overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

26.05.2017 року [PERSON] звернуласьз вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 08.04.2011 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON]ю, [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з 2015 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 08.04.2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №137. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON]ю, [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені з 2015 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

26.05.2017 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 12.03.2011 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з грудня 2013 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про розгляд справи (оголошення у пресі газета «Одеські вісті» від 12.10.2017 року). Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 12.03.2011 року перебувають у шлюбі, який згідно свідоцтва про шлюб зареєстрований Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №143. Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені з грудня 2013 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

26.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання регулярно, в передбаченому законом розмірі, не надає і тим самим ставить сімю в скрутне матеріальне становище. Просила суд стягувати на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) з відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій свої вимоги підтримала та прохала справу розглядати в її відсутності. Відповідач [PERSON], будучи двічі належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, про що свідчать розписки про вручення йому судових повісток, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалює рішення за наявними доказами в справі. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що малолітній син [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні матері [PERSON] (а.с.10), а батько [PERSON] ( а.с.3) своїх зобов'язань по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України, в повному обсязі не виконує. Таким чином, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку( доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.05.2017 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

26.05.2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому він вимагає розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований 12 травня 2009 року Погребищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Ухвалою Погребищенського районного суду від 23.06.2017 року [PERSON] та [PERSON] було надано строк для примирення терміном 5 (п'ять) місяців. В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, та пояснив, що на протязі тривалого часу подружнього життя між ним та відповідачкою не досягнуто порозуміння. Відмічається відсутність спільних поглядів на життя. Подружні відносини між ними фактично припинені з грудня 2016 року. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду телефонограму в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Спору про місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON], біля матері і поділу майна немає. За таких обставин суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

26.05. 2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований Плисківською сільської радою Погребищенського району Вінницької області 07.09.2002 року, актовий запис № 6, та стягнути з [PERSON] на її користь на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову і до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON], не з'явилась, просила провести розгляд даної справи за її відсутності, про що до суду подала відповідну заяву, та просила позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] кожен окремо проти розірвання шлюбу не заперечували, а в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей просили зменшити розмір аліментів, оскільки відповідач [PERSON] в даний час ніде офіційно не працює, однак працює по угодах та отримує мінливий нерегулярний дохід. З урахуванням позицій сторін матеріалів справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити частково з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що 07.09.2002 року Плисківською сільської радою Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 6 (а.с.17) був зареєстрований шлюб між сторонами. Від цього шлюбу у них народились [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 8-9). Зазначені правовідносини регулюються: -ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; -ст.182 Сімейного Кодексу України, за змістом якої при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини чи батьків; -ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, згідно з якою розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню своїх дітей, чим порушує їх майнові права, але має можливість надавати матеріальну допомогу, то з метою захисту майнових прав дітей, з [PERSON], необхідно стягувати аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі 1000 грн. (одна тисяча) гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття, починаючи стягувати з 26.05.2017 року і до досягнення ними повноліття. Окрім того, суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

26.05.2017 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеної між сторонами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості № б/н від 07.07.2014 року відповідач отримав кредит в сумі 11699,37 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця щомісячним платежем, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 17.05.2017 року склала в сумі 28632,48 грн., з яких заборгованість по кредиту в сумі 10354,71 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 4967,13 грн., заборгованість за комісією в сумі 12011,22 грн., штраф в сумі 1299,42 грн., прохає стягнути з відповідача заборгованість в сумі 28632,48 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 1600 грн. 26.05.2017 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надала. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

26.05.2017 року до суду із даним позовом звернувся [PERSON]. Просить суд визначити йому додатковий двохмісячний строк для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON], який помер 06.04.2003 року, оскільки пропустив строк для звернення із заявою про прийняття спадщини із поважної причини. В судовому засіданні позивач позов підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача позов [PERSON] підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача, Бітлянської сільської ради Турківського району Львівської області, позов визнав і пояснив, що сільська рада визнає за позивачем право успадкувати майно своїх батьків, на яке сільська рада не претендує; згідні із тим, що позивач пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини із поважної причини - своєї хвороби. Вислухавши сторони, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що 06.04.2003 року в селі Бітля Турківського району Львівської області помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - житловий будинок в с. Бітля Турківського району Львівської області. Позивач є рідним сином померлого та відповідно є його спадкоємцем згідно із законом. [PERSON] пропустив шестимісячний строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Причини пропуску встановленого законом терміну для звернення в нотаріальну контору для прийняття спадщини після смерті [PERSON] у позивача є поважними - він після смерті батька захворів та став інвалідом другої групи. Наведені вище обставини підтверджуються: листом приватного нотаріуса Турківського районного нотаріального округу, [PERSON], № 94/01-16 від 06.07.2017 року та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 07.07.2017 року; копією виписки із акту огляду МСЕК від 27.05.2011 року; копією довідки до акта огляду МСЕК від 19.06.2017 року; будівельним паспортом на ім'я [PERSON] за 1971 рік; копією свідоцтва про народження [PERSON] серії 1-УР № 343895, виданого 21.02.1961 року с/Радою Бітля ЗАГС Турківського району Львівської області; копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії 1-СГ № 294736, виданого 14.04.2003 року Бітлянською сільською радою Турківського району Львівської області; довідкою виконкому Бітлянської сільської ради Турківського району Львівської області № 689 від 10.05.2017 року. Не довіряти даним доказам у суду немає підстав. В силу ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

26.05.2017 року до суду надійшла заява лікаря 3-б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] про визнання доцільною госпіталізацію до психіатричного стаціонару [PERSON], заява обґрунтована тим, що 25.05.2017 року о 13 год. 05 хв., за направленням лікаря ШМД Цвіркун та заявою опікуна [PERSON], був госпіталізований недієздатний [PERSON], [INFO] з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, стан загострення». У звязку з чим, просили суд визнати доцільною госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару ПОКПЛ імені [PERSON]. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Опікун [PERSON] в судове засідання не зявилася. Просила слухати справу за її відсутності. Заяву підтримує в повному обсязі. [PERSON] не був доставлений в судове засідання в звязку зі станом здоровя. Прокурор Сазонова О.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши пояснення лікаря [PERSON], прокурора Сазонову О.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 25.05.2017 року о 13 год. 05 хв., за направленням лікаря ШМД Цвіркун та заявою опікуна [PERSON], був госпіталізований недієздатний [PERSON], [INFO] з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, стан загострення». 26.05.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром, стан загострення. Крім того, судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 17.10.2013 року визнано [PERSON], [INFO] недієздатним та призначено його опікуном [PERSON]. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

26.05.2017 року заявниця звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності державного акту на право приватної власності на землю серії ОД-06 4005, виданого 18 березня 1996 року головою Майорівської сільської ради народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №48, виданого «Шленській Надії Павлівні». Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власницею земельної ділянки площею 0,18 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД-06 №4005. На теперішній час виявилось, що у державному акті у прізвищі заявниці допущена помилка. У звязку із чим вона не може у повній мірі використовувати майно, що належить їй на праві власності, тому вона була змушена звернутись до суду. До судового засідання заявниця не з`явилась, але надала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність та наполягала на задоволенні заяви (а.с.14). Представник Біляївської райдержадміністрація Одеської області до судового засідання не з'явився, але подав заяву, якою вимоги заявника підтримав і просив справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 18.03.1996 року заявниці було видано головою Майорівської сільської ради народних депутатів державний акт на право приватної власності на землю серії ОД-06 4005, який був виданий на імя «Шленській Надії Павлівні». Згідно вказаного державного акту заявниці належить земельна ділянка площею 0,18 га, яка розташована на території Майорівської сільської ради народних депутатів (а.с.6). Однак, у державному акті у прізвищі заявниці допущена описка, а саме вказано прізвище «Шленська» замість вірного «Шльонська». Той факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії ОД-06 4005, на підставі якого заявнику належить земельна ділянка площею 0,18 га, яка розташована на території Майорівської сільської ради народних депутатів, який був виданий на ім`я «Шленській Надії Павлівни» належить [PERSON] підтверджується паспортом серії КМ 530739, виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 27.03.2008 року (а.с.3), довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.4), пенсійним посвідченням №2097923986 від 02.09.2015 року (а.с.5), з яких вбачається, що прізвище заявниці записано «Шльонська». З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

26.05.2017 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 08.10.2009 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 12726,35 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги позивача підтримав та заперечував проти їх задоволення. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: 08.10.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, та відповідач отримав кредит у розмірі 1500,00 гривень. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 30.04.2017 року склався борг перед банком у розмірі 12726,35 гривень, а саме борг за тілом кредиту 1487,97 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 7388,43 гривень, заборгованість за пенею та комісією 2767,74 гривень, штраф (фіксована частина) 500.00 гривень, штраф (процентна складова) 582,21 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання ,або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ,відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах ,встановлених договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає , що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. З відповідача слід стягнути також за судові витрати з оплати судового збору 1600,00 гривень,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

26.05.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що 26.10.2002 року зареєстрував шлюб з відповідачкою та проживали однією сім'єю до жовтня 2013 року. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні. Причиною припинення шлюбних стосунків вказував те, що відповідач не приділяє уваги дітям, має іншу сім'ю, між ними склались відносини не сумісні з продовженням шлюбних стосунків, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, в позові вказав про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 26.10.2002 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Волноваського районного управління юстиції в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №147. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, позивач, згідно заяви, на позові наполягає, відповідач позов визнала, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір 640 гривень 00 копійок. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved