overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

25 вересня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві зазначила, що з 21 квітня 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання мають синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час подружжя проживає окремо. Діти проживають разом з позивачкою і перебувають на її утриманні, а відповідач не надає дітям матеріальної допомоги. Просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання сторони не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином та вчасно. Позивачка у своїй заяві просила суд справу слухати за її відсутності, позов підтримала повністю. Відповідач про день, час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Судом ухвалено слухати справу за відсутності сторін в порядку заочного розгляду згідно ст.ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. В силу ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Як вбачається з копій свідоцтв про народження (а.с.4-5) сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER], [NUMBER]. Позивачка з дітьми мешкають в [ADDRESS], про що свідчить її копія паспорта (а.с.2). Відповідач з сім'єю не проживає, мешкає в [ADDRESS], матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, але є працездатним, інвалідом не являється і взмозі надавати синам матеріальну допомогу у заявленому позивачкою розмірі. Суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 243грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

25 вересня 2014 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснила, що 25 листопада 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Іллінецькій сільській раді Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13. Від спільного подружнього проживання у них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини у них з відповідачем не склались і вона подала заяву до суду про розірвання шлюбу. Відповідач матеріально сім'ю не забезпечує, не цікавиться вихованням дітей та їх розвитком. Їй важко самостійно утримувати сім'ю. Відповідач офіційно ніде не працює, однак його стан здоров'я та матеріальне становище дають можливість сплачувати щомісячно аліменти на утримання дітей, а тому просить суд стягувати з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.4/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти перебувають на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач офіційно не працює, однак він є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст.,ст. 180-182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

25 вересня 2014 року позивач пред'явила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 20 вересня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №1816. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що від спільного шлюбу у них є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO] Відносини з відповідачем не склалися, оскільки відповідач почав зловживати спиртними напоями, пізно приходив додому, не приділяв їй належної уваги. Через поведінку відповідача вона втратила до нього почуття любові, їх сім'я фактично розпалася та шлюб існує лише формально. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просить позов задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні фактично визнали позов в частині розірвання шлюбу, однак не погодились з мотивами, зазначеними позивачем. Так, відповідач вказав, що спиртними напоями він не зловживає, матеріально завжди забезпечував сім'ю, піклувався як про дитину, так і про дружину. Однак через конфлікти він також втратив до дружини почуття любові та просить розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Примирення між сторонами не можливе, шлюб носить формальний характер та його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

25 вересня 2014 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 04.07.2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 16000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Так, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2014 року має заборгованість - 11339,51 грн., що складається з 3598,52 грн. - заборгованість за кредитом, 5407,40 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1555,52 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також штраф - 778,07 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 11339,51 грн. та судові витрати по справі що складаються із судового збору у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через засоби масової інформації а саме газету «Вісті Придніпров'я», у зв'язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 04.07.2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 31.08.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 11339,51 грн. (а.с. 6-8). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 11339,51 грн., а також повернення судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

25 вересня 2014 року представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 20 лютого 2009р. відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Так, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2014 року має заборгованість - 12381,16 грн., що складається з 7987,65 грн. - заборгованість за кредитом, 2727,74 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 600 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штраф - 1065,77 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12381,16 грн. та судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 20.02.2009 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 грн. (а.с.8-9). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 30.06.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 12381,16 грн. (а.с. 6-7). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 12381,16 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

25 вересня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Чернігівобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 5686 грн. 70 коп. Обґрунтував позивач свій позов тим, що при перевірці приладів обліку і оплати за електроенергію у помешканні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] було виявлено порушення п. 48 Правил користування електроенергією для населення, а саме: здійснення самовільного підключення електропроводки до електричних мереж електропостачальника з порушенням схеми обліку. Електрична енергія споживалася, а електролічильником не враховувалася, внаслідок чого співробітниками Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» було складено Акт про порушення № 147155 від 22 квітня 2014 року і [PERSON] була нарахована оплата за використану електроенергію, як компенсація понесених збитків у сумі 7582 грн. 27 коп. У судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що при перевірці приладів обліку і оплати за електроенергію у помешканні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] було виявлено порушення п. 48 Правил користування електроенергією для населення, а саме: здійснення самовільного підключення електропроводки до електричних мереж електропостачальника з порушенням схеми обліку. Електрична енергія споживалася, а електролічильником не враховувалася, внаслідок чого співробітниками Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» було складено Акт про порушення № 147155 від 22 квітня 2014 року (а/с 4). На підставі вказаного акту,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

25 вересня 2014 року рішенням Калинівського районного суду Вінницької області шлюб між [PERSON] до [PERSON] було розірвано. 02 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про винесення додаткового рішення по даній цивільній справі, оскільки в резолютивній частині рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2014 року не зазначено, яким буде її прізвище після розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що заява підлягає задоволенню. Так згідно п. 1, ч. 1 ст. 220 ЦК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. В даному випадку, це стосується прізвища позивачки яке буде у неї після розлучення, яка виявила побажання щодо зміни її прізвища «Горецька» на дошлюбне прізвище «Кравців».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

25 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 01 листопада 2010 року в Виконавчому комітеті Жовтневої селищної ради міста Нововолинська Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що протягом останнього року вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, між ними втрачено почуття любові, взаєморозуміння, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Позивач вважає, що сімейні відносини із відповідачем припинені остаточно, тому є недоцільним зберігати шлюб, який носить формальний характер, подальше спільне проживання та збереження сім'ї суперечить його інтересам. Спір про поділ майна на даний час відсутній. Дитина залишиться проживати з мітір'ю. Тому позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. До проведення судового засідання позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. До проведення судового засідання відповідач [PERSON] подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позов визнала повністю, не заперечила проти його задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

25 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 21 лютого 1998 року; шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 37. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з 2012 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 21 лютого 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 37 (л.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (л.с. 7). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з 2012 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідача вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

25 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 10 серпня 2003 року в Відділі реєстрації актів громадянського стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності між ними спільних інтересів, протилежних понять щодо розуміння сім'ї та відносин між чоловіком та дружиною. Сторони з серпня 2014 року не підтримують подружніх відносин, рідко спілкуються хоча проживають разом. Позивач вказує, що матеріального та житлового спору про поділ майна між сторонами на даний час не має. Позивач заперечує проти примирення, вважає недоцільним зберігати шлюб, який існує формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї суперечить її інтересам. Тому позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. До проведення судового засідання позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте у шлюбі. До проведення судового засідання відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Після розірвання шлюбу прізвище позивачу [PERSON] не змінювати, залишити їй прізвище набуте у шлюбі.

Outcome: approved