Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

25.07.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати недійсним договір позики між [PERSON] та [PERSON], укладений 04.08.2013 та посвідчений приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що 04.08.2013 між ним та відповідачем укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON]. Вказаний договір укладений проти волі [PERSON], умови та зміст цього договору не відповідають дійсності, так як відповідач [PERSON] ніколи не передавав позивачу у власність грошові кошти в сумі 37000,00грн, а позивач у нього їх не отримував. Події, які відбулися до його укладення змусили позивача піти на його укладення. Позивач з листопада 2012 року працював вантажником у ФОП [PERSON] без оформлення трудових відносин в належному відповідачу магазині будівельних матеріалів «Діса-Майстер» в м. Тростянець Сумської області по вул.. Татаренка, 1. 04.08.2013 в магазин приїхав відповідач та заявив позивачу та продавцю цього магазину [PERSON] про те, що в магазині мається нестача товару на загальну суму 463000,00грн і що вказані гроші викрали позивач та продавець. В подальшому [PERSON] зачинив магазин, звязав його та [PERSON], почав наносити тілесні ушкодження, погрожувати стартовим пістолетом, робити з нього постріли та вимагав визнати крадіжку грошей з магазину. [PERSON] змусив позивача написати розписку про те, що він викрав грошові кошти з магазину [PERSON] в сумі 37000,00грн, а [PERSON] написала розписку про викрадення грошей в сумі 463000,00 грн. В подальшому [PERSON] вимусив позивача разом поїхати до місця роботи дружини позивача - [PERSON], забрати її з роботи та поїхати до м. Охтирка до приватного нотаріуса [PERSON] для укладення договору позики. В договорі була вказана сума в розмірі 37000,00грн, дружина позивача за його вказівкою надала згоду на укладення даного договору. Після цього [PERSON] заволодів автомобілем фольксваген [PERSON], який перебував у користуванні позивача, на якому приїхали до Охтирки. Разом з ними укладений договір позики з [PERSON] на суму 463000,00грн. Ніяких коштів у [PERSON] ні позивач, ні [PERSON] не позичали. 05.08.2013 позивач звернувся до СВ Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області з заявою на [PERSON] про притягнення його до кримінальної відповідальності по факту вимагання грошей, спричинення тілесних ушкоджень. 05.09.2013 за вказаним фактом розпочато кримінальне провадження № 12013200270000531 по якому проводилося досудове розслідування. Позивач був визнаний потерпілим, за висновком експертизи йому [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості. 13.09.2013 позивач написав заяву про заволодіння [PERSON] автомобілем [PERSON]. 15.11.2013 заст. нач. СВ Тростянецького РВ [PERSON] винесена постанова про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях [PERSON] складу злочину. Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 27.12.2013 вказана постанова скасована. Фактично 22.01.2014, але постановою від 15.11.2013 (помилкова дата) заст. нач. СВ Тростянецького РВ [PERSON] знову прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях [PERSON] складу злочину. Ухвалою від 14.03.2014 слідчим суддею Тростянецького районного суду Сумської області вказана постанова скасована та кримінальне провадження № 12013200270000531 від 05.08.2013 за ознаками ч.1 ст.189 КК України направлене для проведення досудового розслідування. За заявою [PERSON] по факту заволодіння [PERSON] грошових коштів в сумі 37000,00грн винесена постанова про закриття кримінального провадження, яка міститься в матеріалах кримінального провадження № 12013200270000536 по обвинуваченню [PERSON], що знаходиться у провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області та до сьогоднішнього часу не розглянута. В ході допитів під час досудового розслідування відповідач [PERSON] зазначав , що договорами позики від 04.08.2013 [PERSON] підтвердив факт викрадення в нього грошових коштів в його магазині на суму 37000,00грн, що він позивачу кошти не позичав. 17.07.2016 позивачу від приватного нотаріуса [PERSON] надійшов лист повідомлення № 151/02-20 від 11.07.2016 щодо вчинення виконавчого напису за фактом звернення до нього відповідача із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за договором позики з позивача, яка станом на 11.07.2016 складає 37000,00грн, та запропоновано [PERSON] в строк 30 днів сплатити борг в добровільному порядку. Вказана обставина стала підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Пояснив, що раніше не оспорював договір позики від 04.08.2013р. так як вважав, що відповідач не буде стягувати з нього ці кошти. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що договір позики укладений між [PERSON] та [PERSON] 04.08.2013 проти волі позивача, гроші під час укладення договору не передавалися, [PERSON] працював у [PERSON] і у звязку з виявленням недостачі в магазині, уклався договір позики, що свідчить про те, що договір укладений під впливом насильства та не відповідає волевиявленню учасника договору. Стверджує, що посвідчення договору нотаріусом 04.08.2013р., який є вихідним днем, також свідчить про порушення вимог законодавства при його укладенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що ніякого примусу з його боку не було, тілесних ушкоджень не спричиняв, що підтверджується постановами про закриття кримінального провадження щодо нього з цього приводу. насильство він не застосовував. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив, що тілесних ушкоджень [PERSON] ніхто не наносив. Договір укладено за волевиявленням сторін. Стверджував, що грошові кошти були фактично передані позивачу, але раніше, до укладення оскаржуваного договору. Третя особа Приватний нотаріус Охтирського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON], допитаний в судовому засіданні в якості свідка, пояснив, що дійсно 04.08.2013 ним посвідчений договір позики грошей за участю позичальника [PERSON] та позикодавця [PERSON] Перед посвідченням даного договору за паспортами встановлені особи, які бажали укласти договір, сторонам було розяснено суть, зміст та наслідки даного договору. Після ознайомлення з проектом тексту договору, сторони підтвердили свої наміри, щодо посвідчення цього договору і підписали його, зауважень не було. Сума позики вказана сторонами. При посвідченні ним даного договору були присутні дружини позикодавця та позичальника, які надали згоду на вчинення їх чоловіками цього правочину. Тілесних ушкоджень у [PERSON] не бачив. Ніяких сумнівів чи підозр щодо волевиявлення сторін при посвідченні вищевказаного правочину, ним не встановлено. Перевірена дієздатність осіб, які вчиняли правочин. Про вчинення нотаріальної дії внесено запис в реєстр Даний договір був посвідчений з дотриманням всіх норм діючого законодавства України. Додатково пояснив, що по вихідним дням працює за викликом, в чому не має жодних порушень. 04.08.2013р. йому дійсно телефонував [PERSON], який просив посвідчити договір. Підтвердив, що пізніше, за заявою [PERSON] вчинив виконавчий напис про стягнення з [PERSON] боргу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала разом з [PERSON] у магазині [PERSON] 04.08.2013 вийшла перший день після відпустки на роботу, в магазині були присутні 4 продавці та [PERSON] О 09:30 годині приїхав [PERSON] разом зі своєю дружиною і кумою. Зайшов до магазину та повідомив, що в магазині проведена ревізія і є недостача. Почав бити [PERSON]. Потім ми писали розписки, [PERSON] писав розписку, що передає авто в рахунок боргу. Потім [PERSON] вирішив все завірити нотаріально. Поїхали до м. Охтирка до нотаріуса. [PERSON] їхав на фольксвагені був за кермом, [PERSON] сів поруч, а позаду сіла дружина [PERSON] У м. Охтирка 04.08.2013 у нотаріуса близько 15-16 години уклали договір позики. З м. Охтирка поверталися на машині [PERSON], так як він забрав авто [PERSON] та сказав, що поверне коли буде сплачено борг. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є батьком [PERSON], Повідомив, що 5-6 серпня 2013р. возив [PERSON] у м. Лебедин на судмедекспертизу, у нього на рухах були червоні полоси, побиті ребра. Після експертизи повіз його на лікування. В ході розмови [PERSON] повідомив, що побив його [PERSON], звязував його. Про укладення договорів позики відомо зі слів доньки [PERSON] та [PERSON] [PERSON], яка є дружиною позивача, в судовому засіданні показала, що 04.08.2013 після обіду приїхав чоловік [PERSON] з начальником [PERSON] до неї на роботу, сказали щоб збиралася та поїхала засвідчити якісь папери. Чоловік був кволий та шкандибав. Спочатку приїхали до одного нотаріуса в м. Охтирка, і поки сиділи в приймальні вона почала випитувати у чоловіка, що сталося, звідки побої. Працівник нотаріальної контори почула розмову та повідомила нотаріуса, який відмовився засвідчувати угоду. Тоді поїхали до іншого нотаріуса. Там дали чистий аркуш паперу для підпису. [PERSON] сказав, поки не підпишемо з Охтирки не поїдемо. Підписала чистий аркуш бо погрожували. Автомобіль залишився у нотаріуса. Чоловік розповів, що була якась недостача. Коли приїхали додому то показав побої та синці, які йому наніс [PERSON] [PERSON] ніякі кошти у [PERSON] не позичав. Про автомобіль нічого не відомо, звернулися з заявою про крадіжку авто. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 04.08.2013 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1414, згідно якого [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 37000,00 грн строком до 04.09.2013, що підтверджується копією договору позики .(а.с.5) Встановлено, що [PERSON] Приватним нотаріусом [PERSON] направлено повідомлення № 151/02-20 від 11.07.2016 про звернення [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису за договором позики від 04.08.2013 про стягнення суми боргу в розмірі 37000,00грн та запропоновано в добровільному порядку сплатити борг в 30-ти денний термін, та попереджено, що у випадку не сплати виконавчий напис буде вчинено і передано до виконавчої служби.(а.с.8, 146-152) Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. При розгляді справи № 6-63 цс 13 Верховний Суд України у постанові від 18 вересня 2013 року зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч.1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, що встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 1051 ЦК передбачено право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК ), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов'язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі. У п.23 цієї ж Постанови зазначається, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Для визнання правочину недійсним як такого, що вчинено під впливом насильства або погрози, необхідна наявність фізичного чи психологічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину. Під насильством слід розуміти заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Насильство породжує страх настання невигідних наслідків. На відміну від насильства, погроза полягає в здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце при наявності як неправомірних, так і правомірних дій. Судом встановлено, що 13.09.2013 [PERSON] звернувся до начальника Тростянецького РВД з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON], який вимагав передачу грошей від нього у сумі 37000грн, а також забрав у нього автомобіль [PERSON], д.н.[NUMBER], який належить [PERSON], та перебував у користуванні [PERSON], також забрав ключі від автомобіля та свідоцтво про державну реєстрацію.(а.с.7) Вказана заява була розглянута в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12013200270000531 від 05.08.2013 та постановою від 15.11.2013 вказане кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю складу злочину в діях [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією постанови про закриття кримінального провадження.(а.с.11-16) Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 14.03.2014 постанову від 15.11.2013р. (фактично 22.01.2014р.) про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 12013200270000531 від 05.08.2013, скасовано, кримінальне провадження направлено до Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області для проведення досудового розслідування.(а.с.9-10) Відповідно до протоколу допиту від 05.08.2013 у кримінальному провадженню № 12013200270000531 від 05.08.2013, свідок [PERSON] пояснив, в тому числі, що він є власником магазину «Діса-Майстер». В ході перевірки за останній рік виявилось, що продавець магазину [PERSON] шляхом махінації викрала гроші в сумі 463\~000,00 грн. В ході розмови з [PERSON] щодо викрадення грошей, останній повідомив, що він все розповість, що йому не потрібні проблеми з дружиною, що він продасть автомобіль та віддасть гроші. Потім [PERSON] запропонував поїхати до м. Охтирка для укладення договору позики, щоб документально це підтвердити. У приватного нотаріуса [PERSON] оформили договори позики на те, що [PERSON] взяв в борг 37000,00 грн, а [PERSON] 463000,00грн. (а.с.17-18) Судом встановлено, що згідно записів в медичній картці стаціонарного хворого № 3638 [PERSON] 06.08.2013 о 16:35 годині звернувся до приймального відділення лікарні, був оглянутий черговим лікарем хірургом і госпіталізований до травматологічного відділення лікарні де лікувався до 16.08.2013. Діагноз: забій грудної клітки. Закритий перелом 9-го ребра справа без зміщення. Забій тімяної частини голови, що підтверджується листом КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня» № 01.14/1626 від 04.04.2017.(а.с.218) Встановлено, що в межах кримінального провадження № 12013200270000531 від 05.08.2013 була призначена судово-медична експертиза та отримано висновок експерта №125 від 15.11.2013р., згідно якого, в тому числі, встановлено, що давність утворення синців у [PERSON] може становити не менше 1 доби, але не більше як за 2-3 діб до огляду судово-медичним експертом. Давність утворення саден може становити більше 1 доби, але не більше 2 діб до огляду судово-медичним експертом. Давність утворення набряків мяких тканин та ділянки почервоніння може становити 1-2 години до огляду судово-медичним експертом. Давність утворення перелому заднього відрізку 9 ребра справа без зміщення уламків може становити не більше 16-22 діб до дати проведення рентгенографії (06.08.2013р.), що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 128-132) На виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України позивачу було розяснено право та наслідки звернення з клопотанням про проведення по справі почеркознавчої експертизи для встановлення: чи вчинений підпис на договору позики від 04.08.2013р. [PERSON] під впливом збиваючих факторів (природних, штучних). Таке клопотання було подано позивачем, суд ухвалою від 18.01.2017р. призначив почеркознавчу експертизу, але при виконанні клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи представник позивача [PERSON], з якою погодився позивач [PERSON], відмовилися від проведення експертизи та її оплати, обґрунтовуючи тим, що у них відсутні матеріали для проведення експертизи, а саме: вільні зразки почерку та підпису позивача. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. За результатами всебічного, повного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, суд вважає, що позивач не надав доказів, які б підтверджували, що [PERSON] вчинялися дії щодо впливу на волевиявлення [PERSON] при укладенні договору позики від 04.08.2013р., в тому числі, примус шляхом спричинення тілесних ушкоджень. Покази свідка [PERSON] суд оцінює критично, оскільки вона є заінтересованою особою в розгляді справи та її покази суперечать іншим доказам по справі. Покази свідка [PERSON] в частині нанесення побоїв [PERSON] [PERSON] суд не приймає до уваги, так як вони спростовуються зібраними по справі доказами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не обґрунтовані, тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed