overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

25 червня 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту без номеру від 31.08.2011 року в сумі 12 157,04 гривень, що складає 4995,60 грн. - тіло кредиту, 6 106,34 грн. - заборгованість за відсотками, 500 грн. - штраф, 555,10 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредиту від 31.08.2011 року відповідачеві отримав кредит в сумі 5 000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором від 31.08.2011 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 12 157,04 гривень, що складає 4995,60 грн. - тіло кредиту, 6 106,34 грн. - заборгованість за відсотками, , 500 грн. - штраф, 555,10 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. У зв'язку з відсутністю щомісячних оплат по кредиту , та порушенням умов Кредитного договору, у позивача виникло право вимагати дострокового погашення Кредиту відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України. Відповідно до якої , якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Кредиту. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустила істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Також, суд на підставі ст..88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрат, понесені позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

25 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 04 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 293. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за її відсутності суду не подавала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася, не бажає зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Відповідачу по справі залишити прізвище Гергель.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

25 червня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони 14 листопада 2012 року зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу дітей не мають. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, з лютого 2013 року з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Майнового спору на даний час вони не мають. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов та слухати справу за її відсутності. Просила суд після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]» Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився від нього до адреси суду надійшла заява в якій він позовні вимоги визнав повністю не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд слухати справу за її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 14 листопада 2012 року, актовий запис № 361. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

25 червня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з 21 серпня 2009 року зареєстрували шлюб в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу дітей не мають. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, з 24 березня 2010 року з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Майнового спору на даний час вони не мають. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов та слухати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився від нього до адреси суду надійшла заява в якій він позовні вимоги визнав повністю не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд слухати справу за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], повторно виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 21 грудня 2009 року, актовий запис № 380. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

25 червня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що 19.02.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Шлюб перший. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені через те, що вони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, в зв'язку з чим у сім'ї постійно виникали сварки та непорозуміння, що стало причиною звернення з даним позовом до суду. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом ( ст. 56 СК України). Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони припинили шлюбні відносини, жоден з них не бажає зберегти сім'ю (протилежного не встановлено), тому суд вважає, що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення, отже шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, має бути розірвано. В силу положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

25 червня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в 26.10.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від спільного проживання [INFO] в них народилася донька [PERSON]. У зв'язку з тим, що між сторонами не досягнуто згоди про добровільну сплату аліментів, з приводу цього змушена звернутися до суду ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Погодиллась на прийняття рішення в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання та розгляду справи був належним чином повідомлений. (а.с.15) Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив розглянути справу з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено. Спір витікає із сімейних правовідносин. Так, відповідно до положень ст.180, 182, 184 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 26.10.2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 309. (а.с.3) 07 березня 2012 року народилась донька [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4) Згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Городоцької міської ради № 781 (а.с.2) [PERSON], зареєстрована та проживає з позивачкою. Враховуючи наведене, при визначення розміру аліментів приходжу до висновку про часткове задоволення позовних вимог. З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь УДКСУ у Городоцькому районі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

25 червня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) звернулося в суд з цим позовом, в якому вимагало стягнути з [PERSON] борг за кредитним договором, вказуючи, що станом на 30.04.2014р. відповідачка заборгував 2472,24 грн. основного боргу за кредитним договором від 29.08.2006р., 8851,43 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 566,18 грн. штрафу (процентна складова). Представник позивача Мазур О. О. в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася також, не повідомляючи про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена завчасно у встановленому законом порядку. З урахуванням позиції позивача, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що 29.08.2006р. між сторонами було укладено кредитний договір (а.с. 11), відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2800 (дві тисячі вісімсот) грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, в порушення умов договору, відповідачка станом на 30.04.2014р. заборгувала 2472,24 грн. основного боргу за кредитним договором, 8851,43 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 566,18 грн. штрафу (процентна складова). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у визначений у ньому строк. Ч.ч.1,2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у випадку прострочення його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачка станом на 30.04.2014р. заборгувала Банку 2472,24 грн. основного боргу за кредитним договором, 8851,43 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 566,18 грн. штрафу (процентна складова), то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 к.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

25 червня 2014 року у суд із позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 18.07.2014 року з відповідачем по справі зареєструвала шлюб. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку грошових коштів на утримання малолітньої дочки не надає. Позивач у судове засідання не зявилася, але попередньо надала суду письмову заяву у якій просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. По справі встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5), та в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, ухиляється від обовязку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд на підставі ст. 183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 182 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

25 червня 2014 року у суд із позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі 18.07.2012 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку грошових коштів на утримання малолітньої дочки не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. 18 липня 2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області, за актовим записом № 43 (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження (а.с. 5) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 851 від 12.05.2014 року (а.с. 7), виданої виконкомом Козелецької селищньої ради Чернігівської області, [PERSON] дійсно проживає з [PERSON] Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

25 червня 2015 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, проходило в постійних сварках і скандалах, що призвело до розпаду їхньої сім»ї. Шлюбні відносити припинені з квітня 2014 року. Спільного господарства вони не ведуть, проживають роздільно і не мають наміру відновлювати сім»ю. У судовому засіданні позивачка позивні вимоги підтримала і дала пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У 2012 р. позивачка і відповідач зареєстрували шлюб. Мають сина [PERSON], [INFO], який залишається з позивачкою. Спільне життя у подружжя не склалося, проходило в постійних суперечках і скандалах. Шлюбні відносини припинені з квітня 2014 р.. Позивачка і відповідач разом не живуть, спільне господарство не ведуть. Згідно ст.. 112 СК України суд розриває шлюб у разі якщо подальше збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб розриває. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

25 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 19 січня 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 20. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 2010 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 19 січня 2000 року. Шлюб зареєстровано Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 20 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 2010 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved