Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

25 липня 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом (а.с.3-4), який 14 листопада 2016 року уточнив та остаточно просив суд (а.с.21) зобов'язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, визначити спосіб у вихованні та спілкуванні з донькою - неділю з 10-00 год. по 20-00 год., понеділок, та середу з 14-00 год. по 20-00 год. посилаючись на наступні обставини. 10 березня 2007 року він уклав шлюб з [PERSON], яка на даний час має прізвище «[PERSON]». За час шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, внаслідок чого, шлюб між ними відповідно до рішення Нікопольського міськрайонного суду від 12.05.2014 року був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач з донькою мешкають окремо. За час спільного проживання однією сім'єю він завжди піклувався про дитину, дбав про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, а також матеріально її забезпечував. В подальшому також має бажання бачитися зі своєю дитиною, спілкуватися з нею та приймати активну участь в її вихованні. Проте, в порушення ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» , якою передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, ст. 153 СК України мати, відповідно до якої батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом, ст. 157 СК України, якою передбачено, що «Питання виховання дитини вирішується батьками спільно (частина 1);Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні має право на особисте спілкування з нею (частина 2);Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини» відповідач чинить йому перешкоди та не дає йому можливості бачитися, спілкуватися з донькою. Намагання врегулювати питання з відповідачем мирним шляхом не призвели до позитивних результатів, тому він вимушений був звернутися до служби у справах дітей з проханням визначити спосіб участі у виховані доньки. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області за № 556 від 12 серпня 2015 року йому визначений спосіб у виховані та спілкування з донькою, через зустрічі двічі на тиждень: один будній день після відвідування дитиною дошкільного закладу та один вихідний день, попередньо повідомивши матір дитини. Проте, відповідач й надалі продовжує чинити перешкоджати спілкуватися з дитиною. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] повністю погодилася з висновком начальника служби у справах дітей Нікопольської міської ради про спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою, а саме - через зустрічі один будній день на тиждень у її присутності, не заперечує проти встановлення такого способу, визначеного висновком, але, її заперечення, просить, враховувати при винесенні рішення. В запереченнях відповідач зазначила, що позивач після розлучення не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, не цікавиться її життям, матеріальної допомоги не надає, посилання відповідача на те, що вона перешкоджає їх зустрічам з дитиною також не відповідає дійсності. Представник служби у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області Філяровська О.П. у судове засідання надала висновок, посвідчений начальником служби у справах дітей Нікопольської міської ради від 09 серпня 2017 року № 425, згідно якого визначений спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] через зустрічі - один будній день на тиждень за умови сприяння зустрічам батька з дитиною з боку матері. З метою налагодження стосунків між батьком та донькою в присутності матері. Просила суд при ухвалені рішення врахувати їхній висновок. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши надані суду письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 10 березня 2007 року по 12 травня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 6,7). Від данного шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина проживає з матір'ю - відповідач по справі. Між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні відносини, які відображаються на спілкуванні позивача з його малолітньою донькою - [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області за № 425 від 09 серпня 2017 року затверджений висновок про спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] відповідно до якого, позивачу [PERSON] визначений спосіб у виховані та спілкування з донькою, через зустрічі один день на тиждень за умови сприяння зустрічам батька з дитиною з боку матері. З метою налагодження стосунків між батьком та донькою в присутності матері. В подальшому, після встановлення емоційного контакту батька з дитиною та налагодження стосунків між ними, проведення відповідної бесіди з дитиною спеціалістами служби у справах дітей Нікопольської міської ради, у разі потреби проведення психологічного обстеження, кількість зустрічей збільшити до двох на тиждень, без присутності матері, попередньо її повідомивши (а.с. 64). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами , що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна правова позиція закріплена в законодавстві України, зокрема, ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 141, 153 СК України. Тож, встановлюючи для кожного з батьків спосіб участі у вихованні дітей, суд приймаючи до уваги надані сторонами пояснення та наявні в матеріалах справи докази й обґрунтування і виходячи із норм вище проаналізованого законодавства, враховуючи висновок, посвідчений начальником служби у справах дітей Нікопольської міської ради від 09.08.2017 року № 425, згідно якого визначений спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] через зустрічі - один будній день на тиждень за умови сприяння зустрічам батька з дитиною з боку матері, з висновками якого сторони погодилися в судовому засіданні, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково щодо визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини, усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, а саме: зобов'язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою донькою - [PERSON]; - визначити позивачу, такий спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою - [PERSON], [INFO], а саме:- через зустрічі один будній день на тиждень у присутності матері - [PERSON].

Outcome: partial