overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

26 квітня 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] та [PERSON]. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що їм на праві приватної власності належить квартира № [ADDRESS], в якій зареєстровані відповідачі. Разом з тим останні з 2011 року не проживають за вказаною адресою. Наявність зареєстрованих осіб позбавляє їх права розпорядитися своїм нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просили визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним жилим приміщенням. Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з'явилися. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. Позивачі є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 18 травня 1998 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом (а. с. 8, 9). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з положеннями ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За зазначеною вище адресою зареєстрований відповідач [PERSON], але фактично не проживає там понад сім років, що підтверджується довідкою ОСББ «Фортуна» № 9 від 15 березня 2018 року (а. с. 12), а також актом, складеним за участю сусідів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з якого вбачається, що відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 2011 року (а. с. 13). Разом із тим, як вбачається з наданої на запит суду довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи № 245/11-01 від 07 травня 2018 року (а. с. 19), за відомостями Очаківського РС УДМС України в Миколаївській області, відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS], фактично не проживає більше одного року, а також те, що наявність зареєстрованої особи позбавляє позивачів права розпорядитися своїм нерухомим майном, суд вважає позов останніх таким, що підлягає частковому задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

26 квітня 2018 року було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Магдалинівської районної державної адміністрації, Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) по праву спадкування за законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що при ухваленні зазначеного рішення, не було вирішено питання про судові витрати. У відповідності\~до У\~відповідності до\~ч.\~1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем [PERSON] при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1491 грн. 36 коп. (а. с. 1, 2), тому вказані витрати по справі слід стягнути з відповідачів. З урахуванням викладеного, виходячи з вимог позивача, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 1\~491 грн. 36 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

26 квітня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], по 3 000,00 грн. кожного місяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач добровільно не бере участі в утриманні дочки, яка проживає разом з нею і постійно потребує догляду та матеріальних витрат тощо. Ухвалою судді від 15 травня 2018 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі і призначено судове засідання. Сторони у судове засідання не з'явились. 6 листопада 2018 року від представник позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Від представника відповідача 6 листопада 2018 року до суду також надійшла заява про розгляд справи його за відсутності, в якій позов [PERSON] визнає частково, в межах 2 000,00 грн. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Зі змісту копії свідоцтва про народження (а. с. 8) вбачається, що [PERSON] і [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], і відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобов'язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.184 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов'язання обох батьків утримувати дитину, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги, і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров'я або за іншими підставами не спроможний її надавати своїй неповнолітній дитині. Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку і стягує з відповідача на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення позивача до суду із позовом, на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі 2 000,00 грн. щомісяця до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

26 квітня 2018 року Комінтернівським судом м. Харкова було ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом Державного підприємства Завод ім. В.О. Малишева до [PERSON] про стягнення заборгованості. До суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви зазначив, що судом не було вирішено питання щодо відшкодування судових витрат понесених позивачем при поданні позову до суду. Сторони в судове засідання не зявились, але їх присутність не є обовязковою. Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У зв'язку з цим, згідно з ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно п.4 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, суд не допустив до негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно ч.ч.2,3 ст. 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Із матеріалів справи, вбачається, що позивач ДП Завод ім. В.О. Малишева сплатив судовий збір за подання вищезазначеного позову у розмірі 1600,00 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено у повному обсязі, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 1600,00 грн. підлягає стягненню на його користь з відповідача [PERSON] відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

26 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 16 травня 1995 року Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 16. В обґрунтування позову вказала, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки вони не підтримують з 1995 року, не ведуть спільне господарство, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. Від шлюбу дітей не мають. Вказала, що спір щодо поділу майна подружжя, відсутній. В підготовче судове засідання позивач не зявилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 16 травня 1995 року Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 16. Проте шлюб між ними не склався, в 1995 році сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України Про судовий збір з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений нею при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

26 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 3000 грн. 00 коп., щомісяця, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, вона просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Позов просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Дитина залишається проживати з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року, встановлений такий розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень. Таким чином, виходячи з мінімального розміру аліментів, встановлених СК України,\~ мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років на цей час не може бути меншим, ніж 779 грн. 50 коп. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 квітня 2018 року. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

26 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили, мешкають окремо. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, однак відповідачка відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах РАЦС. Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, до суду не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 29). Відповідачка [PERSON], належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позов визнала, просила розглянути справу без її участі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] (а.с.30). Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 09 жовтня 1988 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Новоселівською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с. 5). Шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо, за цей час примирення не досягли, відповідачка згодна на розірвання шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання відповідачки, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

26 квітня 2018 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. У позовній заяві вказала, що 06 вересня 2014 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано виконкомом Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний момент шлюбні відносини між ними фактично припинено через непорозуміння, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. У зв'язку з викладеним, [PERSON] просила суд розірвати шлюб укладений з [PERSON], дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . [PERSON] у підготовче засідання надала заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позову. Відповідач у підготовче засідання направив заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06 вересня 2014 року, який зареєстровано виконкомом Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 107392, виданим 06 вересня 2014 року виконкомом Калузької сільської ради (а.с.2). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ФП № 221879, виданого 05 лютого 2015 року виконавчим комітетом Калузької сільської ради (а.с.5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, разом вони не проживають. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що сторони прининили шлюбні відносини, оскільки це суперечить їхнім інтересам, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачці судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

26 квітня 2018 року представник [PERSON] адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовом до Арбузинського навчально-виховного комплексу «загальноосвітній навчальний заклад 1 ступеня-дошкільний навчальний заклад «Пролісок» Арбузинської селищної ради Миколаївської області про скасування наказу про оголошення догани. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначив,\~що [PERSON]Фпрацює вчителем в Арбузинському навчально-виховному комплексі «загальноосвітній навчальний заклад 1 ступеня-дошкільний навчальний заклад «Пролісок» Арбузинської селищної ради (далі НВК «Пролісок»). Наказом в.о. директора НВК «Пролісок» від 16 лютого 2018 року № 25 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

26 квітня 2018 року року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та [PERSON] (до шлюбу Мінтенко) І.Г. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 30 серпня 2002 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. В 2002 році народилась їх донька Інна. В той же час, шлюбні стосунки між ним та відповідачкою не склалися і були припинені, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують вважає, що збереження їх шлюбу неможливе. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримав, просила справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнала та просила про розгляд справи за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Барматіна». З урахуванням вимог ч. 3 ст. 211, ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та вимог ч. 3 ст. 200, 206, 207 ЦПК у звязку із визнанням позову відповідачем, можливим прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 30 серпня 2002 року (а.с. 5), а 14 жовтня 2002 року народилась їх донька Інна (а.с. 11). Проте сторони припинили шлюбні стосунки, мешкають окремо один від одного та не бажають відновлення шлюбних відносин. На час розгляду справи про спір стосовно поділу майна чи місця проживання неповнолітньої дитини сторонами не заявлено. З врахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також того, що сторони підтвердили ту обставину, що в даний час разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про прийняття визнання позовних вимог відповідачем, задоволення позовних вимог та ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні на стадії підготовчого провадження. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved