Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

24.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]. та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою. Позовні вимоги мотивує тим,що проживає та зареєстрована по [ADDRESS] і їй належить на праві приватної власності дана квартира, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та свідоцтвом про право на спадщину за законом. 28 серпня 2012 року нею був укладений договір дарування її квартири, який посвідчено приватним нотаріусом, проте до укладення даного договору 18.05.2012 року туди були прописані відповідачі по справі, [PERSON]. та [PERSON] Однак даний договір дарування квартири [ADDRESS], яка належить позивачу, згідно рішення Галицького районного суду від 19.10.2015 року визнаний недійсним. Дане рішення залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.12.2015 року. Відповідачі, [PERSON]. та [PERSON] в даній квартирі тільки зареєстровані, не проживали жодного дня і не проживають в цій, участі в утриманні квартири не приймають,їхніх речей в квартирі немає а відтак вони втратили право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад строки встановлені Житловим кодексом. Добровільно виписатися в квартири не бажають і тим порушують її право на розпорядження своїм майном. Просить позов задовольнити та постановити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]. такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою по [ADDRESS] та покласти на відповідачів судові витрати по сплаті судового збору, оскільки вона є інвалідом і звільнена від сплати судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю з підстав викладених в позовній заяві і просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] позов не визнала з тих підстав що нею оскаржені до Вищого спеціалізованого суду України як рішення Галицького районного суду від 19.10.2015 року так і ухвала Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.12.2015 року. На даний час немає результату розгляду її касаційної скарги і тому вона не погоджується з позовом [PERSON] При наявності рішення касаційної інстанції вона з даної квартири добровільно зніметься з реєстрації. Окрім того зазначила що в квартирі позивача не проживає і не проживала а тільки здійснювала певний період за нею догляд. Просить в позові відмовити. Аналогічні пояснення дав і відповідач [PERSON]та не заперечив той факт що в квартирі [ADDRESS] він не проживає а тільки зареєстрований. Просить в позові відмовити. Заслухавши в судовому засіданні сторін, перевіривши та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач по справі - [PERSON], являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копіями свідоцтв про право власності на житло від 10.09.1998 року та про право на спадщину за законом від 28.01.2002 року (а.с.36-37). З копії довідки виданої КП «Житловик» за № 2741 від 28.07.2015 року вбачається, що в квартирі по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON]. та [PERSON] (а.с.13). З копій рішення Галицького районного суду від 19.10.2015 року видно, що договір дарування квартири [ADDRESS], який укладений між [PERSON] та [PERSON]. визнаний недійсним. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.12.2015 року рішення Галицькогог районного суду залишено без змін. (а.с.8-12). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. В зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що відповідачі, [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] понад строки встановлені законодавством, про що вони самі не заперечили, а тому їх слід визнати, такими, що втратили право на користування даним житловим приміщенням, позов слід задовольнити і визнати [PERSON] та [PERSON], особами, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Посилання відповідачів на відсутність кінцевого результату розгляду справи про визнання недійсним договору дарування є безпідставними так як ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2015 року рішення Галицького районного суду залишено без змін і дана ухвала набирає чинності з моменту її проголошення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п.9, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VІ зі змінами, що підтверджується копією посвідчення про інвалідність ІІ групи а тому судовий збір суд стягує з відповідача. (а.с.7). На підставі наведеного, ст.ст. 317, 319, 405 Цивільного кодексу України, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved