Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

25.11.2020 представник позивача - [PERSON] , звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказала, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані за місцем проживання дочка позивача - [PERSON] , з онуком - [PERSON] , які з червня 2014 року у спірній квартирі не проживають. Добровільно з реєстрації за місцем проживання відповідачі знятися не бажають. Просить визнати відповідачів такимb, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 08.12.2020 прийнято цю позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. 23.12.2020 представник позивача надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує ( а.с.51 ). Відповідачі у судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. 22.12.2020 на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] , яка діє від свого імені та в інтересах своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю ( а.с.41-42). Третя особа - представник служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області у судове засідання не з,явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. 17.12.2020 надала суду письмові пояснення щодо позову, в яких не заперечує проти задоволення позову, просить справу розглянути без її участі ( а.с.36,38). Згідно ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав ( а.с. - 8). З довідки про склад сім,ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, виданої 12.11.2020 за № 12871 Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області вбачається, що у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані за місцем проживання: [PERSON] власник, [PERSON] - дочка, [PERSON] онук (а.с. -11). Згідно довідки № 758 від 20.11.2020, [PERSON] , [INFO] , навчається в 1-В класі Муніципального автономного загальноосвітнього закладу середньої загальноосвітньої школи №11,в 2020-2021 навчального року,в місті Сєвєроуральськ Свердловської області РФ ( а.с.12) З акту про встановлення фактичного місця проживання від 12.11.2020, засвідченого Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області вбачається, що у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] не проживають з червня 2014 року (а.с.- 13). Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частина 4 ст. 206 ЦПК України встановлює, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, з урахуванням того, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та задовольняє позов повністю. Отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved