overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

26 грудня 2014 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник обґрунтовує свою заяву тим, що народився він [INFO] у м.Донецьк. З 9 листопада 1971 року він працював препаратором у Донецькому науково-дослідному інституті чорних металів, де йому 9 листопада 1971 року була видана трудова книжка, в якій внаслідок помилки його ім'я вказане, як [PERSON]. В даний час він не може оформити пенсію, тому що у виданій йому трудовій книжці неправильно вказане його ім'я. Факт належності йому зазначеного правовстановлюючого документа підтверджується іншими документами. Тому, для здійснення свого права на призначення й одержання пенсії просив встановити факт належності йому зазначеної трудової книжки. Заявник [PERSON] в судове засідання не явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Представник управління пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області в судове засідання не явився, подав заяву, в якій не заперечував проти встановлення факту належності заявнику [PERSON] правовстановлюючого документу, - трудової книжки, та просив розглянути справу за його відсутності. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що у трудовій книжці, виданій 9 листопада 1971 року на ім'я [PERSON], 1954 року народження, його ім'я помилково вказане, як [PERSON], в той час як вона належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.5), посвідкою на постійне проживання (а.с.3). Оскільки виправити допущену помилку в даний час не представляється можливим і вона є перешкодою в здійсненні права [PERSON] на пенсію, необхідно встановити факт належності заявнику зазначеного правовстановлюючого документа.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

26 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, заінтересована особа - Новомосковський районний відділ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту, який має юридичне значення. 12 лютого 2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду з уточненою заявою. Ухвалою суду від 27 травня 2015 року належною заінтересованою особою було визнане Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. В обґрунтування вимог заявник [PERSON] посилався на те, що він народився [INFO] року у Житомирській області, є громадянином Російської Федерації. В період з 1982 року по 1993 рік він постійно проживав на території України, має намір оформити тимчасовий вид на проживання в Україні, але 01 грудня 2014 року Новомосковським відділом Державної міграційної служби у Дніпропетровській області йому було відмовлено в оформлені виду на проживання, в зв'язку з тим, що не був зареєстрований в зазначений період часу на території України. В зв'язку з наведеним, [PERSON] в заяві просив суд встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що в період з 1982 року по 1993 рік він постійно проживав на території України. У судовому засідання заявник [PERSON] заяву підтримав в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити його вимоги. Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви, посилався на те, що відмовою в оформленні заявнику документів стало відсутність даних щодо його реєстрації на території України, в той же час, згідно даних трудової книжки заявника, він працював на території України. Суд дослідивши докази, надані заявником, приходить до переконання, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року в Житомирській області, є громадянином Російської Федерації, що підтверджується паспортом громадянина Російської Федерації. Згідно трудової книжки, [PERSON]: -01 липня 1982 року прийнятий на роботу на посаду керівника танцювального колективу Палацу культури металургів Новомосковського металургійного заводу, звільнений 01 грудня 1992 року в зв'язку з переводом; -02 грудня 1992 року прийнятий на посаду керівника танцювального колективу в цех культури Новомосковського трубного заводу, звільнений з посади 01 листопада 1993 року. Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлений факт постійного проживання заявника на території України в період з 01 липня 1982 року по 01 листопада 1993 року, в зв'язку з чим, вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

26 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 04 грудня 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська він зареєстрував шлюб з відповідачкою, актовий запис № 1005. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначив, що на протязі останніх двох років відносини з дружиною поступово погіршувалися, що призвело до припинення сімейних відносин. Він та дружина не проживають спільно, не ведуть спільне господарство, в зв'язку з діаметрально протилежних поглядів на життя, шлюб, сім'ю, непорозумінь, сварок, він втратив до дружини почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позов визнає, просила суд розірвати шлюб, в разі задоволенні позову її прізвище залишити без змін. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 04 грудня 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 1005, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття довіри та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

26 грудня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] народження в розмірі 1/2 від заробітку щомісячно, починаючи з 26.12.2014 року до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який було розірвано за рішенням суду 12.04.2012 р. Від даного шлюбу у них є дитина: [PERSON], [INFO] народження. Протягом останніх трьох років вона з дитиною проживає окремо від чоловіка, дитина повністю перебуває на її утриманні, відповідач за останні пів року не надає їй кошти на утримання сина. У зв'язку з наведеним вона змушена звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] народження є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Сторони проживають окремо, дитина проживає та знаходяться на утриманні матері. Дані обставини стверджуються поясненнями сторін даними в судовому засіданні та долученими до справи письмовими доказами. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, аліменти на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача та відповідача, матеріальне забезпечення дитини від шлюбу, стан її здоров'я, інші обставини, які мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід частково задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 від заробітку відповідача, але не менше ніж 30 % встановленого постановою Кабінету Міністрів України прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в користь держави в розмірі 243,60грн. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

26 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 01 лютого 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №29. Від даного шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 01 лютого 2003 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.8). Від даного шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

26 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе через постійні суперечки та непорозуміння , з 2006 року вони проживають окремо. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач також в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позов визнав повністю. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 10 січня 1991 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між ними не склалося, з 2006 року сторони разом не проживають. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, на примирення не згодні. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

26 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що при зверненні до Очаківського РС УДМС України в Миколаївській області щодо отримання громадянства України та паспорта громадянина України були виявленні розбіжності в зазначені її прізвища та прізвища її сестри, а саме її прізвище в паспорті громадянина Вірменії та свідоцтві про народжені вказано як [PERSON], а в документах її рідної сестри прізвище останньої вказано як [PERSON]. Посилаючись на викладені обставини, просила встановити факт родинних відносин між нею та її сестрою [PERSON]. У судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали та просили про її задоволення. Пояснили, що встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати своє право на отримання громадянства України та паспорта громадянина України. Зацікавлена особа [PERSON] в судому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Пояснила, що заявниця [PERSON] дійсно є її рідною сестрою. Представник заінтересованої особи - Очаківського реєстраційного сектору УДМС в Миколаївській області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення заявниці та її представника, заінтересованої особи, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Заявниця [PERSON] народилася [INFO] року в республіці Вірменія, що підтверджується копією її паспорта громадянина республіки Вірменія серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Згідно копії свідоцтва про народження, її батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] народилася [INFO] року в м. Очакові Миколаївської області, що підтверджується копіє її паспорту серії [NUMBER]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] зазначено: [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявниця [PERSON] та [PERSON] є її рідними дочками і розбіжності в написанні їх прізвища відбулися по причині неправильного зазначення в свідоцтві про народження заявниці прізвища їх батька [PERSON] Зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], а відтак вимоги заявниці про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на отримання громадянства України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

26 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, що між ними був укладений в 2008 році, неповнолітніх дітей від щлюбу не мають. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що відповідач з червня 2009 року є лежачим інвалідом 1 групи. Це призвело до того, що вони припинили шлюбні стосунки в грудні 2012 року. Просить шлюб розірвати. Позивач в суді позовні вимоги підтримує. Відповідач, повідомлений за його місцем реєстрації проживання про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибув. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через тяжку хворобу відповідача сторони припинили спільне проживання з грудня 2012 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Ці обставини встановлені з доводів позовної заяви та письмового доказу - свідоцтва про шлюб. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству. Подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб можливо розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

26 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 06 березня 2014 року відповідачка [PERSON] зобов'язалася виплатити їй 500 доларів США після отримання документів для оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною розпискою. Позивач посилався на те, у відповідності до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач [PERSON] зазначила в заяві, що відповідачка [PERSON] до теперішнього часу не повернула кошти, ухиляється від виконання умов договорів. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] посилаючись на вимоги ст.ст. 1046-1052 ЦК України, просила суд стягнути на її користь з [PERSON] заборгованість за договорами позики в сумі 7 885 грн. та судові витрати у справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позов не визнала. просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. На підставі ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори. Судом встановлено, що 06 березня 2014 року [PERSON] оформила розпису, в якій зазначила, що вона зобов'язується повернути грошові кошти [PERSON] в сумі 500 доларів США після отримання документів для оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). На підставі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) безоплатно передає другій стороні (позикодавцеві) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві також суму грошових коштів. Договір вважається укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики може бути надана розписка. З зазначеної вище розписки не вбачається, що між сторонами укладався договір позики, не зазначені строки виконання договору позики, з тексту розписки вбачається, що між сторонами виникли відносини, пов'язані з оформленням договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] У відповідності до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивачем не надано суду належних доказів наявності між сторонами договору позики, суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] належить відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

26 грудня 2014 року в суд звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, мотивуючи його тим, що він є власником будинку, що розташований за адресою: м.Полтава, [ADDRESS]. В 2005 році він на прохання [PERSON] зареєстрував [PERSON] у вищевказаному будинку. Тривалий час [PERSON] в будинку [ADDRESS] в м.Полтаві не з'являється, комунальних послуг не сплачує. Просив суд позов задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, поклавшись на викладені в ньому обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд вважає можливим слухати справу за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, заслухавши позивача [PERSON], свідка [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією заповіту від 26.06.1986 року (а.с.4). Згідно довідки № 3/8435, виданої КП «ЖЕО №2» 26.12.2014 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований власник - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5). Як встановлено в судовому засіданні, що також підтвердив свідок [PERSON] за вищевказаною адресою відповідач [PERSON] не проживає з 2005 року. Дана обставина підтверджується також заявами [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.10-12). Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім?ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи встановлені судом факти та відповідні їм відносини,

Outcome: approved