Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

24 листопада 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в загальній сумі 102372,40 грн. (6500 доларів США). В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01 грудня 2011 року між нею, відповідачем [PERSON] та ТОВ «Атланта Хмельницький» був укладений договір про надання організаційно-інформаційних послуг № 2, за яким відповідач [PERSON] зобов'язався в майбутньому, але не пізніше 20 січня 2012 року, укласти та нотаріально оформити з нею договір купівлі-продажу належної йому на праві приватної власності квартири [ADDRESS]. Зазначає, що на виконання п. 4.4 вказаного договору, 01 грудня 2011 року в момент підписання договору вона передала для відповідача [PERSON] завдаток в розмірі 12000 грн., що на той час еквівалентно 1500 доларів США, а 06 грудня 2011 року для відповідача [PERSON] було передано ще 40000 грн., що на той час еквівалентно 5000 доларів США. Однак, відповідач [PERSON] взяте на себе зобов'язання не виконав і 31 травня 2012 року квартиру [ADDRESS] продав іншій особі, усі її вимоги щодо повернення коштів ігнорує, а тому вона змушена звернутися за захистом своїх прав до суду і просить стягнути з відповідача кошти, які вважає авансом, в загальній сумі 102372,40 грн., що станом на 13 листопада 2014 року еквівалентно 6500 доларів США. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, просила їх задовольнити. Пояснила, що 01 грудня 2011 року особисто в приміщенні агентства ТОВ «Атланта Хмельницький» передала для [PERSON] 1500 доларів США, а 06 грудня 2011 року від її імені мати [PERSON] передала для [PERSON] ще 5000 доларів США в обмін на зобов'язання останнього укласти та нотаріально оформити в майбутньому договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Зазначила, що в договорі та розписці невірно вказано передачу коштів як завдаток, оскільки передані грошові кошти відповідачу [PERSON] є авансом, так як договір про надання організаційно-інформаційних послуг № 2 за основними своїми характеристиками носить ознаки попереднього договору зі всіма істотними умовами договору купівлі-продажу нерухомого майна, який в силу ч. 1 ст. 635, ст. 657 ЦК України мав би бути нотаріально посвідчений, а тому він є нікчемним. Крім того, зазначає, що в незалежності, яке правове визначення мають передані нею кошти для [PERSON], але договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між нею та відповідачем не був укладений з вини останнього, який, погодившись спочатку на відтермінування укладення договору купівлі-продажу, в подальшому відмовився передати їй копії правовстановлюючих документів на квартиру для оформлення нею відповідної банківської грошової позики, яка після оформлення договору-купівлі продажу квартири мала б бути спрямована на передачу [PERSON] решти 26500 доларів США. Згодом, 31 травня 2012 року [PERSON] квартиру [ADDRESS] продав іншій особі, а отримані від неї кошти в сумі 6500 доларів США не повертає, мотивуючи їх відсутністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав, пояснив, що дійсно 01 грудня 2011 року в приміщенні ТОВ «Атланта Хмельницький» він отримав від [PERSON] 1500 доларів США, а 06 грудня 2011 року отримав від матері позивача, [PERSON], ще 5000 доларів США, за які зобов'язався з позивачем укласти та нотаріально оформити до 20 січня 2012 року договір купівлі-продажу власної квартири [ADDRESS]. Вважає, що оскільки позивач до 20 січня 2012 року, як визначено договором про надання організаційно-інформаційних послуг № 2, решту 26500 доларів США йому не передала, тому він вирішив продати вказану квартиру іншій особі, а саме надав доручення на продаж квартири директору ТОВ «Атланта Хмельницький» [PERSON], яка від його імені 31 травня 2012 року продала квартиру [PERSON] Пояснив, що коштів за продану квартиру від [PERSON] та [PERSON] він не отримав до цього часу. Крім того, вказав, що на підтвердження його добросовісності та справедливості він повернув би позивачу [PERSON] передані йому кошти в сумі 6500 доларів США, однак вказані гроші ним витрачені на власні потреби і на даний час він знаходиться у важкому матеріальному становищі, а відтак не має можливості повернути вказану суму грошей. Вислухавши пояснення сторін, свідків, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 грудня 2011 року між [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Атланта Хмельницький» був укладений договір про надання організаційно-інформаційних послуг № 2, за яким [PERSON] зобов'язався в майбутньому, але не пізніше 20 січня 2012 року, укласти з [PERSON] договір купівлі-продажу належної йому квартири [ADDRESS] за ціною 264000 гривень, що на той час еквівалентно 33000 доларів США. На виконання вищевказаного договору, 01 грудня 2011 року, в момент його підписання, позивач [PERSON] передала для відповідача [PERSON] кошти в іноземній валюті в розмірі 1500 доларів США, що на той час еквівалентно 12000 грн., а 06 грудня 2011 року [PERSON], матір'ю позивача, для відповідача [PERSON] було передано ще 5000 доларів США, що на той час еквівалентно 40000 грн. Дані обставини об'єктивно підтверджуються поясненнями сторін в судовому засіданні, показаннями свідка [PERSON], яка в судовому засіданні підтвердила факт передачі нею 06 грудня 2011 року від імені дочки [PERSON] грошових коштів для [PERSON] в сумі 5000 доларів США, а також договором про надання організаційно-інформаційних послуг від 01 грудня 2011 року № 2 та розпискою від 06 грудня 2011 року, в яких сторони визначили передані кошти «як завдаток» (а.с. 4-5). Також, у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Так, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2013 року в цивільній справі № 2218/19900/2012, яке набрало законної сили 09 липня 2013 року, встановлено, що на виконання договору про надання організаційно-інформаційних послуг № 2 за купівлю-продаж квартири [ADDRESS] за суму, визначену в договорі 264000 грн. (33000 доларів США), [PERSON] отримав від [PERSON] аванс в сумі 12000 грн. (1500 доларів США) та перший платіж за квартиру в сумі 40000 грн. (5000 доларів США) (а.с. 53-55). В подальшому договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] укладено не було, сторони припинили будь-які домовленості з цього питання і вважають один одного винним у тому, що угода не відбулась. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Виходячи зі змісту зазначеної норми, завдаток є доказом існування зобов'язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов'язання. Таким чином, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у разі наявності зобов'язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови. Між [PERSON] та [PERSON] не було укладено договору купівлі-продажу квартири, який би за формою і змістом відповідав вимогам закону, а сторони лише домовились укласти такий договір в майбутньому, тому передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 6500 доларів США є авансом, який підлягає поверненню [PERSON] Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 лютого 2013 року (справа № 6-176цс12), яка в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Оскільки, виходячи із встановлених обставин, правова природа отриманих відповідачем коштів визначена законом, то те, що сторонами у договорі про надання організаційно-інформаційних послуг від 01 грудня 2011 року № 2 та розписці від 06 грудня 2011 року вказані кошти зазначені як завдаток, правового значення не має і не може тягти за собою наслідків, передбачених ст. 571 ЦК України. Крім того, обов'язок по поверненню авансу не ставиться в залежність від того, з чиєї вини не був укладений договір, який сторони мали намір укласти та в рахунок плати по якому відповідач отримав аванс. Тому, доводи відповідача [PERSON] про наявність вини позивача [PERSON] в неукладені договору купівлі-продажу правового значення не мають і підлягають відхиленню. Таким чином, враховуючи, що виплата авансу фактично здійснена в іноземній валюті, а саме в доларах США, то в межах заявлених позовних вимог з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути отримані ним як аванс грошові кошти в сумі 101140 грн., що за курсом Національного банку України станом на 13 листопада 2014 року (з розрахунку 100 доларів США = 1556 грн.) еквівалентно 6500 доларів США. Разом з тим, оскільки позивачем в позовній заяві помилково вказано курс долара США по відношенню до гривні станом на 13 листопада 2014 року як 1 долар США=15,7496 грн., а відтак невірно визначено остаточний розмір грошових коштів в сумі 102372,40 грн., то позов в частині стягнення 1232,40 грн. задоволенню не підлягає. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1011,40 грн.

Outcome: partial