Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

26 березня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що її мати - [PERSON], [INFO], померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,000 га, кадастровий номер:[NUMBER], розташованої на території Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11 жовтня 2004 року. Позивач є донькою [PERSON], а відтак є спадкоємицею першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України, інших спадкоємців не має. 31 січня 2018 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] на підставі довіреності звернулася до Оріхівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, але у видачі Свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки [PERSON] пропущений визначений законодавством шестимісячний строк для подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину. Позивач зазначає, що не скористалася своїм правом вчасно, так як помилково вважала, що оскільки вона являється єдиною донькою спадкодавиці та в неї на руках знаходяться оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, то вона вважається такою, що прийняла спадщину та в будь-який момент може переоформити спадкове майно на своє ім'я. Крім того, земельна ділянка, що належить померлій [PERSON] знаходиться в користуванні ТОВ «Берлен», та позивач отримувала плату за користування вказаною земельною ділянкою включно по 2016 рік. В кінці грудня 2017 року платню за користування земельною ділянкою ТОВ «Берлен» позивачу не було видано та представником вказаного товариства було звернуто увагу на необхідність оформлення спадкового майна на її ім'я. Позивач прохає визначити їй додатковий строк протягом трьох місяців, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON]. В судове засідання представник позивача [PERSON]- [PERSON] не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах своєї довірительниці наполягає, прохає їх задовольнити.(а.с.43). Представник відповідача Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.(а.с.22). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є рідною донькою [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER].(а.с.12). Факт зміни прізвища позивача з «[PERSON]» на «[PERSON]» стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER].(а.с.12). У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] матір позивачки [PERSON] померла [INFO].(а.с.11). Після смерті матері позивача відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,000 га, кадастровий номер:[NUMBER], розташованої на території Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11 жовтня 2004 року.(а.с.13). Згідно довідки №18 виданої 13 березня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Берлен», вищевказана земельна ділянка знаходилася в користуванні ТОВ «Берлен», та позивач отримувала плату за користування вказаною земельною ділянкою включно по 2016 рік. В кінці грудня 2017 року платню за користування земельною ділянкою ТОВ «Берлен» позивачу не було видано та представником вказаного товариства було звернуто увагу на необхідність оформлення спадкового майна на її ім'я.(а.с.14). Дослідженням копії спадкової справи №12 після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.30-42) встановлено, що 31 січня 2018 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] на підставі довіреності зверталася до Оріхівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, але у видачі Свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки [PERSON] пропущений визначений законодавством шестимісячний строк для подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину. За правилами ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1271 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку,встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи викладене та правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1). у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2). ці обставини визнані судом поважними. Суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проте поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, тривала хвороба спадкоємців, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, складні умови праці, які пов'язані з тривалими відрядженнями. При розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини судом застосовуються інші, порівняно із поновленням строку позовної давності, підстави для визнання причин пропуску цього строку поважними. У відповідності до п.1.2 глави 10 розділу ІІ Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Крім того, в п. 3.2 глави 10 розділу ІІ вказаного Порядку зазначено, що для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причини пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, даних щодо юридичної обізнаності сторін. Зважаючи на вищенаведене, а також те, що позивач [PERSON] не була юридично обізнана про обмеження часу, помилково вважала, що оскільки вона являється єдиною донькою спадкодавиці та в неї на руках знаходяться оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, то вона вважається такою, що прийняла спадщину та в будь-який момент може переоформити спадкове майно на своє ім'я, враховуючи, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому час звернення до нотаріальної контори за прийняттям спадщини позивач пропустила з поважної причини, крім того, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, а тому суд вважає, що позов можливо задовольнити, надавши [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини. Що стосується додаткового строку, що може бути встановлений для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, то суд приходить до висновку про можливість встановлення строку в три місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви.

Outcome: approved