Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

25.11.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, під час яких в них [INFO] народився спільний син [PERSON] . Після припинення відносин з відповідачем дитина залишилася проживати разом з нею, відповідач усунувся від утримання дитини. На теперішній час позивач не працює, має ще двох дітей від наступного шлюбу, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач має дохід, однак місце роботи та розмір доходу від неї приховує, аліменти іншому нікому не сплачує. Позивач самостійне не може забезпечити матеріально сина, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, відзив на позовні заяву суду не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Згідно\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об`єктивно вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який згідно довідки №40873 про склад сім`ї, зареєстрований разом із позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Частиною 3\~ст.181 СК України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. \~Згідно ч.2\~ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до роз`яснень п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, дитина проживає разом з позивачкою та фактично перебуває на її утриманні. Відповідач, як зазначено в позові, участі в утриманні дитини не приймає, тому є доцільним стягнення з нього аліментів в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що [PERSON] є особою працездатного віку, має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, однак наданими позивачкою суду доказами не обґрунтовано необхідність стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини з заробітку (доходу) відповідача на одну дитину, тому суд вважає доцільним визначити розмір аліментів які слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2018 року (починаючи з дня пред`явлення позову) і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial