Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

25.08.2015 року [PERSON] (далі по тексту позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту відповідач-1) та Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції (далі по тексту відповідач-2) за участю третьої особи державного нотаріусу Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] (далі по тексту третя особа) про визнання недійсним постанови та акту ДВС про передачу майна стягувачу. Так, позивач просить суд: - визнати дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції [PERSON] про передачу майна - 12/300 часток будинку № 5 по вул. Фрунзе м. Білгород-Дністровського стягувачу [PERSON] в рахунок погашення боргу неправомірними; - визнати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції від 23 грудня 2013 року про передачу майна - 12/300 часток будинку № 5 по вул. Фрунзе м. Білгород-Дністровського стягувачу [PERSON] в рахунок погашення боргу недійсним; - визнати акт старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції від 23 грудня 2013 року про те, що прилюдні торги не відбулися та про передачу стягувачу [PERSON] майна - 12/300 часток будинку № 5 по вул. Фрунзе м. Білгород-Дністровського, не проданого з прилюдних торгів, - недійсним; - визнати свідоцтво державного нотаріусу Білгород-Дністровського міської державної нотаріальної контори Одеської області № 175 від 21 січня 2014 року про те, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з 12/300 часток житлового будинку під номером 5 (пять), розташованого в місті Білгород-Дністровському Одеської області по вулиці Фрунзе, що входить до складу 12/100 часток житлового будинку, які в свою чергу складаються з коридору площею 2,4 кв. м, санвузлу площею 2,4 кв. м, житлової кімнати площею 18,2 кв. м, житлової кімнати площею 12,4 кв. м, кухні площею 5,6 кв. м, шафи площею 5 кв. м, комори площею 1,5 кв. м, загальною площею 43,0 кв. м недійсним; - скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на 12/300 часток житлового будинку № 5 по вул. Фрунзе м. Білгород-Дністровського Одеської області, номер запису про право власності: 4343295, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: [NUMBER]. Представник позивача [PERSON], у судовому засіданні позовну заяву [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив суд її задовольнити. Представник відповідача-1 [PERSON], в судовому засідання подане до суду заперечення на позов [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Представник відповідача-2 [PERSON], в судове засідання не зявився, але подав до суду заперечення на позов [PERSON], у якому просив суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Третя особа - Державний нотаріус Б-Дністровської МДНК Одеської області [PERSON] у судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву, згідно якої у звязку із великою завантаженістю в роботі просить суд провести судове засідання без участі державного нотаріусу Б-Дністровської МДНК (а.с.91-93, 105). Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, дослідивши надані докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до наступників висновків. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової шкоди) (ч.1, п.п. 8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Відділу ДВС Б-Дністровського МУЮ про визнання недійсним постанови та акту ДВС про передачу майна стягувачу. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло від 11 грудня 2000 року на підставі розпорядження органу приватизації №7441 від 11 грудня 2000 року. Іншими співвласниками домоволодіння по вул. Фрунзе, 5 були [PERSON] Кліментьєва (матір [PERSON]О.) та [PERSON] (рідний брат [PERSON]О.), які володіли кожний по 12/300 часток, які входять до 12/100 зазначеного будинку (а.с.8-11). Постановою слідчого Білгород-Дністровського МВ ГУМВС [PERSON] від 27 жовтня 2010 року був накладений арешт на 12/300 частини будинку по вул. Фрунзе, 5 м. Білгород-Дністровському, яка належала [PERSON] Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 грудня 2010 року [PERSON], [INFO], був засуджений за ст.286 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Також, вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.12.2010 року цивільний позов [PERSON] було частково задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 22 000 грн. матеріальної шкоди, 60 000 грн. моральної шкоди, витрати за проведення автотехнічної експертизи у розмірі 322,20 грн., витрати за проведення транспортної трасологічної експертизи 429,60 грн.. Задоволений позов прокурора за витрати на лікування потерпілого у розмірі 3\~236,28 грн. 25.10.2011 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області [PERSON] під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 133/6-2011 з виконання виконавчого листа, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 07.04.2011 року на виконання рішення по справі №1-700/11 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 82 000,00 грн., та виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси 16.08.2010 року на виконання рішення по справі № 2-3160/10 про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в сумі 380 304,58 грн. в частині стягнення з [PERSON], було описано та арештовано 12/300 частин, які входять до 12/100 частин житлового будинку № 5, розташованого по вулиці Фрунзе у місті Білгород-Дністровський Одеської області, які, в свою чергу, складаються з: коридору площею 2,4 кв.м., санвузла площею 2,4 кв.м., житлової кімнати площею 18,2 кв.м., житлової кімнати площею 12,4 кв.м., кухні площею 5,6 кв.м., шафи площею 0,5 кв.м. та камори площею 1,5 кв.м., а всього 43 кв.м., про що складено відповідний акт серії ПРИМ. №1. 12/300 частин житлового будинку № 5, розташованого по вулиці Фрунзе у місті Білгород-Дністровський Одеської області, належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.12.2000 року Органом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, та зареєстрованого Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації 11.12.2000 року шляхом внесення відповідного запису під № 152-5355 до реєстрової книги № 64Г-7441. З метою реалізації арештованого нерухомого майна боржника 17.02.2012 року між відділом державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП» було укладено договір № 15-0002/12 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами України та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 № 68/5. На виконання умов Договору № 15-0002/12 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна 20.02.2012 року Відділ державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області передав Спеціалізованій торгівельній організації - Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП», нерухоме майно, а саме: 12/300 частин житлового будинку № 5, розташованого по вулиці Фрунзе у місті Білгород-Дністровський Одеської області, для організації та проведення прилюдних торгів з його реалізації за ціною, визначеною субєктом оціночної діяльності - субєкт господарювання, яка склала 47 326, 00 грн. Прилюдні торги з реалізації арештованого даного нерухомого майна були призначені на 22.03.2012 року о 14:00 год. за адресою: вул. Фрунзе, 5/2, м. Білгород-Дністровський, Одеська область. Згідно повідомлення Спеціалізованої торгівельної організації - Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП», за вих. № 047-02 від 23.03.2012 року зазначені прилюдні торги не відбулися у звязку з відсутністю покупців. Згідно з вимогами частини 5 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», не реалізоване на прилюдних торгах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. 06.04.2012 року було проведено уцінку нерухомого майна, ас саме: 12/300 частин житлового будинку № 5, розташованого по вулиці Фрунзе у місті Білгород-Дністровський Одеської області, на 10% від початкової вартості, про що складено відповідний акт. За результатом уцінки вартість даного нерухомого майна, яке підлягає продажу з прилюдних торгів, склала 42 593, 40 грн. Повторні прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (12/300 частин житлового будинку № 5, розташованого по вулиці Фрунзе у місті Білгород-Дністровський Одеської області) були призначені на 25.04.2012 року о 14:00 год. за адресою: вул. Фрунзе, 5/2, м. Білгород-Дністровський, Одеська область. Згідно повідомлення Спеціалізованої торгівельної організації за вих. № 116-02 від 25.04.2012 року зазначені прилюдні торги не відбулися у звязку із відсутністю покупців. Частиною 5 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна. 10.05.2012 року було проведено уцінку даного нерухомого майна ще на 10%, про що складено відповідний акт. За результатом уцінки вартість нерухомого майна, яке підлягає продажу з прилюдних торгів склала 38 334,06 грн. Наступні прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: 12/300 частин житлового будинку № 5, розташованого по вулиці Фрунзе у місті Білгород-Дністровський Одеської області, були призначені на 30.05.2012 року о 14:00 год. за адресою: вул. Фрунзе, 5/2, м. Білгород-Дністровський, Одеська область. Згідно повідомлення Спеціалізованої торгівельної організації за вих. № 199-02 від 30.05.2012 року зазначені прилюдні торги не відбулися у звязку з відсутністю покупців. Відповідно до вимог частини 6 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно н реалізовано на прилюдних торгах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна. Враховуючи, що дане арештоване нерухоме майно не було реалізоване з прилюдних торгів в місячний строк з дня проведення повторної уцінки 05.06.2012 року стягувачам за зведеним виконавчим провадженням № 133/6-2011 запропоновано вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна. 18.06.2012 року надійшла заява від стягувача [PERSON], згідно якої останній виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно в рахунок погашення боргу за виконавчим документом. При цьому, інший стягувач (ПСТ «Укрсиббанк») не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно. У відповідності до вимог частини 9 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно. Частиною 6 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця, але з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник [PERSON], вже значиться власником 12/300 часток житлового будинку по вул. Фрунзе № 5 в м. Білгород-Дністровський, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.12.2000 року, що підтверджується відповідною довідкою від 30.09.2000 року № 2527 з КП «Білгород-Дністровське БТІ» та листом №2125 від 16.12.2013 року, з якого повідомлялося, що 12/100 часток житлового будинку по вулиці Фрунзе, 5 в м. Білгород-Дністровському є квартира №2. Таким чином, нерухоме майно було передано [PERSON] в рахунок часткового погашення боргу в сумі 47 326,00 грн. за виконавчим листом, виданим Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 07.04.2011 року на виконання рішення по справі №1-700/11, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 82 000,00 грн. Згідно свідоцтва, посвідченого 21 січня 2014 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі №175, [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з 12/300 часток житлового будинку під номером 5 (п'ять), розташованого в місті Білгород-Дністровському Одеської області по вулиці Фрунзе, що входить до складу 12/100 часток житлового будинку, які в свою чергу складаються з коридору площею 2,4 кв.м., санвузлу площею 2,4 кв.м., житлової кімнати площею 18,2 кв.м., житлової кімнати площею 12,4 кв.м., кухні площею 5,6 кв.м., шафи площею 0,5 кв.м., комори площею 1,5 кв.м., загальною площею 43,0 кв.м., що належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації державного житлового фонду виконкому Білгород-Дністровської міської ради 11 грудня 2000 року, право власності на які зареєстровано Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації 11 грудня 2000 року в книзі: 152, номер запису: 5355, вартістю 47 326 гривень. Житловий будинок складається в цілому з: житлового будинку під літ. «А» та споруд «Б, Г» - сараїв, «В» - убиральні (а.с.12). Реалізація нерухомого майна, на яке звертається стягнення, проводиться, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Реалізація здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між ДВС та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах. Умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення врегульовані відповідно до чинного законодавства - ЗУ «Про виконавче провадження», Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 №68/5 (далі по тексту - Тимчасове положення). Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд.3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд.4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд.6). Після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби, після чого видає покупцю, копія надсилається стягувачу, боржнику. Таким чином, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності (продаж) на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів. Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведені прилюдні торги є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто в такій формі за результатами прилюдних торгів укладається договір купівлі-продажу між організатором торгів та його переможцем. Такий висновок узгоджується й з нормами ст.ст. 650, 655 та ч.4 ст.656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги. Отже, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст.203 ЦК України(ч.1 ст.215 цього Кодексу). Разом із тим слід зазначити, що, виходячи зі змісту ч.1 ст.215 ЦК України, підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням. З аналізу правових норм, закріплених в третьому розділі Тимчасового положення, який стосується правил, що визначають процедуру підготовки, проведення торгів, вбачається, що спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою\~наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 № 74/5, зареєстрованим в Мін'юсті України 15.12.99 за № 865/4158 (із змінами і доповненнями). Отже, нерухоме майно було передано [PERSON] в рахунок часткового погашення боргу в сумі 47 326,00 грн. за виконавчим листом, виданим Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 07.04.2011 року на виконання рішення по справі №1-700/11, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 82 000,00 грн. Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню, регулюються Законом України «Про виконавче провадження». Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою ст.15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З аналізу вказаних норм вбачається, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відповідно суд, при розгляді справи по суті спору повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Це узгоджується з позицією, викладеною в п.30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де зазначено, що під час розгляду позову про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результат торгів. У зв'язку із цим позов про визнання публічних торгів недійсними, пред'явлений особою, права і законні інтереси якої не були порушені внаслідок відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів, і обґрунтовані такими обставинами позовні вимоги власника про витребування проданого на торгах майна задоволенню не підлягають. Із змісту позовної заяви та наявних у справі доказів, вбачається, що позивач [PERSON] не вказав які саме його права порушені, не визнані чи оспорені, а також у чому саме полягають дії чи бездіяльність відповідачів по справі при порушенні його прав. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України). Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог [PERSON], у зв'язку з чим в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріаліальної контори Одеської області [PERSON] про визнання дій незаконними щодо неправомірної відмови у видачі довідки про визнання недійсними постанови та акту ДВС про передачу майна стягувачу слід відмовити.

Outcome: dismissed