overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

25 жовтня 2013 року [PERSON] звернулась із заявою про визнання недієздатним свого сина [PERSON], [INFO] і встановлення опіки, посилаючись на те, що її син інвалід другої групи та страждає на хронічну психічну хворобу, внаслідок чого нездатний усвідомлювати свої дії і керувати ними, потребує постійного стороннього догляду. З 2006 року перебуває на обліку у лікаря психіатра. Тому вона просить визнати її сина [PERSON] недієздатним і призначити її опікуном над ним. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву. Представник органу опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився. Суд, вислухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було встановлено другу групу інвалідності по загальному захворюванню, що підтверджується копією довідки МСЕК за №2329 від 30 січня 2013 року (арк.с.5). Згідно з актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №52 від 19 грудня 2013 року, [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі шизофренії параноїчної, виражений змішаний тип дефекту. За своїм психічним станом на теперішній час [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказує на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON]. Також суд вважає доцільним призначити заявника [PERSON] опікуном над її сином [PERSON], оскільки заявник постійно доглядає та утримує сина, який проживає з нею. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

25 жовтня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 20.01.2014 року позивач збільшила позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23 травня 2013 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Skoda Octavia», реєстраційний номер [NUMBER], скоїв зіткнення з автомобілем «Maple C15SMA7151ЗНГ», реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач, будучи пасажиром автомобіля «Maple C15SMA7151ЗНГ», отримала тілесні ушкодження, чим їй заподіяна матеріальна та моральна шкода. Постановою Красноліманського міського відділу ГУ УМВС України в Донецькій області від 27.08.2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013050420001006 від 25.03.2013 року, закрито у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України з передачею матеріалу до Торезьського УМВС України в Донецькій області для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач проходила та витратила 3 006,06 грн. на придбання ліків. Крім того, позивач стверджує, що зазнала моральну шкоду в зв'язку з фізичним болем, тривалим перебуванням на лікуванні, порушенням звичного ритму життя, погіршенням стану психічного здоров'я, тривалими психологічними переживаннями, яку оцінює у 15 000,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3 006,06 грн., моральну шкоду у сумі 15 000,00 грн. Позивач у судовому засіданні просила задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місто слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Позивач надала згоду на ухвалення заочного рішення. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

25 жовтня 2014 року в с.Новосілка Бучацького району помер батько позивачки [PERSON], який за життя склав заповіт щодо усієї спадщини і призначив своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Середня,13 в с.Новосілка Бучацького району Тернопільської області, та земельної ділянки площею 1,66 га, кадастровий номер 6121285600:01:002:0573, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Передмістянської сільської ради Бучацького району Тернопільської області. 14 листопада 2014 року в с.Новосілка Бучацького району Тернопільської області померла мати позивачки [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, а саме, земельна ділянка площею 1,66 га, кадастровий номер 6121285600:01:002:0572, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Передмістянської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, однак позивачка не може отримати свідоцтво про право власності, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, та втрачені оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивачка не зявилась, однак, подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. Представник відповідача Язловецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області, в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 25 жовтня 2014 року в с.Новосілка Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, та земельної ділянки, яке належало йому на праві приватної власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений ним 21 жовтня 2013 року і посвідчений секретарем Язловецької сільської ради Бучацького району, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповів [PERSON]; 14 листопада 2014 року в с.Новосілка Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді земельної ділянки, яке належало їй на праві приватної власності; Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, Позивачка - дочка спадкодавця є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину; Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯГ №012456, виданий 27.03.2006 року на прізвище [PERSON], та серії ЯГ №012455, виданий 27.03.2006 року на прізвище [PERSON], втрачені. Окрім позивачки, осіб, які одержували б право на спадкування за заповітом та за законом, не має. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

25 жовтня 2015 року [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок, загальною площею 76,1 кв. м., житловою площею 34,4 кв. м., позначений на плані літерою «А», літера «а» - веранда, літера «Б» - літня кухня, літера «б» - веранда, літера «В» - сарай, літера «Г» - погріб, літера «Д» - гараж, літера «Е» - вбиральня, І цистерна, ІІ криниця, № 1 огорожа, № 2 хвіртка, № 3 ворота, який знаходиться в с. Скосарівка по вулиці Миру, № 35, Миколаївського району, Одеської області, про що відповідач написав розписку. В ній [PERSON], вказав, що одержав від позивачки гроші в сумі 30000 ( тридцять тисяч ) гривень. А також він передав позивачці в користування будинок, а також узяв на себе зобов'язання до кінця 2015 року нотаріально оформити з позивачкою договір купівлі продажу будинку, в зв'язку з тим що на момент складання договору він хворів. Проте [PERSON], відмовляється нотаріально оформити договір купівлі продажу будинку. [PERSON], укладений між ними договір купівлі продажу житлового будинку не оскаржує і не заперечує щоб згаданий договір судом було визнано дійсним, а також визнано за ним право власності на будинок. При укладанні угоди сторони погодили всі істотні умови купівлі продажу вищевказаного нерухомого майна. Зокрема позивачка сплатила відповідачу грошову суму у розмірі 30000 гривень за придбаний нею будинок, а він передав житловий будинок і документи на нього. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як те, що договір купівлі продажу будинку є дійсним, підтверджується матеріалами справи копією розписки [PERSON], кошти отримав в повному обсязі, претензій до покупця не має ( а.с. 3 ), копією по господарської книги ( а.с. 4 ), копією технічного паспорту на житловий будинок ( а.с. 5 9 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 10 - 11 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 13 14 ). Позивачка володіє придбаним будинком та користується, оскільки мешкає в ньому, сплачує вартість комунальних послуг та утримує будинок в належному стані. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

25 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 129, посилаючись на те, що шлюбні відносини припинено з квітня 2016 року, спільне господарство не ведеться, подальше сумісне проживання та збереження сімї неможливо, спору про поділ майна немає. Сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Враховуючи, що примирення є неможливим, [PERSON] просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала проти розірвання шлюбу не заперечувала. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб, серія 1-ВЛ № 037477, 07 жовтня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Родюк) [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 129 (а.с. 7). Сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 9). Судом встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

25 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 січня 2009 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського МУЮ Волинської області між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Рішенням Нововолинського міського суду від 15 квітня 2016 року шлюб між ними був розірваний. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. На даний час вона сама утримує і виховує сина. Відповідач є інвалідом ІІІ групи, не працює і інших утриманців не має, однак в добровільному порядку не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина [PERSON] Позивач зазначила, що також не працює, її дохід складає соціальна допомога по догляду за молодшим сином [PERSON] до досягнення ним трьохрічного віку. Оскільки відповідач, добровільно не утримує їх спільну дитину, а її матеріальне становище не дає змоги утримувати сина самостійно, просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON]. подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі (а.с.9 ) \~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій позов визнав повністю та просив справу розглядати у його відсутності (а.с.10). Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення аліментів, суд позов задоволює і стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Також, суд стягує з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

25 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 07 червня 2002 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції України, актовий запис № 633, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, сімейних стосунків не підтримують, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про підтримання позовних вимог та відсутності заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, а тому суд визнав можливим провести заочний розгляд справи, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 07 червня 2002 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції України, актовий запис № 633. Від даного шлюбу мають дітей доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

25 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 26 вересня 1997 року Криворудською сільською радою Семенівського району Полтавської області, актовий запис № 9, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейних стосунків не підтримують, подальше спільне життя вважає неможливим. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував щодо розірвання шлюбу, однак вказав, що не згоден, щоб позивача залишала прізвище [PERSON]. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 26 вересня 1997 року Криворудською сільською радою Семенівського району Полтавської області, актовий запис № 9. Від даного шлюбу мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. У відповідності до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких підстав, суд не може примушувати особу до зміни прізвища, оскільки це є безпосереднім правом особи, не є позовною вимогою, і позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

25 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати, зареєстрований 27 квітня 1991 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з останнім не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання сторони не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

25 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 19 лютого 2005 року в Морозовичівській сільській раді Іваничівського району Вололинської області. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось внаслідок відсутності між сторонами спільних інтересів, протилежних понять щодо розуміння сім'ї та відносин між чоловіком та дружиною. Сторони протягом трьох років проживають окремо, не підтримують подружні стосунки, не спілкуються, не ведуть спільного господарства. Спільне проживання та збереження сім'ї не можливе та суперечить інтересам позивача, фактично сім'я розпалась. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу змінювати не бажає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, від її імені діє по довіреності її представник [PERSON], яка до проведення судового засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до проведення судового засідання подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, проти позовних вимог не заперечує, термін на примирення просить не надавати. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Після розірвання шлюбу прізвище позивачу [PERSON] не змінювати, залишити їй прізвище набуте у шлюбі.

Outcome: approved