Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

25 серпня 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» (далі за текстом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»; Банк) звернулося до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що 07 червня 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» і [PERSON] (далі за текстом Відповідач) був укладений договір №015-Z/020463 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue (далі за текстом договір). Метою договору є відкриття на імя [PERSON] карткового рахунку, видача платіжної картки та її обслуговування. Банк свої зобовязання за договором виконав, відкривши на імя [PERSON] картковий рахунок №26251328367980001 та видавши [PERSON] платіжну картку №4476071681173355, на підтвердження чого [PERSON] надала Банку відповідну розписку. 07 червня 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» і [PERSON] був укладений договір №018-067499/13-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту (далі за текстом кредитний договір). За умовами кредитного договору Банк відкрив на картковий рахунок [PERSON], на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки Visa Elektron Instant Issue №4476071681173355 на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 5739,43 грн. із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами у розмірі процентної ставки 60% річних. За умовами кредитного договору [PERSON] зобовязалася повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 13 червня 2016 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені кредитним договором. У позові зазначено, що відповідач скористалася кредитними коштами, наданими їй Банком за кредитним договором, але не виконує свої зобовязання в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, в результаті чого у неї перед Банком станом на 14 травня 2015 року утворилася заборгованість за кредитним договором на суму 19930,87 грн., яка складається з 2231,97 грн. заборгованості за кредитом, 3184,61 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 9657,69 грн. нарахованих відсотків, 4838,60 грн. пені за порушення сплати кредиту, яку з посиланням на ст.ст.525-526,610-611,1054 ЦК України просили стягнути з відповідача на користь Банку, а також 243,60 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. Представник Банку за довіреністю [PERSON] у судове засідання не явилася, у своїй заяві до суду просить позовні вимоги Банку задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.21,27-28). Відповідач, місце реєстрації якої у с.Павлівське Пологівського району Запорізької області по вул.Комунарів,29, підтверджено належним чином (а.с.25,зворот), будучи повідомленою про явку у судове засідання відповідно до вимог абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України (а.с.29), в судове засідання не явилася, причину неявки суду не повідомила, з заявами про розгляд справи в її відсутність або про відкладення розгляду справи з певних підстав до суду не зверталася, на підставі чого суд розглядає справу за наявних в ній доказів з винесенням заочного рішення у відповідності до ст.224 ЦПК України у відсутність відповідача, проти чого не заперечує представник Банку. Суд, беручи до уваги наполягання представника позивача на задоволенні позовних вимог, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Так, судом у судовому засіданні встановлено, що 07 червня 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» і [PERSON] був укладений договір №015-Z/020463 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue. Метою договору є відкриття на імя [PERSON] карткового рахунку, видача платіжної картки та її обслуговування (а.с.6-10). Банк свої зобовязання за даним договором виконав, відкривши на імя [PERSON] картковий рахунок №26251328367980001 та видавши [PERSON] платіжну картку №4476071681173355, на підтвердження чого [PERSON] надала Банку відповідну розписку (а.с.14). За умовами зазначеного договору Банк має безумовні права щодо зупинки або призупинення дії персональної (електронної) карти, визначені у п.3.2.1 договору; невідмне право при виникненні та непогашенні позичальником у визначений цим договором строків несанкціонованого овердрафту в односторонньому порядку розірвати зазначений договір, що передбачено п.3.2.3 договору та погашати заборгованість за інший рахунок позичальника (а.с.6,зворот). Судом встановлено, що 07 червня 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» і [PERSON] був укладений кредитний договір №018-067499/13-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту (а.с.1-13). Згідно п.2.1 кредитного договору, його предметом є відновлювальна кредитна лінія з розміром ліміту овердрафту в сумі 5739,43 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 60% річних. Позичальник [PERSON] зобовязалася повністю повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 13 червня 2016 року і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі, порядку й у строки, встановлені кредитним договором (п.2.1 кредитного договору, а.с.11). Згідно п.2.1.1 кредитного договору, протягом періоду кредитування, починаючи з 07 червня 2013 року і закінчуючи кінцевою датою терміну дії відновлювальної кредитної лінії, тобто 13 червня 2016 року, кредитний ліміт, зазначений у п.2.1 кредитного договору, щомісяця, в день нарахування процентів, зменшується рівними частинами на суму кожного зменшення у розмірі 159,43 грн., при цьому перше зменшення кредитного ліміту здійснюється у день нарахування процентів у місяці, наступному за місяцем, у якому був встановлений кредитний ліміт. Згідно п.3.3 кредитного договору [PERSON] уповноважила Банк списувати необхідні суми, за умови їх наявності, з свого карткового рахунку та зараховувати їх на рахунок погашення позичкової заборгованості та процентів за користування кредитними ресурсами, у тому числі й при настанні строків повернення кредиту та процентів, відповідно до кредитного договору (а.с.11,зворот). Відповідно до п.4.2 кредитного договору нарахування процентів проводиться щомісяця, один раз в місяць, у день нарахування процентів на залишок заборгованості позичальника [PERSON] за період з попереднього по поточний день нарахування процентів за методом факт/360 (а.с.12). Відповідно до пунктів 3.2,4.3,4.4,5.3,6.1 кредитного договору позичальник [PERSON] зобовязалася сплачувати Банку пеню з розрахунку 60% річних з простроченої суми за кожен день прострочення. За ненадання позичальником Банку у встановлені кредитним договори терміни будь-яких документів, обовязок надання яких передбачено договором, а також неповідомлення позичальником Банку про зміну місця проживання, телефону, прізвища, імені, по батькові тощо), позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 10% від загальної суми отриманих кредитних ресурсів. Судом встановлено, що Банк виконав умови договору і кредитного договору від 07 червня 2013 року, видавши [PERSON] платіжну картку №4476071681173355 з зарахуванням на неї суми ліміту овердрафту 5739,43 грн. (а.с.14,14,зворот). З розрахунку заборгованості з 07 червня 2013 року по 14 травня 2015 року за кредитним договором №№018-067499/13-00938-вкл-к на а.с.15-16 судом встановлено, що свої зобовязання перед Банком [PERSON] не виконала належним чином, у звязку з чим у неї утворилася заборгованість за зазначеним кредитним договором на загальну суму 19912,87 грн., яка складається з 2231,97 грн. заборгованості за кредитом, 3184,61 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 9657,69 грн. нарахованих відсотків, 4838,60 грн. пені за порушення сплати кредиту. При цьому суд звертає увагу, що при підрахунку судом загальної суми заборгованості виявилося, що Банк невірно зазначив її, оскільки сума всіх показників за розрахунком дорівнює 19912,87 грн., а не 19930,87 грн., як зазначено у позові. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Із ст.1046 ЦК України вбачається, що за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із ст.1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом станом на 14 травня 2015 року в сумі 19912,87 гривень. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 243,60 грн. суд своїм рішенням стягує з відповідача на користь позивача відповідно до платіжного доручення №10887 від 22 липня 2015 року на а.с.1.

Outcome: partial