Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

26.12.2014 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовною заявою до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області про стягнення заборгованості з відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох відсотків річних та моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він є інвалідом праці ІІІ групи і щомісячно отримує призначені відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області щомісячні страхові виплати в сумі 3948,24 грн. Станом на 15.12.2014 року Фондом нараховано та безпідставно не виплачено щомісячні страхові виплати: за червень 2014 року - в сумі 3948,24 грн., за липень 2014 року - в сумі 3948,24 грн., за серпень 2014 року - в сумі 3948,24 грн., за вересень 2014 року - в сумі 3948,24 грн. При зверненні позивача до Фонду останньому була надана усна відмова у сплаті заборгованості у зв'язку з відсутністю грошових коштів, при цьому листом від 15.12.2014 року № 01-07/44-18, наданим Фондом, підтверджується наявність заборгованості станом на 01.12.2014 року, а саме: за червень 2014 року - в сумі 3948,24 грн., за липень 2014 року - в сумі 3948,24 грн., за серпень 2014 року - в сумі 3948,24 грн., за вересень 2014 року - в сумі 3948,24 грн., яка жодним чином не спростовується відповідачем. З урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання та відповідно до роз'яснення Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 6.2.-97 р. «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» сума боргу з урахуванням індексу інфляції з 01.06.2014 року (момент початку прострочення) по 01.10.2014 року (момент відновлення щомісячних страхових виплат) становить 15792,96 грн. Відповідно до наданих позивачем розрахунків, сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, становить 16422,34 грн., та три відсотки річних від простроченої суми становить 164,22 грн. [PERSON] вважає, що підстав відмови йому у виплаті заборгованості у вигляді нарахованих, але не сплачених сум у розмірі 15792,96 грн., суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 649,38 грн., а також трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 164,22 грн. з боку Фонду немає. Окрім того, будучи інвалідом ІІІ групи внаслідок встановленого позивачу професійного захворювання [PERSON] має постійно витрачати для підтримки свого здоров'я належні йому страхові виплати, які він не отримував чотири місяці, у зв'язку з чим у [PERSON] загострилося почуття неповноцінності як інваліда, що спричинило йому моральні страждання. Комісією МСЕК позивачу встановлена потреба у додаткових видах допомоги: лікування у пульманолога, стаціонарне лікування, санаторно-курортне лікування, які, у зв'язку з відсутністю виплат, [PERSON] не отримував. Спричинену моральну шкоду внаслідок несплати передбачених законодавством щомісячних страхових виплат за червень, липень, серпень та вересень 2014 року позивач оцінює в сумі по 250 грн. за кожен прострочений місяць невиплати. Позивач просить стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області заборгованість з відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, що склалася станом на 16.12.2014 року і не була виплачена, а саме: за червень 2014 року - в сумі 3948,24 грн., за липень 2014 року - в сумі 3948,24 грн., за серпень 2014 року - в сумі 3948,24 грн., за вересень 2014 року - в сумі 3948,24 грн., а всього - 15792,96 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 649,38 грн., трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 164,22 грн. та моральну шкоду в сумі 1000,00 грн., а всього - 17586,44 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, додатково пояснив, що він дійсно зареєстрований як переселенець в м. Харкові з жовтня 2014 року, а в м. Слов'янську він перебуває на лікуванні та тимчасово проживає у родичів. В судовому засіданні представник відповідача Сазонова М.О. заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що дійсно заборгованість із страхових виплат перед позивачем існує, але на теперішній час [PERSON] перебуває на обліку у м. Харкові. З 21.07.2014 року, через проведення АТО, страхові виплати, які перераховуються державним казначейством, були заблоковані, електронна справа [PERSON] була передана до м. Харкова, та на теперішній час позивач отримує страхові виплати в м. Харкові. Також позивачем не надано суду офіційної довідки, яка б підтвердила факт його проживання у м. Слов'янську. Заборгованість із страхових виплат буде виплачена тим відділенням Фонду, в якому позивач перебуває на обліку. Також представник відповідача надала суду письмові заперечення від 12.01.2015 року № 01-03/08-7 (а. с. 20-21), з яких вбачається, що відділення ВДФССНВ у Микитівському районі м. Горлівки не визнає позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. [PERSON] знаходився на обліку у відділенні ВД ФССНВ у Микитівському районі м. Горлівки. У зв'язку з проведенням АТО на території м. Горлівки, виконавчою дирекцією Фонду були розроблені заходи, відповідно до яких усі потерпілі на виробництві мають право отримувати страхові виплати на не окупованій території за місцем тимчасового перебування. Потерпілий на виробництві [PERSON] з жовтня 2014 року отримує страхові виплати у Харківській області. Відповідно до постанови КМУ № 509 від 01.10.2014 року, фактичне проживання потерпілих повинно засвідчуватись довідкою. До матеріалів справи довідка про взяття на облік особи, яка тимчасово переміщується з тимчасово окупованої території України, або району проведення АТО, не було надано. Адреса, яку вказує позивач - м. Слов'янськ Донецької області, а фактично отримує страхові виплати у Харківській області. Тобто справа потерпілого в електронному вигляді була передана до Харківської області, де наразі потерпілий знаходиться на обліку. На засіданні правління Фонду, що відбулося 11.12.2014 року, затверджено Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення АТО (далі - Порядок), яка в даний час знаходиться в Міністерстві юстиції України на державній реєстрації. Порядком передбачено, що особи, які тимчасово переміщенні, мають право на призначення та продовження раніше призначених та нарахованих щомісячних страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування). Цим же Порядком передбачена виплата заборгованості, яка буде виплачуватися тими відділеннями, де потерпілий знаходиться на обліку, після проведення відповідних звірок між відділеннями. Фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків здійснюється за рахунок внесків роботодавців, капіталізованих платежів, прибутку, одержаного від тимчасово вільних коштів Фонду на депозитних рахунках, коштів, що надійшли від стягнення штрафів і пені, добровільних внесків та інше. Починаючи з червня 2014 року, державне казначейство припинило перерахунок усіх видів страхових виплат. Також зазначеного фінансування відділення не отримувало. При перереєстрації відділення у м. Слов'янську державним казначейством не був відкритий прибутковий рахунок, фінансування поточного страхового рахунку не передбачається. Тому відповідач вважає, що звернення позивача до суду є передчасним, а відділення не є належним відповідачем по справі. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. З посвідчення [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що останній є інвалідом праці ІІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів праці, довічно. (а. с. 7) Відповідно до листа від 15.12.2014 року № 01-07/44-18, виданого відділенням ВД ФССНВ у Микитівському районі м. Горлівки проводить нарахування щомісячних страхових виплат [PERSON], [INFO], з 28.08.2003 року по теперішній час. Заборгованість з невиплачених щомісячних страхових виплат станом на 01.12.2014 року становить: за червень 2014 року - 3948,24 грн., за липень 2014 року - 3948,24 грн., за серпень 2014 року - 3948,24 грн. та за вересень 2014 року - 3948,24 грн. (а. с. 6) Відповідно до ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. У відповідності до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року № 1105-XIV, страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності; 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу. Згідно з пп. «в» п. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року № 1105-XIV, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі настання його смерті, сплачувати йому або особам, які перебували на його утриманні, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого. В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що відділення ВД ФССНВ в Микитівському районі м. Горлівки проводить нарахування щомісячних страхових виплат [PERSON] з 28.08.2003 року по теперішній час, та станом на 01.12.2014 року заборгованість з невиплачених щомісячних страхових виплат складає: за червень 2014 року - 3948,24 грн., за липень 2014 року - 3948,24 грн., за серпень 2014 року - 3948,24 грн. та за вересень 2014 року - 3948,24 грн. (а. с. 6) Тобто відповідачем визнається наявність заборгованості з щомісячних страхових виплат, яка й підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача з наступних підстав. Відповідно до ст. ч. ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В даному випадку відповідачем не надано суду жодних доказів того, що з червня 2014 року державним казначейством припинено перерахунок усіх видів страхових виплат, не надано суду підтвердження факту передання електронної справи [PERSON] до Харківської області. Окрім того, сума заборгованості утворилася на той час, коли [PERSON] знаходився на обліку саме у відповідача, та даний факт відповідачем не заперечується, відповідач визнає наявність суми заборгованості з нарахованих страхових виплат. Також, як вбачається з пояснень представника відповідача, на даний момент відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області з листопада 2014 року зареєстровано у м. Словянську Донецької області, має декілька відкритих поточних рахунків та продовжує працювати. Також відповідач у своїх запереченнях посилається на Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення АТО, який в даний час знаходиться на державній реєстрації в Міністерстві юстиції України. Та рішення суду не може ґрунтуватися на законодавчих актах, які не набули законної чинності в порядку, встановленому законодавством України, а також на припущеннях. У відповідності до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі № 708/0/4-13 від 07.05.2013 року «Про індексацію заробітної плати», індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Відповідно до п. 18 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року № 1105-XIV, індексація суми страхової виплати провадиться відповідно до законодавства. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок), який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Відповідно до абзацу восьмого п. 2 Порядку, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхова виплата дитині, яка народилась інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності). Згідно з пп. 4 п. 6 Порядку, індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету. Як вбачається з довідки від 15.12.2014 року № 01-07/44-18 (а. с. 6): - заборгованість з невиплачених щомісячних страхових виплат за червень 2014 року становить 3948,24 грн., індекс інфляції у червні 2014 року склав 101,0 %, з чого вбачається, що сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції у червні 2014 року становить 3948,24грн.*101,0%/100% = 3987,72 грн.; - заборгованість з невиплачених щомісячних страхових виплат за липень 2014 року становить 3948,24 грн., індекс інфляції у липні 2014 року склав 100,4 %, з чого вбачається, що сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції у липні 2014 року становить 3948,24грн.*100,4%/100% = 3964,03 грн.; - заборгованість з невиплачених щомісячних страхових виплат за серпень 2014 року становить 3948,24 грн., індекс інфляції у серпні 2014 року склав 100,8 %, з чого вбачається, що сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції у серпні 2014 року становить 3948,24грн.*100,8%/100% = 3979,83 грн.; - заборгованість з невиплачених щомісячних страхових виплат за вересень 2014 року становить 3948,24 грн., індекс інфляції у вересні 2014 року склав 102,9 %, з чого вбачається, що сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції у вересні 2014 року становить 3948,24грн.*102,9%/100% = 4062,74 грн., а всього сума заборгованості з невиплачених щомісячних страхових виплат з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення складає 15994,32 грн. З вищенаведеного виходить, що сума інфляційних втрат позивача за весь час прострочення виплати йому відповідачем заборгованості з нарахованих, але не виплачених щомісячних страхових виплат, становить (3987,72 грн. - 3948,24 грн.) + (3964,03 грн. - 3948,24 грн.) + (3979,83 грн. - 3948,24 грн.) + (4062,74 грн. - 3948,24 грн.) = 39,48 грн. + 15,79 грн. + 31,59 грн. + 114,50 грн. = 201,36 грн., що не відповідає наведеним позивачем розрахункам, відповідно до яких сума інфляційних втрат позивача за весь час прострочення виплати йому відповідачем заборгованості з нарахованих, але не виплачених щомісячних страхових виплат, становить 649,22 грн., тобто в даній частині заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума інфляційних втрат в розмірі 201,36 грн. Що стосується заявлених позивачем позовних вимог про стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області на його користь трьох відсотків річних, суд вважає дані вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на норми ч. 2 ст. 625 ЦК України, та згідно зі ст. 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, з приводу порушення строків виплати заробітної плати, а також між працівником та Фондом соціального страхування від нещасних випадків з приводу оформлення, стягнення або порушення строків виплати страхових виплат, пов'язаних з нещасними випадками на виробництві та професійними захворюваннями, які спричинили втрату працездатності, регулюється трудовим законодавством та іншими законодавчими актами, а саме: КЗпП України, Законами України «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та ін. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз ч. 2 ст. 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена ст. 625 ЦК, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов'язання. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами правовідносин, які регулюються нормами трудового законодавства. З огляду на вищенаведене в задоволенні позовних частини вимог [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь трьох відсотків річних задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання стосовно стягнення моральної шкоди, суд вважає дані вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача, якими було порушено право позивача на своєчасне отримання нарахованих страхових виплат, порушено строки виплати даних виплат, що призвело до утворення заборгованості, позивач [PERSON] дійсно зазнав моральних страждань, втратив нормальні життєві зв'язки, вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу, враховуючи обставини справи, вимоги розумності та справедливості, суд оцінює моральні страждання позивача в 500,00 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області про стягнення заборгованості з відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох відсотків річних та моральної шкоди, підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: сума заборгованості з нарахованих, але не виплачених щомісячних страхових виплат, яка утворилась станом на 01.12.2014 року та становить 15792,96 грн., сума інфляційних втрат в розмірі 201,36 грн. та сума моральної шкоди в розмірі 500,00 грн. В решті позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, та

Outcome: partial