overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

26.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Повивач вказує, що 18.10.2008 року уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] Після народження доньки відповідач почав зраджувати дружину, бити, зловживати алкоголем, яким зловживає й по теперішній час. Гроші, які [PERSON] отримує на забезпечення дитини від держави відповідач постійно відбирає. Останні два роки позивч з донькою проживає окремо, а відповідач за весь цей час надав матеріальну допомогу у розмірі 2 000 грн., постійно погрожує дружині фізичною розправою. Шлюб фактично розпався. Просить розірвати шлюб з відповідачем, покласти на відповідача витрати пов'язані із розірванням шлюбу. В судове засідання сторони не з'явилися подали заяви про розгляд справи без їх участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі 18.10.2008 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.10.2008 р. зареєстрованний Водянською сільською радою Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроюлений відповідний актовий запис за №25 (а.с. 6). Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.06.2010 року (а.с. 7). Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо, тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити, так як при тих відносинах, що склалися між подружжям, збереження сім'ї неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

26.03.2014 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, в якому [PERSON] просила суд поділити їхнє спільне з відповідачем майно, визнавши за нею право власності на будинок, розташований по [ADDRESS], а за [PERSON] право власності на автомобілі ВАЗ 21130, д.н.з. [NUMBER], та МАЗ вантажний бортовий, д.н.з. [NUMBER]. По справі було відкрито провадження і призначено попереднє судове засідання, за результатами якого справа була призначена до судового розгляду. В ході судового розгляду справи, а саме 03.06.2014 року, від представника позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду. У своїй заяві, представник позивача також просить суд повернути сплачений позивачем судовий збір та матеріали додані до позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо: позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Представник позивача не обмежений на вчинення таких дій довіреністю від 14.03.2014 року (а.с. 81). На підставі викладеного, суд вважає за можливе залишити без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Представник позивача також просив суд повернути сплачений позивачем судовий збір. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням). Таким чином, Законом не передбачено повернення сплаченої суми судового збору, у випадку залишення позовної заяви без розгляду за клопотанням позивача, тому в задоволенні заяви в цій частині необхідно відмовити. Законом також не передбачено повернення документів, доданих до позовної заяви, у разі залишення позовної заяви без розгляду. Залишення позову без розгляду є однією з форм закінчення провадження у справі, без ухвалення рішення. Підстав для повернення документів в таких випадках - суд не має. Тому суд відмовляє в задоволенні заяви в цій частині.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

26.03.2014 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 94. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, просив провести розгляд справи без його присутності, про що до суду повідомив телефонограмою, проти розірвання шлюбу не заперечував. За таких обставин суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

26.03.2014 року до суду звернувся позивач з позовом. Вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № 021000000008908 від 08.09.2008 року та додаткової угоди № 1 до договору від 08.09.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 36 000,00 грн. на строк з 09.09.2008 року по 08.09.2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на споживчі цілі. Посилаючись на порушення відповідачем умов укладеного договору та додаткової угоди, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 22186,13 грн., в тому числі: сума непогашеного кредиту - 22186,13 грн. Представник позивача до суду не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином про причини неявки не повідомив. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про виникнення між сторонами правовідносин на підставі укладеного кредитного договору № 021000000008908 від 08.09.2008 року та додаткової угоди № 1 до договору від 08.09.2008 року. На порушення вимог ст.ст. 6, 16, 526, 625, ч. 1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов укладеного договору відповідач не виконав зобов'язання за кредитним договором належним чином і в установлений строк, у зв'язку з чим станом на 22.01.2014 року за ним утворилася заборгованість в сумі 22186,13 грн., в тому числі: сума непогашеного кредиту - 22186,13 грн. Суд визнав достатніми в справі докази про права, обов'язки та правовідносини сторін, вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони ґрунтуються на законі і укладеному між сторонами договорі, знайшли підтвердження наданими позивачем доказами: договором № 021000000008908 від 08.09.2008 року та додаткової угоди № 1 до договору від 08.09.2008 року. Питання про судові витрати підлягає вирішенню відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

26.03.2014 року заявник звернулася до суду з названою заявою ,посилаючись у своїх вимогах на те, що [INFO] року вона досягла пенсійного віку , в зв'язку з чим звернулася до УПФ у Марківському районі з заявою про призначення пенсії за віком. Посадові особи Управління Пенсійного Фонду України в Марківському районі не приймають до уваги її трудові книжки для підтвердження трудового стажу , мотивуючи тим,що у трудовій книжці [NUMBER] від 15.08.1977 року та в трудовій книжці [NUMBER] від 01.12.1983 року , неправильно вказана дата її народження - замість « [INFO]» записано « [INFO]» та в трудовій книжці [NUMBER] неправильно вказано її прізвище - замість «[PERSON]» записано російською мовою «[PERSON]» , що не співпадає з прізвищем та датою народження , зазначеними у паспорті ,свідоцтві про народження та в свідоцтві про шлюб . Внести зміни у зазначений документ на даний час неможливо. Заявник просила задовольнити заяву . Управління Пенсійного Фонду України в Марківському районі надало заяву про розгляд справи за відсутності його представника . Вислухавши пояснення заявника, показання свідків ,дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню із таких підстав. Згідно ст.234 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту , що мають юридичне значення. Судом встановлено, що у вказаних вище документах невідповідність виникла із-за описки посадових осіб.Доказом цього є паспорт, свідоцтво про народження , свідоцтво про шлюб, показання свідків [PERSON] та [PERSON] . Підстав вважати, що ці документи належать не заявнику, немає. Іншим шляхом встановити належність трудової книжки неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

26.03.2014 року заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи заяву тим, що 30 квітня 2010 року вони зареєстрували шлюб та [INFO] у них народилася дитина, [PERSON], однак спільне життя у подружжя не склалося сторони мають протилежні погляди на сімейне життя. Спору Заявниками досягнуто згоди про, те що син буде проживати з матір'ю, всі інші умови описані в договорі про участь у вихованні та утриманні дитини. В судове засідання заявники не з'явилися, про місце і час розгляду справи повідомлялися належним чином, 07.04.2014 року через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, заяву про розірвання шлюбу підтримали та просили її задовольнити. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами суд вважає, що заява подружжя підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 30 квітня 2010 року між гр. [PERSON], [INFO] та гр. [PERSON], [INFO], Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 795 (а.с.7). У шлюбі у подружжя народився син, [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Заявники 17 лютого 2014 року уклали договір про участь у вихованні та утриманні дитини. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі № 752 (а. с. 4). Судом з'ясовано, що сім'я носить формальний характер, спільна заява подружжям не відкликана, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

26.03.2014 року ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» (далі-Банк), звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 23 793 - 98 грн., з яких: - 3 000 - 00 грн. - заборгованість по кредиту; -11 834 - 74 грн. - проценти за користування кредитом в період з 30.06.2008 року по 20.02.2014 року; - 7 350 - 00 грн. - комісійні виплати за користування кредитом в період з 30.06.2008 року по 20.02.2014 року; - 500 - 00 грн. - штраф; - 1 109 - 24 грн. - 5% від суми позову.(а.с.2) Свої вимоги мотивує тим, що згідно з Договором від 20.05.2008 року (далі-Договір), Банк надав [PERSON] кредит в сумі 3 000 - 00 грн. з видачею платіжної картки, а також передбачено щомісячну сплату кредиту та процентів за його користування, комісійні виплати та штрафні санкції. Умови Договору відповідач належним чином не виконує, у зв»язку з чим утворилася заборгованість, а тому Банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивача - Горбан А.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі, при цьому позов він підтримав, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.39) Відповідач також не з»явився в судове засідання, призначене на 05.05.2014 року, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

26.03.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням справу слухати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Із позову вбачається, що 27.09.2003 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON], у відділі реєстрації актів громадського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 889. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З 2010 року сімейні стосунки фактично перервалися, відповідач не забезпечував позивачку та спільну дитину необхідними речами, не виконував обов'язки щодо утримання, сумісне господарство не ведуть. Подальше збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивачка просить розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с.6/. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

26.03.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона проживала з відповідачем та їх відносини офіційно зареєстровані не були. Від сумісного життя з відповідачем у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Дитина мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач просить суд стягувати з відповідача на його користь аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини усіх її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Позивач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю та просила справу розглянути без її участі, (а.с. 14) Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги позивача визнає та просив справу розглянути без його участі. (а.с. 15) Судом встановлено, що від сумісного проживання сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], (а.с. 4, 22-23) Дитина здорова (а.с. 5), проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 6,7). З березня 2014 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач [PERSON] здоровий, хронічними захворюваннями не страждає, інвалідом не являється, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, працює водолазом на Святогірській комунальній спеціалізованій аварійно-рятувальній станції № 8. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача та вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

26.03..2014 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом ,та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 30.05.2006 року 16136,03 гривень ,так як відповідачі добровільно сплати борг відмовилися ,та за судові витрати 243,8 гривень. Представник позивача у судове засідання не з,явився,надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність . Відповідач у судове засідання не з,явився ,про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним чином . дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини : 30.05.2006 року між позивачем та відповідачем . було укладено кредитний договір згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 3700 гривень та відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором . На теперішній час першій відповідач не виконує умови договору . Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту на 28.02..2014 року склався борг перед банком 16136 ,03 гривень , який складається з наступного заборгованість за кредитом 3389,47 гривень ,заборгованість по процентам за користування кредитом 11501,99 гривень , штраф500 гривен і 744 гривень Відповідно до вимог ст. 525ЦК України одностороння відмова від зобов'язання ,або одностороння зміна його умов не допускається,якщо інше не встановлено договором ,або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства ,а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання ,то воно підлягає виконанню у цей строк . Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання ,або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ,відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець ,зобов'язується надати грошові кошти(кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах ,встановленнях договором ,а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає , що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту ,прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача ,тому позов слід задовольнити у повному обсязі .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

26.03.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 2616 грн 10к. за житлово-комунальні послуги. З підстав, викладених у позові (а.с.1-2) просив його задовольнити. Представник позивача не прибув в судове засідання, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення(а.с.25). Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, до суду не з'явилися(а.с21-23). Жодних клопотань про відкладення судового розгляду до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом достовірно встановлено, що власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON] та зареєстровані [PERSON], [PERSON], що підтверджується формою №3 від 29.11.2013 року (а.с.4). Згідно розрахунку заборгованості за відповідачами рахується заборгованість у сумі 2616 грн 10к. (а.с.5). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Виходячи із системного аналізу ст..33, 36, 119 ЦПК України саме на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі як порушника його прав та відповідно заявити позовні вимоги, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства «ЖЕО-109 Голосіївського району». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

26.03.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 3 710 грн 62 к. за житлово-комунальні послуги та інфляційні втрати у сумі 18 грн 55 коп. З підстав, викладених у позові (а.с.1-2) просив його задовольнити. Представник позивача не прибув в судове засідання, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення (а.с.25). Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явився (а.с.24). Жодних клопотань про відкладення судового розгляду до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом достовірно встановлено, що власником особового рахунку квартири [ADDRESS] [PERSON], що підтверджується формою №3 від 24.01.2014 року (а.с.6). Згідно розрахунку заборгованості за відповідачем рахується заборгованість у сумі 3 701 грн 62 к. (а.с.5). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Виходячи із системного аналізу ст.33, 36, 119 ЦПК України саме на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі як порушника його прав та відповідно заявити позовні вимоги, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Квартет» ЛТД. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved