Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

25.10.2016р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. В позовній заяві [PERSON] посилався на те, що [PERSON] є його батьком. Позивач навчається на денній формі навчання в Державному вищому навчальному закладі «Національний гірничий університет» на першому курсі електротехнічного факультету. Позивач не має можливості працювати, потребує коштів для оплати навчання та інших витрат пов'язаних з проживанням та навчанням, у зв'язку з чим позивач просив суд стягувати з відповідача щомісячно аліменти на його утримання на період навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцятитрирічного віку. В наданій суду 25.07.2017р. заяві, позивач позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу за його відсутністю та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 62). Відповідач [PERSON] в судові засідання,які призначалися по справі, не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до розділу 4 «Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень» за допомогою окремого доручення, оскільки останній мешкає у Російській Федерації. Щодо результатів виконання доручення, Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області 07.07.2017р. надіслано документи, отримані у зв,язку з невиконанням доручення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про вручення судових повісток та проведення окремих процесуальних дій на території Російської Федерації відносно [PERSON] Таким чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами та винести по справі заочне рішення суду, у зв'язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином був повідомлений про дату та час слухання справи, та заперечень суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 191, ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, починаючи від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі пред,явлення позову одним із батьків, суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких, у зв'язку з цим стягуються аліменти. Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. № 10). Відповідно до довідки № 14/02-4459 від 13.07.2017р. [PERSON] є студентом денної форми навчання в Державному вищому навчальному закладі «Національний гірничий університет», першого курсу, електротехнічного факультету, з орієнтовним терміном навчання до [INFO] З огляду на те, що відповідно до ст. 199 СК України утримання повнолітніх сина (або доньки) під час навчання є обов'язком батьків та відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягувати щомісячно до закінчення [PERSON] навчання у строк до [INFO] аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з огляду на те, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, який підлягав сплаті на день подачі позовної заяви, а саме 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved