Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

25.02.2021 року поштою до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] , в особі адвоката Корнієнка А.А., до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, у якому адвокат просив суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії за життя [PERSON] у розмірі відповідно до наданої на запит суду інформації. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з грошових виплат у вигляді недоотриманої пенсії померлого. 30.10.2020 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г. позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії у розмірі 80 372,02 грн., яка знаходиться на рахунку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.08.2020 року № 85 приватному нотаріусу Слащеву А.Г., щодо суми виплати недоотриманої пенсії померлого [PERSON] було надано відповідь, в якій зазначено, що відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. [PERSON] звертався через адвоката Корнієнко А.А. до управління за отриманням недоотриманої пенсії та інформацією щодо розміру нарахованої, але не виплаченої заборгованості з пенсії за весь час перебування [PERSON] на обліку в управлінні та відповідно до листа від 05.02.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовилось надавати інформацію стосовно нарахування та виплати пенсії [PERSON] за весь час перебування на обліку в управлінні. Відповідно до разового доручення на виплату пенсії [PERSON] фактично отримав 75 129,52 грн. Позивач вважає обмеження відповідачем суми недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини, трирічним терміном, є неправомірним, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. 02.03.2021 року ухвалою судді у задоволенні клопотання представника позивача про звільнення позивача від сплати судового збору або відстрочення його сплати до ухвалення рішення по суті спору відмовлено, позовну заяву залишено без руху для виправлення недоліків, а саме сплати судового збору. 17.03.2021 року недоліки позовної заяви представником позивача усунуто. 18.03.2021 року ухвалою суду відкрите провадження у справі (загальне позовне провадження), розпочате підготовче провадження та призначене підготовче засідання на 20.05.2021 року. Учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи. Витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області відомості щодо розміру пенсії [PERSON] , [INFO] , за період з 01.01.2014 року по 20.09.2019 року помісячно, із обов`язковим зазначенням даних про нарахування, виплату або невиплату сум пенсії, а також правових підставі припинення нарахування чи виплати пенсії останньому. 09.04.2021 на адресу суду від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву (від 07.04.2021 № 304/0903), відповідно до якого ГУ ПФУ в Запорізькій області заперечує проти позову [PERSON] у повному обсязі, вважає позов необґрунтованим, у зв`язку з чим просить відмовити у його задоволенні повністю. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що [PERSON] перебував на обліку в управлінні та отримував пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з вересня 2014 року. З 01.03.2016 року нарахування та виплата пенсії [PERSON] була призупинена за результатами обміну інформацією між Реєстром застрахованих осіб та Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб, відповідно до Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загального соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 136. За життя [PERSON] до управління щодо поновлення нарахування та виплати пенсії не звертався та дії управління щодо припинення виплати пенсії не оскаржував. У зв`язку з находженням до управління запиту нотаріуса щодо недотриманої пенсії [PERSON] , було поновлено нарахування пенсії [PERSON] з серпня 2017 року відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Відповідно до абз. 5 п. 1.17 Порядку № 22-2, днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. 22.10.2020 року позивач звернувся із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого [INFO] батька [PERSON] . Із свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 13.10.2020 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Запорізької області (спадкова справа № 138/2020) вбачається, що спадщина складається з недоотриманої пенсії, що належить [PERSON] , у розмірі 80 372,02 грн., що стверджується довідкою управління № 85 від 11.08.2020 року. Проте, у довідці № 85 від 11.08.2020 року також було зазначено, що розмір недоотриманої пенсії буде зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про право на спадщину. Оскільки позивач звернувся із заявою про виплату недоотриманої пенсії за свідоцтвом про право на спадщину за законом лише 22.10.2020 року, то розрахунковий період виплати недоотриманої пенсії з урахуванням вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складає з 21.10.2020 року по місяць смерті пенсіонера [PERSON] [INFO] , а сума недоотриманої пенсії - 75 129,52 грн., яку позивач і отримав. Таким чином, відповідач вважає, що вимога позивача про стягнення з управління на його користь недоотриманої суми пенсії є необґрунтованою, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також, від відповідача до суду надійшли відомості про розмір пенсії [PERSON] (лист від 07.04.2021 № 306/0903), яка виражена двома довідками, а саме: довідкою від 06.04.2021 року щодо обчислення розміру нарахованої пенсії до виплати з урахуванням ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з серпня 2017 року по вересень 2019 року; та довідкою № 21 від 06.04.2021 року. 19.04.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої адвокат просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії за життя [PERSON] за період з 01.03.2016 року по 20.10.2017 рік у розмірі відповідно до наданої на запит суду інформації. 20.05.2021 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явився, будучі повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу у його відсутність та відсутності позивача. Представник відповідача у відзиві також зазначив про проведення розгляду справи без участі представника управління. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13.10.2020 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його син [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в розмірі 80 372,02 грн., що підтверджується Довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.08.2020 року за № 85. Довідкою № 85 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.08.2020 року повідомлено, що [PERSON] , згідно довідки № 2313004851 від 13.07.2016 року про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, проживав за адресою: [ADDRESS] . Помер [INFO] , актовий запис № 321 від 29.05.2020 року. Залишок нарахованих коштів, але не виплачених з 02.08.2017 року по 30.09.2019 року становить 80 372,02 грн. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір виплати недоотриманих сум пенсій, можливо буде зменшено в залежності від дати звернення до управління особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до разового доручення № 923130129324 на виплату призначеної пенсії за віком за період з 01.03.2016 року по 30.09.2019 року, [PERSON] отримано 75 129,52 грн. 16.12.2020 року. 02.02.2021 року представником позивача Корнієнком А.А. направлено на адресу ГУ ПФУ в Запорізькій області адвокатський запит з проханням надати спадкоємцю [PERSON] роздруківку помісячних виплат пенсії [PERSON] в Пенсійному фонді, а також вказати розмір нарахованої, але не виплаченої заборгованості з пенсії за весь час перебування його на обліку. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, адвокату було повідомлено, що Довідка про суми недоотриманої пенсії померлого [PERSON] була надана на запит приватного нотаріуса Слащева А.Г., суми недоотриманої пенсії були виплачені у повному обсязі спадкоємцю померлого - [PERSON] . Тому, Пенсійний фонд не вбачає підстав для надання інформації про виплачені [PERSON] суми пенсії та суми недоотриманої ним пенсії. Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 21 від 06.04.2021 року, за період вересень 2014 року - лютий 2016 року [PERSON] отримано пенсію на загальну суму 29 531,31 грн. Згідно витребуваної інформації яка надійшла до суду від відповідача, зокрема, листа від 07.04.2021 року № 306/0903, вбачається, що пенсія померлому [PERSON] виплачувалась по 29.02.2016 року. За життя [PERSON] за поновленням пенсії не звертався, тому нарахування пенсії [PERSON] починаючи з 01.03.2016 року не здійснювалось. У зв`язку з надходженням до управління запиту нотаріуса щодо недоотриманої пенсії [PERSON] , було поновлено нарахування пенсії [PERSON] з серпня 2017 року. Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за Вих. № від 06.04.2021 року, за період серпень 2017 року - вересня 2019 року [PERSON] нараховано пенсії, з відміткою про виплату, з урахуванням вимог ст. 46 Закону України №1058-IV, як спадщина. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, у спірних правовідносинах відповідач дійсно незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного їй спадкового майна. Суд відзначає, що до складу спадщину увійшла пенсія в сумі 80 372,02 грн., на яку було видане свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, позивач, як спадкоємець, має право на одержання усієї суми, зазначеної у цьому свідоцтві, а відповідач, не оспорюючи права позивача на спадкове майно, відмовив йому у виплаті недоотриманої спадкодавцем пенсії, посилаючись на інший порядок виплати. Таким чином. на користь позивача підлягає стягненню різниця між сумою пенсії, яка увійшла до складу спадщини і яка була виплачена позивачу, тобто 5 242,50 грн. (80 372,02 грн. - 75 129,52 грн. = 5 242,50 грн.). Щодо позовних вимог стягнути з відповідача грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] у вигляді недоотриманої пенсії за життя у період з 01.03.2016 року по 20.10.2017 рік, суд відзначає наступне. Тлумачення ст.ст. 1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. Разом з тим, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання відповідних сум. Як встановлено судом, нарахована пенсія у період з вересня 2014 року по лютий 2016 року виплачена [PERSON] , за період з 01.03.2016 по серпень 2017 року пенсія [PERSON] , який помер [INFO] , відповідачем не нараховувалась. Позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на суму недоотриманої пенсії в сумі 80 372,02 грн., яка була нарахована за період з 02.08.2017 року по 30.09.2019 року. В позовній заяві позивачем не заявлялися вимоги щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на суму недоотриманої пенсії [PERSON] , що складає різницю між невиплаченою пенсією та розміром пенсії, який зазначений у свідоцтві про право на спадщину. Окрім того, відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Тобто, зверненню до суду із вимогами про визнання права власності у порядку спадкування має передувати відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з цим вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають, що не позбавляє його права звернутися до суду з вимогами про визнання за нею права власності в порядку спадкування на частину недоотриманої пенсії померлого батька. Враховуючи, що позивач має право як спадкоємець на отримання нарахованих, але не виплачених в повному обсязі сум пенсії, які входять до складу спадщини і не були отримані спадкодавцем за життя, проаналізувавши в сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд зазначає, що через задоволення позову судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору в сумі 908,00 грн. покладаються на відповідача і мають бути відшкодовані ним позивачеві. Враховуючи викладене,

Outcome: partial