Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

24 травня 2016 року позивач звернулася до суду з названим позовом у кримінальному провадженні щодо відповідачки з вимогами про стягнення з неї на відшкодування майнової шкоди 1172 грн. 19 коп. та моральної шкоди 5000 грн., мотивуючи їх тим, що на грунті неприязних стосунків, які склалися між ними, відповідачка умисно завдала їй тілесних ушкоджень, які згідно висновку експерта віднесено до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, у зв'язку з чим вона понесла витрати на лікування на загальну суму 1172,19 грн., а також зазнала душевних страждань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, порушенням життєвих зв'язків через неможливість продовжувати активне громадське життя та мати стосунки з оточенням, компенсацію яких вона оцінює в 5000 грн.. Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 13 червня 2016 року по справі № 377/350/16-к кримінальне провадження закрито, а позовну заяву залишено без розгляду. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 серпня 2016 року ухвалу Славутицького міського суду Київської області в частині вирішення цивільного позову скасовано з направленням до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства. У судовому засіданні відповідачка і її представник позов визнали лише в частині відшкодування вартості ліків, підтвердженої фіскальними чеками на суми 524,16 грн., 320,93 грн., 17,24 грн., 72,60 грн., а належність інших чеків до лікування потерпілої та наявність і розмір відшкодування моральної шкоди заперечували. Суду пояснили, що травми позивачка отримала 18.02.2016 р. о 15 год., а звернулася за медичною допомогою наступного дня, тому інші чеки на ліки, крім зазначених вище, відношення до травми не мають. Бійку спровокувала сама позивачка, а під час розгляду кримінальної справи відмовилась від отримання відшкодування всієї ціни пред'явленого позову. Позивачка підтримала свої вимоги, пояснивши, що звернулася за медичною допомогою відразу після отримання тілесних ушкоджень шляхом виклику швидкої допомоги, яка доправила її до приймального відділення лікарні, де черговий хірург наклав шви на рани на голові, а до стаціонару вона була направлена наступного дня згідно листка переходу швидкої допомоги. Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінальної справи № 377/350/16-к по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, суд вважає правильним частково задовольнити позов з наступних підстав. Встановлено, що ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 13 червня 2016 року у кримінальній справі № 377/350/16-к по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, що набрала законної сили, закрито кримінальне провадження внаслідок звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі статті 47 Кримінального кодексу України у зв'язку з передачею на поруки трудовому колективу за умови, що вона протягом року після передачі на поруки не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. Цією ж ухвалою цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди залишено без розгляду та роз'яснено їй право звернутися з даним позовом до суду в порядку цивільного судочинства. Згідно ухвали суду 18 лютого 2016 року приблизно о 15 годині [PERSON], перебуваючи на сходовій площадці п'ятого поверху під'їзду [ADDRESS], розпочала сварку з [PERSON], в ході якої вирішила завдати останній тілесні ушкодження. З цією метою [PERSON] підійшла ззаду до [PERSON] і умисно завдала їй не менше чотирьох ударів по голові металевою ручкою дверей, в результаті чого спричинила тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, забою м'яких тканин голови у завушній області, забійної рани лівої тім'яної області, які відповідно до висновку судово-медичного експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я, чим вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 серпня 2016 року ухвалу Славутицького міського суду Київської області в частині вирішення цивільного позову скасовано з направленням до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства. Згідно виписного епікризу ДЗ «СМСЧ-5» м. Славутича (карта стаціонарного хворого № 623) [PERSON] з 19.02.2016 р. по 01.03.2016 р. перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: ЧМТ. Струс головного мозку. Забійна рана лівої тім'яної області. При надходженні до стаціонару пред'являла скарги на головний біль, голово кружіння, тошноту, наявність «шишки» і рани на тім'ї, біль в області шиї зліва. Зі слів 18.02.2016 р. була побита сусідкою. Свідомість не втрачала. Виписана у зв'язку з виздоровленням. Рекомендовано обмеження фізичних навантажень 2-3 тижні, КТ головного мозку в плановому порядку, приймання ліків двох найменувань протягом 2 тижнів, нагляд невролога. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2). На підтвердження майнової шкоди у виді витрат на лікування позивачкою надано суду копії фіскальних чеків двох аптек, згідно яких у період часу з 18.02.2016 р. по 22.02.2016 р. було придбано товарів медичного призначення на загальну суму 1172 грн.19 коп., в т.ч. фіскальний чек на суму 115,72 грн. за 18.02.2016 р. о 12 год. 27 хв., який згідно пояснення позивачки в судовому засіданні вона помилково надала суду і тому не заперечує проти неналежності цього доказу. Враховуючи це, сума відшкодування майнової шкоди підлягає зменшенню на 115,72 грн. і становитиме 1056,47 грн. з розрахунку: 1171,19 - 155,72 = 1056,47. Заперечення відповідача і її представника в частині неналежності інших фіскальних чеків, крім визнаних ними, доказами не обґрунтовані і до уваги не беруться. Як пояснила позивачка, перша медична допомога з хірургічної обробки та ушивання рани їй надалась у приймальному відділенні лікувального закладу в день отримання травми, а наступного дня на підставі листка передачі вона звернулася за госпіталізацією до стаціонару. Ці пояснення є переконливими, а надана представником відповідача виписка з журналу приймального відділення про те, що позивачка поступила 19.02.2016 р. позову не спростовує. Тому суд вважає, що потреба в ліках у позивачки виникла 18.02.2016 р. після 15 год. і всі, крім одного помилково наданого, є належними і допустимими доказами зроблених нею витрат на лікування, що відповідно до положень ст. 22 Цивільного Кодексу України належить до збитків. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Визначення поняття моральної шкоди та способи її відшкодування і визначення розміру наведені у статті 23 ЦК України. Згідно пунктів 1 і 2 частини 2 цієї статті моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. На підтвердження факту заподіяння моральної шкоди позивачка посилалась на те, що внаслідок дій відповідачки вона зазнала душевних страждань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, два тижні перебувала у лікарні і була позбавлена можливості займатися звичними справами, у неї стала часто боліти голова і це створює їх незручності та перешкоджає активній життєдіяльності, а також викликає необхідність звернення до лікарів. Ці доводи підтверджені дослідженими доказами, які підтверджують ушкодження здоров'я діями відповідачки і тому суд погоджується з доведеністю факту заподіяння позивачці моральної шкоди, а заперечення відповідача і її представника до уваги не бере, оскільки вони не підтверджені будь-якими доказами. Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди відповідно до положень частини 3 статті 23 ЦК України суд бере до уваги характер правопорушення, вчиненого відповідачкою, ступінь її вини, характер і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень позивачки, тривалість її лікування, враховує вимоги розумності і справедливості, виходячи з чого вважає обґрунтованим розмір відшкодування моральної шкоди на суму 3000 грн.. На підставі викладеного, суд вважає правильним позовні вимоги задовольнити частково. Згідно правил статей 79, 84 і 88 ЦПК України з урахуванням принципу пропорційності розподілу судових витрат, стягненню з відповідачки на користь позивачки підлягають судові витрати на правову допомогу на суму 200 грн., а на користь держави - судовий збір, від сплати якого позивач звільнена відповідно до закону, на загальну суму 1529,60 грн..

Outcome: partial