Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

25.09.2013 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить зняти арешт з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилався на наступне. У серпні 2008 року відповідачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу 164 034,32 грн. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.02.2009 року по справі №2-545/09/09 у задоволенні позовних вимог було відмовлено. 03.08.2009 року державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ Шевченко М.Г. було відкрито виконавче провадження, а 30.09.2009 року складено акт опису і арешту на частину двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та оголошено заборону відчуження. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.02.1998 р. реєстраційний №2-98-107239, вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачу та третій особі. Ухвалою ВСУ від 18.04.2012р. рішення апеляційного суду Харківської області від 27.04.2009 р. по справі №2-545/09/09 скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.05.2012 року у задоволенні позовних вимог відповідача відмовлено в повному обсязі, тому рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.02.2009року залишено без змін та набуло чинності. Отже, на теперішній час відсутні підстави для утримання вказаної квартири під арештом. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, просив слухати справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] ВДВС ХМУЮ- Манерко Д.Д. у судове засідання не з'явився, просив слухати справу за його відсутності, покладався на розсуд суду. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.02.2012 року в задоволенні позовних вимог відповідача до третьої особи про стягнення боргу відмовлено в повному обсязі. Ухвалою ВСУ від 18.04.2012 року, ухвалу ВСУ від 01.07.2009 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 27.04.2009р. скасовано та справу направлено на новий апеляційний розгляд. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.05.2012 року, рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.02.2009 року залишено без змін. (а.с. 5-11). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.02.1998 р. реєстраційний №2-98-107239, право власності на квартиру [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу та третій особі. (а.с. 4). 30.09.2009 року державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ Шевченко М.Г. було складено акт опису й арешту майна на підставі виконавчого листа №2-545/09/04, згідно якого накладено арешт на частину двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] панельного будинку, другий поверх, що належить на підставі спільної сумісної власності позивачу та третій особі. Загальна площа квартири становить 50.2 кв.м. Встановлення обмеження у виді заборони розпоряджатися вище зазначеною квартирою. (а.с. 12-13) . Відповідно ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно ст.. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, суд приходить до висновку, що вказане майно підлягає виключенню з акту опису та звільненню з-під арешту, накладеного державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ Шевченко М.Г. на підставі виконавчого листа №2-545/09/04 виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення суми боргу. На підставі викладеного та

Outcome: approved