (цесії) від 10.06.2010 року, що був посвідчений ПН ХМНО Клопотовою Л.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 934. \~ \~ \~ \~Із долучених у лютому 2019 року представником позивача письмових доказів, а саме заяви про видачу готівки та заяви [PERSON] про видачу кредиту, що узгоджуються із доданими відповідачем доказами договором купівлі продажу квартири від 19.04.2006 року, що був посвідчений ПН ХМНО Некрасовою Н.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1114 квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] за рахунок кредитних коштів (а.с.51-58). \~ \~ \~ \~Так, із заяви про видачу кредиту вбачається, що [PERSON] потрібні кошти саме на купівлю квартири [ADDRESS] , що спростовує твердження відповідача про купівлю квартири не за рахунок кредиту. Це ж узгоджується із договором купівлі продажу, що міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що вартість квартири була сплачена двома платежами 29\~800,00 гривень ще до підписання договору, а інша частина суми в розмірі 112\~200,00 гривень не пізніше 17.00 години 19 квітня 2006 року, що в свою чергу узгоджується із часом та днем отримання кредиту в розмірі 22\~000,00 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту на день укладення кредитного договору 19.04.2006 року складав 111\~100,00 гривень, що узгоджується із розміром другого платежу за квартиру. Інших доказів, які би спростовували твердження позивача, відповідачі не надали. Відповідно до абзацу третього частини першої статті 1 ЗУ «Про іпотеку» - іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом Згідно частини першої статті 3 ЗУ «Про іпотеку» - Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої статті 3 ЗУ «Про іпотеку» - У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.\~Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно частини першої статті 33 ЗУ «Про іпотеку» - У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до частин першої та другої статті 36 ЗУ «Про іпотеку» - Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.\~Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» - Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до частин першої та другої статті 40 ЗУ «Про іпотеку» - Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення\~шляхом позасудового врегулювання на підставі договору\~всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно частини першої статті 109 Житлового кодексу - Виселення із займаного\~жилого приміщення\~допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Відповідно до частини третьої статті 109 Житлового кодексу - Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом\~позасудового врегулюванняна підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити\~житловий будинок\~чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк.\~Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Із аналізу вказаних правових норм вбачається, що, оскільки житло було куплено за рахунок кредитних коштів, а відповідачі не виконали вимогу нового власника, яким є позивач [PERSON] , то останні підлягають виселенню із квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення в порядку, передбаченому статтями 40 Закону України «Про іпотеку» та 109 ЖК. Так, як вбачається із матеріалів справи, вимоги про виселення відповідачі отримали вимоги про добровільне виселення № 1, 2 та 3, які були направлені їм позивачем, однак всупереч вимог статей 40 Закону України «Про іпотеку» та 109 ЖК добровільно житло не звільнили, що ними визнається, а тому право позивача підлягає захисту судом шляхом виселення відповідачів із квартири [ADDRESS] . Згідно\~ст. 47 Конституції України\~ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по 704,8 з кожного. На підстави викладено,

Outcome: approved