Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

26.09.2016 позивач орган опіки та піклування Луцької міської ради звернувся в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON]. Позов мотивує тим, що мати неповнолітнього [PERSON] померла в 2008 році. З 2008 року по 2010 рік хлопчиком опікувалася бабуся. З 2010 року сином опікувався батьком та його нова дружина. Однак, в сімї почали складатися неприязні стосунки, батько сина не підтримував, ставав на сторону дружину. В травні 2015 року [PERSON] повернувся на постійне проживання до бабусі [PERSON] З часу окремого проживання батьком сином не опікується, не виявляє до нього батьківської турботи, матеріально не утримує. Витрати по утриманню дитини несе бабуся самостійно. А тому просив позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути аліменти у 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, з усіх видів заробітку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття на особистий рахунок Дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що позбавлення відповідача батьківських прав є ініціативою дитини. За час проживання з батьком син постійно тікав із дому. Батько утримував картку, на яку перераховувалась дитині пенсія по втраті годувальника, гроші дитині не віддавав. Бабуся допомогла дитині поступити в ліцей в [PERSON]. Дитина проживає в [PERSON] в гуртожитку, приїжджає додому на вихідні. Дитина фактично не має законного представника. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечував щодо стягнення з нього аліментів. Однак, заперечував щодо позбавлення його батьківських прав. Вказував на те, що син пішов від нього в травні 2015 року. Неприязні стосунки з мачухою. Він не міг приділяти сину багато уваги через зайнятість. Пенсійну картку віддав дитині. Син ухиляється від спілкування з ним, не відповідає на дзвінки. Пересилав йому гроші на картку. З одягу нічого не купляв і не передавав передачі в [PERSON], бо син сам казав, що йому нічого від нього не треба. Але, це єдина його дитина. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). З копії свідоцтва про смерть вбачається, що мати дитини [PERSON] померла 04.05.2008 (а.с. 6). Висновком служби у справах дітей Луцької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] № 145 від 11.07.2016 (а.с. 4), затвердженого рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №454-3 від 20.07.2016 (а.с. 3), встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків відносно неповнолітнього сина [PERSON] Після смерті матері дитини, за домовленістю між батьком та бабусею [PERSON] залишився проживати з бабусею [PERSON] З 2010 року сином опікувався батьком та його нова дружина. Однак, в сімї почали складатися неприязні стосунки, батьком сина не підтримував, ставав на сторону дружину. В травні 2015 року [PERSON] повернувся на постійне проживання до бабусі [PERSON] З моменту окремого проживання, батько самоусунувся від виховання та утримання сина, не цікавиться його життям, не намагається з ним зустрітися. Проте, в інтересах дитини є доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної [PERSON] Української РСР від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З письмових пояснень неповнолітнього [PERSON] наданих начальнику служби у справах дітей Луцької міської ради від 05.04.2016, вбачається, що батько не виявляв до сина турботи, не забезпечував необхідними предметами побуту та харчуванням. Відносини були напружені, батько звинувачував його у крадіжках, залякував інтернатом, неодноразово виганяв з дому. Останній не заперечує щодо позбавлення його батька батьківських прав (а.с. 7). З письмових пояснень бабусі дитини [PERSON] та тітки [PERSON] вбачається, що протягом тривалого часу відповідач батьківського піклування відносно свого неповнолітнього сина не виявляє, участі в матеріальному забезпеченні не бере. За час перебування сина на літніх канікулах, батько жодного разу не контактував з ним. Артур повністю перебуває на утриманні бабусі [PERSON] Окрім того, пенсійні виплати по втраті матері отримує [PERSON], оскільки карта для виплат знаходиться в нього. Сину коштів не дає (а.с. 10-13). З пояснень самого [PERSON] відібраних інспектором Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 18.05.2016, вбачається що він від сина не відмовляється, має намір, в міру можливості, допомагати йому матеріально. Цікавиться його життям та успіхами (а.с. 15). З наданих відповідачем в судовому засіданні квитанцій про переказ готівки від 27.05.2016, 29.08.2016, 29.10.2016 вбачається, що відповідач переказав дитині на картку кошти в загальній сумі 1600 грн. Однак, як пояснила в судовому засіданні представник позивача, кошти були переказані в ті дні, коли з відповідачем проводилися профілактичні бесіди в органі опіки і піклування з приводу не виконання ним батьківських обовязків. Разом з тим, з пояснень в судовому засіданні самої дитини [PERSON] вбачається, що між ним та відповідачем немає контакту, поки жив з батьком, то він підтримував мачуху, а не його. Після того як пішов жити до бабусі батько не намагався його повернути. Не спілкуються з травня 2015 року. Не хоче спілкуватися з батьком. Забезпечують його бабуся і тітка. Як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON] бабуся дитини, під час проживання дитини з батьком батько був ним не задоволений, він з дружиною не справлявся з його вихованням, мачуха не знайшла з дитиною спільної мови. Вони йому постійно дорікали. А тому, дитина нічого не хоче від батька. В квітні 2015 року відповідач сам сказав їй, щоб забрала дитину. З тих пір відповідач дитиною не цікавився, не знав, що син хотів поступати в ліцей, не прийшов, щоб подати з ним документи. Як поступив в [PERSON], треба були кошти, відповідач з дружиною відмовили, то вона все купила сама. Оскільки відповідач утримував у себе пенсійну картку дитини, оформила йому юніорську картку, щоб пересилати гроші. З виписки по рахунку дитини в ПАТ КБ «Приватбанк», референc договору SAMDNWFC00021390984 основна карта договору 5168 7559 3720 0489, за період з жовтня 2015 року по жовтень 2016 року вбачається, що кошти на рахунок дитини постійно переказує бабуся [PERSON], іноді тітка [PERSON] та дядько [PERSON] Тобто, в ході судового розгляду встановлено, що відповідач не знайшов підходу до свого неповнолітнього сина, не має з ним духовного контакту, пасивний у своїх намірах щодо участі у вихованні дитини, протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обовязками: не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, про його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для належного проживання та виховання. За час спілкування з сином відносини носили напружений характер, були присутні конфлікти, відносини не налагодилися. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання сина та самоусунення від виконання батьківських обовязків. Встановлені обставини обєктивно підтверджені дослідженими судом матеріалами справи та поясненнями в судовому засіданні свідків. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] Позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст. 180-182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом на користь того з батьків, з ким проживає дитина, чи іншої фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої перебуває дитина. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи матеріальне становище дитини, який потребує матеріального забезпечення, наявність у відповідача постійного місця роботи (водій ТОВ «АТП-Луцьк»), відсутність у нього інших утриманців, суд дійшов висновку, що слід стягувати з відповідача на особистий рахунок дитини в ПАТ КБ «Приватбанк», референc договору SAMDNWFC00021390984, основна карта договору 5168 7559 3720 0489, аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в установленому законом розмірі.

Outcome: approved