Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

25.02.2015 року [PERSON] звернулась з названим позовом у якому вказує, що [PERSON] її колишній чоловік, шлюб з яким зареєстрували шлюб 22 жовтня 2008 року. Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON] Романівну19 січня [INFO]. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області 2.04.2014 року від шлюб між розірваний. Після розлучення дитина залишилась проживати разом нею. З моменту укладення шлюбу з відповідачем їх сім'я стала мешкати у його квартирі за адресою вул.Добролюбова. 27 квартира № 28 в м.Нікополі. З 02.04.2009 року вона зареєструвала своє місце проживання в установленому законом порядку, також з 19 січня току у даній квартирі була зареєстрована донька . Приблизно у січні 2014 року відповідач вигнав їх з дитиною з квартири, де залишились її особисті речі та речі дитини, поміняв замки на вхідних дверях, ключі від квартири, чим почав перешкоджати їй з дитиною проживати у квартирі. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 13.10.2014 року у цивільній справі № 182/3576/14-ц частково задоволено її позов, їй та [PERSON], [INFO] було усунуто перешкоди в користуванні квартирою № 28 у будинку № 27 по вул.Добролюбова в м.Нікополі шляхом вселення та зобов'язання [PERSON] надати їй ключі від вказаної квартири. Відповідач вказане рішення суду не оскаржував. 27.11.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції вона дитина були вселені у квартиру [ADDRESS] та їй надано ключі від вхідних дверей квартири. Відразу після вселення у квартиру відповідач усі жилі кімнати у квартирі зачинив, ключі від яких їй не надав, і вона з дитиною вимушені мешкати у коридорі, також у коридорі знаходяться всі її речі з дитиною , які вона завезла при вселенні. Надати ключі від кімнат відповідач відмовляється. Спірна квартира розташована на п'ятом поверсі п'ятиповерхового будинку, житловою площею 27,4 кв.м., загальною 44,6 кв.м. і складається з двох ізольованих жилих кімнат площею 17,1 кв.м.з балконом, та площею 10,3 кв.м. Вона неодноразово зверталися до відповідача по питанню вселення її та дитини у житлову кімнату № 6 площею 10,3 кв.м вказаної квартири, але він цього не бажає, чим порушує її та дитини право користуватися житловою площею квартири. Позивач просить усунути їй та [PERSON], [INFO] перешкоди у користуванні житловою кімнатою № 6 площею 10,3 кв.м у квартирі [ADDRESS]. Встановити порядок користування квартирою № 28 по вул. вул.Добролюбова,буд. № 27 м.Нікополі Дніпропетровської області, виділивши їй та доньці ізольовану кімнату №6 житловою площею 10,3 кв.м., а відповідачу ізольовану кімнату № 7 житловою площею 17.1 кв. м. з балконом. Кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити у загальному користуванні. Вселити її та [PERSON] [INFO] у житлову кімнату № 6 площею 10,3 кв.м. , зобов'язати відповідача надати їй ключі від у житлової кімнати № 6 площею 10,3 кв.м. Виселити [PERSON] з житлової кімнати № 6 площею 10.3 кв.м. квартири № 28 по вул. Добролюбова. 27 в м.Нікополі. Стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що в квітні місяці 2013 року [PERSON] разом з їх донькою [PERSON] впереїхала жити до своїх батьків в с. Чкалово Нікопольського району . Вона вивезла з квартири свої речі, речі дитини ,меблі , та інше їх спільне майно. Він не заперечував, крім того , виплатив їй 3800 гривень за зроблений разом ремонт в квартирі. В 2014 році, коли в нього вже була інша сімя- дружина і син, позивач вирішила вселитися в квартиру. В листопаді місяці 2014 року державний виконавець на виконання рішення суду, її вселив, він передав їй ключі від квартири. Позивач залишила сумку з речами і в цей же день з квартири пішла і більше не появлялася. В квартирі крім нього, зареєстровані і проживають його дружина [PERSON], їх син [PERSON] [INFO] та його вітчим [PERSON] тому виділити позивачці окрему кімнату немає можливості. Вислухавши сторони, свідків, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 22.10.2008 року по 13.04.2014 року( а.с.10). Від даного шлюбу мають доньку -[PERSON] 19січня [INFO] ( а.с.7). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 13.10.2014 року у цивільній справі № 182/3576/14-ц частково задоволено позов [PERSON], їй та [PERSON], [INFO] було усунуто перешкоди в користуванні квартирою № 28 у будинку № 27 по вул.Добролюбова в м.Нікополі шляхом вселення та зобов'язання [PERSON] надати їй ключі від вказаної квартири (а.с.15,16). 27.11.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції позивач здитиною були вселені у квартиру № 28 у будинку № 27 по вул.Добролюбова в м.Нікополі та їй надано ключі від вхідних дверей квартири( а.с.20-23). Двокімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 16 березня 2011 року нотаріально посвідченому та занесеному в Реєстр державної реєстрації прав ( а.с.11,12). Права власника житлового будинку ( квартири) виписані в ст.383 ЦК та ст. 150 Житлового кодексу УРСР які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Як видно з пояснень відповідача, свідка [PERSON] в спірній квартирі на даний час проживають крім відповідача також його дружина у другому шлюбі [PERSON],їх син [PERSON] [INFO], вітчим відповідача [PERSON], що також підтвержено довідкою ТОВ „ „ Ніко-Арс ( а.с.36). Відповідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу УРСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житлового будинку ( квартири) що проживають разом з ним у будинку ( квартирі) користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Коли Позивач проживала однією сімєю з відповідачем, то користувалася всією квартирою нарівні з ним. В 2013 році позивач з квартири виїхала, забравши всі свої речі. Це підтверджує, крім пояснень відповідача та свідка [PERSON] також свідок [PERSON] , сусідка по будинку, які пояснили, що в квітні 2013 року відповідач приїхала з двома вантажниками на автомашині „ Газель і з квартири забрала диван,крісла, холодильник, коврові доріжки і все інше майно до ложок і виделок. З тих пір в квартирі не жила. Після вселення позивача в квартиру по рішенню Нікопольського міськрайонного суду від 13.10.2014 року , угоди між сторонами щодо визначення порядку користування квартирою не було. Закон не передбачає для члена сімї власника ( бувшого члена сімї ) права вимагати встановлення порядку користування квартирою. Зважаючи на наведене, на підставі ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст.ст. 150,156 ЖК України,

Outcome: dismissed