Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

25 вересня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, відповідно до якої просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10 квітня 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в своєму позові зазначає, що відповідач ухиляється від виховання дітей, матеріальну допомогу не надає, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 10 квітня 2004 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 289, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. (а.с. 7) [INFO] у подружжя народилася дитина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції 25 лютого 2005 року. (а.с. 6) [INFO] у подружжя народилася ще одна дитина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції 10 жовтня 2006 року. (а.с. 5) Як зазначає позивач, на теперішній час сторони проживають окремо, діти залишилися проживати разом із позивачем, що підтверджується Довідкою Комітету району в місті жителів приватного сектору Новобаварського району міста Харкова від 25.09.2018 року № 440. (а.с. 4) Позивач в позові вказала, що відповідач жодної участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей не приймає. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Позивач в своїй позовній заяві просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved