Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

24 червня 2015 року прокурор Білогірського району звернувся в суд з позовом з уточненнями (а.с. 1-8, 56-57) до [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області, [PERSON], в якому просить: визнати незаконним та скасувати розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 20 червня 2011 року № 219/2011-р «Про надання дозволу на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за межами населених пунктів» в частині, що стосується надання дозволу на оформлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності [PERSON], яка вказана під № 1 у додатку до вказаного розпорядження; визнати незаконним та скасувати розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 06 грудня 2011 року № 434/2011-р «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у приватну власність» в частині, що стосується передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,5462 га на території Квітневської сільської ради Білогірського району Хмельницької області [PERSON], яка вказана під № 22 у додатку до вказаного розпорядження; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 911465 від 24 травня 2012 року, виданий на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 1,5462 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6820386500:03:005:0084 (згідно державного акта правильно читати 6820384500:06:002:0084), який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 682030001000649. Свої позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що передача відповідачу [PERSON] у власність земельної ділянки площею 1,5462 га для ведення особистого селянського господарства на території Квітневської сільської ради Білогірського району Хмельницької області відбулася з порушенням вимог Земельного кодексу України та Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Зазначає, що відповідно до інформації відділу Держземагенства у Білогірському районі від 18 червня 2015 року № 10-2206-0.4-1841/2-15, земельна ділянка з кадастровим номером 6820386500:03:005:0084 (згідно вказаної довідки правильно читати 6820384500:06:002:0084), яку відповідач [PERSON] отримала для ведення особистого селянського господарства площею 1,5462 га, знаходиться на території Квітневської сільської ради Білогірського району Хмельницької області і належить до земель резервного фонду. Вказує, що відповідно до ст. 5 Земельного кодексу України (в редакції від 18 грудня 1990 року) сільські і селищні ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місцерозташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Згідно з ч. ч. 1, 4, 10, 11 ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю); площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарське призначення, водний фонд, резервний фонд); органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій; резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Тобто, земельним законодавством встановлено, що за рахунок земель резервного фонду виділяються земельні ділянки виключному переліку осіб, а саме громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств, або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Зазначає, що згідно інформації Квітневської сільської ради Білогірського району відповідач [PERSON] на території сільської ради зареєстрована не була, ніколи не проживала та не проживає, не зайнята у сфері села та не брала участі у розвитку інфраструктури населених пунктів сільської ради. Крім того, згідно інформації цієї ж сільської ради та інформації Білогірського районного трудового архіву відповідач [PERSON] не була членом сільськогосподарських підприємств, що діяли та діють на території сільської ради, а саме колгоспу «Україна», агрофірми «Україна», ТОВ племзавод «Квітневе», ТОВ НВА «Перлина Поділля», ТОВ ІВК «Рідний край», ПрАТ «Зернопродукт МХП», СФГ «Кузьминці». Разом з тим, на території сільської ради проживають 45 громадян, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду і які земельних ділянок у власність ще не отримували. З вищенаведених підстав прокурор вбачає порушення інтересів держави в особі територіальної громади Квітневської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, а тому просить позов задовольнити. Прокурор прокуратури Білогірського району в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Квітневська сільська рада Білогірського району про дату, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, представник в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради (а.с. 36, 63). Відповідач [PERSON] районна державна адміністрація Хмельницької області про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник в судове засідання не зявився. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав, вважає їх необґрунтованими, подав письмове заперечення (а.с. 47-49), в якому просив відмовити в задоволенні позову. Крім того, пояснив, що його довірителька, як громадянкою України, у відповідності до п. б) ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України має право на безоплатну передачу земельної ділянки у власність не більше 2,0 га, крім того, народилася, проживала до 1971 року та проживає на даний час на території Квітневської сільської ради, з 1971 по 2010 роки працювала в закладах дошкільної освіти на посаді вихователя. При цьому, вказав, що якщо і навіть була допущена помилка органом державної влади під час передачі його довірительці земельної ділянки у власність, то [PERSON], як правонабувач, не мала і не могла мати можливості перевіряти правильність рішень [PERSON] РДА, а зобовязана була лише чітко дотримуватися встановлених законом умов та порядку набуття земельної ділянки, що й нею було послідовно зроблено. Також, зазначив, що п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95, на який посилається прокурор, не є імперативним, а радше носить рекомендаційний характер, суперечить нормам, які мають вищу юридичну силу, а саме ст. ст. 116, 121 Земельного кодексу України, не встановлює заборони отримувати громадянам земельних ділянок у власність на території адміністративно-територіальної одиниці, де вони не зареєстровані, не проживали та не працювали в колективних та приватних сільськогосподарських підприємствах. Крім того, просив до вказаних правовідносин застосувати строк позовної давності. Вислухавши пояснення прокурора, представника відповідача [PERSON], зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації від 20 червня 2011 року № 219/2011-р «Про надання дозволу на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за межами населених пунктів» відповідачу [PERSON] надано дозвіл на оформлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,5500 га із земель державної власності за межами населеного пункту Квітневської сільської ради Білогірського району Хмельницької області (а.с. 9-10). В подальшому, розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації від 06 грудня 2011 року № 434/2011-р «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у приватну власність» відповідачу [PERSON] затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,5462 га на території Квітневської сільської ради Білогірського району Хмельницької області (а.с. 11-12). На підставі вищевказаного розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 06 грудня 2011 року № 434/2011-р, відповідачу [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 911465 від 24 травня 2012 року на земельну ділянку площею 1,5462 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6820384500:06:002:0084, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 682030001000649 (а.с. 13). Із листа відділу Держземагенства у Білогірському районі від 18 червня 2015 року № 10-2206-0.4-1841/2-15 земельна ділянка з кадастровим номером 6820384500:06:002:0084 знаходиться на території Квітневської сільської ради Білогірського району Хмельницької області на землях резервного фонду (а.с. 14-15). Згідно листа Квітневської сільської ради Білогірського району від 19 червня 2015 року № 150 відповідач [PERSON] на території сільської ради не проживала і не проживає, на території сільської ради у соціальній сфері не працювала і не працює, участі у розвитку інфраструктури населених пунктів сільської ради не брала, дані про членство у сільськогосподарських підприємствах відсутні (а.с. 19). У відповідності до листа архівного відділу [PERSON] районної державної адміністрації від 22 червня 2015 року № 04-06/15 в протоколах засідання правління та загальних зборів колгоспу «Україна» с.Квітневе за 1984-1992 роки, агрофірми «Україна» с.Квітневе за 1992-1998 роки відомості про прийняття в члени вказаних господарств [PERSON] відсутні (а.с. 22). Також, Квітневська сільська рада Білогірського району листом від 7 жовтня 2013 року № 299/02-09 повідомила на запит прокурора про те, що на території сільської ради проживає 45 громадян, які зайняті у соціальній сфері та мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду та яким земельні ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не надавались (а.с. 16). Згідно з ч. ч. 1, 4, 10, 11 ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю); площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарське призначення, водний фонд, резервний фонд); органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій; резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Наведені положення нормативно-правових актів, на які посилається прокурор в обґрунтування позовних вимог, не містять приписів щодо заборони передавати земельні ділянки із земель резервного фонду громадянам, які не зайняті у соціальній сфері села, лише є вказівка щодо подальшого перерозподілу та використання земель резервного фонду за цільовим призначенням. Відповідач [PERSON] є громадянкою України та має право на одержання земельної ділянки із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації відповідно до ст. ст. 116, 121 Земельного кодексу України, у тому числі на підставі оспорюваних розпоряджень [PERSON] районної державної адміністрації для ведення особистого селянського господарства, тобто для використання земель резервного фонду за його цільовим призначенням. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності визначено ч. 1 ст. 116 ЗК України. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом. Відповідно до ст. ст. 21, 393 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Як вбачається з матеріалів справи, розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області від 20 червня 2011 року № 219/2011-р та від 06 грудня 2011 року № 434/2011-р ґрунтуються на вимогах закону, оскільки даним органом державної влади затверджено технічну документацію та передано земельну ділянку у власність відповідача [PERSON], яка є громадянкою України та має право на одержання земельної ділянки із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, тобто для використання земель резервного фонду за його цільовим призначенням. Отже, вимоги ст. 25 ЗК України та п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» щодо передачі земель резервного фонду у власність зі збереженням цільового призначення оспорюваними розпорядженнями [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області не порушено, так як зазначені норми не містять виключного переліку осіб, яким може надаватись земля із резервного фонду, тому наданням у власність земельної ділянки відповідачу [PERSON], яка не задіяна у соціальній сфері села та не була членом сільськогосподарських підприємств, що діяли та діють на території сільської ради, вимоги законодавства не порушено. Крім того, державний акт на земельну ділянку відповідач [PERSON] отримала з дотриманням відповідної процедури у встановленому законом порядку, тому підстав для визнання його недійсним не встановлено. Твердження позивача про те, що на території сільської ради проживають 45 громадян, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду і які земельних ділянок у власність ще не отримували, а відтак одержанням відповідачем [PERSON] земельної ділянки площею1,5462 га порушено їхні права, є голослівними, оскільки не наведено доказів звернення вказаних громадян до компетентних органів для отримання земельних ділянок та відповідних офіційних відмов в такому отриманні в звязку з передачею у власність відповідачу [PERSON] земельної ділянки на території сільської ради. До того ж, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є уродженкою [INFO] (адміністративно-територіальна одиниця, яка належить до Квітневської сільської ради Білогірського району) (а.с. 38-40), проживала до 1971 року (а.с. 46) та на даний час зареєстрована і проживає у вказаному населеному пункті (а.с. 38), чим спростовується посилання прокурора в позовній заяві про те, що відповідач [PERSON] на території Квітневської сільської ради зареєстрована не була, ніколи не проживала та не проживає. Таким чином, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своєї позиції, оцінивши їх належність, допустимість та достовірність, суд прийшов до висновку, що відсутні матеріально-правові підстави для визнання незаконними та скасування розпоряджень [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області від 20 червня 2011 року № 219/2011-р та від 06 грудня 2011 року № 434/2011-р, оскільки останні ґрунтуються на вимогах закону, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, доказів про те, що вони суперечать актам цивільного законодавства і порушують цивільні права або інтереси територіальної громади Квітневської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, суду не надано, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. При цьому, суд не бере до уваги заяву представника відповідача [PERSON], яка на думку суду є обґрунтованою, про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності та відмови в задоволенні позовних вимог з підстав спливу позовної давності (ст. 267 ЦК України), оскільки в даному випадку судом не встановлено порушень цивільних прав та інтересів держави в особі територіальної громади Квітневської сільської ради Білогірського району, які б підлягали захисту, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити саме за їх недоведеністю.

Outcome: dismissed