overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

24 червня 2015 року в с.Доброполе Бучацького району Тернопільської області помер батько позивачки [PERSON]. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Позивачка згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] згідно поданих заяв позов визнають, просять суд розглядати справу у їх відсутності. На спадкове майно не претендують. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи в суді. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 24 червня 2015 року в с.Доброполе Бучацького району Тернопільської області помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Добропільською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, актовий запис 14. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 23 від 12.02.2016 року, виданою Бучацьким РБТІ, довідкою № 68 від 08.02.2016 року, виданою Добропільською сільською радою. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Добропільською сільською радою Бучацького району, вбачається, що спадкодавець [PERSON] є батьком позивачки. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно не претендують. Відповідно до довідки № 85/01-24 від 12.06.2016 року, виданої Бучацькою державною нотаріальною конторою, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав [PERSON] до Бучацької держнотконтори не було подано, в зв'язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після його смерті на ім'я [PERSON] є неможливим. Інших осіб, які б мали право на спадщину, судом не встановлено. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

24 червня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 06 вересня 2003 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено актовий запис №1274. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовилися, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з січня 2015 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

24 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24.06.2007 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку Мілану [INFO] Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За наявності у справі достатніх доказів суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 20.06.2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії 1-КЕ №028543 від 20.06.2007 року, актовий запис №663 (а.с.3). Від даного шлюбу в них народилася донька Мілана, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 141230 від 10.08.2011 року, актовий запис №750 (а.с.4). Як встановлено в судовому засіданні сторони з травня 2015 року проживають окремо. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

24 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем 07 червня 2011 року зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], батькам якого є відповідач. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, рік тому з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Майнового спору та спору щодо місця мешкання дитини на даний час вони не мають. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась надала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала. Просила суду після розірвання шлюбу, змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільно-процесуального Кодексу України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серія [NUMBER], виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 07 червня 2011 року, актовий запис № 332. Згідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO], актовий запис № 1375. В графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим подальше сумісне проживання подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і буде суперечити інтересам подружжя. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

24 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2012 року. Від даного шлюбу малолітніх дітей сторони не мають. З 02 січня 2015 року сімейні стосунки зупинені. Причиною їх припинення зіграло зловживання [PERSON] алкогольними напоями. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе. Просить шлюб розірвати, а прізвище після розірвання шлюбу залишити їй як «Лоза». У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На позовних вимогах наполягає, не заперчує проти постановлення заочного рішення суду (а.с.15). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, за місцем мешкання його не виявлено, про що свідчить судова повістка з відміткою голови територіального комітету мікрорайону «Донський №1» [PERSON]В.(25-26;31-32). Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 07 серпня 2012 сторони [PERSON] і [PERSON] у виконкомі Первомайської сільської ради Ясинуватського району Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис №12 (а.с.8). Сторони не мають від шлюбу неповнолітніх дітей. Сторони припинили спільне проживання 02 січня 2015 року, мешкають вони за різними адресами: позивач [PERSON] мешкає у с. Первомайське, вул.Первомайська, 241, Ясинуватського району Донецької області, а відповідач мешкає в іншому місці, що свідчить про те, що сторони разом не мешкають, спільним побутом та господарством не повязані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище «Лоза» після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

24 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якій вказала, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 21 серпня 2010 року. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони проживають разом, але останні два роки стосунки між ними ускладнились з різних життєвих та побутових питань. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини доходу відповідача щомісяця, але не менше мінімуму, встановленого законодавством, до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що відповідач працює, але не надає їй коштів на утримання дітей. Отриману заробітну плату він витрачає на свої потреби, на погашення кредитів, на купівлю спиртних напоїв. На її прохання надавати кошти для родини від відмовляє. Просить стягнути з відповідача аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини від його доходів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, згоден на стягнення з нього аліментів на дітей. Пояснив, що інших неповнолітніх дітей він не має, непрацездатних членів родини також не має. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. Сторони по справі перебувають у шлюбі з 21 серпня 2010 року, мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дітей, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач являється працездатним, працює, інших осіб на своєму утриманні не має, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей на користь позивача у розмірі 1/3 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

24 червня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 березня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Гарантія», як Страховиком, та [PERSON], як страхувальником, було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на законних підставах використовують транспортний засіб «ВАЗ 2101», д.н.з. [NUMBER], зі строком дії договору по 09 березня 2015 року включно. 26 квітня 2014 року [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в м. Ірпені Київської області по вул. Михайлівській, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, виїжджаючи із другорядної дороги на головну 3-го Інтернаціоналу та виконуючи маневр розвороту, не надав перевагу в русі автомобілю марки «ВАЗ-211540», д.н.з. ВТ 9207АН, під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, внаслідок чого утворилось ДТП і автомобілі отримали механічні пошкодження. За постановами Ірпінського міського суду Київської області від 03 червня 2014 року та Бородянського районного суду Київської області від 25 червня 2014 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. 28 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про страховий випадок. Згідно акту про оцінку № 0200 від 08 травня 2014 року вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «ВАЗ 211540», д.н.з. [NUMBER], пошкодженого внаслідок вищевказаної ДТП, складає 5974,25 грн. На підставі договору узгодження розміру страхової виплати від 24 липня 2014 року, страхового акту № 111-0601-14 від 25 липня 2014 року, ПрАТ «СТ «Гарантія» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 3800 грн. Оскільки відповідач, з вини якого сталася вищевказана ДПТ, спричинив дану ДТП, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, то

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

24 червня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 25 листопада 2013 року у виконкомі Іллічівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 21, від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили з травня 2015 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 листопада 2013 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 326851, виданим виконкомом Іллічівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.3). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 592186, виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області (а.с.4), з травня 2015 року сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

24 червня 2015 року позивач звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на їх дитину - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1200 гривень щомісяця до досягнення ним повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2007 року. 24 березня 2011 року шлюб розірвано. [PERSON] ухиляється від обов'язку утримувати дітей, матеріальну допомогу надає у недостатньому розмірі. Відповідач участі в утриманні дитини не бере, матеріальної допомоги не надає. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 22). Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2007 року. Шлюб між сторонами розірваний 24 березня 2011 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 07 серпня 2008 року (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З позову вбачається, що відповідач участі в утриманні дитини фактично не бере, матеріальної допомоги не надає, а вона не взмозі самостійно утримувати дитину. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1200 гривень щомісяця до досягнення ним повноліття, починаючи з 24 червня 2015 року. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

24 червня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 01.08.1992 р. зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого мають дитину [INFO] Останні три роки вони не проживають разом, не ведуть спільне господарство, у чоловіка є інша жінка. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 01.08.1992 року у палаці «Жовтневий» м. Харкова, актовий запис № 564, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подружжя три роки проживає окремо, спільне господарство не веде, відповідач має іншу жінку, і вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім,ї суд вважає обох із подружжя. Застосування засобів щодо примирення є не доцільним. Винним у розпаді сім'ї суд вважає обох із подружжя. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved