Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

25 березня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на нерухоме майно та права на завершення приватизації земельної ділянки. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] За життя остання склала заповіт, яким заповіла йому все своє майно. До складу спадщини, яка відкрилася після смерті останньої, ввійшов житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , а також право на завершення приватизації земельних ділянок за цією ж адресою, зокрема для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,06 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,27 га, які передані спадкодавцю у приватну власність на підставі рішення виконавчого комітету Рижівської сільської ради від 25 листопада 1993 року №34. Вказує, що своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, зокрема на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У той же час у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене вище домоволодіння та на право на завершення приватизації вищевказаних земельних ділянок йому відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті баби, [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] та право на завершення приватизації земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,06 га та земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,27 га. Ухвалою від 27 березня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а. с. 28-29). Ухвалою від 24 квітня 2019 року залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] про визнання у порядку спадкування за заповітом після смерті баби, [PERSON] , яка померла [INFO], права на завершення приватизації земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,06 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,27 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , закінчено підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті (а. с. 45-46). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а. с. 49). Представник відповідача - Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не з`явився. Сільський голова Чех О. В. надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника, із заявленими позовними вимогами згодні (а. с. 50). Представник третьої особи - КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» в особі Білопільської розрахункової виробничої дільниці у судове засідання не з`явився без повідомлення причини. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним (а. с. 48). У зв`язку з неявкою сторін, третьої особи суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України 2003 року, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223, ст. 1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, яким є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). За приписами ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, чи подачі до нотаріальної контори або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Рижівка Білопільського району Сумської області померла [PERSON] (а. с. 10). Після смерті останньої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] , який був побудований у 1979 році. Право спадкодавця на вказане домоволодіння підтверджується даними погосподарського обліку Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області, зокрема записом у погосподарській книзі №01-177 (а. с. 15). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Рижівської сільської ради 07 листопада 2012 року, зареєстрований у реєстрі за №78, яким все своє майно заповіла [PERSON] - позивачу у справі (а. с. 9). За інформацією Рижівської сільської ради [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована у [ADDRESS] разом із: невісткою - [PERSON] , 1963 року народження, онуком - [PERSON] , 1992 року народження , онукою - [PERSON] , 1981 року народження та правнучкою - [PERSON] , 2009 року народження . Заповіт від імені [PERSON] , посвідчений Рижівською сільською радою 07 листопада 2012 року за реєстровим №78, не змінювався і не відмінявся. Номер заповіту у Спадковому реєстрі 53737265 (а. с. 16). 11 липня 2017 року нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори за заявою [PERSON] заведено спадкову справу №238/2017 після померлої [INFO] [PERSON] , яка зареєстрована у Спадковому реєстрі за №60912324. Позивачу видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна (а. с. 13, 34-37). Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та виходячи з вищенаведених положень законодавства, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняв спадщину після померлої [INFO] баби, [PERSON] , подавши нотаріусу відповідну заяву, та є єдиним спадкоємцем останньої за заповітом і набув право на спадщину з моменту її відкриття. За даними Філіалу Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 01 жовтня 2018 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , за фізичною чи юридичною особою не зареєстровано. Первинна інвентаризація виконана 03 жовтня 1991 року за замовленням [PERSON] (а. с. 20). Відповідно до висновку КП «Білопільське районне архітектурно-планове бюро» від 12 лютого 2019 року та довідки КП «Білопільське районне АПБ» від 13 лютого 2019 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться за вказаною вище адресою, зведені з дотриманням архітектурних, санітарних і протипожежних норм та правил, знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці, а також не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а. с. 21). Частиною 3 статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з ч. 4 вказаної норми Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Вказаним нормативним актом передбачалася державна реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст та селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто, фактично записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що [PERSON] , яка померла [INFO] , набула право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у порядку, який був передбачений законодавством, що діяло на момент виникнення цього права. В той же час нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього (а. с. 23). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з нормами ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved