Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

24.07.2019 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить суд розірвати шлюб, укладений 26.12.2003 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] і зароеєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Шевченківського РУЮ у м.Львові, актовий запис № 576. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у шлюбі у них народилися: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем з об`єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, безпричинними сварками не склалося та постійно погіршувалося і в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім`я розпалася, сторони проживають окремо, а шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Просить розірвати шлюб. Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвалою судді від 26.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Ухвалою від 16.09.2019 підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду справи по суті. Ухвалою від 07.10.2019 вирішено проводити заочний розгляд справи. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, не заперечувала щодо заочного розгляду справи, оскільки чоловік знає про призначене судове засідання, не прибув та поїхав на заробітки. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, причин неприбуття суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, відзиву на позовну заяву ним подано не було. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого. Як вбачається із свідоцтва про одруження, шлюб зареєстрований 26.12.2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Шевченківського РУЮ у м.Львові, актовий запис № 576 /арк.спр.3/. Від шлюбу у подружжя народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження, копії яких містяться в матеріалах справи /арк.спр. 6-8/. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні суд установив, що сімейне життя з відповідачем з об`єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, безпричинними сварками не склалося та постійно погіршувалося і в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім`я розпалася, сторони проживають окремо, а шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сім`ю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. Примирення між сторонами не можливе. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, їхнім дітям, що мають істотне значення. Вирішуючи питання судових витрат, суд на підставі ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідача. На підставі ст.110, 112, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved