Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

25 грудня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 16 травня 2007 року вона та відповідач уклали договір, згідно з яким вона надала [PERSON] , як наймачу, кімнату житловою площею 16,4 кв.м. безстроково в квартирі, розташованої за адресою : [ADDRESS]. На підставі вказаного договору відповідач користувався житловою кімнатою. 18 травня 2007 року відповідач був зареєстрований за вказаною адресою. Проте, з січня 2013 року відповідач в квартирі не проживає та нею не користується без поважних причин, чим перешкоджає позивачу у здійсненні свого права на користування та розпорядження майном, як власника Так, позивач позбавлена можливості оформити субсидію за комунальні послуги, відповідач же не здійснює оплату комунальних послуг. На підставі викладеного позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою : [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та просив позов задовольнити з підстав, викладених у заяві. Відповідач повторно в судове засіданні не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ч.9 ст.74 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст..224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 23 вересня 1991 року. Як вбачається з договору № 4, укладеному 16 травня 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], [PERSON] надала останньому кімнату житловою площею 16,4 кв.м. безстроково. Відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі за вищевказаною адресою, що підтверджується карточкою прописки у квартирі та довідкою адресно - довідкового підрозділу УДМС України в Полтавській області. У судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є сусідом позивача. Відповідач чотири роки потому переїхав кудись у село та з того часу він його не бачив. Зі слів позивача знає, що вони брат та сестра. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач в квартирі не проживає з 2013 року, квартирою не користується, комунальні платежі не сплачує. Беручи до уваги, що відповідач зареєстрований в спірній квартирі, власником якої є позивач, більше трьох років в квартирі не проживає, не здійснює оплату комунальних послуг, чим порушує право позивача на користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, а тому позов підлягає задоволенню, а відповідач визнанню таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 10,11, 60,212-215, 224-226,88,218 ЦПК України , суд

Outcome: approved