overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

25 березня 2016 року Овідіопольським районним судом Одеської області було ухвалено заочне рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яким позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. 12 січня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, в якій просить ухвалити додаткове рішення у вказаній справі, посилаючись на те, що в рішенні суду від 25.03.2016 року не вирішено її вимоги щодо зміни прізвища на дівоче. Суд вважає, що заява позивачки [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив майно, яке підлягає передачі. Враховуючи те, що при ухваленні рішення суду від 25 березня 2016 року не було змінено прізвище позивачки на дошлюбне, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, при цьому, вказати в резолютивній частині зміну прізвища позивачки [PERSON] після розірвання шлюбу на дошлюбне - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

25 березня 2016 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № 291/П від 28 листопада 2006 року у розмірі 5292 доларів 93 центів США та 12669 грн. 56 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 листопада 2006 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» і відповідачем був укладений договір за № 291/П, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 15000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 13 листопада 2015 року, у нього виникла заборгованість у загальній сумі 5292 доларів 93 центів США та 12669 грн. 56 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 3144 доларів 00 центів США; прострочена заборгованість за кредитом - 1546 доларів 70 центів США; поточна заборгованість за відсотками - 13 доларів 15 центів США; прострочена заборгованість за відсотками - 589 доларів 08 центів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 8561 грн. 95 коп.; заборгованість за пенею - 4107 грн. 61 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

25 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила про розірвання шлюбу з [PERSON], що його було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 25 березня 2011 року за актовим записом № 66. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, зазначені позивачем обставини не спростував, доказів на заперечення позову суду не надав. Суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Судом встановлено, що 25 березня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 66 (а.с. 3). Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який проживає разом із матірю (а.с. 5). Зі змісту позовної заяви вбачається, що з вересня 2014 року вони припинили подружні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть (а.с. 2). Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

25 березня 2016 року позивач [PERSON]\~\~звернулася\~\~до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON]. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від спільного життя, неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд\~\~відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти\~\~у\~\~розмірі 1/4\~\~частини з всіх видів доходів відповідача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

25 березня 2016 року позивач звернувся до Комсомольського районного суду м. Херсона з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 25.02.2012 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], який народився 28.12.2012 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Указом Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів» ліквідовано Дніпровський районний суд міста Херсона, Комсомольський районний суд міста Херсона, Суворовський районний суд міста Херсона та утворено Херсонський міський суд Херсонської області, який розпочав роботу з 04 квітня 2016 року. 09 червня 2016 року відповідно до ст. 11-1 ЦПК України за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, передана в провадження судді Ус О.В. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

25 березня 2016 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони уклали шлюб 21.08.1993 року, який зареєстрували у міському відділі запису актів громадянського стану міста Дебальцево Донецької області, актовий запис №230, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, спору про розподіл майна та місце проживання дитини не мають, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 21.08.1993 року,[PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та [PERSON] зареєстрували шлюб у міському відділі запису актів громадянського стану міста Дебальцево Донецької області, актовий запис №230. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

25 березня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначає, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02 травня 1990 року, для позивача це другий шлюб, а для відповідачки- перший. Від даного шлюбу у подружжя є діти: -[PERSON] -[PERSON] -[PERSON] -[PERSON] [PERSON] в позовній заяві зазначив, що спільне життя між ним та [PERSON] не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя та виховання дітей. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено з лютого 2016 року. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву, в якій розгляд справи просила провести у її відсутність. Позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу згодна. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 травня 1990 року (а.с.3). Шлюб зареєстровано Комишнянською селищною радою Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 2. Від цього шлюбу у сторін є діти: -[PERSON] -[PERSON] -[PERSON] -[PERSON] Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони наполягали на розірванні шлюбу позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь держави на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

25 березня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначає, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02 травня 1990 року, для позивача це другий шлюб, а для відповідачки- перший. Від даного шлюбу у подружжя є діти: -[PERSON] -[PERSON] -[PERSON] -[PERSON] [PERSON] в позовній заяві зазначив, що спільне життя між ним та [PERSON] не склалося у звязку з різними поглядами на життя та виховання дітей. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено з лютого 2016 року. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надавши заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву, в якій розгляд справи просила провести у її відсутність. Позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу згодна. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 травня 1990 року (а.с.3). Шлюб зареєстровано Комишнянською селищною радою Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 2. Від цього шлюбу у сторін є діти: -[PERSON] -[PERSON] -[PERSON] -[PERSON] Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони наполягали на розірванні шлюбу позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь держави на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

25 березня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 22 листопада 2002 року було зареєстровано їх з відповідачкою шлюб. В шлюбі, [INFO] року народилась їх донька - [PERSON], а [INFO] року - донька [PERSON]. Разом з тим його сімейне життя з відповідачкою не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного, тому звернувся до суду із цим позовом та просив шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але у своїй заяві просив справу розглянути у його відсутності та позов підтримав. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала та просила справу розглянути у її відсутності. У разі задоволення позову, просила залишити її прізвище «[PERSON]». Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Кобзарцівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 22 листопада 2002 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за №2. У зв'язку з укладенням шлюбу відповідачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 4). Проте сімейне життя між сторонами не склалось та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного. Згідно копії свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER], сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 9-10). Спір між сторонами про місце проживання дітей чи розподіл спільного майна на час розгляду справи відсутній. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

25 березня 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просить встановити йому додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 01 січня 2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04 лютого 2016 року серії І-ЕЛ № 274491 (а.с. 8). За життя спадкодавець заповітуне залишив. Як стверджує позивач та убачається з матеріалів справи, він є двоюрідним братом [PERSON]. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.05.2011 визнано за [PERSON] (який народився 29.06.1970 року в місті Чернігів, Чернігівської області, Україна) право власності на земельну ділянку №137 площею 0,0746 га, що розташована в Садівничому товаристві «Текстильник» по вулиці Кільцевій в місті Чернігів. Позивач, посилаючись у позові те, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки спільних родичів не залишилося і він не знав про смерть свого двоюрідного брата. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. При цьому поважність таких причин повинна бути обовязково обґрунтована. Також Пленум Верховного Суду України у абз. 6 п. 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 розяснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважність причин пропуску строку для прийняття позивачем спадщиниполягає у тривалому перебуванні за межами України (а.с. 41-47), у звязку з чим суд знаходить підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

25 березня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що він із відповідачем з 29 грудня 2005 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, актовий запис № 383. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені близько двох років тому через різні погляди на життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явися, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно належним чином за місцем її реєстрації, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 29 грудня 2005 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №383. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved