Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

26 липня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. Вони мають спільну доньку [PERSON], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дитину. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Проти доводів позовної заяви не заперечував. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони у справі мають спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 01 березня 2010 року Подільською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області (а.с.4). Сторонами не заперечується, що неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Позивач не працює, перебуває на обліку в районному центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю у розмірі 435,20 грн. (а.с.5). Відповідач працює, середній розмір нарахованої йому заробітної плати становить 2943 грн. Інші утриманці у відповідача відсутні. Скарг на стан здоров'я відповідача та дитини від сторін не надходило. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом поміж іншого враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача оскільки позовні вимоги підлягають повному задоволенню. За надання правової допомоги позивач сплатила 75 грн., які підлягають стягненню на її користь з відповідача. Враховуючи те, що відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при подачі до суду позову була звільнена від сплати судового збору, він в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved