Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

24 лютого 2020 року адвокат Царьова Олена Сергіївна, діюча від імені та в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення. В обґрунтування вимог зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 20 січня 2020 року, укладеним між відповідачами, від імені яких на підставі довіреності діяв [PERSON] , та [PERSON] , останній є власником квартири [ADDRESS] . Після придбання квартири [PERSON] дізнався, що колишні власники, відповідачі по справі, продовжують проживати в його квартирі. На вимоги звільнити квартиру відповідачі не реагують. Разом із позовною заявою позивачем [PERSON] надано заяву про розгляд справи в його відсутності за участю його представника адвоката Царьової О.С. 28 травня 2020 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Бардичевського Б.В. надійшла заява про зупинення провадження по справі до розгляду іншої цивільної справи та кримінальної справи. Ухвалою суду від 25 лютого 2020 року відкрите спрощене провадження у справі та\~ призначене судове засідання. Ухвалою суду від 28 травня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] адвоката Бардичевського Бориса Володимировича про зупинення провадження по справі. Представник позивача адвокат Царьова О.С., діюча на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що квартиру [ADDRESS] вони не продавали та довіреність на її продаж не підписували. Відповідачка [PERSON] зазначила, що 07 листопада 2018 року вона позичала грошові кошти у [PERSON] , всі кошти за вказаним договором були повернуті, але [PERSON] розписки не дав, а нарахував штрафні санкції у розмірі 10000 доларів США, які вона повинна була виплачувати по 400 доларів на місяць. Зазначили, що відносно нотаріуса [PERSON] порушено кримінальну справу щодо посвідчення зазначеного договору позики. При цьому, підтвердили той факт, що договір купівлі-продажу від 20 січня 2020 року, на підставі якого [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , ними не оскаржувався, справи щодо нього у суді не перебуває. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Бардичевський Б.В., діючий на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру, позовні вимоги не визнав та надав пояснення, аналогічні поясненням відповідачів. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві особистої приватної власності,\~ на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20 січня 2020 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Макаревич В.Г., належить позивачу\~ [PERSON] (а.с. 9-10, 11). За даними Центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради відомостей щодо реєстрації місця проживання фізичних осіб за адресою: [ADDRESS] , в тому числі малолітніх та неповнолітніх осіб, у Центрі немає (а.с. 16). Факт звернення [PERSON] до Лівобережного відділення поліції Центрального відділу поліції в Донецькій області ГУ НП Національної поліції України з приводу того, що він не може потрапити до своєї квартири [ADDRESS] , оскільки його не пускають сусіди та колишній власник, підтверджується відповідним листом від 24 січня 2020 року (а.с. 15). Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав. Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Як вже зазначалося судом, відповідачі не є власниками квартири\~ [ADDRESS] з 20 січня 2020 року, зняті з реєстрації за вказаною адресою з 21 січня 2020 року, що підтверджуються даними відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради\~ від 28 лютого 2020 року (а.с. 26). Отже, право користування вказаною квартирою припинилось у відповідачів [PERSON] та [PERSON] після припинення їх права власності на квартиру [ADDRESS] та зняття їх з реєстрації, тобто з 21 січня 2020 року. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Таким чином, оскільки відповідачі не є членами сім`ї нового власника квартири, не укладали з ним договору найму житла, а позивач вимагає усунення перешкод у здійсненні ним свого права власності на цю квартиру, то права власника підлягають судовому захисту шляхом виселення відповідачів із спірного жилого приміщення, на підставі ст.317, 319, 383 та 391 ЦК України. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Заперечуючи проти позову, відповідачі зазначили про незаконність договору купівлі-продажу від 20 січня 2020 року квартири [ADDRESS] , відповідно до якого [PERSON] є новим власником вказаної кватири, проте жодних дій щодо оспорювання вказаного договору ними не вчинялося, про що вони підтвердили у судовому засіданні. Надані представником відповідачки [PERSON] витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13 червня 2020 року свідчать про реєстрацію заяв [PERSON] щодо підробки довіреності та шахрайства, що призвело до позбавлення квартири, але не підтверджує недійсності чи незаконності договору купівлі-продажу від 20.01.2020 року. Також не спростовує вказаний договір і факт знаходження в провадженні Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання правочинів недійсними, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Бедненко С.В., оскільки згідно позовних вимог предметом розгляду даної справи є договір позики грошей, укладених між [PERSON] та [PERSON] від 07 листопада 2018 року, додатковий договір про внесення змін до договору позики грошей від 21.09.2019 року, та договір іпотеки укладений між [PERSON] та [PERSON] , від 07.11.2018 року. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , діючої від імені та в інтересах [PERSON] , до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення. При цьому, суд зауважує, що відповідачі не позбавлені права звернутися з заявою про перегляд даного рішення про їх виселення, за нововиявленими обставинами, в разі відповідного рішення чи вироку суду щодо незаконності договору купівлі-продажу від 20 січня 2020 року квартири [ADDRESS] , на підставі якого [PERSON] є власником зазначеної квартири. Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 840,80 гривень, по 420 гривень 40 копійок з кожного.

Outcome: approved