Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

26.07.2017 Позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі представника Сафір Ф.О., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15 червня 2011 року, [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами банку. Відповідач порушив умови Договору в результаті, чого виникла заборгованість, яка станом на 30 червня 2017 року становить 46423 грн. 62 коп. В зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку відмовляється погасити даний борг, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю не з'явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується повідомленнями про вручення судової повістки, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України він був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином (а.с.18,23). З урахуванням письмової позиції представника позивача та досліджених доказів суд визнає за необхідне за згодою представника позивача на підставі ст. 224 ЦПК України постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. В судовому засіданні об'єктивно встановлено, що 15 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 300 гривень зі сплатою 36,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з можливістю зменшення або збільшення кредитного ліміту. Умовами даного договору передбачено написання заяви позичальником; роз'яснення позичальнику умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Згідно розрахунку заборгованості станом на 30 червня 2017 року заборгованість за кредитом становить 46423 гривень 62 коп. (3582,38 гривень заборгованість за кредитом, 36928,96 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3225,44 гривень заборгованість за пенею та комісією, 2186,84 гривень відсоткова складова штрафу, 500 гривень штраф фіксована частина). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачем виконано всі умови договору, тобто виконано зобов'язання перед позичальником, а відповідач в свою чергу порушив взяті на себе зобов'язання, вчасно не розрахувалася, в результаті чого виникла заборгованість, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом Оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до переконання, що позов. Судові витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1600 гривень, підтвердженні платіжним дорученням, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved