Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

25 червня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позовній заяві [PERSON] зазначила, що на даний час з відповідачем не проживає однією сім'єю, разом вони не ведуть спільного побуту. Вже тривалий час як відповідач припинив приймати участь у веденні домашнього господарства, у зв'язку з чим шлюбні стосунки були припинені. Подальше шлюбне життя та збереження шлюбу неможливі. Фактично [PERSON] проживає у м. Києві, в спільна дитина - син [PERSON] проживає разом з позивачем. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин. Отже, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Відповідач припинив утримувати спільного сина та брати участь у його вихованні, ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. В добровільному порядку питання щодо утримання дітей позивач та відповідач не вирішили. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 06.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (актовий запис №111); дитину [PERSON] залишити проживати разом з матір'ю; стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], щомісячно в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття; допустити рішення суду дотнегайного виконання в межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. В судове засідання позивач не з'явилася, 24.09.2018 року через канцелярію суду представник позивача [PERSON] подав заяву, в якій просить розглядати справу без участі позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив до суду не подав, а також проти цього не заперечив позивач. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 06 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. За час перебування у шлюбі народилася дитина: син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. За змістом ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони перебувають в неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, оскільки спільно не проживають, а тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 06 лютого 2013 року перебувають у шлюбі (а.с.7). У сторін є спільна дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). Факт того, що позивач проживає разом з малолітньою дитиною підтверджується довідкою, виданою депутатом Малинської міської ради №1488 від 22.05.2018 року (а.с.9). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Враховуючи спільний обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення ними повноліття, визначений ст. 180 СК України, всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на відповідача обов'язку сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 грн. та судовий збір на користь держави.

Outcome: approved