Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

24 травня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» з позовом [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 3 702, 99 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 24.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Договір про встановлення ліміту кредитування № 5643713, за яким банк зобов'язався видати кредит у сумі 2 800, 89 грн., а відповідач - використати кредит, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, передбачених Договором. Позивач вказує, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а [PERSON], у свою чергу, зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками, у зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 28.02.2017 року складає 3 702, 99 грн., у зв'язку з чим представник позивача і звернувся до суду. Представник позивача, Невідома Т.М., яка діє на підставі Довіреності № 8898 від 09.11.2016 року, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. В судовому засіданнібуло встановлено, що 24 лютого 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (Банк) та [PERSON] було укладено Договір про встановлення ліміту кредитування № 5643713. (а.с. 6-7) Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору для здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки, Банк встановлює по рахунку № 2625001713601, ліміт кредитування в сумі, на строк та на умовах визначеним цим Договором та Тарифами Банку для Тарифного пакету START, на умовах якого обслуговується Рахунок, а у відповідності до п. 1.17 Договору клієнт виконує свої зобов'язання по поверненню кредиту, сплати процентів, неустойки, шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на рахунок (картковий) визначений у п. 1.1. Договору. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з п. 1.16 Договору, за користування кредитом, отриманим по цьому Договору, клієнт сплачує Банку проценти у розмірі 30, 00 % річних. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Банк виконав свої зобов'язання перед [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до п. 1.17 Договору клієнт виконує свої зобов'язання по поверненню кредиту, сплати процентів, неустойки, шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на рахунок (картковий) визначений у п. 1.1. Договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Представник позивача вказує, що [PERSON] не виконує в повному обсязі зобов'язання за кредитним договором, а саме: не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками у розміру та строки, передбачені Договором, що підтверджується рухом коштів по рахунку № 91291001713601, відкритого на ім'я [PERSON], від 28.02.2017 року. (а.с. 13-14) Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до п. 1.30. Договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитними правовідносинами клієнт, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.16. цього Договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, судом встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 28.02.2017 року відповідач має заборгованість у розмірі 3 702, 99 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 2 800, 89 грн.; за простроченими відсотками - 468,82 грн.; за нарахованими відсотками - 135, 38, комісія - 83,90 грн.; пеня - 214, 00 грн. (а.с. 11, 12) 27 вересня 2016 року відповідачу було надіслано Повідомлення - Вимогу про дострокове повернення кредиту, в якій вимагалося протягом 30 банківських днів з моменту отримання цієї вимоги, сплатити заборгованість у сумі 3 344, 08 грн. (а.с. 15, 16) Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» підлягають задоволенню. На підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 600, 00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved