Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

26.02.2019 р. позивач звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому просить визнати за ним право власності на гараж № [NUMBER] у гаражному кооперативі № 6, що по [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що 18.03.1993 р. за ним закріплено земельну ділянку під будівництво цегляного гаражу, а 18.07.1996 р. дану земельну ділянки йому було надано у приватну власність. Вказав, що на цій земельній ділянці побудував гараж, будівельні вимоги дотримано, внески в кооператив ним сплачені. Однак у зв`язку із тим, що останній побудований без відповідної проектної документації, не має можливості оформити право власності. З огляду на наведене просить визнати за ним право власності на даний гараж 04.10.2019 р. у судове засідання сторони не з`явилися, подали в суд заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача щодо вирішення позову покладається на думку суду. Представник третьої особи будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 05.08.2019 р. та 04.10.2019 р. не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомляв. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до копії виписки із рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради народних депутатів Львівської області №102 від 18.03.1993 р., за [PERSON] закріплено земельну ділянку під будівництво цегляного гаражу в гаражному кооперативі [ADDRESS] . Згідно копії витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради народних депутатів Львівської області №316 від 18.07.1996 року, [PERSON] надано у приватну власність земельну ділянку площею 23 кв.м. для обслуговування індивідуального гаража № [NUMBER] в гаражному кооперативі [ADDRESS]. Як вбачається з довідки гаражного кооперативу № 6, станом на 23.08.2018 р. за позивачем відсутня заборгованість по гаражу № [NUMBER] . Відповідно до даних технічного паспорта від 07.08.2018 року, позивачем збудовано гараж № [NUMBER] стоянка № 2 у гаражному кооперативі [ADDRESS] . Як вбачається з копій витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №151493878 від 28.12.2018 року та Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.12.2018 р. за [NUMBER], [PERSON] на праві приватної власності, належить земельна ділянка площею 0,0023 га. для будівництва індивідуального гаража, що за адресою: [ADDRESS] гаражний кооператив №6, гараж №285, площадка 2, кадастровий номер №4611800000:01:011:0217. Відповідно до технічного висновку № 03 від 30.01.2019 р., проведеного експертом Юдицькою Я.М., останньою було здійснено технічне обстеження приміщення вказаного гаражу з метою визначення його фактичного технічного стану та надано висновок про те, що будівля гаражу відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації та передбачає можливість подальшої експлуатації гаражу. Окрім цього, ОП Львівським обласним проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро, в особі виконавця - Василько В.І., надано висновок від 01.02.2019 року про те, що архітектурно-планувальні рішення збудованого гаража відповідають вимогам ДБН В.2.3.-15:2007 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів», санітарним та пожежним нормам і правилам. Та надано висновок про можливість легалізації самочинно збудованого гаража. Згідно витягу з протоколу № 2 засідання постійно діючої узгоджувальної комісії по плануванню і забудові населених пунктів при виконавчому комітеті Червоноградської міської ради від 06.02.2019 року, комісія не має застережень щодо вищевказаного спірного гаражу, та прийняття в експлуатацію самочинно збудованого нерухомого майна визначено чинним містобудівним законодавством . Відповідно до ч.1 ст. 316, ч.1 ст. 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу вимог ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Окрім цього, як передбачено ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Беручи до уваги наведене а також, враховуючи те, що гараж позивачем побудований на земельній ділянці, яка була надана йому з цією метою, останній відповідає державним будівельним нормам та стандартам, санітарним та протипожежним нормам, вимогам надійності і безпечної експлуатації та не порушує прав інших осіб, тому суд приходить до висновку, що вимоги за даним позовом є підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved