Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

26.04.2018 позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд: - визнати спільним майном подружжя [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0811 га, кадастровий номер 3220883201:01:014:0069, у зв`язку зі суттєвим збільшенням їх вартості; -визнати за позивачем право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами та на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0811 га, кадастровий номер 3220883201:01:014:0069, розташовані по [ADDRESS] , як на її частку в спільній сумісній власності подружжя після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] ; -визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] в розмірі 1/8 частину будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами та на 1 / 8 частину земельної ділянки площею 0,0811 га, кадастровий номер 3220883201:01:014:0069, розташовані по [ADDRESS] , так як вони є обов`язковою часткою за законом у спадковій справі №618383355. В обґрунтування позову зазначила наступне. У 1963 році, в зв`язку з переселенням батьки чоловіка, подружжя [PERSON] та [PERSON] з с. Ошитки Києво- Святошинського району Київської області в с. Гора Київської області Бориспільського району було перевезено матеріали зі старої хати, з яких було зведено будинок за адресою: [ADDRESS] . У [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] , після смерті яких цей будинок прийняв у спадщину їх син -- [PERSON] , реєстрація прав на який відбулася в сільській раді с. Гора. Позивач зазначила, що з 1973 року почали сумісно проживати та вести сумісне господарство зі своїм чоловіком [PERSON] , 1948 року народження, в будинку за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого, 30 квітня 1974 року в них народилася спільна дитина - дочка [PERSON] . У подальшому, 9 вересня 1975 року, позивач та [PERSON] зареєстрували свої відносини офіційно та уклали шлюб. За час спільного проживання у нас народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з чоловіком разом проживали в будинку [ADDRESS] та вели сумісне господарство. За роки їхнього сумісного проживання - з 1973 по 2017 рік - будинок [ADDRESS] зазнав суттєвих змін. Зазначає, що чоловік з 1973 року по 1997 рік зловживав алкоголем, не мав постійних доходів та витрачав грошові кошти в збиток та не в інтересах сім`ї. У цей проміжок часу не турбувався ні про сім`ю, ні про будинок, ні про утримання будинку. Також зазначає, що вона протягом всіх цих років життя працювала на декількох роботах та має загальний стаж роботи 32 роки. Переобладнання будинку та добудови були зроблено особисто позивачем та за її особисті кошти. Також вказує, що у 2007 році, було приватизовано земельну ділянку площею 0,0811 га, кадастровий номер 3220883201:01:014:0069 по [ADDRESS] на ім`я її чоловіка [PERSON] , так як в будинковій книзі він був зазначений як голова сім`ї. Позивач вважає, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , а також земельна ділянка площею 0,0811 га значно збільшили свою вартість за рахунок її грошей та її праці, а тому це є спільно нажитим майном подружжя. Отже, половина будинку та половина земельної ділянки за діючим законодавством повинні належати їй. [INFO] чоловік позивача, [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина. За життя [PERSON] , 04.07.2014 р. склав заповіт та розпорядився належним йому майном, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, заповів своєму сину - відповідачу [PERSON] . В установлений законом 6-ти місячний строк спадкоємці звернулися до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Меленної Т.К. із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус повідомив позивача про те, вона має право на обов`язкову долю в спадщині, а саме на 1/8 майна, яке належало її чоловіку [PERSON] Проте, у видачі Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку із спадкового майна нотаріусом позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначений житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою від 14.05.2018 було відкрито провадження у цивільній справі та призначено до підготовчого судового засідання (а.с. 182,183 т.1). 12.09.2018 року від позивача [PERSON] надійшли заяви: - про долучення до матеріалів справи нотаріально засвідчену заяву її рідного брата [PERSON] (а.с.219,220), - про витребування доказів з ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», а саме: копію трудової книжки та довідку про розмір заробітної плати [PERSON] (а.с.226-228 т.1). 04.10.2018 року від [PERSON] надійшла заява про призначення судової експертизи (а.с.233,234т.1) та заява про витребування у [PERSON] доказів: оригінали будинкової книги на [ADDRESS] , трудової книжки [PERSON] , свідоцтва про народження [PERSON] , квитанцій про сплату комунальних платежів, чеків на купівлю будівельних матеріалів та на купівлю побутової техніки( а.с.235,236 т.1). 10.10.2018 року від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про долучення до справи письмових доказів: копію листа Архівного сектору Києво-Святошинської РДА № 06-04/479 від 04.07.2018, копію рішення № 51 від 18.03.1952 р.; відомість проведених грошових витрат з переселенцями зони Київської ГЕС по Києво- Святошинському району за період з 1961-1972 р.р.; копію рішення № 22 від 22.06.1963 р.; копію рішення № 107 від 19.04.1963 р.; копію листа Архівного сектору Бориспільської РДА №т 05-05/128 від 06.07.2018 р.; копію рішення № 117 від 27.11.1997 р.; копію особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] з Погосподарської книги; копію листа Архівного відділу Вишгородської РДА № 05-03/204-206 від 02.08.2018 р.; копію Особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] з Погосподарської книги ( а.с. 1, 2 т.2). 17.10.2018 року та 22.10.2018 року від позивача [PERSON] надійшли заяви: про виклик у якості експерта Гонцовського В.С.( а.с.23,24 т.2), про долучення до справи доказів: заяви до Бориспільського ВПГУНП у Київській області та висновки про результати перевірки (а.с.27,28 т.2). Ухвалами від 13.11.2018, які відображені у протоколі судового засідання, задоволено частково заявлені позивачем клопотання про долучення письмових документів, відмовлено у клопотаннях позивача про витребування доказів, -відмовлено у задоволенні клопотання позивача про виклик експерта Гонцовського В.С. , задоволено клопотання відповідача про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, а також було зобов`язано позивача у строк 7 днів подати запитання на вирішення експертизи та погодити з відповідачем експертну установу (а.с.70-71 т.2). Ухвалою від 21.11.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті, у якому представник позивача [PERSON] раніше заявлене клопотання про призначення судової експертизи не підтримала (а.с.76, 79 т.2). Ухвалою суду від 14.05.2019 поновлено судовий розгляд у даній цивільній справі та витребувано:- з Київського обласного державного нотаріального архіву (08200, м.Ірпінь, вул..Жовтнева, 34) відомості про те, чи відкривалися спадкові справи після смерті [PERSON] , 1905 року народження, мешканця с.Гора Бориспільського району Київської області, який помер у 1970 році, а також після смерті [PERSON] , 1907 року народження, мешканки с.Гора Бориспільського району Київської області, яка померла у 1973 році, та, у разі відкриття направити до суду завірені копії спадкових справ; - у приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Меленної Т.К. (08301, Київська область, м.Бориспіль, вул..Європейська, буд.1), копію спадкової справи, яка була відкрита щодо майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] .( а.с.128,129 т.2). У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та адвокат Скрипка В.В. повністю підтримали заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини, просили позов задовольнити. Стверджували, що за роки сумісного проживання позивача та її чоловіка спадкодавця [PERSON] , починаючи з 1973 по 2017 роки будинок [ADDRESS] , зазнав суттєвих змін, внаслідок повної реконструкції, був перебудований і переобладнаний. Зокрема, стверджували, що позивачу від її батьків були надані грошові кошти на купівлю нового житла, які вона використала на переобладнання та поліпшення житлово-побутових умов в будинку [ADDRESS] , що спірний будинок був наново створений під час перебування позивача в шлюбі з [PERSON] та є спільною сумісною власністю подружжя. Звертають увагу, що чоловіку позивача було передано у власність земельну ділянку, на якій знаходився зазначений вище житловий будинок, а тому земельна ділянка також є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач [PERSON] та представник відповідача-адвокат Спис О.І. позов не визнали у повному обсязі, просили відмовити у його задоволенні, вважають, що позов є необґрунтований та недоведений. Зокрема, не погоджуються, що спірний будинок та земельна ділянка є спільною власністю подружжя позивача та спадкодавця [PERSON] . Зазначили, що будинок був побудований за рахунок матеріалів та коштів, отриманих батьками померлого спадкодавця, як переселенцями. Відповідач не визнає, що внаслідок проведених ремонтних робіт істотно збільшилась вартість будинку, вважають, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б ці обставини доводили. Звертають увагу, що проведена оцінка не таким доказом, оскільки проводилась за відсутності правовставлюючих документів та технічної документації на дату оцінки, а на підставі пояснень, наданих самою позивачкою щодо проведених змін. Звертають увагу, що перша технічна інвентаризація проведена та технічний паспорт на будинок виготовлений у 2018 році за зверненням позивача, до якого зі слів позивачки внесені нічим не підтверджені дані щодо дати будівництва будівель і споруд, а також, що будинок не був зареєстрований. Також зазначили, що твердження позивача щодо дарування їй коштів та використання їх на реконструкцію будинку не підтверджені належними і допустимими доказами. Звертають увагу, що як на члена сім`ї власника будинку на позивача покладений обов`язок утримувати будинок, проте участь в утриманні не може бути підставою для визнання права власності на будинок та земельну ділянку, на якій він розташований. Представник третьої особи Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Однак, до суду надійшов лист за підписом в.о. сільського голови Шершень Л.Ф. з проханням проводити розгляд справи за відсутності представника сільської ради та вирішити спір за наявними матеріалами справи (а.с.91, 109,117,119,183 т.2). Третя особа- приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Меленна Т.К., у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду лист, у якому просила розглядати справу без її участі, будь-яких заперечень щодо позову суду не направила.( а.с.92,120 т.2). Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у Київській області також у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від третьої особи до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, заперечень щодо позову не надійшло (а.с. 100,103,106,136,157 т.2). Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали даної цивільної справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, також враховує, що за змістом ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В ході судового розгляду встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим 27 листопада 2017 року Виконавчим комітетом Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.29 т.1). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,0811 га, кадастровий номер 3220883201:01:014:0069, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд, розташованої по [ADDRESS] . Так, спірна земельна ділянка площею 0,0811 га, кадастровий номер 3220883201:01:014:0069 , належала померлому спадкодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯД №788673, виданого 26.11.2007 Управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі Київської області на підставі рішення Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області від 01.11.2006 року (а.с.161 т.1). З виписки з погосподарської книги від 18.01.2018 за №156-02-28-18, виданої Гірською сільською радою Бориспільського району Київської області (а.с.164 т.1), встановлено, що згідно записів книги погосподарського обліку №6 за 1971-1973 роки, домоволодіння в [ADDRESS] , обліковується за гр. [PERSON] . Будинок побудований в 1963 році. [PERSON] , 1948 року народження - голова домогосподарства, зареєстрований у 1969 році. Сторонами визнано та долученим до матеріалів цивільної справи документами з архівного сектора Київо-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, архівного сектора Бориспільської районної державної адміністрації Київської області та архівного сектора Вишгородської районної державної адміністрації Київської області підтверджується, що вищевказаний житловий будинок у 1963 році побудований [PERSON] , [INFO] , та його дружиною [PERSON] , [INFO] , які були переселені з с.Ошитки Києво - Святошинського району в с.Гора Бориспільського району Київської області у зв`язку з будівництвом Київської ГЕС (а.с.3-10, 11-16, 17-21 т.2). З особистих рахунків, які зберігаються в архівному секторі Бориспільської районної державної адміністрації Київської області та архівному секторі Вишгородської районної державної адміністрації Київської області (а.с.13-14, 19-21 т.2), а також копії будинкової книги (а.с.19-24 т.1) вбачається, що разом з подружжям [PERSON] , [INFO] , який помер у лютому 1970 року, та його дружиною [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , були переселені та зареєстровані в [ADDRESS] їх діти: дочка [PERSON] , [INFO] , яка виписана в м.Київ у 1970 році, та син [PERSON] , [INFO] . Згідно з даними архівного фонду №32 (Бориспільська районна державна нотаріальна контора), які зберігаються в Київському обласному державному нотаріальному архіві (а.с.178 т.2) відомості про відкриття спадкової справи відсутні, зокрема, у відповіді державного архіву від 07.06.2019 №1150/01-17 зазначено, що після смерті [PERSON] , померлого у 1970 році, та після смерті [PERSON] , померлої у 1973 році, спадкові справи на заводились та не видавались з 1977 року по 1999 рік включно. Інших належних і допустимих доказів, а також джерел надання таких доказів, сторонами надано та зазначено не було. Водночас, суд враховує, що сторонами визнано та вищевказаними письмовими доказами: випискою з погосподарської книги (а.с.164 т.1), даними будинкової книги (а.с.19-24 т.1), особовим рахунком щодо домоволодіння [ADDRESS] (а.с.13-14), копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.172 т.1) - підтверджується, що [PERSON] , 1948 року народження, на момент смерті своїх батьків [PERSON] , [INFO] , який помер у лютому 1970 року, та [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] , був зареєстрований та проживав з батьками у спадковому будинку по [ADDRESS], отже вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.2 цієї статті зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Суд, також звертає увагу, що на момент здійснення будівництва вищевказаного жилого будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] була чинною «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність у 1988 році, за змістом якої не було передбачено та не проводилась державна реєстрація нерухомого майна в сільській місцевості. Тому право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. За змістом ч.1 с.105 ЦК УРСР, громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо). Згідно ч.3 цієї статті, господарські і побутові будівлі та споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів зносяться громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок. Схожі положення містяться в ч.7 ст.376 ЦК України, який набув чинності з 01.01.2004 року, яка передбачає, що, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.. Будь-яких даних, що будівництво було здійснено з істотним відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, або істотним порушенням будівельних норм і правил, не встановлено. Доказів того, що існують такі, що набрали законної сили рішення Бориспільської районної ради, або суду щодо зобов`язання знесення або проведення перебудови щодо спірного домоволодіння [ADDRESS] , суду надано не було. Водночас, суд враховує, що будівництво житлового будинку з надвірними будівлями здійснено у 1963 році, що підтверджується даними погосподарського обліку Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, зареєстровано у погосподарській книзі сільської ради, яка, згідно з направленими до суду заявами, не оспорює правомірність здійсненого будівництва. Крім того, як вбачається з архівної копії рішення виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області №117 від 27 листопада 1997 року та додатку до рішення (а.с.12 т.2) [PERSON] передано безоплатно к приватну власність земельну ділянку площею 0,08га для обслуговування житлового будинку, право власності на яку в подальшому було оформлено та зареєстровано за померлим спадкодавцем [PERSON] на підстави вищевказаного Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯД №788673 від 26.11.2007 (а.с.161 т.1). . Наведене, на думку суду, свідчить про відсутність спору між органом місцевого самоврядування та забудовником і його спадкоємцями щодо побудованого на земельній ділянці житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Встановлено, що на випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 04 липня 2014 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Криворучко О.В. за реєстровим №683 (а.с.146 т.2), за змістом якого на випадок свої смерті зробив таке розпорядження, а саме: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належать йому на день його смерті, і на що він за законом матиме право, заповів своєму сину [PERSON] , [INFO] , відповідачу у справі. Встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) , [INFO] , є дружиною померлого спадкодавця [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] (а.с.150 т.2) і протягом встановленого законом шестимісячного строку звернулась до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Меленної Т.К. із заявою від 10.01.2018 про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті чоловіка [PERSON] , при цьому зазначила, що їй нотаріусом роз`яснено, що відповідно до ст.1241 ЦК України, вона як непрацездатна вдова, має право на обов`язкову частку. Відповідач [PERSON] , [INFO] , згідно із свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.155 т.2) є сином померлого спадкодавця [PERSON] та 12.01.2018 року також звернувся до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Меленної Т.К. із заявою про прийняття спадщини (а.с.152 т.2). За змістом ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1. ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням викладеного, враховуючи що лише два спадкоємці першої черги спадкоємців за законом в установлений законом термін звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, обов`язкова доля позивача [PERSON] як непрацездатної вдови складає половину частки, яка належала б належала їй у разі спадкування за законом (1/2), складає ј частину. Відповідно до вимог ч.1 т.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на обов`язкову долю у спадщини підлягають задоволенню з урахуванням приписів ст.13 ЦПК України, у межах заявлених позивачем вимог, а саме: слід визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину будинку [ADDRESS] , а також право власності на 1/8 частину земельної ділянки загальною площею 0,0811 га кадастровий номер 3220883201:01:014:0069, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS] , як на обов`язкову частку у спадщині за законом, яка залишилась після померлого [PERSON] , який помер [INFO] . При цьому суд враховує, що представник позивача - її дочка [PERSON] , яка згідно з довідкою Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області від 18.01.2018 №155-02-28-8 (а.с.166 т.1) також проживала та була зареєстрована в спірному будинку по [ADDRESS] з 1990 року по даний час, тобто на момент смерті її батька - спадкодавця [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини за законом не зверталась, самостійних вимог щодо предмету спору не заявляє. В іншій частині, щодо визнання спірного будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки спільним майном подружжя позивачки [PERSON] та померлого спадкодавця [PERSON] , а також визнання за позивачем права власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] , а також право власності на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,0811 га кадастровий номер 3220883201:01:014:0069, яка розташована за тією ж адресою, як частку у спільній сумісній власності подружжя, - суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені, в зв`язку з чим задоволенню не підлягають. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) [INFO] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з дати реєстрації шлюбу - з 09 вересня 1975 року по день смерті останнього - [INFO] року (а.с.141,150 т.2). Встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та відповідач у справі [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.25 т.1, а.с.155 т.2). З довідки, виданої Гірською сільською радою Бориспільського району Київської області від 18.01.2018 №155-02-28-8, вбачається, що дружина померлого [PERSON] [PERSON] проживала та була зареєстрована в спірному будинку по [ADDRESS] з 1975 року по даний час (а.с.166 т.1). Наведене також підтверджується даними будинкової книги (а.с.19-24 т.1). В цьому зв`язку суд звертає увагу, що факт існування будинкової книги визнаний обома сторонами, дійсність записів у вказаній книзі сторонами не оспорюється. Водночас, будь-яких інших належних і допустимих доказів того, що до реєстрації шлюбу 09.09.1975 подружжя [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет та вели спільне господарство, суду надано не було. Дослідивши, проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позивачем не надано достатніх, належних і допустимих доказів того, що внаслідок їх спільної з померлим спадкодавцем праці істотно збільшилась вартість спірного домоволодіння, успадкованого її померлим чоловіком [PERSON] від своїх батьків - переселенців. Так, згідно з Відомістю проведених грошових витрат з переселенцями зони водосховища Київської ГЕС по Києво-Святошинському району за період 1961-1972 р.р., яка зберігається в архівному секторі Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (а.с.3,5-7 т.2), [PERSON] виплачено 550.00 та 516.10 карбованців, видано будівельних матеріалів: 180 листів шиферу, 10000 шт. цегли. Суд звертає увагу, що на першому аркуші будинкової книжки (а.с.19 т.1) наявні примітки напроти запису про відповідальних осіб за ведення книги та прописку по будинку: [PERSON] , зареєстрованого з 1963 року - 48м2, [PERSON] , голови сім`ї з 3.5.1973 р. - 57 м.2. Водночас, встановити значення, відповідність та об`єктивність зазначеної площі, в ході судового розгляду не виявилось за можливе. Так, перша технічна інвентаризація, як визнано сторонами, була здійснена в січні 2018 року на замовлення позивача [PERSON] , що підтверджується даними Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений Комунальним підприємством Бориспільської районної ради Бориспільське районне «Бюро технічної інвентаризації» (а.с.28-32 т.1). Згідно з даними якого станом на момент обстеження загальна площа по будинку становить 89 кв.м., житлова - 52,2 кв.м. Проте, інші наведені в технічному паспорті відомості, а саме: в документі під назвою «Характеристика будинку господарських будівель та споруд» щодо проведених реконструкцій будинку у 1976 та 1983 році, а також дати будівництва господарських будівель і споруд (прибудова «а1» - 1983, прибудова «а2» - 1983, навіс «В» - 2012, літній душ «Г»- 2012, убиральня «Д» -1996, сарай «Ж» - 2007, сарай «З» -2007,котельня «К»- 2017, хвіртка №1, ворота №2, огорожа №3 - 2012 рік) жодними іншими належними і допустимими доказами не підтверджується (а.с.32 т.1), та, як вбачається зі змісту дослідженого в судовому засіданні Звіту про оцінку нерухомого майна від 31 березня 2018року (а.с.68-158 т.1), визначені на підставі пояснень позивачки [PERSON] . В цьому зв`язку, суд критично оцінює дані, наведені у вищезазначеному Звіті про оцінку нерухомого майна, яким є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , від 31 березня 2018року (а.с.68-158 т.1). Так, в абзаці шостому «Достовірність представленої інформації» п.3.1 «Допущення й обмежуючі умови» розділу 3 «Загальні положення» вказаного Звіту (а.с.74 т.1) зазначено, що вся інформація фінансового, технічного, економічного характеру, що представлена Замовником Оцінювачу в усній чи письмові формі, підтверджена чи не підтверджена документально, приймалась як достовірна. Крім того, до звіту долучені письмові пояснення Замовника - [PERSON] від 31 березня 2018 року (а.с.125 т.1) щодо дати та обсягу проведених переобладнань та добудов у житловому будинку, зведення господарських будівель, а також років висаджених насаджень, однак, жодного документального підтвердження викладеній в поясненні [PERSON] інформації в Звіті не зазначено та позивачем не надано. Окрім вже згаданого Технічного паспорта, достовірність викладеної в якому інформації, належними, допустимими і достатніми доказами не підтверджено. Не є таким доказом і Проект газифікації жилого будинку у садибі [ADDRESS] , розроблений у 1976 році Республіканським проектним інститутом «УКРЖИЛРЕМПРОЕТ», де замовником зазначено - [PERSON] (дошлюбне прізвище позивача) (т.1 а.с.). Так, вартість робіт з газифікації жилого будинку у проекті не зазначена. Належних і допустимих доказів того, що вказані роботи, а також будь-які інші будівельні роботи з переобладнання (реконструкції) жилого будинку , будівництва господарських будівель і споруд були проведені за рахунок особистих коштів позивача, суду не надано. Надана позивачем нотаріально посвідчена заява її рідного брата [PERSON] від 30 травня 2018 року (а.с.221,222 т.1), не є таким доказом. Викладені в заяві свідка обставини щодо отримання позивачкою в дар від своїх батьків в 1976 році 1800 радянських карбованців для того, щоб вона обклала цеглою спірний будинок, провела в ньому парове опалення, газ та воду, а також у 1983 році -5000 радянських карбованців для реконструкції будинку, прибудови нових приміщень та побудови нового даху, та що отримані в дар грошові кошти були використані на вказані заявником будівельні роботи, суд визнає недопустимим доказом. Так, в силу вимог ч.1 ст.244 ЦК УРСР договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. Як визнано представника позивача, такі нотаріально посвідчені договори дарування грошових коштів не укладались та у позивача відсутні. За змістом ч.1 ст.47 ЦК УРСР недодержання у випадках передбачених законом нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Отже, доведення факту отримання в дар грошових коштів в сумі понад 500 карбованців показаннями свідка, який, крім того, не був допитаний безпосередньо в судовому засіданні у зв`язку з відсутністю відповідного клопотання, є недопустимим. Викладені в заяві [PERSON] обставили щодо проведення в будинку [ADDRESS] будівельних робіт в 1976 році з обкладення цеглою будинку, проведення в ньому парового опалення, газу, води, а у 1983 році будівельних робіт з реконструкції будинку, прибудови нових приміщень та побудови нового даху, належними і допустимими доказами не підтверджуються. Так як виготовлені у 2018 році на замовлення позивачки Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок та Звіт про оцінку нерухомого майна, містять нічим не підтверджену інформацію, отриману виключено з пояснень замовника - позивача [PERSON] , в силу чого є неналежними і недопустимими доказами. Не доведено позивачем належність долучених до позовної заяви видаткової накладної та фіскальних чеків щодо придбаних будівельних матеріалів (а.с.173-173 т.1), які не містять даних ким та з якою метою такі будівельні матеріали були придбані, відсутні докази того, що ці будівельні матеріали були використані при будівництві, переобладнанні (реконструкції) спірного будинку, або надвірних господарських будівель і споруд. Суд звертає увагу, що сам факт того, що з моменту будівництва житлового будинку були здійснені прибудови, змінилась площа будинку, що вбачається з даних Будинкової книги, Технічного паспорту (в частині, що не викликає сумнівів, а саме в частині проведених техніком інвентаризації будівель і споруд та обмірів приміщень на дату огляду), що могло призвести до збільшення вартості домоволодіння, не доводить того, що усі такі покращення здійснені у період шлюбу позивача із спадкодавцем [PERSON] , що вони здійснювались за рахунок особистих коштів позивачки, та що вони призвели до істотного збільшення вартості домоволодіння. Враховуючи, що позивач відмовилась від проведення будівельно-технічної експертизи, про що спочатку було заявлено відповідне клопотання, враховуючи, що інших належних і допустимих доказів, які б не викликали сумнівів у їх дійсності у іншої сторони та суду, позивачкою надано не було, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що спірне нерухоме майно за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат, а також затрат позивачки. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наслідки вчинення, а також невчинення процесуальних дій сторонам роз`яснені і зрозумілі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що визначені ст.62 Сімейного кодексу України підстави для визнання спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0811 га, кадастровий номер 3220883201:01:014:0069, відсутні. В зв`язку з цим, в цій частині заявлений позов задоволенню не підлягає. В зв`язку з частковим задоволенням позову, відповідно до вимог ст..141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Так, позивач просила визначити за нею право власності на 5/8 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд та 5/8 частини земельної ділянки, в тому числі: 1/2 (4/8) частину, як частку у спільному майні подружжя, та 1/8 частину, як обов`язкову долю у спадщині. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині визнання права власності в порядку спадкування на обов`язкову долю у спадщині: 1/8 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд та 1/8 частину земельної ділянки, - що становить 1/5 частину від заявлених позовних вимог. Отже, відшкодуванню підлягає 1/5 частина сплаченого позивачкою судового збору за вимогою майнового характеру (а.с.176) та становить 1762 гривні (8810грн.:5=1762грн.) Інші витрати по справі не значаться. На підставі викладеного,

Outcome: partial