Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

26.02.2018 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання трьох дітей у твердій грошовій сумі, а саме: сина [PERSON] - в сумі 1 500 грн., сина [PERSON] - в сумі 1 500 грн., сина [PERSON] - в сумі 2 000 грн., а також додаткових витрат на розвиток особистих здібностей синів [PERSON] і [PERSON] в розмірі 1 800 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2017, по [INFO] р, що загалом становить 43 200 грн. Позов та викладені у відповіді на відзив заперечення проти аргументів відповідача обґрунтовані такими обставинами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилися сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] За рішенням суду від 16.10.2014 шлюб сторін розірвано. Діти проживають з позивачем, а відповідач не приймає участі в їх утриманні. Вже три роки [PERSON] і [PERSON] вивчають англійську мову, щомісячні витрати позивача на оплату цих послуг становить 3 600 грн. Відповідач є досить заможною особою - у його власності є п'ять квартир, два будинки та земельна ділянка, у 2017 р. він придбав автомобіль приблизною вартістю 1 млн. грн., а тому він у змозі сплачувати аліменти та додаткові витрати на дітей у заявленому розмірі. До початку розгляду справи по суті позивач зменшила розмір позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дітей. Посилаючись на те, що за період з вересня 2017 р. по травень 2018 р. її витрати на оплату занять дітей англійською мовою склали 24 150 грн., і ще 16 200 грн. вона сплатить у наступному навчальному році, позивач просила стягнути додаткові витрати в загальному розмірі 20 175 грн. У травні 2018 р. [PERSON] пред'явив зустрічний позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON]. Проте 08.10.2018 представник відповідача подав заяву про відмову від зустрічного позову, у зв'язку з чим суд постановив ухвалу про закриття провадження за зустрічним позовом. Відповідач визнав вимоги про стягнення аліментів на трьох дітей в розмірі 4 500 грн. На обґрунтування заперечень проти решти позовних вимог послався на те, що у наданій позивачем інформаційній довідці з реєстру прав власності містяться відомості про усіх його однофамільців, а фактично йому належать на праві власності лише квартира у с. Крюківщина та 1/5 частина квартири у с. Новосілки. Що стосується вимог про стягнення додаткових витрат, то він їх погоджується відшкодувати, але лише у разі доведення позивачем факту їх понесення. Зважаючи на подання представниками сторін заяв про розгляд справи у їх відсутність, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини. Колишнє подружжя [PERSON] та [PERSON] є батьками трьох малолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7, 8). Після розірвання шлюбу сторін діти залишились з матір'ю, яка несе усі витрати на їх утримання, а саме: харчування, навчання, одяг, лікування тощо (а.с. 9, 10, 11, 12). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Суду не надано доказів, які б підтверджували, що батько на постійній основі приймає участь в утриманні дітей. За приписом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до положень ч. 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За відомостями Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків впродовж січня 2017 р.- червня 2018 р [PERSON] отримував доходи від ТОВ «Укр Строй Сервіс» та ТОВ «УБА», і його сукупний дохід за вказаний період склав 176 883,72 грн. (а.с. 180). Відтак середньомісячний офіційний дохід відповідача становить 9 826,87 грн. Водночас наведені позивачем та підтверджені належними і допустимими доказами і частково визнані або не спростовані відповідачем обставини, а саме те, що у його власності (спільній частковій власності) перебуває дві квартири (а.с. 13-15),і з 2017 р. він користується новим автомобілем марки «Peugeot» (а.с. 126), витрати на придбання якого перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, дають підстави вважати, що рівень його реальних доходів не відповідає розміру його офіційного доходу. Відтак на підставі викладених сторонами аргументів і оцінки наданих ними доказів та з урахуванням матеріального становища відповідача, нормального стану його здоров'я, відсутності у нього інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він повинен утримувати, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 5 000 грн. на трьох дітей, що становить менше половини статистично визначеної середньої заробітної плати по м. Києву за вересень 2018 р. (13 614 грн.). На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дітей суд керується нормою ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України, яка встановлює, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що двоє старших дітей впродовж 2017-2018 навчального року у позашкільний час відвідували приватні уроки англійської мови, у зв'язку з чим позивач понесла витрати на їх оплату в загальному розмірі 24 150 грн. Факт понесення позивачем зазначених витрат підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: товарними чеками та квитанціями (а.с. 184, 185, 186). Відповідачем не оспорюється, що зазначені витрати є додатковими витратами в розумінні ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України. Не оспорюється відповідачем і його обов'язок брати участь у цих витратах нарівні з позивачем, що узгоджується з принципом рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ст. 141 Сімейного кодексу України). Отже враховуючи встановлені обставини, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача половини суми, витраченої позивачем на розвиток здібностей дітей, що становить 12 499,54 грн. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення 8 100 грн. в рахунок майбутніх витрат на розвиток здібностей Владислава в поточному навчальному році, однак підстав для фінансування додаткових витрат наперед суд не вбачає, оскільки позивачем не надано переконливих доказів, що такі витрати будуть і в майбутньому. До того ж із заяви відповідача вбачається, що він визнає свій обов'язок брати участь у додаткових витратах, пов'язаних із вивченням дітьми іноземної мови, а тому позивач після фактичного понесення таких витрат має можливість вирішити питання їх відшкодування у позасудовому порядку. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв'язку з розглядом цієї справи позивач понесла витрати на сплату судового збору за заяву про забезпечення доказів та відправку поштової кореспонденції в загальному розмірі 505,40 грн. (а.с. 60. 122. 136, 138, 149, 178). Розмір заявлених [PERSON] позовних вимог становив 50 175 грн. (5 000х6)+20175), а суд визнав обґрунтованими вимоги на суму 42 075 грн. (5 000х6)+12075). Отже враховуючи, що позов задовольняється 21/25 частин (4207х100/50175), суд покладає на відповідача понесені позивачем судові витрати в сумі 424,54 грн. (505,40/25х21). Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів та про оплату додаткових витрат на дитинузвільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial