Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

24 лютого 2014 року позивачка звернулася до відповідача з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона працює директором Радгоспненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. 22.08.2013 року відповідачем було направлено заяву до Департаменту загальної середньої та дошкільної освіти Міністерства освіти та науки України з вимогою провести службову перевірку щодо незаконних дій позивача. В своїй заяві відповідач зокрема зазначає наступне: «директор школи [PERSON] періодично проходить курс лікування в психо-неврологічному диспансері, оскільки остання контактує з дітьми маючи при цьому психічні розлади здоров'я, що може призвести до тяжких наслідків. Оскільки нервові зриви директора школи призводять до конфліктних ситуацій між учнями та персоналом школи»; «Зі слів директора школи у неї в органах Скадовської прокуратури знаходяться знайомі, за допомогою яких вона вирішує свої питання, а саме корупційні схеми та безкарно вчиняє злочин, завдаючи державі та громадянам значної шкоди». Своїми діями [PERSON] поширив недостовірну інформацію яка принижує її честь та гідність як громадянина та ділову репутацію, як директора державного навчального закладу. Просила суд визнати розповсюджену [PERSON] інформацію недостовірною, зобов'язати відповідача її спростувати у спосіб, яким її було поширено, відшкодувати завдану моральну шкоду в сумі 5000 грн. та витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вважав його необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, оскільки відомості, про скасування яких просить позивач, він не розповсюджував, а лише звернувся до Департаменту загальної середньої та дошкільної освіти Міністерства освіти та науки України з вимогою провести службову перевірку щодо незаконних дії позивача. Третя особа Міністерство освіти та науки України до судового засідання не з'явилося, про час та місце слухання справи повідомлено у встановленому законом порядку. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 201 ЦК України, особистими немайновими правами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] працює на посаді директора Радгоспненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. 22.08.2013 року відповідач [PERSON] звернувся до Департаменту загальної середньої та дошкільної освіти Міністерства освіти та науки України з вимогою провести службову перевірку щодо незаконних дій позивача. Результати перевірки за вказаною заявою учасникам процесу не відомі. Вказані обставини сторонами визнавалися, в зв'язку з чим доказуванню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що інформація викладена ним в заяві на адресу Департаменту загальної середньої та дошкільної освіти Міністерства освіти та науки України є достовірною. Між тим, згідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009 року у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо це орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. З матеріалів справи вбачається, що відповідач своє звернення направив на адресу Департаменту загальної середньої та дошкільної освіти Міністерства освіти та науки України до завдань якого належить, крім іншого, перевірка дотримання чинного законодавства України про освіту у навчальних закладах та установах. На підставі вищевикладеного, незважаючи на те, що відповідачем в суді не доведено, що інформація викладена ним у заяві є достовірною, суд вважає, що в даному випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Суд вважає, що діями відповідачів позивачу моральна шкода завдана не була, оскільки факт розповсюдження недостовірної інформації відсутній.

Outcome: dismissed