Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

26.12.2016 [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлої 11 січня 2010 року матері [PERSON] на спадкове майно у вигляді земельних ділянок площею 1.1145 га. кадастровий номер 5922381200:03:002:0026 та площею 0.1079 га кадастровий номер 5922381200:04:001:0117 відповідно, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Грабовської сільської ради Краснопільського району Сумської області. Вимоги обґрунтовані тим, що спадкодавцю належали на праві приватної власності земельні ділянки загальною площею 3.66 га, з яких ріллі 3,34 га та кормових угідь 0,32 га, розташованих на території Грабовської сільської ради Краснопільського району Сумської області, спадщину після смерті якої прийняли позивач та треті особи [PERSON] і [PERSON], останні отримали у нотаріуса Свідоцтва про право на спадщину, по 1/3 кожна, на означені земельні ділянки. Позивачу ж державний нотаріус [PERSON] відмовила у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 11 січня 2010 року [PERSON] у звязку з невідповідністю документів заявленим вимогам. Як було встановлено нотаріусом, замість того, щоб зареєструвати право спільної часткової власності на земельні ділянки (2/3 частки зареєструвати за двома спадкоємицями, котрі вже оформили спадщину, а 1/3 частку залишити за померлою для подальшого оформлення спадщини іншим спадкоємцем), було здійснено їх поділ, що в свою чергу сприяло створенню нових обєктів нерухомого майна та неможливість третім спадкоємцем оформити свою частку у спадщині. Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру земельна ділянка, яка належала покійній [PERSON], на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія 11-СМ№ 047155, що мала площу 0,3238 га(сіножаті), після оформлення 2/3 частин спадщини ([PERSON] та [PERSON]М./, зменшилась відповідно до їх часток та фактично становить 0,1079 га і земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 5922381200:04:001:0117. Аналогічно, земельна ділянка, яка належала покійній [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія 11-СМ№ 047155, що мала площу 3,3384 га.(рілля), після оформлення 2/3 частин спадщини /[PERSON] та [PERSON]М./, зменшилась відповідно до їх часток та фактично становить 1,1145 га і земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 5922381200:03:002:0026. На переконання позивача його право на спадщину порушено і підлягає судовому захисту. Сторони та треті особи у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно поданих заяв просили справу розглянути у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відповідач та треті особи не заперечують проти задоволення позову. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За матеріалами справи Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин спору вбачається, що 11 січня 2010 року в смт. Краснопілля Краснопільського району Сумської області померла [PERSON], яка на день смерті проживала за адресою: [INFO]. Згідно матеріалів спадкової справи № 130/2010 після смерті 11 січня 2010 року [PERSON] відкрилася спадщина на майно померлої, зокрема, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія 11-СМ № 047155 [PERSON] набула право власності на земельні ділянки загальною площею 3.66 га, з яких ріллі 3,34 га та кормових угідь 0,32 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Грабовської сільської ради Краснопільського району Сумської області. Спадкоємцями (на 1/3 частку в спадщині кожен) є діти спадкоємиці: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 12 серпня 2010 року за р. № 1472 та № 1474 Краснопільською районною державною нотаріальною конторобю Сумської області на імя [PERSON] та [PERSON] були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки ( по 1/3 частці кожній спадкоємиці) щодо земельних ділянок, які розташовані на території Грабовської сільської ради Краснопільського району Сумської області, кадастрові номери 5922385400:03:002:0026, 5922385400:001:0117. Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку від вище зазначених земельних ділянок на імя [PERSON] не видавалися. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1297 ЦК України- спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтва про право на спадщину видається на імя кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до п.п. 4.18 п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, відповідно до статті 1261 ЦК України у редакції 2004 року /далі ЦК України/, який діяв на час відкриття спадщини, спадщину прийняв постійним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але останньму відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з : -1/3 частки земельної ділянки загальною площею 3,3384 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Грабовської сільської ради Краснопільського району Сумської області, кадастровий номер 5922385400:03:002:0026; -1/3 частки земельної ділянки загальною площею 0,3238 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Грабовської сільської ради Краснопільського району Сумської області, кадастровий номер 5922385400:04:001:0117, у звязку з невідповідністю заявленим вимогам. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно статті 392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфікцій), право користування чужим майном (сервітут). Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру земельна ділянка, яка належала покійній [PERSON], на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія 11-СМ№ 047155, що мала площу 0,3238 га.(сіножаті), після оформлення 2/3 частин спадщини ([PERSON] та [PERSON]М./, зменшилась відповідно до їх часток та фактично становить 0,1079 га і земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 5922381200:04:001:0117. Аналогічно, земельна ділянка, яка належала покійній [PERSON], на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія 11-СМ№ 047155, що мала площу 3,3384 га(рілля), після оформлення 2/3 частин спадщини /[PERSON] та [PERSON]М.), зменшилась відповідно до їх часток та фактично становить 1,1145 га і земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 5922381200:03:002:0026. Отже, у теперішній час право позивача на спадщину за законом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Грабовська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, не має. За даними Звіту про експертну грошову оцінку ТОВ «Консалт-С» від 18.11.2016 оціночна вартість земельної ділянки площею 1,1145 га 16044 грн.; земельної ділянки площею 0,1079 га 1553 грн. Отже, враховуючи сукупність доказів, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняв спадщину у належний спосіб, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказані земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, у звязку з невідповідністю документів заявленим вимогам, тому його право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У відповідності до статті 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 1.1145 га. кадастровий номер земельної ділянки: 5922381200:03:002:0026 оціночна вартість 16044 грн., та площею 0.1079 га кадастровий номер земельної ділянки 5922381200:04:001:0117 оціночна вартість 1553 грн. відповідно, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Грабовської сільської ради Краснопільського району Сумської області, по праву спадкування за законом після померлої 11 січня 2010 року [PERSON]. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved