Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

24 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та відшкодування моральної шкоди, який уточнила в ході підготовчого судового засідання. Позов мотивувала тим, що на початку лютого 2013 року відповідач [PERSON], яка є рідною сестрою позивача [PERSON], звернулася до позивача з проханням про допомогу щодо надання їй можливості тимчасово проживати у квартирі позивача за адресою: [ADDRESS]. З дозволу власника квартири [PERSON] відповідач [PERSON] до вирішення її сімейних проблем вселилася до вищевказаної квартири позивача. Позивач за свій рахунок утримувала відповідачку, допомога зібрати всі необхідні документи і стати на облік до центру зайнятості, а згодом оформити пенсію за віком. Проте, відповідач, ставши фінансово незалежною, почала запрошувати в квартиру сторонніх чоловіків у квартиру, вживати разом з ними алкогольні напої, влаштовувати скандали, не несла витрат на сплату комунальних послуг. В червні 2016 року між сторонами було досягнуто згоди про те, що відповідач буде утримувати квартиру у чистоті і вчасно сплачувати поточні комунальні послуги. З січня 2017 року на прохання відповідача [PERSON] з метою оформлення субсидії, позивач дозволила відповідачу зареєструватися у спірній квартирі. Через місяць відповідач, ігноруючи попередні домовленості, стала приводити чоловіків в квартиру і розпивати спиртні напої, перестала прибиратися у квартирі, платити за житлово-комунальні послуги, щодня влаштовувала скандали, чим зробила спільне проживання в одній квартирі неможливим, у звязку з чим в березні 2017 року позивач врізала замки і закрила дві кімнати спірної квартири і стала жити окремо в іншій квартирі. У звязку з вищевикладеним, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселити з квартири [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення, стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди в розмір 2500 грн. та судові витрати в сумі 1344,80 грн. Ухвалою Василівського районного суду від 18 грудня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2018 року закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд цивільної справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовчі судові засідання, які призначалися на 12.01.2018 року, 30.01.2018 року, 20.02.2018 року, та судові засідання, призначені на 19.03.2018, 06.04.2018 року, не з'явилася, про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, належним чином за місцем реєстрації повідомлена про розгляд справи, поштові конверти з судовими викликами повернуті за закінченням строку зберігання. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №104288646 від 20.11.2017 року, №104288583 від 20.11.2017 року (а.с.9,10). Як вбачається із довідки виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради №989 від 15 березня 2018 року, а також відповіді виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради №19/743 від 28 грудня 2017 року на запит суду, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована в [INFO], з 31 січня 2017 року. Згідно акту перевірки реєстрації та проживання від 17 листопада 2017 року (а.с.65), комісія у складі депутата міської ради [PERSON] та свідків [PERSON], [PERSON], засвідчений секретарем Дніпрорудненської міської ради [PERSON], відповідач [PERSON] зареєстрована з 31.01.2017 року і проживає у [INFO], систематично порушує правила соціального співжиття (вживає спиртні напої, приводить невідомих чоловіків у будинок, систематично не вносить плату за комунальні послуги, квартира знаходиться у антисанітарних умовах), що робить неможливим для [PERSON] проживання з нею в одній квартирі. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17.11.2017 року (а.с.66), у квартирі за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] з чоловіком (особа якого не встановлена), квартира знаходиться в антисанітарних умовах (не прибирається, покривається товстим шаром бруду, з квартири йде неприємний запах). Нещодавно відремонтована квартира потребує ремонту, всі речі в зношеному стані. Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України №475/97ВР від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.\~316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За правилами ч.ч.1,2\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За порівняльним аналізом статей 383, 391 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік. Вирішуючи спір, суд встановив, що відповідач [PERSON] вселилася в квартиру з дозволу її власника [PERSON], не є членом сімї позивача в розумінні ст.64 ЖК України, не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, тому до спірних правовідносин застосовуються статті 383, 391 ЦК України. Аналіз норм статті 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України\~№6-709цс16 від 16 листопада 2016 року. За таких обставин, оскільки відповідач [PERSON] не є членом сім'ї позивача, не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з нею і ведуть спільне господарство, не є власником житла, зареєстрована і проживає у належній позивачу квартирі, чим створює перешкоди позивачу у здійсненні прав власника, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням і виселити з квартири [ADDRESS], без надання їй іншого житлового приміщення. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка у розумінні\~ст.23 ЦК України, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Позивач у позовній заяві стверджує, що внаслідок неправомірних дій відповідача виникла значна заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг, відповідач своїми діями призвела квартиру в плачевний стан, у звязку з чим позивач відчуває душевні страждання за зіпсоване майно, неповагу до себе у власній квартирі з боку відповідачки, тому просить стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 2500 грн. Суд приходить до висновку, що доказів, які б підтверджували факт завдання позивачу моральної шкоди діями відповідача, матеріали справи не містять, а відповідно підстави для задоволення позову в цій частині стягнення моральної шкоди відсутні.\~\~ Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] сплачений нею судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial