Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

26.03.2021 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 10000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення донькою повноліття. Позовні вимоги мотивовані наступним. Позивач перебував у шлюбі з відповідачем, який рішенням Київського районного суду м. Харкова було розірвано. В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , яка відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.04.2019 , проживає разом з позивачем, та перебуває на утриманні позивача. 01.04.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб. Позивач разом з дружиною виховує чотирьох дітей. Донька [PERSON] відвідує приватний ліцей, вартість якого за рік склала 83000 грн., середньомісячна вартість послуг з харчування склала дає 2000 грн., дитина відвідує додаткові заняття з карате, української мови, за які сплачує позивач. Крім того, позивач сплачує кошти за відпочинок дитини за кордоном. Відповідач у добровільному порядку не приймає участі у матеріальному утриманні доньки, хоча є ФОП, має у власності транспортний засіб, є власником Ѕ частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та є одним із засновників ТОВ «Андівіан» та ТОВ «ТРАНС-МІСІЯ», а тому остання має достатню фінансову можливість приймати участь в утриманні спільної доньки. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вона частково визнає позовні вимоги, а саме у розмірі 2500 грн., посилаючись на те, що вказаний розмір аліментів є завищеним, та дитина здатна відвідувати будь-яку державну загальноосвітню школу, та вибір учбового закладу позивач здійснював на власний розсуд, та доказів, що вказані речі купувались саме дитині не надано, оскільки позивач має чотирьох дітей. В свою чергу, відповідач коли дитина проживає з нею, купує їй одяг, годує її, водить до перукаря, косметолога тощо. Заявлений позивачем розмір аліментів складатиме надмірний тягар для відповідача, та автомобіль Лексус на даний час реалізується з державних торгів у виконавчому провадженні. На даний час карантинна ситуація у державі, тому складна ситуація склалась з підприємницькою діяльністю, та доходами. Вказаний відзив відповідачем подано до суду з порушенням строку, визначеного ухвалою судді, тому суд його розцінює як надані до суду письмові пояснення по справі. Позивачем надано відповідь на відзив, в якому він просить задовольнити позов, посилаючись на те, що спільна донька завжди відвідувала приватну шкоду, та це було їх спільне рішення, та доказів того, що відповідач купує речі дитині надано не було. В 2018 році дохід відповідачки від підприємницької діяльності склав 779350 грн., та в 2019 році та в 2020 році відповідач зазначила, що її дохід складає 60000 грн. щомісячно. Крім того, відповідачем були зняті кошти з депозитного рахунку, та половина вкладу в розмірі 1156802,75 грн. залишилась у відповідача. Представник позивача - адвокат Гребенюк О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити, та в судовому засіданні не підтримала клопотання про витребування доказів. Представник відповідача - адвокат Абдуллаєва-Мартиросян І.Х. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме просила призначити розмір аліментів в межах закону, оскільки заявлений позивачем розмір є завищеним, та дитина відвідує приватну школу, засновником якої є дружина позивача. 26.03.2021 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зуб Г.А. 05.04.2021 судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано до суду 05.04.2021. Ухвалою судді від 06.04.2021 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.02.2002 до 27.11.2015, та був розірваний рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.11.2015. У шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.04.2019 року. 01.04.2016 між позивачем та [PERSON] укладено шлюб, від якого народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дитина сторін відвідує Харківський приватний ліцей «Перша Українська Школа» Харківської області, та позивач сплачує за її навчання та харчування. Відповідач є ФОП, та одним із засновників ТОВ «Андівіан» та ТОВ «ТРАНС-МІСІЯ», та її дохід за 2018 рік склав 779350 грн., має кошти на банківських рахунках, дохід від підприємницької діяльності за період з 01.01.2021 по 31.05.2021 склав 52500 грн., та має у власності Ѕ частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач сплачує кошти за одяг дитини, її навчання, харчування, та її відпочинок. Між сторонами виникли правовідносини щодо обов`язку матері, батька утримувати дитину та його виконання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина перша статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікована 27.02.1991 року, теж визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України , батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу Статтею 150 Сімейного кодексу України визначенні обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частинами першою, другою статті 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За правилами, передбаченими ст. ст. 180, 181, 182, 184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дана норма передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення, відповідно до змісту ч.1 даної статті. Відповідач інших аліментних зобов`язань не має, на її утриманні не перебувають інші особи, є працездатною, та працевлаштованою, зі стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, яка фізично здорова, здатна працювати та отримувати доходи, інших обставин, що мають істотне значення не встановлено. Тому, виходячи з вищевказаного, остання спроможна сплачувати аліменти у розмірі 6 000 гривень на дитину, що є достатнім розміром та таким, що відповідає потребам дитини, спрямований на забезпечення її гармонійного розвитку. Матеріали справи містять достатньо доказів про наявність у відповідача можливості надавати дитині матеріальну допомогу у розмірі 6000 грн. щомісячно, та заявлений позивачем розмір аліментів у розмірі 10000 грн. суд вважає завищеним, оскільки погоджується з доводами відповідача, що позивач самостійно здійснює купівлю одягу для дитини, сплачує за відпочинок дитини за кордоном, оплачує додаткові заняття. Відповідачем не надано жодних документів, які б підтверджували відсутність доходу та його розміру, та доказів неспроможності сплати аліментів у визначеному судом розмірі. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини закріплено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічні положення містяться в ст. 8 Закону України Про охорону дитинства . Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За вказаних обставин, суд враховує, те, що відповідач є здоровою працездатною жінкою, інших аліментних зобов`язань немає, а тому за таких обставин, суд задовольняє позов частково про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 гривень 00 коп. щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, а в іншій частині позову суд вважає за необхідне відмовити, що не позбавляє позивача звернутись до суду в подальшому з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину або збільшення розміру аліментів. У відповідності зі ст.430 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial