Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

24 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 10 жовтня 1987 року [PERSON] та [PERSON] до 14 квітня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі подружжя придбало майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: автомобіль марки ВАЗ 21120 1499, 2004 року випуску, № кузова [NUMBER] та автомобіль марки ВАЗ 217030-110-01, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER] . Вказані автомобілі були придбані за спільні кошти подружжя, але зареєстровані на [PERSON] . Згідно з даними Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області, вбачається що автомобіль марки ВАЗ 21120 1499, 2004 року випуску, було знято з обліку для реалізації 27.01.2016 року, а автомобіль марки ВАЗ 217030-110-01, 2007 року випуску, знято з обліку для реалізації 09.10.2009 року. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № ZO110417-1 від 13.04.2017 року судового експерта Мазурека О.А., середньоринкова вартість колісного транспортного засобу ВАЗ 21120, 2004 року випуску, об`єм двигуна 1499 куб см, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] на дату продажу (28.01.2016 року) складає 85 559,40 грн., а на момент проведення дослідження 11.04.2017 року - становить 89 877.80 грн. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № ZO110417-2 від 13.04.2017 року судового експерта Мазурека О.А., середньоринкова вартість колісного транспортного засобу ВАЗ 2170 110-01, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1596 куб см, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] на момент проведення дослідження 11.04.2017 року - складає 4 027,30 доларів США. що за курсом НБУ на момент проведення дослідження (11.04.2017 року) складає 108 469,30 грн. На підставі викладеного, в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у сумі 44 938,90 грн., що дорівнює 1/2 частки вартості рухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: автомобіль марки ВАЗ 21120 1499, 2004 року випуску, № кузова [NUMBER] та грошову компенсацію у сумі 54 234,65 грн., що дорівнює 1/2 частки вартості рухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: автомобіль марки ВАЗ 217030-110-01, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2017 року витребувано від Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України наявну інформацію та документи, пов`язані з купівлею, реєстрацією та продажем [PERSON] , ІПН: [NUMBER] автомобіля марки ВАЗ 21120 1499, 2004 року випуску, № кузова [NUMBER] (в тому числі щодо наступного власника цього автомобіля та власника цього автомобіля на даний момент) та документи, пов`язані з купівлею, реєстрацією та продажем [PERSON] , ІПН: [NUMBER] автомобіля марки ВАЗ 217030-110-01, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER] (в тому числі щодо наступного власника та власника цього автомобіля на даний момент). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, просили застосувати строки позовної давності. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що з 10 жовтня 1987 року до 14 квітня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5, 6). Під час перебування у шлюбі подружжям було придбано: автомобіль марки ВАЗ 21120 1499, 2004 року випуску, № кузова [NUMBER] ,та автомобіль марки ВАЗ 217030-110-01, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER] , які були зареєстровані за [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено частково та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] - вартістю 13 456,00 грн. (а.с. 42-43). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2014 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року залишено без змін (а.с. 44-45). Згідно ч. 1 ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 2 ст. 60 СК України - вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, було роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у них на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Згідно з даними Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області, вбачається що автомобіль марки ВАЗ 21120 1499, 2004 року випуску, [PERSON] було знято з обліку для реалізації 27.01.2016 року (а.с. 54), автомобіль марки ВАЗ 217030-110-01, 2007 року випуску, знято з обліку для реалізації 09.10.2009 року (а.с. 84). Судом встановлено, що автомобіль марки ВАЗ 217030-110-01, 2007 року випуску, на підставі довіреності від 18 вересня 2007 року, виданою [PERSON] уповноважено [PERSON] , [PERSON] користуватися та розпоряджатися зазначеним автомобілем (а.с. 64). Факт отримання грошових коштів [PERSON] в 2007 року в розмірі 47 200 грн. від [PERSON] за продаж автомобіля марки ВАЗ 217030-110-01, 2007 року випуску підтверджується нотаріально посвідченою заявою сина подружжя - [PERSON] від 10 квітня 2018 року (а.с. 88). Тобто, автомобіль марки ВАЗ 217030-110-01, 2007 року випуску, було відчужено в період подружнього життя та кошти, отримані за його продаж були отримані спільно подружжям [PERSON] . Отже, позовні вимоги в частині стягнення грошової компенсації Ѕ частки вартості автомобіля марки ВАЗ 217030-110-01, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER] не підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення грошової компенсації у сумі 44 938,90 грн., що дорівнює Ѕ частки вартості рухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: автомобіля марки ВАЗ 21120 1499, 2004 року випуску, № кузова [NUMBER] , суд виходить з наступного. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про застосування строків позовної давності. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами розірвано 12 серпня 2009 року (а.с. 6), рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року поділено спільне майно подружжя сторін, а саме: проведено розподіл домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 42-43). Питання щодо поділу спільно набутих автомобілів під час розгляду зазначеної справи не вирішувалося. Отже, з моменту розірвання шлюбу між сторонами - 12 серпня 2009 року розпочався строк позовної давності для звернення позивача до суду за захистом порушених прав, однак позивач звернувся до суду з даним позовом лише 24 квітня 2017 року. З урахуванням того, що позивач пред`явив вимоги до відповідача, з порушенням строків позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошової компенсації у сумі 44 938,90 грн. за продаж автомобіля марки ВАЗ 21120 1499, 2004 року випуску, необхідно відмовити. З огляду на відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed