Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

26.11.2014 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовними вимогами, які заявою від 23.12.2014 року уточнили та просять визнати за ними в рівних частках право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що вищезазначений житловий будинок належить до колгоспному двору та станом на 14.04.1991 року у вищевказаному будинку були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла та після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] Державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини після смерті [PERSON], у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] на ім'я спадкодавця. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні. В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, просить розглянути справу у відсутність представника. Вислухавши пояснення представника позивачів, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] відноситься до типу колгоспного двору та належить [PERSON] та [PERSON], що підтверджено довідкою № 1441 від 02.10.2014 року, наданою виконавчим комітетом Саф'янської сільської радою Ізмаїльського району Одеської області. Частиною 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України УРСР 1963 року (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.02.2009 року, виданого виконавчим комітетом Саф'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 38946358 від 19.11.2014 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлої [INFO] року - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 21.08.1971 року Саф'янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 06.07.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 25.07.1979 року Саф'янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 08.11.1992 року Саф'янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 2 статті 1274 ЦК України - спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. [PERSON] у встановлений законом строк відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON], що підтверджено листом № 2968/02-14 від 17.12.2014 року, наданим Ізмаїльською державною нотаріальною конторою. Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено листом № 2968/02-14 від 17.12.2014 року, наданим Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Листом державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Крижановської С.М. № 2652/02-14 від 19.11.2014 року [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини після смерті [PERSON], у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] на ім'я спадкодавця. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач позов визнав і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved