Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

25.02.2019 року позивачка звернулась до суду з позовом в якому зазначає, що вона з відповідачем у період з 2009 року по 2015 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах і проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилася дитина, яка на даний час є неповнолітньою, а саме: син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося і вони з 2015 року більше не підтримують будь-яких відносин та проживають окремо. Неповнолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні позивачки, а тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку передбаченого Законом України «Про Державний бюджет України», щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернувшись до суду з письмовою заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзив на позовну заяву не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Таким чином, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що у період з 2009 року по 2015 рік сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах і проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.9). Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її матеріальному утримані, оскільки відповідач не надає належної допомоги, як батько, на утримання дитини. Відповідач ухиляється від виконання батьківського обов`язку по утриманню дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток, не надає добровільно належної матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, хоча має таку можливість, оскільки має відповідний молодий вік, не страждає на будь-яке захворювання, не є інвалідом і має можливість утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, належним чином, як того вимагає Закон. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Так статтею180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з тим, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В даному випадку суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від обов`язку утримувати неповнолітню дитину, чим ставить її у складне матеріальне становище та порушує її право на достатній життєвий рівень, а тому аліменти на утримання неповнолітньої дитини повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку, згідно вимог ст. 183 СК України, у частці від заробітку, а саме у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України». У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, отже згідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн.40 коп.

Outcome: approved