Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

26.11.2007 р. між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту №0710/1107/45-001, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кошти в розмірі 61000 доларів США, зі сплатою 12,5 % річних, строком не пізніше 26.11.2027 р. В забезпечення виконання зобовязань Позичальника за кредитним договором 26.11.2007 р. було укладено договір поруки № 0710/1107/45-001-Р-2 між АТ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON]. У пункті 3 договору поруки від 26 листопада 2007 року сторони встановили, що усі зміни та доповнення до цього Договору дійсні у тому випадку, якщо вони оформлені письмово і підписані Сторонами. Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» в подальшому змінив назву на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк». 23 липня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 0719/1107/45-001 від 26 листопада 2007 року. Відповідно до умов укладеної додаткової угоди до кредитного договору, сторони змінили проценту ставку з 12,5 % річних, яка діяла з 10.01.2008 року (передбачено умовами кредитного договору), до 14, 14 % річних, які розпочалися нараховуватися з 10.07.2011 року по 26.11.2027 року включно. При цьому, його, як поручителя не повідомляли про зміну основних умов зобов'язань, якими була змінена сукупна вартість кредиту та, в свою чергу, збільшився обсяг моєї відповідальності. Крім того, 01 жовтня 2011 року ПАТ «Сведбанк» на ім'я [PERSON], [PERSON] та іншого поручителя - [PERSON] направив свою вимогу про зміну умов основного зобов'язання, а саме Банк змінив строк виконання основного зобов'язання, який встановив протягом тридцяти днів з дня направлення цієї вимоги. Тобто, сам кредитор змінив умови кредитного договору № 0710/1107/45-001 від 26 листопада 2007 року та встановив новий строк виконання основного зобов'язання у повному обсязі у термін до 31 жовтня 2011 року, що підтверджується копією вимоги та позовною заявою. ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», що є правонаступником ПАТ «Сведбанк», пред'явило до нього свої вимоги лише 15 листопада 2014 року, звернувшись до суду із позовом до мене, що є порушенням строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Позивач просить визнати правовідношення за договором поруки № 0710/1107/45-001-Р-2 від 26 листопада 2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», з однієї сторони, [PERSON], з другої сторони, та [PERSON], з третьої сторони, такими, що припинилися. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягає на задоволенні позовних вимог за мотивами, вказаними в позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «Сведбанк», відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4, 224-226 ЦПК України, за відсутністю відповідача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд надав рівні можливості сторонам у наданні доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 26.11.2007 р. між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту №0710/1107/45-001, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кошти в розмірі 61000 доларів США, зі сплатою 12,5 % річних, строком не пізніше 26.11.2027 р. В забезпечення виконання зобовязань Позичальника за кредитним договором 26.11.2007 р. було укладено договір поруки № 0710/1107/45-001-Р-2 між АТ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON]. У пункті 3 договору поруки від 26 листопада 2007 року сторони домовилися, що усі зміни та доповнення до цього Договору дійсні у тому випадку, якщо вони оформлені письмово і підписані Сторонами. Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» в подальшому змінив назву на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк». 23 липня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 0719/1107/45-001 від 26 листопада 2007 року. Відповідно до умов укладеної додаткової угоди до кредитного договору, сторони змінили проценту ставку з 12,5 % річних, яка діяла з 10.01.2008 року (передбачено умовами кредитного договору), до 14, 14 % річних, які розпочалися нараховуватися з 10.07.2011 року по 26.11.2027 року включно. Пунктом 11 договору поруки від 26 листопада 2007 року визначено, що сторони домовились, що будь-які зміни до основного зобов'язання, крім змін, наслідком яких є збільшення обсягу відповідальності Поручителя за цим договором, погоджуються між Позичальником та Банком самостійно без повідомлення Поручителя про такі зміни. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний в повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних божників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обовязку у повному обсязі одним із боржників припиняє обовязок решти солідарних боржників перед кредитором. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до п. 11 договору поруки, Кредитор не вправі без згоди Поручителів змінювати умови основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителів. З розрахунку позивача вбачається збільшення суми відсоткової ставки з 12,5 % річних, до 14,14 % річних. У п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що Відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Представник відповідача не надав суду будь яких підтверджень, щодо згоди поручителя [PERSON] на збільшення суми відсоткової ставки з 12,5 % річних до 14,14 % річних, не надано суду також і підтверджуючих документів, що поручителем підписувалися додаткові угоди про збільшення розміру відсоткової ставки. Отже враховуючи, що позивач без згоди поручителів збільшив суму відсоткової ставки з 12,5 % річних до 14,14 % річних, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про припинення поруки підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved