Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

26.01.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, в якій вказав, що йому та [PERSON] на праві власності по 1/2 частці належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частку вказаного домоволодіння. Ще за життя [PERSON] посвідчила на ім'я позивача заповіт, яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно. Позивач прийняв спадщину після смерті спадкодавця, оскільки вступив в управління спадковим майном, проводив похорон спадкодавця, вони проживали разом та вели спільне господарство. Позивач бажає оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в цілому на своє ім'я, однак в нотаріальному порядку йому відмовлено в оформленні спадщини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями. У зв'язку з вищевказаним, [PERSON] (позивач) просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в цілому, що розташовані за адресою: [ADDRESS] зокрема: право власності на належну йому 1/2 частку вказаного домоволодіння та на 1/2 частку цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просив позов задовольнити та розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача - Нижнівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду направив заяву, у якій вказав, що не заперечує щодо задоволення позову та просить справу розглядати без його участі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 4 Нижнівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області за 1986-1990 роки в с. Нижнів Тлумацького району Івано-Франківської області, значилось господарство, в якому постійно проживали [PERSON], [INFO], яка була головою двору, та [PERSON] (позивач), [INFO] (а.с. 19). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] станом на 1990 рік проживали в будинку, яке належало колгоспному двору, то їм правомірно належить майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 21). Ще за життя [PERSON] посвідчила на ім'я [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 26.01.1987 року (а.с. 22) та копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.06.2012 року (а.с. 23). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON], для отримання спадщини було необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки він вступив в управління спадковим майном, проводив похорон спадкодавця, вони проживали разом та вели спільне господарство (довідка Нижнівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 07 від 05.01.2016 року, а.с. 20). Згідно копії спадкової справи № 6/2016 від 13.01.2016 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] (а.с. 39-50), [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. та інших спадкоємців, які б бажали прийняти спадщину в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями в цілому, що розташовані по [ADDRESS] в тому числі: на належну йому 1/2 частку вказаного домоволодіння та на 1/2 чатку даного домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 11/02-31 від 13.01.2016 року (а.с. 26). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved