Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

26вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання громадянина таким, що втратив право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 06 квітня 2016 року набула право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок за адресою: М. Кривий Ріг вулиця Верді, 11. На даний час в спірному будинку зареєстрований брат позивача [PERSON], який з 2011 року виїхав на проживання до Кіровоградської області, куди саме позивачу невідомо. Відповідач будинком не цікавиться, не утримує, його реєстрація в будинку перешкоджає оформленню житлової субсидії, в звязку з чим позивач звернулася з цим позовом до суду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. В судове засідання не зявився представник третьої особи - виконкому Жовтневої районної у місті [PERSON] ради, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, просили суд прийняти рішення згідно чинного законодавства, проти позову не заперечували. Свідок [PERSON] суду показала, що вона сусідка позивача, знає її брата відповідача по справі, якого не бачила з 2011 року. Свідок [PERSON] суду показала, що вона сусідка позивача, добре знає цю родину, після смерті матері будинок залишився позивачці, її брат [PERSON] багато років не проживає в будинку, позивач доглядала хвору матір, а відповідач приїжджав на її похорон в вересні 2015 року. Суд, вислухавши позивача, третіх осіб, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У судовому засіданні встановлено, що\~згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованому в реєстрі за № 57, [PERSON] набула право власності на житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця ВІерді, буд. 11. В спірному домоволодінні зареєстрований [PERSON] Гаджиєвич, [INFO] (а.с. 15, 16-18, 29). У відповідності\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. П. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут,\~частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути\~ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені\~главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення\~статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом даних правових норм право члена сімї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сімї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на це житло, а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сімї на користування цим житлом. Таким чином, право члена сімї власника житлового будинку на користування ним є похідним від права самого власника. У випадку зміни власника житла чине законодавство не передбачає перехід прав і обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї і колишнього власника. Враховуючи той факт, що позивач по справі набула права власності лише в квітні 2016 року, тобто менше року до звернення до суду з цим позовом, суд приходить до висновку про передчасність предявлення позовних вимог до відповідача, і як наслідок про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed