Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

25 червня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за спожиту електроенергію. В позові зазначив, що відповідач на підставі відкритого на його імя особового рахунку №43102607 та договору на постачання електроенергії від 22.04.2010 року є споживачем електроенергії за адресою м. Снігурівка, вул. Черняховського, 2. Станом на 01.06.2014 року відповідач має заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 903,34 грн. Оскільки заборгованість відповідач у добровільному порядку сплатити відмовляється, позивач просить стягнути з нього суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позові просить про його задоволення. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, суду пояснив, що за вказаною адресою ніколи не проживав та електроенергією не користувався. Будинок належав його батькам, після смерті яких спадщина не оформлена. За попередження можливого відключення будинку батьків від електроенергії у 2010 році переоформив на себе особовий рахунок споживача електроенергії та уклав з позивачем договір на її постачання. В будинку увесь час проживав його рідний брат [PERSON], який і допустив вказану заборгованість. Просить в позові відмовити. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, ст.ст.24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (ПКЕЕ), затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року N 562 (далі Методика). Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. Судом встановлено, 22 квітня 2010 року [PERSON] уклав з позивачем договір на постачання електричної енергії від 25.04.2010 року та відкрив на своє імя особовий рахунок споживача електроенергії № 43102607 за місцем проживання у [INFO] (а.с.3,4). Таким чином, він є споживачем електроенергії, яку постачає за вказаною адресою ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» в особі філії Снігурівського району. Між сторонами виникли договірні правовідносини. Виходячи з положень ст.ст.6,626-631,526 ЦК України укладений договір є обовязковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Як вбачається з наданої позивачем особової картки станом на 01.06.2014 року заборгованість відповідача за спожиту електроенергію за період з травня 2013 року по 01 червня 2014 року становить 903,34 грн. Заборгованість виникла після укладення ним договору на користування електроенергією. Таким чином, чинним законодавством визначено, що укладення письмового договору про користування електричною енергією та відкриття особового рахунку на своє імя зобовязує споживача електроенергії нести відповідальність по оплаті за неї. За такого не мають правового значення доводи відповідача про те, що він не є споживачем електроенергії за вказаною адресою. Відповідач не заперечував, що укладав договір на постачання електроенергії, в договорі самостійно зазначив адресу місця проживання за якою виникла заборгована суми. Будь-яких доказів на підтвердження проживання у будинку іншого споживача електроенергії не надав. Його посилання на те, що у будинку проживав його рідний брат, який і допустив борг не має правового значення, оскільки договір та особовий рахунок на нього позивач не переоформив. Посилання відповідача на те, що він тривалий час не повідомлявся про наявність заборгованості, не звільняє його від відповідальності за невиконання договірних зобовязань по її погашенню. Вище зазначене свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по оплаті за спожиту електроенергію. Відповідач на день розгляду справи заборгованість не погасив. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію в заявленому розмірі, а тому задовольняє позов в повному обсязі. У відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved