Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

26 грудня 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що 22 квітня 2016 року [PERSON] отримав у нього в позику грошові кошти в сумі 3\~000,00 грн. та зобовязався повернути їх до 08 травня 2016 року, про що надав розписку. У зазначений в розписці строк [PERSON] позику не повернув, на прохання добровільно сплатити заборгованість не прореагував, натомість в усній формі відмовився сплатити борг. [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в сумі 3 000 грн. та понесені судові витрати. До початку судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 29). Відповідач в судове засідання не зявився, заперечень по суті заявлених позовних вимог до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про отримання поштового відправлення (а.с. 23,26). На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 224 ЦПК України суд у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (переда\-ти майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1047 ЦК України визначено те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який засвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Судом встановлено, що 22 квітня 2016 року укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв грошові кошти в сумі 3\~000,00 гривень. Факт укладення договору та одержання відповідачем від позивача грошових коштів підтверджується власноруч написаною відповідачем письмовою розпискою, наявною в матеріалах справи (а.с. 30). Зі змісту розписки вбачається, що відповідач зобов'язується повернути позивачу грошову суму, отриману в борг, в строк до 08 травня 2016 року включно. Проте, відповідач до цього часу не виконав своїх зобов'язань з повернення суми позики. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказів своєчасного повернення боргу відповідач до суду не надав. Стаття 1049 Цивільного кодексу України передбачає прямий обов'язок позичальника повернути позику. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За наведених обставин суд вважає, що позов є обґрунтованим, доведеним і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved