Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

26.12.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] «про визнання права власності за набувальною давністю»,який у подальшому уточнив (а.с.12-15) та у якому вказав ,що 20.12.2005 р. він сплатив [PERSON], від імені якого діяв [PERSON], грошові кошти у сумі 15150,00 грн. (п'ятнадцять тисяч сто п'ятдесят гривень), за передачу йому права володіння, користування та розпоряджання транспортним засобом: тип - легковий джип, марка JEEP CHEROKEE, випуску 1994 року, колір чорний, двигун У= 3966 куб.см., кузов № [NUMBER], реєстраційний номер АН 9590АО за Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії КХС № 918110, виданим Артемівським МРЕВ Донецької області 12 листопада 2005 р.. Станом на 20.12.2005 р. сума 15150 грн. була еквівалентна по курсу НБУ ( за 100 од. 505,0000) сумі 3000,00 дол. США (три тисячі доларів США). Під час передачі відповідачу [PERSON] грошових коштів, останній передав позивачу JEEP CHEROKEE, ключі запалення від двигуна та право встановлювальний документ - Свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії КХС № 918110, видане Артемівським МРЕВ Донецької області 12 листопада 2005 р. 20.12.2005 р. позивач - [PERSON], вручив відповідачу - [PERSON], грошові кошти у сумі 15150,00 грн. в присутності приватного нотаріуса Артемівського міського нотаріального округу [PERSON], який на замовлення відповідача [PERSON] одразу склав та засвідчив від імені останнього довіреність, якою позивач - [PERSON], був уповноважений на володіння, користування та розпоряджання вищевказаним транспортним засобом. Приватний нотаріус Артемівського міського нотаріального округу [PERSON] двічі переоформляв довіреність, видану у 2005 р., а саме: в 2008 році та в 2011 р. . На дату складання цього позову позивач володіє, користується та розпоряджається JEEP CHEROKEE на підставі Довіреності, що посвідчена 24 травня 2011 р. [PERSON], приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за номером 2294. З вказаної довіреності убачається, що відповідач - [PERSON], уповноважив позивача - [PERSON], на власний розсуд: володіти, користуватися та розпоряджатися JEEP CHEROKEE, зокрема, поставити та зняти його з обліку.20.12.2005 року відповідач, пославшись на фінансові негаразди запропонував позивачеві не укладати договір купівлі продажу транспортного засобу ,а оформити його передачу у власність шляхом складання і нотаріального посвідчення генеральної довіреності. В подальшому позивач неодноразово вимагав від відповідача укласти договір купівлі продажу автомобіля, але відповідач постійно ухилявся від укладання договору,обіцяючи укласти такий договір в подальшому. На дату подання цього позову відповідач виїхав з зареєстрованого місця проживання і позивач не може зясувати ,де він наразі мешкає. За таких обставин позивач не може реалізувати у повному обсязі своє право власності на спірний транспортний засіб і тому просить суд визнати за ним право власності на вищевказаний транспортний засіб за набувальною давністю з наданням йому права на перереєстрацію вказаного транспортного засобу на власне ім'я та отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в територіальних органах з надання сервісних послуг МВС України. В судове засідання\~\~ позивач [PERSON]\~\~ не зявився, однак надіслав заяву, в якій просить справу слухати без його участі, позов підтримує. Відповідач неодноразово викликався судом за місцем реєстрації та рекомендованою поштою та оголошенням на веб-сторінці судової влади ,але у судове засідання не зявився ,про причини неявки суду не повідомив. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Відповідно до\~ст.129 Конституції України\~судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~ (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист\~прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до\~Конституції України\~усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Главою 29 ЦК України\~( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності. Судом встановлено, що спірним майном є автомобіль JEEP CHEROKEE, випуску 1994 року, колір чорний, двигун У= 3966 куб.см., кузов № [NUMBER], реєстраційний номер АН 9590АО за Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії КХС № 918110, виданим Артемівським МРЕВ Донецької області 12 листопада 2005 р.,оглянутим судом . Копія нотаріальної довіреності від 24.05.2011 року свідчить про, те що відповідач [PERSON] уповноважив [PERSON] , користуватися та розпоряджатися від його імені належним йому майном, а саме: автомобілем марки JEEP CHEROKEE випуску 1994 року, колір чорний, двигун У= 3966 куб.см., кузов № [NUMBER], реєстраційний номер АН 9590АО який належав відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії КХС № 918110, виданого Артемівським МРЕВ Донецької області 12 листопада 2005 р..Довіреність дійсна до 24.05.2021 року. Розписка від 20.12.2005 року підтверджує, що відповідач підтверджує факт отримання ним грошових коштів у сумі 15150 грн. (еквівалент 3000 дол. США) за передачу позивачеві у користування,володіння та розпорядження транспортного засобу JEEP CHEROKEE випуску 1994 року, колір чорний, двигун У= 3966 куб.см., кузов № [NUMBER], реєстраційний номер АН 9590АО за Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії КХС № 918110, виданим Артемівським МРЕВ Донецької області 12 листопада 2005 р. та особисто йому передав цей транспортний засіб. \~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Згідно п. 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила\~статті 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно ч.4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до\~статей 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 2.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 3.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.6. Якщо одна із сторін визнала пред»явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~\~статті 206 цього Кодексу. \~\~\~\~\~ Враховуючи, що позивач володіє транспортним засобом вже більше десяти років, позивач не може ніяким іншим чином захистити своє право на даний автомобіль , відповідач ухиляється від укладання договору-купівлі-продажу, суд вважає, що позивач [PERSON] набув право власності на вказаний автомобіль на підставі\~ст. 344 ЦК України. Оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, судом прийняті заходи ,передбачені законом для виклику відповідача ,але від нього не надійшло заперечень і задоволення позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, позовна заява [PERSON]. підлягає до задоволення . Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, враховуючи, що позивач не просить стягнути судові витрати з відповідача по справі, суд, за таких обставин, вважає за можливе не стягувати понесені позивачем судові витрати з відповідача, залишивши судові витрати за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved