overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

24 червня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту без номеру від 21.05.2009 року в сумі 23 137,43 гривень, що складає 2 357,24 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16\~252,22 грн. заборгованість за відсотками, 2\~950,00 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. штраф, 1 077,97 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредиту від 21.05.2009 року відповідачеві надано позивачем кредит в сумі 2\~400,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором від 21.05.2009 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 23 137,43 гривень, що складає 2 357,24 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16\~252,22 грн. заборгованість за відсотками, 2\~950,00 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. штраф, 1 077,97 грн. штраф (процентна складова). Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустив істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобовязання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Але, як вбачається з матеріалів справи за порушення позичальником відповідачем [PERSON] - строків за кредитним договором банком одночасно нараховано двічі пеню та штраф. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання ( прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме порушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому, суд в частині стягнення пені в сумі 2 950,00 грн. відмовляє. Також, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрат, понесені позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

24 червня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач\~у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 07 червня 2013 року, від якого мають доньку Діану, [INFO]. З 2014 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 275,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

24 червня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу в якому посилається на те, що між нею та відповідачем 28 серпня 2012 року Відділом ДРАЦС Іванківського РУЮ в Київській області був зареєстрований шлюб за актовим записом № 61. Від спільного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] на протязі останнього часу між подружжям склалися неприязні відносини, вони виявилися різними людьми по характеру, поведінці у сім'ї, поглядам на життя. Вони неодноразово обговорювали вказані проблеми, що виникли у сім'ї, але це не дало ніякого позитивного результату. Позивач прийшла до твердого висновку, що спільна сім'я розпалася і її неможливо зберегти. Тому вона просить шлюб розірвати, спільну дитину до досягнення нею повноліття залишити на її вихованні, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання сторони не з'явилися, про слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач також подав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав повністю, та просив справу слухати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.08.2012 року у Відділі ДРАЦ Іванківського РУЮ в Київській області сторони зареєстрували шлюб (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]), від даного шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER]). Сторони виявили взаємне бажання розірвати шлюб, і причини які спонукають їх до прийняття такого рішення суд вважає обґрунтованими, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їх спільної дитини. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю. Питання судових витрат вирішується на підставі ст. 88 ЦПК України, та підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

24 червня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який уточнила в судовому засіданні і мотивувала тим, що на її утриманні знаходиться син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON]. Відповідач є працездатним, має нерегулярний дохід, інших утриманців не має, матеріально дитину не підтримує, хоча спроможний це робити. З викладених підстав позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина в твердій грошовій сумі 600 гривень на місяць, що підлягає індексації відповідно до закону з дня надходження справи до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які свідчать про те, що визнання відповідачем пред'явленого позову суперечить закону, порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, не встановлено. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551.20 гривень, від сплати якого позивача звільнено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

24 червня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від квітня 2007 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивач у судовому засіданні заявлений позов підтримала, а відповідач не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 07.04.2007 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачем (а.с. 3). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникали в родині з різноманітних причин, зникнення у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від квітня 2014 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

24 червня 2016 року позивач звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 січня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Під час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON], 25 січня 2014 року, який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Крім того дитина хворіє та постійно потребує амбулаторного лікування, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище, тому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 1100 гривень, щомісячно і до повноліття сина. Сторони в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 25 січня 2014 року у сторін народився [PERSON] (а.с. 3). 26 січня 2016 року сторони розірвали шлюб, що підтверджується копією рішення Хмільницького міськрайонного суду (а.с.4). Як вбачається з довідки Уланівської сільської ради № 2169 від 21 червня 2016 року, [PERSON] проживає в [INFO], не працює, здійснює догляд за сином [PERSON], 25.01.2014 р.н,. до трьох років. (а.с.5). Відповідно до довідки Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Уланів № 7 від 21 червня 2016 року, [PERSON], [INFO], знаходиться на диспансерному обліку з приводу: ВВС-ДМШП.ВОВ.ХНК І ступеня, після пластики дефекта міжшлуночкової перетинки, потребує постійного амбулаторного лікування (а.с.6). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, в тому числі те, що відповідач являється батьком дитини, яка перебуває на утриманні позивача, даних щодо свого доходу не надав, беручи також до уваги стан здоров'я дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст. ст. 180, 181, 182,184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

24 червня 2016 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, щоз січня 2002 року по липень 2004 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбу мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає дитині матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання дочки. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з січня 2002 року по липень 2004 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину дочку [PERSON], [INFO](а. с. 3). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дітей, оскільки відповідач зобов'язаний їх матеріально утримувати. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу дитині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

24 червня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 24 березня 2009 року, актовий запис № 2, від якого мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З квітня 2016 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 17). Відповідач у судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги, вважаючи також неможливим збереження сімї та примирення з позивачкою (а.с. 18). З*ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 24 березня 2009 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5), та сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4), які згідно довідки КП «Служба єдиного замовника» від 24 червня 20916 року (а.с. 9) проживають з позивачкою. З квітня 2016 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, точку зору сторін щодо неможливості досягнення примирення, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

24 червня 2016 року представниками Першотравневого РЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» був складений акт щодо споживача електроенергії [PERSON], за адресою: смт. Ялта Мангушського району Донецької області по вулиці Донбаська, б. 12, який скоїв самовільне підключення к електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку електричної енергії, а саме змонтована розетка прихованою проводкою. Таким чином, скоїв розкрадання електроенергії шляхом самовільного підключення к електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку електричної енергії, чим порушив Правила користування електричною енергією для населення і завдав збиток енергопостачальній організації. На підставі цього акту споживачу електроенергії [PERSON] зроблені нарахування збитку за порушення правил користування електроенергією у розмірі 21627 гривень 84 копійки. У зв`язку з тим, що відповідач до теперішнього часу не відшкодував збитки, позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заподіяного збитку та судових витрат. У судове засідання представник позивача не зявилася, до суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. У відповідності до вимог ст.ст.169, 197 ч.2 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно наступних підстав: Як вбачається з матеріалів справи, відносно [PERSON] складений акт про порушення ПКЕЕН № 207204 від 24.06.2016 року (а.с.5), [PERSON] є споживачем електроенергії (а.с.9), а розрахунок збитків не викликає сумнівів у суду(а.с.7). Складання акту та нарахування збитків передбачені Правилами користування електричною енергією для населення. Таким чином, оскільки відповідач скоїв розкрадання електроенергії, збитки не відшкодував, тому з нього необхідно стягнути заборгованість за спожиту електричну енергію по акту про порушення ПКЕЕН в сумі 21627 гривень 84 копійки, а також судовий збір, задовольнивши позов у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

24 червня 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 20.08.2009 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 05.06.2016 року має заборгованість 14348,63 грн., що складається з: 878,76 грн. - заборгованість за кредитом, 9648,51 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2900 грн. заборгованість за пенею та комісією, 921,36 грн. - штраф. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14348,63 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 20.08.2009 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-12). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 05.06.2016 року має заборгованість 14348,63 грн., що складається з: 878,76 грн. - заборгованість за кредитом, 9648,51 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2900 грн. заборгованість за пенею та комісією, 921,36 грн. - штраф (а.с. 3-5). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 14348,63 грн., а також судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved