Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

26.12.2014 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.02.2005 року, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на теперішній час мешкає разом з матір'ю, та надалі буде мешкати з нею. Подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося, оскільки між ними виникли взаємонепорозуміння, відсутня довіра, через несумісність характерів між подружжям постійно виникали сварки, сторони втратили повагу один до одного. Шлюбні відносини припинені з червня 2013 року, позивач та відповідач мешкають окремо один від одного, мають інші родини, спільне господарство не ведуть, поновлення відносин між сторонами неможливе. Спору з приводу спільного майна позивач та відповідач не мають. Спору з приводу місця проживання дитини також немає. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 03.02.2005 року у Слов'янському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти їх задоволення, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 03.02.2005 року у Слов'янському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 4 від 03.02.2005 року). (а. с. 5) Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а. с. 6) Позивач разом з донькою мешкають окремо від відповідача. Шлюбні відносини між подружжям припинені у червні 2013 року, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сім'ї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна та місце проживання малолітньої дитини немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved