Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

24 вересня 2019 року позивачка звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою, у якій просить суд встановити, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частина його доходу щомісячно, але не менше 1/2 частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем 22.09.2009 уклали шлюб. До укладення шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , а в шлюбі - дочка [PERSON] , [INFO] . Заочними рішеннями Решетилівського районного суду Полтавської області від 21.09.2017 шлюб між сторонами розірвано, а також з відповідача стягнуто аліменти на утримання двох малолітніх дітей - сина [PERSON] та дочки [PERSON] . Однак незважаючи на розірвання шлюбу, сторони продовжували відносини, які згодом переросли у подружні, та фактично проживали разом у шлюбних відносинах в період з липня 2018 року по березень 2019 року. [INFO] позивачка народила сина - [PERSON] , біологічним батьком якого є відповідач. Ще до народження сина відповідач, дізнавшись про вагітність, припинив стосунки та став уникати позивачку. Оскільки відповідач відмовився подати до органу ДРАЦС заяву про реєстрацію батьківства, запис про батька у свідоцтві про народження [PERSON] вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України - за вказівною матері [PERSON] . Відповідач не бере участі у витратах, пов`язаних з утриманням їхнього малолітнього сина [PERSON] . Враховуючи зазначені обставини [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. 01.10.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 28.11.2019 у справі призначено судово-медичну експертизу, провадження зупинено до проведення експертизи. 03.02.2020 до суду надійшов висновок експерта № 264 від 28.11.2019 за результатами судово-медичної експертизи (а.с.57-60). 03.02.2020 ухвалою суду провадження у справі поновлено у зв`язку із закінченням проведення експертизи та призначено відкрите підготовче засідання. Розгляд справи не було завершено у зв`язку із закінченням терміну відрядження судді Лизенко І.В. згідно рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19. Через відсутність у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення повторного автоматизованого розподілу справи не відбулося, що підтверджується протоколом від 07.02.2020. За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, 04.08.2020 справу передано на розгляд головуючому судді [PERSON] , яку зараховано до штату суду наказом від 06.07.2020 № 27а-ОС та повноваження на здійснення правосуддя якої розпочалися із 28.07.2020. 11.08.2020 справу прийнято до провадження суддею Романенко О.О., ухвалено розгляд справи проводити повторно в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання та призначено відкрите підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання з`явились: представник позивачки - адвокат Глазков С.М. та відповідач [PERSON] .. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, у підготовче судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.99). Представник третьої особи у підготовче судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.100). У підготовчому судовому засіданні представник позивачки - адвокат Глазков С.М., заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просив стягнути понесені позивачкою судові витрати за сплату судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. та 25 грн. комісії банку за перерахування судового збору. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав та надав до суду відповідну письмову заяву (а.с.101). Суду пояснив, що позовні вимоги про визнання його батьком визнає повністю, враховуючи висновки експертизи, а також визнає такий розмір аліментів на сина [PERSON] , який у сукупності з розміром вже стягнутих з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 його доходу, сукупно не буде не перевищувати 1/2 частини його заробітку. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що з 22.09.2009 по 21.09.2017 сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією заочного рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 21.09.2017 у справі №546/632/17, яким шлюб між ними було розірвано (а.с.10). Сторони мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними актовими записами № 122 та № 8, відповідно, згідно копій свідоцтв про народження від 18.01.2010 та 21.09.2009 (а.с.13-14). Заочним рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 21.09.2017 у справі № 546/633/17 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частки доходів відповідача, але не менше 1/2 частки прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.07.2017 і до досягнення ними повноліття (а.с.11-12). З копії заяви [PERSON] від 05.11.2018 та постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 27.12.2008 ВП №55117983 (а.с.15-16) вбачається, що 27.12.2018 за заявою [PERSON] їй повернуто без виконання виконавчий лист № 546/633/17 про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частки доходів відповідача, але не менше 1/2 частки прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.07.2017 і до досягнення ними повноліття. [INFO] у позивачки народився син - [PERSON] , батьком якого у актовому записі про народження вказано [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України - зі слів матері, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00027997948 від 01.10.2020 та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.05.2019 (а.с.98). Згідно довідки виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області № 10-11/3274 від 22.05.2019, спільні малолітні діти сторін проживають разом із позивачкою (а.с.9). Відповідно до висновку експерта №264 від 28.11.2019, складеного за результатами судово-медичної експертизи (а.с.57-59), встановлено, що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, складає не менше 99,999999%. З довідки №34, виданої [PERSON] 05.10.2020 за місцем його роботи водієм у ФОП [PERSON] , вбачається, що з вересня 2019 року по серпень 2020 року відповідач отримав заробітну плату у загальному розмірі 37 537,15 грн (а.с.102). Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Частиною 1 статті 135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 у № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Верховний Суд у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц виходив з того, що сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved