Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

25.01.2014 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дати подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем позивачка має неповнолітнього сина, який проживає разом із нею та знаходиться на повному її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги. Позивачка в судове засідання не з'явилась, за змістом позовної заяви просить розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01.11.2013 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва 14.12.2008 року, серія [NUMBER] (а.с 3). Судом встановлено, що син проживає разом з матір'ю (а.с. 8). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання сина [PERSON], суд враховує обставини передбачені ст. 182 СК України та вважає, що 1/3 частина від заробітку відповідача не є відповідним та достатньо обґрунтованим розміром, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, враховуючи, що обидва з батьків повинні в рівній мірі дбати про матеріальне забезпечення дитини, дані про незадовільний стан здоров'я дитини в матеріалах справи відсутні, а посилання на інші обставини для обґрунтування заявленого розміру аліментів нічим не підтвердженні, крім того більшість таких посилань вказує на підстави стягнення додаткових витрат на дитину, а не збільшення розміру аліментних зобов'язань. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial