Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

24.10.2016 року позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом відповідно до якого просила суд: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON],[INFO] та сина [PERSON],[INFO], в розмірі ? частини від його заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з моменту подачі позову і до повноліття дітей. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 27.09.2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON],[INFO] та син [PERSON] , [INFO], та відповідно мають статус багатодітної сімї. Однак відповідач залишив сімю, проживає з іншою жінкою, а вона залишилася сама з дітьми та свекрухою-пенсіонеркою без будь-якої допомоги. Відповідач свої обовязки з утримання дітей не виконує, а її заробітна плата є недостатньою для повного забезпечення дітей усім необхідним для повноцінного розвитку. Позивач зазначає, що проживає в будинку свекрухи і іншого житла не має. Відповідач працює, має стабільний та достатній дохід, розмір якого 12000-15000 грн. на місяць, а тому позивач вважає за можливе просити суд стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі ? частини від його заробітку( доходу). В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Позивач визнала, що після звернення до суду в жовтні-листопаді вона отримувала від відповідача кошти на утримання дітей в сумі по 5000 гривень, а також в грудні та січні місяці по 2500гривень. Відповідач позов визнав частково. Стосовно сплати аліментів на дітей в розмірі ? частини заробітку не заперечує. Стосовно стягнення аліментів з дня подачі позовної заяви заперечив, та пояснив, що в жовтні 2016 року змушений був піти з сімї та проживати окремо. Дружині він надавав матеріальну допомогу на утримання дітей приблизно по 5000 грн. кожного місяця, починаючи з жовтня 2016 року і по теперішній час. Тому в частині позовних вимог про стягнення аліментів з моменту предявлення позову до суду просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.09.2003 року, що підтверджується копією свідоцтво про шлюб серії І-КИ № 198754 від 27 вересня 2003 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ( а.с.4). Від шлюбу мають малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.5-7). Той факт, що малолітні діти сторін проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Крім того, згідно з будинковою книгою та довідками реєстраційної служби Бориспільської міської ради від 19.10.2016 року малолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають за адресою: [INFO], разом з матірю [PERSON] ( а.с. 12-14,16-20). Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи, суд дійшов до висновку, що за своїм сімейним та матеріальним станом відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] проживає окремо, є працездатним, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Відповідач працює в ТОВ «Проктер енд Гембл Україна» на посаді майстра зміни, а отже має постійне місце роботи та щомісячний заробіток, що підтверджується відповідною довідкою № 394 від 27.10.2016 року (а.с.32). Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання дітей 1/2 частина від заробітку (доходу) не позбавляє відповідача джерела для існування та є справедливим, враховуючи, що такий розмір повністю визнаний відповідачем. А отже вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Встановлено, що факт надання матеріальної допомоги відповідачем з жовтня 2016 року і по день розгляду справи, позивачем не оспорюється, а отже відповідач з моменту звернення позивача до суду брав участь в утриманні дітей тадобровільно надавав позивачу матеріальну допомогу в грошовій формі. Беручи до уваги вказану вище обставину, та виходячи з засад законності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягувати аліменти з відповідача, починаючи від дати ухвалення судового рішення, тобто з 25 січня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття, тому в частині вимог про стягнення аліментів від дати предявлення позову слід відмовити. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial