Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

26.01.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30%, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від заробітку позивача щомісячно, починаючи з дати подання позову, а саме з 26 січня 2021 року, і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Батьком дитини є [PERSON] . Після припинення шлюбних відносин спільна дитини проживає з позивачем та перебуває на її повному матеріальному утриманні, а відповідач з моменту окремого мешкання не виконує належним чином обов`язки по утриманню дитини, не надає належної матеріальної допомоги. Всіляко ухиляється від виконання свого обов`язку по утриманню та матеріальному забезпеченню сина. Відповідач не утримує сина, не надає жодних коштів на розвиток дитини, у зв`язку із чим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження на 23.02.2021 року. 23.02.2021 року у зв`язку з відсутністю відомостей щодо вручення судової повістки відповідачу судове засідання відкладене на 30.03.2021 року. 30.03.2021 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача судове засідання відкладене на 21.04.2021 року. Позивач надала суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить зворотне поштове повідомлення, причини неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.07.2011 року між сторонами було укладено шлюб. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Як вбачається з зазначеного свідоцтва про народження батьком дитини є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Позивач вказує, що з квітня 2020 року сторони припинили подружі відносини та відповідач проживає окремо. Також, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] . На сьогодні позивач утримує сина за власні кошти. Позивач зазначає, що [PERSON] з моменту окремого мешкання не виконує належним чином обов`язки по утриманню дитини, не надає матеріальної допомоги. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За заявою того з батьків, з яким проживає дитина, суд виносить рішення про стягнення аліментів з другого з них. Після того, як таке рішення набирає законної сили, у платника виникає зобов`язання перед одержувачем по сплаті сум на утримання дитини в розмірі, встановленому рішенням суду. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На момент ухвалення рішення суду, доказів щодо участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини не надано. Згідно зі ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд, співмірно з обставинами справи, повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наведеною нормою закону встановлено два визначення мінімального розміру аліментів: мінімальний гарантований державою розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, який встановлено у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом лише у разі достатності заробітку платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів на підтвердження достатності заробітку (доходу) відповідача для сплати ним мінімального рекомендованого розміру аліментів позивачем не подано. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню в частині визначення мінімального розміру аліментів на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом його визначення у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, виходячи з матеріалів справи, з огляду на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, з метою забезпечення інтересів дитини, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити частково та стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від заробітку позивача щомісячно, починаючи з дати подання позову, а саме з 26 січня 2021 року, і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Пунктом 1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач у справах про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 908 грн.

Outcome: partial