Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

26 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивує наступними обставинами. У 1987 році її батько [PERSON] розірвав шлюб з матірю позивачки і з того часу вона разом з матірю стала проживати окремо, стосунків із батьком не підтримувала. 04 липня 2012 року батько помер і після нього відкрилася спадщина земельна ділянка сільськогосподарського призначення на території Семенівської сільської ради. На час смерті батько проживав самотньо, з ним ніхто зареєстрованим не був, заповіту не складав. Вказує, що вона є єдиною спадкоємицею за законом після його смерті, однак про те, що батько мав у власності земельну ділянку позивач не знала, а тому і не приймала спадщину після йього смерті. Просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька. Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивач позов підтримала, відповідач визнав позов, сторони просили розглянути справу без їхньої присутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено такі фактичні обставини справи. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). 28 квітня 1987 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). У січні 2002 року [PERSON] отримав державний акт на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,0669 га, що розташована на території Семенівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 9). 4 липня 2012 року у с.Семенівка Липоводолинського району Сумської області помер [PERSON] (а.с.10). Із довідки Семенівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 01 лютого 2018 року вбачається, що [PERSON] на час смерті був один зареєстрований та один проживав [INFO]. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом цієї сільради не посвідчувався, спадкоємцями є його дочка [PERSON] (а.с.11). За даними Липоводолинської районної державної нотаріальної контори від 2 травня 2018 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, відомості про прийняття спадщини особами, які постійно на час смерті спадкодавця проживали разом з ним та вважаються такими, що прийняли спадщину відсутні, заповіт від його імені відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувався. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Статтею 3 ЦК України, зокрема, передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка дійсно своєчасно не скористалася своїм правом на подання заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені ч. 2 ст. 1270 ЦК України. У звязку з тим, що [PERSON] проживала окремо, не була обізнана про наявність спадкового майна, а також беручи до уваги відсутність інтересу до спадкового майна з боку органу місцевого самоврядування, який на виконання положень ст. 1277 ЦК України протягом тривалого часу не виконав обовязок щодо визнання спадщини відумерлою, суд, з огляду на дотримання вимог законності та справедливості, вважає вказані причини пропуску строку такими, що дають підстави для задоволення позову.

Outcome: approved