overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

26.06.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - Карповецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті заповідача [PERSON], яка померла 13.01.2010 року, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок\~ розташований за адресою: вул. Вишнева, буд.40, с.Карпівці Чуднівського району Житомирської області. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку\~ з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, натомість було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розташовану за адресою: вул. Вишнева, буд.40, с.Карпівці Чуднівського району Житомирської області Позивач\~ у судове засідання не з'явилась, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідач Карповецька сільська рада Чуднівського району\~ Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої Карповецька сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

26.06.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 26.11.1985 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, між ними виникають непорозуміння, що призводить до сварок, позивач втратив почуття любові та поваги до відповідача, шлюбні відносини між сторонами припинено і сім`я фактично розпалась.Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, спір про поділ майна між ними відсутній. У добровільному порядку через органи реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов визнає в повному обсязі. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

26.06.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує та просить задовольнити, фактично шлюбно- сімейні відносини між ними припинені. Відповідач звернувся до суду з заявою з проханням слухати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.05.2016 року Від шлюбу у сторін дітей немає. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з кінця 2016 року у звязку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, сімя існує формально, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у звязку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

26.06.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх доходів щомісяця та до досягнення ним повноліття. Сторони в судове засідання не зявились, до його початку надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

26.06.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 09 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, про що є актовий запис за № 533, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини фактично припинені у квітні 2014 року, спільне господарство сторони не ведуть. Вважає, що сім'я розпалась остаточно та відновлена бути не може. Від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач позов підтримала, просила задовольнити, справу слухати за її відсутністю, проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд визнає неявку відповідача неповажною і зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2010 року, актовий запис № 533 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені у квітні 2014 року, сторони спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

26.06.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 14.11.2015 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 1278. Посилаючись на те, що між н ими відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який залишається проживати з позивачем. Позивач позов підтримала, просила задовольнити, справу слухати за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14.11.2015 року, про що є актовий запис № 1278 у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який залишається проживати з позивачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

26.06.2017 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги позивача було задоволено, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача 500,00 грн. в якості неустойки за ухилення від укладання договору та визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно - індивідуальні гаражі по [ADDRESS] Не погодившись з винесеним рішенням перший заступник прокурора області [PERSON] подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. 05.03.2018 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області дану цивільну справу було повернуто до Бабушкінського районного суду м Дніпропетровська для винесення додаткового рішення по вищевказаній справі, оскільки судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п.4 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, судом задоволено позовні вимоги позивачів. Але судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати по справі покладаються на відповідача. Оскільки позовні вимоги позивача були розглянуті судом в повному обсязі та судом не вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами, тому суд дійшов висновку, що слід винести додаткове рішення по справі, де слід судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], оскільки при подачі позову до суду судові витрати поніс саме [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

26.06.2017 року рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області по справі №147/1573/16-ц в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» було відмовлено. Однак при винесенні рішення не було вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність не є обов'язковою. Дослідивши матеріали справи, встановлено, що 26.06.2017 року ухваливши рішення по суті позовних вимог, судом не було вирішено питання про судові витрати, які відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. В матеріалах справи наявна квитанція про оплату витрат за надання правової допомоги на суму 3000,00грн(а.с.76).. В зв`язку з цим слід ухвалити додаткове рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь [PERSON] понесені нею та документально підтверджені судові витрати в сумі 3000,00грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

26.06.2017 року старший державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відділ ДВС) звернувся до суду з поданням про визнання мирової угоди в процесі виконання судового рішення, що укладена між стягувачем [PERSON] та боржником Приватним акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій» в процесі виконання виконавчого листа №127/10679/14-ц, виданого 04.12.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження №50692874 по виконанню вказаного вище виконавчого листа про стягнення з ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 8 564,80 грн. До даного подання додано мирову угоду від 22.02.2017 року, укладену між сторонами даного виконавчого провадження. Згідно ст.372 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб. За результатами розгляду мирової угоди або відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього Кодексу. Державний виконавець та представник боржника в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Стягувач звернувся до суду з заявою, в якій просить суд відмовити у затвердженні мирової угоди. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання мирової угоди в процесі виконання порушуватиме права стягувача [PERSON], що є підставою для невизнання такої угоди судом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

26.06.2018 [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2003, який був зареєстрований Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Шлюбні стосунки припинили в листопаді 2015 року, спільного господарства не ведуть, проживають за різними адресами, фактично сім'я припинила своє існування.Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Примирення та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу за наявними матеріалами. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.09.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.10.2018 закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у суду матеріалів, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст. 206 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці, на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Судом встановлено, що сторони, які мають неповнолітню доньку, спільно не проживають, не мають спільного бюджету, не ведуть господарства. Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та шлюб слід розірвати. Питання про розподіл судових витрат суд не вирішує, так як позивач не бажає, щоб їх було стягнуто з відповідача. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

26.06.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.05.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №91. Від спільного подружнього життя мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Мотивуючи позовну заяву вказала, що спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Сім'я розпалась остаточно, шлюбні відносини носять лише формальний характер, примирення виключається. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, подала заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала. У підготовче судове засідання відповідач не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

26.06.2018 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2009 р. В період шлюбу у них 12.04.2010 р. народився син [PERSON], та 16.11.2013 р. народився [PERSON], які проживають разом з нею. Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені у березні 2018 р., сумісне життя не склалося, спільне господарство не ведеться. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою судді від 16.08.2018 р. було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 05.09.2018 р. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримує, просить задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечує. З огляду на визнання відповідачем позову, суд, на підставі ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно пояснень сторін, викладених в наданих суду заявах, вони не бажають підтримувати шлюбні стосунки, вважають, що сім'я розпалась остаточно, на примирення не згодні. Згідно ч.1\~ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору за рахунок державного бюджету. У зв'язку з наведеною вище нормою\~ЦПК України\~судовим рішенням суд стягує з відповідача на користь позивача 50% сплаченого при подачі позову до суду судового збору, а 50% - підлягають поверненню з Державного бюджету України. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved