Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

25 березня 2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (далі за текстом ТОВ «Бахмут-Енергія») в особі генерального директора Повиленаса В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію за період з жовтня 2012 року по березень 2021 року в розмірі 42\~681,60 гривень та судового збору в розмірі 2\~270,00 гривень, посилаючись на те, що позивач регулярно надавав послуги відповідачу, як власнику квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з теплопостачання та проводив нарахування за спожиті послуги відповідно до затверджених у встановленому законом порядку норм та тарифів, однак [PERSON] , порушуючи вимоги чинного законодавства щодо сплати комунальних послуг і умови договору про надання населенню послуг з теплопостачання, та не сплачуючи борг за спожиті послуги добровільно, причиняє майнову шкоду позивачу. В результаті вищенаведеного, заборгованість відповідача відповідно до даних особистого рахунку за період з жовтня 2012 року по березень 2021 року становить 42\~681,60 гривень, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 08 годину 15 хвилин 30 квітня 2021 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 28 квітня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він позовні вимоги не визнає з таких підстав: 1) прошов загальний строк позовної давності, передбачений ст.ст. 256, 257 ЦК України до вимог за період з жовтня 2012 року по березень 2021 року; 2) між сторонами не укладено договір про надання комунальних послуг, на який посилається позивач у позові; 3) ніяких претензій щодо наявності заборгованості до [PERSON] не надходило (а.с. 54). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на свій скрутний стан, який не дозволяє сплачувати вартість комунальних послуг. Крім того, зазначив, що про існування договору між ним та позивачем щодо надання послуг з теплопостачання йому нічого невідомо, а ознайомитись з його змістом на сайті ТОВ «Бахмут-Енергія» він не має можливості. Також на запитання суду пояснив, що дійсно позивачем надаються послуги в постачання теплової енергії у належну [PERSON] квартиру, а зі скаргами про неналежне виконання послуг він до товариства не звертався. При цьому, у судовому засіданні заявив клопотання про застосування строку позовної давності до вимог позивача за даним позовом. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовну заяву потрібно задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на житло серії [NUMBER] , виданого 20 грудня 2019 року начальником Управління розвитку міського господарства та капітального будівництва Бахмутської міської ради [PERSON] , належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої судом 30 квітня 2021 року за № 255074249 (а.с. 70-71). З виписки по особовому рахунку № [NUMBER] , наданому за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що відповідач має заборгованість за період з жовтня 2012 року по березень 2021 року перед позивачем за надані комунальні послуги в розмірі 42\~681,60 гривень. Останній платіж у сумі 249,89 гривень [PERSON] здійснено у лютому 2013 року (а.с. 5-6). З актів, складених представниками ТОВ «Артемівськ-енергія» та ТОВ «Бахмут-Енергія», вбачається, що протягом 2012-2021 років в будинку [ADDRESS] надавалися послуги з опалення (а.с. 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14). Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого за № 44517564008 станом на 09 листопада 2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» знаходиться за адресою: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Зелена, буд. 41 (а.с. 26-27). Згідно копій ліцензій, наданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БАХМУТ-ЕНЕРГІЯ» унесено 14 вересня 2012 року за № 304 до державного реєстру на право:постачання теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та уставках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії) (а.с. 29, 30). Згідно з копією рішення виконавчого комітету Бахмутської міської ради від 29 грудня 2017 року № 288 «Про встановлення тарифів на теплову енергію (виробництво, транспортування, постачання) для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення) та послуг з централізованого опалення для потреб населення в м. Бахмут» встановлено тарифи на теплову енергію для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення), яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут згідно з Додатком № 1, а також встановлено тарифи на послугу з централізованого опалення для потреб населення, яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут згідно з Додатком № 2 (а.с. 20). Рішенням виконавчого комітету Бахмутської міської ради № 265 від 21 листопада 2018 року «Про коригування тарифів на теплову енергію (виробництво, транспортування, постачання) для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення) та послуг з централізованого опалення для потреб населення в м. Бахмут» встановлено скориговані тарифи відповідно до Додатків № 1, 3 на теплову енергію (виробництво, транспортування, постачання) для населення, яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут та послугу з централізованого опалення для потреб населення, яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут (а.с. 21-22). Рішенням виконавчого комітету Бахмутської міської ради від 21 грудня 2020 року № 396 «Про коригування тарифів на послугу з постачання теплової енергії (теплову енергію) її виробництво, транспортування, постачання для потреб споживачів в м. Бахмут та смт. Красна Гора» встановлено скориговані тарифи на послугу з постачання теплової енергії в м. Бахмут та смт. Красна Гора згідно з Додатками № 1, 2, а також встановлено тарифи на послугу з централізованого опалення для потреб населення, яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут та смт. Красна Гора (а.с. 23-24). З копії рішення чергових зборів учасників товариства № 1/2016 від 18 лютого 2016 року вбачається, що найменування юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» з 14 березня 2016 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (а.с. 25). \~ \~ \~ \~ З довідки № Я0000000001 від 27 квітня 2021 року, виданої директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «ЯСКРАВЕ ТВ» [PERSON] та головним бухгалтером Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «ЯСКРАВЕ ТВ» Різниченко В.Г., вбачається, що відповідач працює у вказаному товаристві з 01 грудня 2014 року та обіймає посаду випускового редактора, дохід за період з 01 жовтня 2020 року по 31 березня 2021 року складає 29\~948,61 гривень (а.с. 59). З копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № ІХ-200927/8372, виданої 07 жовтня 2020 року завідуючим відділення КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» [PERSON] та лікуючим лікарем КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» [PERSON] , вбачається, що з 27 вересня 2020 року по 07 жовтня 2020 року [PERSON] проходив лікування у вказаній медичній установі з діагнозом виразка дванадцятипалої кишки, гостра з перфорацією (а.с. 60). Крім того, на підтвердження скрутного матеріального стану відповідачем додано докази наявності кредитних зобов`язань у Акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний банк» (а.с. 61-69). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року споживачі житлово-комунальних послуг зобов`язані щомісяця вносити плату за використані комунальні послуги згідно з тарифом, що затверджується органами місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями\~статті 19 Закону України «Про теплопостачання»\~встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.ст. 67,68,162\~ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг позивача, оскільки проживає в будинку, приєднаному до мережі теплопостачання. Згідно вимог ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До вказаного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, договір поставки, якщо інше не\~встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.\~ Відповідно до\~положень статей\~12,\~13,\~14\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» відносини\~у сфері\~житлово-комунальних\~послуг регулюються\~виключно на\~договірних засадах.\~Частиною 1\~статті 14\~вказаного Закону\~передбачено\~надання житлово-комунальних\~послуг у\~багатоквартирному будинку\~на підставі\~договору,\~що укладається:\~1)\~кожним співвласником\~багатоквартирного будинку\~самостійно (індивідуальний\~договір); 2)\~від імені\~та за\~рахунок усіх\~співвласників багатоквартирного\~будинку управителем\~або іншою\~уповноваженою співвласниками\~особою (колективний\~договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. З матеріалів справи вбачається, що договір про надання послуг з централізованого опалення сторонами не укладався, однак відповідно до положень статей 12, 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язання укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладено, як на виконавця, так і споживача. Позивачем було вчинено дії на користь відповідача у виді надання послуг, тому договір про надання послуг вважається фактично укладеним з моменту надання відповідачу таких послуг. Відсутність укладеного між сторонами у письмовій формі договору про надання послуг не є підставою виконавцю житлово-комунальних послуг не проводити нарахування оплати за послуги (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Крім того, абзацом другим частини 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів, а у даному випадку [PERSON] надавались послуги з теплопостачання. Таким чином, твердження відповідача щодо того, що не уклавши договір з позивачем, він не має зобов`язань перед позивачем щодо сплати послуг, є безпідставними та спростовуються зазначеними вище положеннями законодавства України. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України, статті 19 Закону України «Про теплопостачання», статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з централізованого опалення. Однак, виходячи з доказів, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що відповідач не виконує цих зобов`язань, у зв`язку з чим станом на березень 2021 року утворилась заборгованість по оплаті цих послуг в розмірі 42\~681,60 гривень, що підтверджується наданою випискою з особового рахунку. Невиконання відповідачем передбачених законом зобов`язань по оплаті отриманих послуг є підставою для стягнення з нього нарахованої суми заборгованості. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. Однак, під час розгляду справи [PERSON] заявлено про застосування строку позовної давності до вимог позивача за даним позовом. Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Так, з даним позовом позивач звернувся до суду 25 березня 2021 року, що вбачається зі штампу вхідної кореспонденції Артемівського міськрайонного суду Донецької області, наявного на першій сторінці позовної заяви, у зв`язку з чим, враховуючи, що відповідач заявив про застосування строку позовної давності при вирішенні даної справи, а позивачем жодних поважних причин пропуску цього строку зазначено не було, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме в межах строку позовної давності за період з березня 2018 року по березень 2021 року. Отже, враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку про те, що до стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бахмут-Енергія» підлягає заборгованість за послуги з теплопостачання за період з березня\~2018\~року по\~березень 2021\~рокувключно в розмірі 29\~904,35 гривень, а вимоги про стягнення заборгованості за період з жовтня 2012 року по лютий 2018 року не підлягають задоволенню, оскільки заявлені позивачем поза межами трирічного строку позовної давності і причини, які б можна було визнати поважними для поновлення пропущеного строку, позивачем не наведені. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати присуджує позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних в розмірі 1\~590,45 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 29\~904,35х2 270/42 681,60=1\~590,45, де 29\~904,35 гривень сума задоволених позовних вимог; 2 270 гривень сума сплаченого позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви; 42 681,60 гривень ціна позову, 1\~590,45 гривень судові витрати, присуджені позивачу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial