Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

24 лютого 2016 року позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно (ціна позову 80947 грн.) посилаючись на те, що 11 липня 2015 року помер її батько [PERSON], який проживав в [INFO]. Мати, [PERSON], померла 05 грудня 2011 року. Після смерті батька залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка розміром 0,0874 га, які знаходяться в м.Дунаївці провулок Банківський, 4 Хмельницької області. Для оформлення спадщини звернулася до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу і 15 лютого 2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, в оформленні житлового будинку відмовлено, оскільки згідно договору купівлі-продажу від 21 серпня 1962 року спадкодавцем придбано незавершене будівництво (готовністю 11 %) і не здано в експлуатацію по завершенні будівництва та не зареєстровано за померлим в установленому законом порядку. Те, що за померлим рахується житловий будинок з господарськими будівлями підтверджується договором купівлі-продажу від 21.08.1962 року, актом про завершення будівництва від 10.02.1982 року, технічним паспортом та зведеним актом вартості будівель. Оскільки не може оформити спадщину на дане майно, а тому звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити пояснивши суду, що 11.07.2015 року помер батько позивачки. Позивачка є єдина спадкоємиця за законом, як дочка, однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, який належав померлому, оскільки батько при житті не оформив документи на житловий будинок, а саме: не здав в експлуатацію будинок по завершенні його будівництва. Просить визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. Відповідач [PERSON] міська рада, представник повідомлений належним чином про час та місце слухання справи в судове засідання не зявився, однак подав заяву про слухання справи у його відсутності та вказав про визнання позову. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 липня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позивачка є спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину, що підтверджується копією спадкової справи №16-2016 заведеної після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи за №58576012 від 15.02.2016 року, копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.02.2016 року на земельну ділянку, яка належала померлому [PERSON] розміром 0,0874 га і розташована в м.Дунаївці провулок Банківський,4 Хмельницької області. До маси спадкового майна після смерті [PERSON] входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться в м.Дунаївці по провулку Банківському,4 Хмельницької області. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.02.2016 року приватний нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу Хмельницької області не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, розташований в м.Дунаївці, провул. Банківський,4, який залишився після смерті [PERSON] на імя позивача в звязку з тим,що поданий договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений Дунаєвецькою державною нотаріальною конторою 21.08.1962 року за № 2210 за яким житловий будинок придбано спадкодавцем, як незавершене будівництво (готовністю 11%) не здано в експлуатацію по завершені будівництва і не зареєстровано за померлим в установленому законом порядку. Відповідно до абзацу 2, 3 п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 21 серпня 1962 року [PERSON] купив домоволодіння, що знаходиться в м. Дунаївці, провулок Банківський,4, який посвідчено державним нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори Хмельницької області, зареєстровано в реєстрі за №2210, що підтверджується копією даного договору, однак даний договір не зареєстровано в КП «Інвентарбюро». Відповідно до ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації в відповідному виконкомі місцевої ради народних депутатів. Згідно довідки, виданої Дунаєвецьким КП «Інвентарбюро» № 4 від 18 січня 2016 року договір купівлі-продажу житлового будинку від 21.08.1962р. не зареєстровано в КП «Інвентарбюро», в звязку з тим, що будинок придбано як незавершене будівництво та не здано в експлуатацію по завершенню будівництва. Судом встановлено, що [PERSON] Дунаєвецьким КП «Інвентарбюро» 13 серпня 1974 року складено технічний паспорт на жилий будинок, в якому зазначено поетажний план будинку, веранди, площадки, сарая, санвузла, зроблено оціночний акт житлового будинк, в якому зазначено, що рік забудови 1970, журнал внутрішніх обмірів жилого будинку та видано домову книгу, де [PERSON] вказаний власником будинку житловою площею 26,0 кв.м та зареєстрований, що підтверджується копією інвентарної справи, яку оглянуто в судовому засіданні, копією технічного паспорту та домової книги. Виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Проте,померлий [PERSON] належним чином . своє право власності в БТІ не оформив. Однак вищезазначені матеріали свідчать, що померлий за життя набув право власності на жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, який знаходиться в м.Дунаївці по провулку Банківському,4 Хмельницької області. Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у звязку з чим позивачка позбавлена можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). За таких обставин позов слід задовольнити та визнати за позивачкою [PERSON] право власності на жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 11 липня 2015 року.

Outcome: approved