Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

26.07.2019 року генеральний директор Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі - Лікарня) Коваленко В.В . звернувся до суду з заявою, в якій просить застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар [PERSON] на підставі положень Закону України «Про психіатричну допомогу». В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] був госпіталізований до Лікарні 26.07.2019 року о 10-10 год. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром БШМД № 307 Поляковою, яка після особистого огляду [PERSON] зробила висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від його матері [PERSON] . На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON] у прийомному відділенні о 10-10 год. 26.07.2019 року, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. 26.07.2019 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Лікарні. Комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі деменції, внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу з синдромом, внаслідок якого не здатен самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, та підтвердив обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 26.07.2019 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено на 29.07.2019 року на 12 годин 00 хвилин, вирішено питання про призначення [PERSON] представника (адвоката). В судове засідання, призначене на 29.07.2019 року, явку [PERSON] представниками Лікарні забезпечено не було. Судом отримано інформацію, що [PERSON] за станом здоров`я не може знаходитись в залі судового засідання через стан після хірургічного лікування, самостійно не пересувається через фіксацію апаратом Єлізарова правої нижньої кінцівки. У зв`язку з наведеним судом було вирішено відкласти розгляд справи на 30.07.2019 року на 14:00 год. та проводити наступне засідання в режимі відеоконференції між Московським районним судом м. Харкова та Лікарнею з обов`язковою участю [PERSON] . У судовому засіданні 30.07.2019 року, яке проводилось у режимі відеоконференції, представник Лікарні лікар-психіатр Світлична О.В. підтримала заяву про примусову госпіталізацію та викладені в ній доводи. Зазначила, що стан [PERSON] обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Пояснила, що опікуном [PERSON] є його матір [PERSON] , якій виповнилось більше 80 років та яка через похилий вік не здатна належним чином утримувати [PERSON] . Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти заяви про госпіталізацію [PERSON] до Лікарні в примусовому порядку. Представник [PERSON] - адвокат Літвінова О.Б. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти його госпіталізації у психіатричний стаціонар до Лікарні. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином, причини не явки суду не повідомила. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається із супровідного листка № 3702/307, [PERSON] 26.07.2019 року був доставлений до Лікарні бригадою швидкої медичної допомоги з приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS], з попереднім діагнозом - F 02.8. Згідно акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 21/4931 від 26.07.2019 року, складеного комісією лікарів Лікарні, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі деменції внаслідок органічного ураження головного мозку, складного ґенезу з епісиндромом, внаслідок чого не здатний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність (відмовляється вживати ліки, не розуміє необхідність відвідувати туалет, виконувати елементарні гігієнічні процедури, приймати їжу, пересуватися зі сторонньою допомогою) та потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». З вказаного акту також вбачається, що у [PERSON] з 1992 року відзначалися генералізовані судоми 1-3 рази на місяць. Вперше був госпіталізований до ОКПЛ № 3 в березні 1996 року з транзиторним Корсаковським синдромом. Після цього щорічно проходив стаціонарне лікування в ОКПЛ № 3 ат в звязку з переосвідоцтвом групи інвалідності. Останні 10 років госпіталізації тривалі. Остання виписка з ОКПЛ № 3 в 2011 року, ДЗ: «F 02.8.». Дана госпіталізація по заяві опікуна в зв`язку з погіршенням стану: вночі відмічався судомний напад, був злісний, агресивний, погрожував матері, вимагав гроші. Всі попередні роки і по цей час знаходився на лікуванні в КНП ХОР ОКПЛ № 3. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.05.2009 року був визнаний недієздатним. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.09.2009 року опікуном призначена мати - [PERSON] . За останній час відмічались тоніко-клонічні судомні напади з повною амнезію на момент нападу та сечовипусканням. Критика відсутня. Не розуміє необхідність відвідування туалету, потребує нагляду і уходу медичного персоналу. Остання госпіталізація з 07.06.2001 року по 22.07.2019 року. Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: е) законне затримання психічнохворих. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому, суд приходить до висновку щодо наявності у [PERSON] психічного захворювання, яке обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Враховуючи наведене, наявні передбачені законодавством України підстави для госпіталізації [PERSON] до Лікарні у примусовому порядку.

Outcome: approved