Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

25 травня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду\~\~міста Маріуполя з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних\~\~вимог позивач посилався на те, що вони з відповідачкою 18 квітня 2017 року уклали шлюб, який зареєстровано Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з відповідачкою. Шлюбні відносини припинені фактично з березня 2020 року, через різні погляди на сімейне життя, психологічну несумісність, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Сумісне господарство не ведеться, разом не мешкають, вважає що подальше збереження сім`ї не можливо.\~Просив суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Хмаріна О.В., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру та свідоцтва, до судового засідання не з`явились, надали заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась, від неї надійшла заява, з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 квітня 2017 \~року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Центральним районним у місті Маріуполі\~\~відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у\~\~Донецькій області 18 квітня 2017\~року, актовий запис № 235. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень\~ст.51 Конституції України, ч.1\~ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст.\~18, п. 3 ст.\~51, ч. 3 ст.\~56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне\~\~життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б\~\~інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч.1\~ст. 110 СК України, один\~із подружжя має право на звернення до суду з позовом\~\~про розірвання шлюбу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2\~ст. 110 СК України, суд\~\~вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити,\~\~оскільки позовні вимоги\~\~є обґрунтованими\~\~і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до\~ст. 113 СК України, особа, яка\~\~змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити\~\~своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8\~ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі\~\~ст. ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved