Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

25 червня 2019 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з вищезазначеним позовом. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2019 року справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Марганецького міського суду Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (Генеральна Угода) б/н від 05.08.2016 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 7480,85 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 13.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж для погашення заборгованості за Кредитом. В порушення умов кредитного договору та законодавства України, відповідач свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань, [PERSON] станом на 29.05.2019 року, має заборгованість 23092,74 грн., яка складається з наступного: 7480,87 грн. - заборгованість за кредитом; 2777,05 грн.\~- заборгованість по процентам за користування кредитом; 9276,13 грн. -\~заборгованість за пенею та комісією, а також штраф, відповідно до п.2.2 Генеральної угоди\~3558,69 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. На підставі вищезазначеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість 23092,74 грн. за кредитним договором № б/н від 05.08.2016 року, а також судовий збір у справі в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 року цивільну справу прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача на розгляд справи не з`явився, до матеріалів позовної заяви надав клопотання в якому просить розглядати без участі в судовому засіданні представника позивача. Відповідач на розгляд справи не з`явилася. Заяв чи клопотань не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням\~думки представника\~позивача,\~який в\~наданій заяві\~не заперечував\~проти заочного\~розгляду справи,\~в порядку\~ст. 280\~ЦПК України,суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача у заочному порядку. Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. \~Статтею\~\~13\~ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до укладеної Генеральної Угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг б/н від 05.08.2016 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 7480,85 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 13.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 1.1.1 Генеральної угоди, сторони погодили по Договору 1\~зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання [PERSON] кредиту, а саме: відсотки на 3478,81 грн., комісію на 0,0 грн., пеню на 0,0 грн. та штраф на 554,66 грн. Заборгованість по Договору-1 з дати підписання Генеральної угоди складає 8180,87 грн. (п.1.1.2). Відповідно до ч. 1 ст.\~11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку. При цьому законодавцем чітко визначено, що зобов`язання: має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України) та належними сторонами (ст. 527 ЦК України), тобто боржник має виконати свій обов`язок особисто, якщо інше не передбачено договором. Відповідно до\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). За змістом\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.\~1050\~та ч. 1 ст.\~1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу України. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно\~ст. 611 Цивільного кодексу України\~однією з форм відповідальності за порушення зобов`язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. У\~\~строки,\~встановлені кредитним\~договором,\~відповідач свої\~зобов`язання\~не виконала.Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до переконання, що відповідач порушила умови договору, тим самим позов в частині стягнення заборгованості: 7480,87\~грн.\~-\~заборгованість за\~кредитом;\~2777,05\~грн.\~-\~заборгованість по\~процентам за\~користування кредитом;\~9276,13\~грн.\~-\~заборгованість\~за пенею\~та комісієюпідлягає задоволення. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача в частині стягнення штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди\~в розмірі 3558,69 грн., виходячи з наступного. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому в частині вимог банку про стягнення штрафу необхідно відмовити з зазначених підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1624,96 грн. (19534,05 грн. х 1921 грн. : 23092,74 грн. = 1624,96 грн.). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial