Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

25 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження квартири та майна. Свої вимоги мотивувала тим, що є власником квартири [ADDRESS] , про що свідчіть договір купівлі-продажу квартири посвідчений 18 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. за реєстровим №6881. 17 червня 2019 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладене, договір оренди вище зазначеної квартири. Відповідно до п. 1 Договору, орендодавець здає, а орендатор приймає в тимчасове користування однокімнатну квартиру. Орендодавець також передає в оренду майко, яке знаходиться в квартирі у відповідності з Додатком, який є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п. 2 Договору, в орендованій квартирі буде проживати [PERSON] . Відповідно до п. 6 Договору, орендодавець зобов`язаний передати квартиру та майно, звільнене від будь-яких законних претензій третіх осіб та державних органів, а стані, придатному для проживання. Відповідно до\~п.\~7\~Договору,\~орендар зобов`язаний:утримувати орендне приміщення в чистоті та порядку, дотримуватися правил пожежної безпеки, підтримувати санітарно-гігієнічного стану квартири, своєчасно повідомляти орендодавця про виявлені несправності елементів квартири та будинку; бережно відноситися до майна, яке знаходиться в квартирі; « Передати орендодавцю квартиру та майно, яке здавалося в оренду, в тому же стані, в якому воно було передано в орендо з урахуванням їх нормального зносу; орендатор немає права здавати квартиру в суборенду. Проте [PERSON] зазначає у своєму позові, що 08 листопада 2019 року приїхавши до своєї квартири виявила серйозне пошкодження квартири та майна, яке знаходилося в квартирі. На що відповідач - [PERSON] пояснила, що всупереч умов Договору, в квартирі перебувала стороння особа, що й завдала збиток квартирі та майну. Позивач відзначає, що нею було запропоновано Орендатору добровільно відшкодувати збиток завданий квартирі та майну, на що [PERSON] погодилася, написавши розписку від 10 листопада 2019 року, в якій йде мова,\~що вона\~зобов`язується відшкодувати\~збитки до\~17\~листопада 2019\~року,\~розмір якого\~визначить експерт\~та добровільно\~віддала свій\~паспорт громадянина\~України.У зв`язку з чим [PERSON] було укладено договір №00267/19 з ТОВ «Аелєкон» про проведення незалежної оцінки майна, вартість послуг яких склала 10 110,00 (десять тисяч сто десять) гривень 00 копійок. Проте, в обумовлену дату відшкодування збитків, із Відповідачем зв`язок обірвався. Крім цього ТОВ «Електросервісом» позивачу було надано послуги з діагностики та ремонту холодильника та послуги з діагностики пральної машини, вартість послуг яких склала 1 080,00 (одна тисяча вісімдесят) гривень 00 копійок. ФОП [PERSON] було здійснено діагностику тепловентилятора PCWH2063DI Polaris та надано висновок, що дана побутова техніка ремонту не підлягає, вартість діагностики склала 150,00 (сто п`ятдесят) гривень 00 копійок. Позивач зазначає, що відповідно до звіту про оцінку розміру матеріального збитку, матеріальні збитки завдані квартирі [ADDRESS] , з урахуванням фізичного зносу квартири становлять 203 909 (двісті три тисячі дев`ятсот дев`ять) гривень 00 копійок. [PERSON] також зазначає, що додатково зверталася з заявою до правоохоронних органів для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності за пошкодження її майна. 20 листопада 2019 року начальником Ю.Сірцовим Києво-Святошинський відділу поліції було надано відповідь на заяву проте, що в даній ситуації містяться ознаки цивільно-правових відносин, які вирішуються в судовому порядку. Позивач у\~своєму позові\~зазначає,\~що вище\~зазначена квартира\~була куплена\~нею для\~здачі її\~в оренду,\~проте на\~момент звернення\~до суду\~подальша здача\~квартири неможлива\~до усунення\~недоліків в\~квартирі та\~в майні,\~що знаходиться\~в квартирі.Також у зв`язку з відмовою у відшкодуванні матеріальних збитків, завданих внаслідок навмисного пошкодження майна, позивач не має можливості здавати в оренду квартиру, внаслідок чого, вона втратила додатковий дохід, за який планувала проводити дороговартісне лікування. Крім того, позивач вказує, що внаслідок даної події вона пережила тяжкі емоційні хвилювання, тривалий стрес та перебувала у стані пригніченості, що в сукупності спричинило моральну шкоду. На підставі наведеного [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь: завдану їй матеріальну шкоду у розмірі 203\~909 (двісті три тисячі дев`ятсот дев`ять) гривень 00 копійок; витрати пов`язані з проведенням звіту про оцінку розміру матеріального збитку у сумі 10\~110 (десять тисяч сто десять) гривень 00 копійок; витрати пов`язані з проведенням діагностики побутової техніки у розмірі 1\~080 (одна тисяча вісімдесят) гривень 00 копійок; витрати пов`язані з діагностикою тепло вентилятора у сумі 150 (сто п`ятдесят) гривень 00 копійок; витрати пов`язані з отриманням дублікатів звіту про оцінку розміру матеріального збитку в розмірі 400 (чотириста) гривень 00 копійок; завдану моральну шкоду у розмірі 50\~000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок; судовий збір в розмірі 2\~657 (дві тисячі шістсот п`ятдесят сім) гривень 00 копійок. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. від\~13 січня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. від 16 вересня 2020 року закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. №1027 від 29 грудня 2020 року щодо повторного автоматичного розподілу справи №369/15214/19 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2020 року, який проведений, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Пінкевич Н.С. у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, цивільну справу №369/15214/19 передано судді Фінагеєвій І.О. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєвої І.О. від 05 січня 2021 року цивільну справу №369/15214/19 прийнято до провадження. Постановлено призначити судовий розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали. Просили задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце\~та час\~розгляду справи\~була повідомлена\~належним чином. Причини неявки суду не повідомлялися. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив до суду не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2\~передбачено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко О.А., зареєстрований в реєстрі за №6881. 17 червня 2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено, договір оренди вище зазначеної квартири. Під час судового розгляду встановлено, що 08\~листопада 2019\~року [PERSON] було виявлено пошкодження вище зазначеної квартири та майна, яке знаходилося в квартирі. 10 листопада 2019 року відповідачем була написана розписка про добровільне відшкодування завданої позивачу шкоди, копія якої наявна в матеріалах справи, що свідчить про визнання вини відповідачем у заподіянні шкоди. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. 11\~листопада 2019\~року [PERSON] було укладено договір №00267/19 з ТОВ «Аелєкон» про проведення незалежної оцінки майна, вартість послуг яких склала 10 110,00 (десять тисяч сто десять) гривень 00 копійок, що підтверджується копією рахунку-фактури №СФ-00278/19 від 11 листопада 2019 року та копією платіжного доручення №Р24А694234788А95089 від 12 листопада 2019 року. Відповідно до звіту про оцінку розміру матеріального збитку, матеріальні збитки завдані квартирі [ADDRESS] , з урахуванням фізичного зносу квартири становлять 203 909 (двісті три тисячі дев`ятсот дев`ять) гривень 00 копійок. ТОВ «Електросервісом» позивачу було надано послуги з діагностики та ремонту холодильника та послуги з діагностики пральної машини, вартість послуг яких склала 1 080,00 (одна тисяча вісімдесят) гривень 00 копійок, що підтверджується копією договору-рахунку №СФ-0000718 від 14 листопада 2019 року, копією платіжного доручення №Р24А694976291А36003 від 14 листопада 2019 року, копіями дефектних актів-нарядів виконаних робіт від 14 листопада 2019 року замовлення №191113122230 та від 15 листопада 2019 року замовлення №191113122055, копією акту здачі-прийняття виконаних робіт №0000000120 від 18 листопада 2019 року. ФОП [PERSON] було здійснено діагностику тепловентилятора PCWH2063DI Polaris та надано висновок, що дана побутова техніка ремонту не підлягає, вартість діагностики склала 150,00 (сто п`ятдесят) гривень 00 копійок, що підтверджується копією акту виконаних робіт №S1019814 від 14 листопада 2019 року. У\~постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до пункту 1 частини другої\~статті 22 ЦК України\~реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частиною другою\~статті 1192 ЦК України\~передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Оскільки позивачу відповідачем було завдано збитків через пошкодження квартири та майну яке там знаходилось, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами (копією рахунку-фактури\~№СФ-00278/19\~від 11\~листопада 2019\~року та\~копією платіжного\~доручення №Р24А694234788А95089\~від 12\~листопада 2019\~року, звітом про оцінку розміру матеріального збитку, копією договору-рахунку №СФ-0000718 від 14 листопада 2019 року, копією платіжного доручення №Р24А694976291А36003 від 14 листопада 2019 року, копіями дефектних актів-нарядів виконаних робіт від 14 листопада 2019 року замовлення №191113122230 та від 15 листопада 2019 року замовлення №191113122055, копією акту здачі-прийняття виконаних робіт №0000000120 від 18 листопада 2019 року, копією акту виконаних робіт №S1019814 від 14 листопада 2019 року, розпискою [PERSON] ), відповідач в добровільному порядку шкоди не відшкодувала, тому з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди слід стягнути завдану позивачу: матеріальну шкоду у розмірі 203\~909 (двісті три тисячі дев`ятсот дев`ять) гривень 00 копійок; витрати пов`язані з проведенням звіту про оцінку розміру матеріального збитку у сумі 10\~110 (десять тисяч сто десять) гривень 00 копійок; витрати пов`язані з проведенням діагностики побутової техніки у розмірі 1\~080 (одна тисяча вісімдесят) гривень 00 копійок; витрати пов`язані з діагностикою тепло вентилятора у сумі 150 (сто п`ятдесят) гривень 00 копійок. В частині відшкодування витрат пов`язаних з отриманням дублікатів звіту про оцінку розміру матеріального збитку в розмірі 400 (чотириста) гривень 00 копійок слід відмовити, так як позивачем не аргументовано в позовній заяві необхідність виготовлення останніх. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Виходячи зі змісту вищезазначеного, при вирішенні вказаного спору, у судовому засіданні підлягала обов`язковому встановленню наявність самої такої шкоди; протиправна, винна поведінка у формі дій або бездіяльності відповідача; причинний зв`язок між діями або бездіяльністю відповідача та наслідками, у вигляді шкоди, що були заподіяні позивачеві. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд також приходить до висновку, що позивачу були спричинені й моральні страждання, у зв`язку з тим, що [PERSON] через реальні матеріальні втрати, не отримала доходів, які б могла реально одержати за звичайних обстави, якби її права не були порушенні і на які позивач розраховувала, так як потребувала дороговартісного лікування, проте так і не змогла пройти повноцінне лікування, зробити повторну операцію через відсутність коштів на лікування. Натомість позивач змушена була витрачати час та кошти на відновлення порушеного права, що призвело до негативних змін упорядкованого життєвого ритму позивача. Наявність захворювання у позивача та необхідність проведення хірургічного втручання підтверджується копією консультативної довідки ДУ «Інституту травматології та ортопедії національної академії наук України» від 13 липня 2018 року, копією протоколу обстеження «Електронейроміографія» від 13 липня 2018 року, копією висновку МРТ шийного відділу хребта від 28 червня 2018 року, копією довідки ДУ «Інституту травматології та ортопедії національної академії наук України» від 16 квітня 2019 року, копією консультативної довідки ДУ «Інституту травматології та ортопедії національної академії наук України» від 05 травня 2019 року. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд також враховує обставини справи та докази в їх сукупності, характер і тривалість страждань, стан здоров`я позивача, розмір завданих збитків. Тому до стягненню з відповідача на відшкодування моральної шкоди підлягає сума в розмірі 10 000 грн. Судові витрати - судовий збір у відповідності до положень статті 141 ЦПК України необхідно стягнути зі сторони відповідача на користь позивача. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved