Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

24 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Костянтинівської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, в якому зазначила, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина, яка складається з 1/2 частки земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0708 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 23 травня 1997 року. Заповіт на м'я позивача було посвідчено державним нотаріусом Костянтинівської держнотконтори Щербініною Н.П. 29 грудня 1993 року, зареєстровано у реєстрі за № 2-4093, в якому все майно заповідано позивачеві. Позивач звернулась до Управління держземагентства у Костянтинівському районі з проханням отримати акт на землю або витяг з Державного земельного кадастру, але їй відмовили оскільки у державному акті на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 23 травня 1997 року вказано власника [PERSON]. При зверненні до нотаріальної контори відносно оформлення спадщини на 1/2 частки земельної ділянки за вказаною адресою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тобто вирішити нотаріально питання про спадкування позивач не можу через відсутність витягу з Державного земельного кадастру, в зв'язку з чим позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку зазначеної земельної ділянки. Позивач в судове засідання не з'явилась, її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив його задовольнити. Представник відповідача Костянтинівської міської ради до суду на розгляд справи не з'явився, надав заяву про розгляд справу у його відсутності, не заперечуючи проти задоволення позову (а.с.47). З'ясувавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з 1/2 частки земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0708 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 23.05.1997 року, виданого на підставі рішення виконкому Костянтинівської міської ради від 09.04.1997 року № 263, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1789 (а.с.10). Житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] належить позивачеві: 1/2 на підставі договору довічного утримання від 10.12.1997 року посвідченого у Костянтинівській державній нотаріальній конторі, зареєстрованого в реєстрі за № 3-3564 та зареєстрованого в Костянтинівському БТІ 16.01.1998 року за № 13776 (а.с.13); та 1/2 на підставі договору довічного утримання від 18.08.2000 року посвідченого у Костянтинівській державній нотаріальній конторі, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1130 та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно у Костянтинівському БТІ 16.07.2010 року згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.07.2010 року № 30981073 (а.с.14). Заповіт на ім'я позивача було посвідчено державним нотаріусом Костянтинівської держнотконтори Щербініною Н.П. 29 грудня 1993 року, зареєстровано у реєстрі за № 2-4093, в якому все майно заповідано позивачеві (а.с.16). Земельна ділянка за вказаною адресою на 1/2 частку була оформлена на позивача та належить їй відповідно до договору дарування земельної ділянки від 10.12.1997 року посвідченого у Костянтинівській державній нотаріальній конторі, зареєстрованого в реєстрі за № 3-3566 (а.с.11) та згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.10.2015 року № 11197562, виданого реєстраційною службою Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.12). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Позивач звернулась до Управління держземагентства у Костянтинівському районі з проханням отримати акт на землю або витяг з Державного земельного кадастру, але їй відмовили оскільки у державному акті на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 23.05.1997 року, виданого на підставі рішення виконкому Костянтинівської міської ради від 09.04.1997 року № 263, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1789 вказано власника [PERSON] (а.с.18). Згідно архівної виписки (№ 33/59 від 10.09.2015 року) з рішення виконкому Костянтинівської міської ради від 09.04.1997 року № 263 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», передається безкоштовно у приватну власність присадибні ділянки за адресою: [ADDRESS], [PERSON] (а.с.17). При зверненні до нотаріальної контори відносно оформлення спадщини на 1/2 частки земельної ділянки за вказаною адресою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.11.2015 року) (а.с.24). Згідно ст. 377 ЦКУ до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти. Також, згідно ст. 120 ЗК у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною 2 ст. 41 Конституції України передбачено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом. Але закон, крім судового, інших шляхів набуття права власності в даному випадку не передбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню - визнанню за позивачем права власності на 1/2 частку земельної ділянки, розміром 0,0708 га, кадастровий номер [NUMBER], надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved