Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

26 липня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , за участі третьої особи Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування, в якій просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з ним, батьком [PERSON] ; припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] ; стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 30 червня 2001 року зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.12.2015 року у справі №537/4525/15, шлюб з [PERSON] розірвано, визначено місце проживання дітей з матір`ю. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.12.2015 року з нього на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 1/3 частини з усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 03.11.2015 року і до повноліття дітей. З липня 2017 року відповідач змінила місце проживання, діти залишилися проживати з ним та знаходяться на його утриманні та вихованні. Весь цей час він піклується про них, купує необхідні речі, приймає участь в їх вихованні та розвитку. На даний час старша донька досягла повноліття. Їх спільне проживання є комфортним, діти відчувають надійний батьківський захист і підтримку в усіх сферах життя. З 16.07.2010 року він працює на ТОВ «ТД «Кременчукнафтопродуктсервіс», має достатній дохід та позитивну характеристику. З його заробітної плати, до повноліття доньки [PERSON] , утримували аліменти в розмірі 1/3 частини, потім в розмірі 1/4 частини на утримання доньки [PERSON] . При цьому [PERSON] проживає з батьком, перебуває на повному його утриманні, тому [PERSON] вважає, що стягнення з нього аліментів на користь матері дитини повинно бути припинено та визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з ним. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.10.2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Від його представника адвоката Дворника О.В. надійшла заява про розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте [PERSON] не повідомила причини неявки, не зверталася до суду із заявою про відкладення розгляду справи. Представник третьої особи Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесенні рішення просив врахувати рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25.10.2021 року №1476 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] » та висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ст.2 ЦПК України). Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 30 червня 2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2015 року у справі №537/4525/15. Сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 28 жовтня 2009 року Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1266). Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 грудня 2015 року у справі №537/4673/15 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 03.11.2015 року і до повноліття дітей. Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Кременчук» від 05.05.2021 року, разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , відповідач по справі, та доньки [PERSON] та [PERSON] . З липня 2017 року відповідач [PERSON] з сім`єю за адресою [ADDRESS] , не проживає, що підтверджено актом про не проживання від 17 травня 2021 року. Позивач [PERSON] з 16 липня 2010 року працює водієм автотранспортних засобів в ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс», загальна суму доходу за період з 01.11.2020 року по 30.04.2021 року складає 82062,64 грн., за період з 01.10.2016 року по 30.04.2021 року утримані та в повному обсязі перераховані аліменти на загальну суму 169366,36 грн. (довідка №223 від 25.05.2021 року, довідка № 222 від 25.05.2021 року). Згідно виробничої довідки від 04 червня 2021 року, [PERSON] за час роботи в ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» зарекомендував себе кваліфікованим, добросовісним та відповідальним працівником. Вимоги робочих інструкцій, розпорядження керівництва виконує вчасно, сумлінно та якісно. Приймає активну участь у житті колективу. Зауважень по роботі та трудовій дисципліні немає. З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані Сімейним кодексомУкраїни. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України, свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 25.10.2021 №1476, доцільно визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Як вбачається з висновку, спеціалістами служби у справах дітей проведені обстеження умов проживання родини [PERSON] за адресою [ADDRESS] та встановлено, що за вказаною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] (батько), [PERSON] , [INFO] (донька), [PERSON] , [INFO] (донька), [PERSON] , [INFO] (співмешканка), [PERSON] , [INFO] (син співмешканки), [PERSON] , [INFO] (донька співмешканки). Сім`я проживає у трикімнатній квартирі з усіма комунальними зручностями загальною площею 73 кв.м. Помешкання з сучасним ремонтом, облаштоване необхідними меблями та побутовою технікою. У [PERSON] спільна кімната з [PERSON] та [PERSON] , облаштована ліжками для сну, столом для навчання, місцем для зберігання одягу та особистих речей. Дівчинка забезпечена одягом, взуттям, книгами, канцелярським приладдям тощо. Санітарно-гігієнічні умови не порушені. Встановлено, що мати дитини, [PERSON] , за вказаною адресою не проживає. Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд погоджується з доводами позивача про те, що визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з позивачем [PERSON] буде відповідати її інтересам, а тому суд вважає можливим визначити місце проживання малолітньої дитини з батьком [PERSON] . Щодо припинення стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. В ст.180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.188 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути звільнені від зобов`язання утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 ПВСУ від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, не витрачає отримувані аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. Стягнення на даний час аліментів із позивача- батька свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, порушення майнових прав дитини, оскільки саме батько має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, яка проживає з ним. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що малолітня [PERSON] проживає з позивачем, який несе витрати на її утримання, проте позивач за рішенням суду сплачує на користь відповідача аліменти за рішенням суду, суд приходить до висновку, що відпали підстави для стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання дитини, а тому вважає за необхідне припинити стягнення з позивача аліментів на утримання дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні та обґрунтовані, тому суд їх задовольняє. На підставі положень ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача понесених ним витрат на судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп., що підтверджено документально.

Outcome: approved