Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

24.09.2014 [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить стягувати з [PERSON] аліменти на її користь, на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просить задовольнити їх. Пояснила, що шлюб з відповідачем не розірваний, але з 25.08.2014 вона з дитиною проживає у іншого чоловіка. Відповідач відмовляється надавати кошти на утримання дитини. Вона ніде не працює, утримує дитину самостійно з доходу від підсобного господарства та за кошти які їй надає інший чоловік. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частини від заробітної плати та пояснив, що насправді він готовий брати участь в утриманні дитини шляхом купівлі речей та продуктів, однак позивач відмовляється від такої допомоги та хоче аліментів. Він побоюється, що за таких умов позивач перестане йому давати дитину взагалі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що слід прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 червня 1992 року . В цьому шлюбі у них народилося троє дітей, двоє з яких досягли повноліття. Сторони також є батьками [PERSON], яка народилась [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Неповнолітня [PERSON] проживає з матір'ю, яка її утримує, що визнано сторонами. В статті 141 Сімейного кодексу України закріплено рівність прав та обов'язків матері та батька щодо дитини. За правилами ст.180 цього Кодексу батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач належної участі в утриманні та забезпеченні дитини не приймає. Між батьками не досягнуто домовленості щодо участі кожного в утриманні дитини, про її матеріальне забезпечення дбає позивач, а тому вона має право на аліменти від батька дитини. Відповідно до положень ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність в останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до довідки з медичного закладу за місцем проживання неповнолітньої від 10.09.2014, [PERSON], [INFO] року народження здорова, на диспансерному медичному обліку не перебуває. Відповідач [PERSON] працює слюсарем-ремонтником в ПАТ «Переяславський ЕКХП» і його середньомісячна заробітна плата за останні шість місяців роботи складає 4482,74 гривень (26896,42 грн. : 6 міс.), що встановлено на підставі довідки з місця роботи від 19 вересня 2014 року. Враховуючи вищевикладені обставини, матеріальний стан відповідача, стан здоров'я дитини та прийнявши визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved