Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

25.01.2019р. [PERSON] через свого представника - адвоката Коврігу О.І. (діє на підставі ордеру від 24.01.2019р. - а.с. № 21) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. № 3 - 6). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30.01.2019р. відкрито провадження у справі і призначено проведення підготовчого засідання (а.с. № 23). Ухвалою суду від 04.04.2019р. за клопотанням представника позивача витребувано у державного нотаріуса Першої дніпровської ДНК копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. № 30). Підготовче засідання у справі відповідно до положень ст. 197 та п.3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України проведено 03.07.2019р. (а.с. № 54). В обґрунтування позовних вимог представник позивача по тексту позову зазначала, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/8 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка свого часу належала [PERSON] (сину [PERSON] ), що також помер [INFO] . Батько позивача - [PERSON] за життя прийняв після померлого сина [PERSON] спадщину шляхом подачі заяви до Першої ДДНК, але право на спадщину не оформив. Позивач своєчасно не звернувся із заявою про прийняття спадщини, оскільки є громадянином Російської Федерації, постійно з 1984р. проживає в Республіці Карелія, не мав матеріальної і фізичної можливості приїхати до України і лише приїхавши в жовтні 2018р. звернувся до Першої дніпровської ДНК із заявою про прийняття спадщини. Між тим, постановою державного нотаріуса Першої дніпровської ДНК від 22.01.2019р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском встановленого законом шестимісячного терміну, у зв`язку із чим він звернувся до суду із цим позовом. На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, просила визначити позивачу додатковий строк - 2 місяці для подачі заяви про прийняття спадщини. Представник позивача - адвокат Ковріга О.І. (діє на підставі ордеру від 24.01.2019р. - а.с. № 21) в наданій суду 15.07.2019р. заяві просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розглянути справу без її участі, без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 56). Представник відповідача - Костюченко О.Т. (діє на підставі довіреності від 21.12.2018р. - а.с. № 35) в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що є особиста розписка в суді 03.07.2019р. (а.с. № 55). При цьому, правом на надання відзиву не скористався, а у підготовчому засіданні 03.07.2019р. надавав заяву, в якій не заперечував проти завершення підготовчого засідання, розгляду справи за наявними у ній доказами (а.с. № 53). З урахуванням поданих до суду заяв представників позивача, неявки представника відповідача за умови належного повідомлення про дату судового засідання, суд розглянув справу за правилами ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є громадянином Російської Федерації, з 06.03.1984р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина Російської Федерації, виданим Управлінням внутрішніх справ м. Петрозаводська 01.10.2001р., а також нотаріальним перекладом і фотокопією з російської мови на українську від 14.12.2005р. (а.с. № 7-8). [INFO] у віці 92 роки помер батько позивача - [PERSON] , про що видано 24.06.2010р. Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №4458 серії [NUMBER] свідоцтво про смерть, (а.с. № 10). Родинний зв`язок між позивачем [PERSON] і [PERSON] , як між сином і батьком підтверджений свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , виданим бюро ЗАГС м. Дніпропетровська 12.06.1951р. серії [NUMBER] (а.с. № 11). Як вбачається з листа Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері Державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-10050 від 24.10.2018р., адресованого державному нотаріусу Першої дніпровської ДНК, на момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 12.12.1968р. і до дня смерті - [INFO] (а.с. № 12). В свій час [PERSON] , звернувшись із заявою про прийняття спадщини 17.06.2004р. до Першої дніпропетровської ДНК (а.с. № 15), прийняв спадщину від свого сина - [PERSON] , який помер [INFO] , у вигляді 1/18 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а на 2/18 частини цієї квартири видано свідоцтво про спадщину [PERSON] і на 2/18 - [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину від 04.11.2004р. (а.с. № 16). Крім того, померлий [PERSON] мав у власності квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з договору купівлі-продажу від 19.03.2001р. і витягу з реєстру прав на нерухоме майно станом на 13.12.2011р. (а.с. № 13-14). Позивач звернувся до суду із цим позовом, оскільки після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді 1/8 частини цієї квартири ( [ADDRESS] ), право на яку у порядку спадкування батько свого часу не оформив, хоча і звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Як вбачається з поданої 20.12.2011р. [PERSON] і [PERSON] до Першої дніпропетровської ДНК заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , ними вказано, що спадкоємцями згідно зі ст. 1241 ЦК України були батьки померлого [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. № 17). Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.12.2011р., виданого державним нотаріусом Першої дніпропетровської ДНК, видно, що [PERSON] і [PERSON] отримали у спадщину від [PERSON] за його заповітом по Ѕ частині цієї квартири ( [ADDRESS] ). Як вказано у свідоцтві, воно видане на 3/8 частин квартири, а 2/8 частин квартири свідоцтво не видане (а.с. № 18). Згідно з листом Дніпропетровського МБТІ № 15668 від 24.10.2018р., 2/8 частини квартири відповідно до відомостей, що містяться в інвентаризаційній справі значаться за [PERSON] (а.с. 19). Постановою державного нотаріуса Першої дніпровської ДНК Заносієнко Н.М. від 22.01.2019р. позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропущенням встановленого законом шестимісячного терміну (а.с. № 20). Пояснюючи причини несвоєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини, позивач зазначив, що він є громадянином Російської Федерації, постійно з 1984р. проживає в Республіці Карелія, не мав можливості приїхати до України через значну відстань (більш ніж 2000 км. від м. Дніпра) і матеріальне становище. Лише 20.10.2018р., приїхавши до України, звернувся до Першої дніпровської ДНК із заявою про прийняття спадщини після померлого батька. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000р., при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979р., ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Враховуючи викладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши за правилами ст. 89 ЦПК України докази, зважаючи на те, що позивач дійсно є спадкоємцем померлого за законом, частина спадку після смерті його батька не успадкована, але позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини (позивач є громадянином Російської Федерації та проживає на відстані 2000км. від м. Дніпра), суд вважає за необхідне визначити позивачу строк у 2 місяці з дня набрання рішенням чинності для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що представник позивача 15.07.2019р. в заяві до суду, зазначила, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача на його користь судових витрат у вигляді судового збору (а.с. № 56), судові витрати у цій справі відносяться на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved