overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

25 січня 2017 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 21 листопада 2008 року; шлюб зареєстрований Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 293. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з вересня 2016 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, приймає активну участь у вихованні дитини, проте визнав обставини обгрунтування позову. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 21 листопада 2008 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 293 (л.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (л.с. 6). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з вересня 2016 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

25 січня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Ілляшівської сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що [INFO] померла її матір - [PERSON]. У встановлений законом строк вона не звернулась до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері, так як фактично вступила в володіння спадковим майном - земельною ділянкою. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері їй відмовлено у зв'язку з пропуском шестимісячного строку подачі заяви. Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача - Ілляшівської сільської ради в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву в якій зазначив, що просить суд розглядати справу без його участі, позов визнає. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON] і позивач пропустила строк подачі заяви нотаріусу для прийняття спадщини після смерті матері, з поважних причин. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача серії [NUMBER]; даними свідоцтва про смерть [PERSON] Серії [NUMBER] від 25.10.2013р.; даними свідоцтва про народження позивача та укладення шлюбу; даними постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій Вишгородської державної нотаріальної контори від 14.11.2016р. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визначити [PERSON], [INFO] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO], 3 місяці після набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

25 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 6 листопада 1986 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом ЗАГСа м. Селидове Донецької області, актовий запис № 237. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з 2012 року у звязку з різними поглядами на сімейне життя та спільне ведення господарства. Спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, надали заяву, в якій підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги визнав, просив розглянути справу за його участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 6 листопада 1986 року відділом ЗАГСа м. Селидове Донецької області, актовий запис № 237. Сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з 2012 року у звязку з різними поглядами на сімейне життя, побудову сімейних відносин та спільне ведення господарства. Сторони спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

25 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], шлюб 24 березня 2015 року розірвано, від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що відповідач не проживає з нею, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Зазначає, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, його доходи є мінливими та непостійними. Позивач тимчасово не працює. Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. щомісяця на кожну дитину, до досягнення повноліття дітьми, та стягнути понесені витрати на правову допомогу в розмірі 800,00 грн. До проведення судового засідання позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, змінила розмір позовних вимог, просила стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 925,00 грн. щомісяця на кожну дитину, інші вимоги лишила без змін. Просила справу розглядати у її відсутності, змінені позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] до проведення судового засідання подав до суду письмову заяву, змінені позовні вимоги визнав повністю, не заперечує щодо їх задоволення. Просив справу розглядати у його відсутності. Відповідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батько зобов'язаний брати участь в утриманні дитини до її повноліття. Згідно ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав, суд позов задовольняє та присуджує до стягнення з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 925,00 гривень щомісяця на кожну дитину починаючи з 25 січня 2017 року до досягнення дітьми повноліття. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 800,00 грн. понесених витрат за надання правової допомоги, що підтверджується документально (а.с.9-11). Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

25 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме: що [PERSON], яка померла 26.01.1991р. була її матірю. В обґрунтування заяви посилалась на те, що 26.01.1991р. померла її матір - [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина житловий будинок по вул.Зарічній,3 в с.Капустин Старокостянтинівського району. Вона (заявник) є спадкоємицею на підставі положень ч.1 ст.529 ЦК України (ред.1963р.), однак не може нотаріально оформити свої спадкові права, оскільки не може довести родинні відносини з матірю. Представник заявника звернувсь до суду з заявою про розгляд заяви без його участі, просив заяву задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла 26.01.1991р. була матірю [PERSON], [INFO] Дані обставини підтверджуються: паспортними даними заявника; постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій держнотаріуса Старокостянтинівської держнотконтори №266/02-31 від 24.01.2017р. [PERSON]; даними свідоцтва про право власності на житло; даними свідоцтва про народження [PERSON] І-БВ №426249 від 03.05.1978р.; даними свідоцтва про народження заявника ЯЮ №415285 від 18.01.1951р.; даними свідоцтва про шлюб заявника [PERSON] І-БВ №155306 від 15.12.2016р.; даними свідоцтва про смерть [PERSON] Серія І-БВ №288529 від 13.10.2016р. Тому на підставі викладеного та відповідно до положень ст.ст.256 - 259 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

25 січня 2017 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], вказавши на те, що відповідач є його батьком. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.01.2010 року. Подружнє життя не склалось. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини. Неповнолітня дитина перебуває на повному утриманні матері. Сам матеріально добровільно допомагати утримувати сина належним чином відповідач відмовляється, хоча зобовязаний це виконувати. Відповідач є працездатною людиною, має можливість забезпечити належне виховання та утримання сина, а тому позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на неповнолітнього сина щомісячно в примусовому порядку в розмірі 1 000,00 грн., до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Заслухавши сторін та їх представників, проаналізувавши документи справи, врахувавши ту обставину, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що батьком малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження (а.с. 3). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання дитини, а тому даний позов підлягає до задоволення. Свого обовязку утримувати дітей відповідач не виконує, неповнолітній син перебуває на утриманні матері, а тому суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліменти у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, який є працездатним, інших утриманців у нього немає. Суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину в розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

25 січня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, яка проживає з нею. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивачка, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 86 (а. с. 7), від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 8), яка проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки 640 грн в рахунок судового збору, сплата яких останньою підтверджується відповідною квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

25 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 16 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного Управління юстиції Київської області, актовий запис №248, посилаючись на те, що сімейне життя не склалось через постійні сварки та суперечки між подружжям, що призвело до неповаги один до одного. Внаслідок цього їх сім'я фактично розпалась, спільного господарства сторони не ведуть та не пов'язані спільним побутом. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала і просить задовольнити їх. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнав позов та просить шлюб розірвати. Дослідивши зміст позовної заяви та додані документи, суд вважає, що слід прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], сторони з 16 вересня 2006 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного Управління юстиції Київської області, актовий запис №248. Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». В цьому шлюбі [INFO] року народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [INFO] року дочка [PERSON] де матір'ю записана [PERSON] а батьком - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За правилами ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем свідчить про відсутність у нього інтересу на збереження шлюбу та про припинення фактичних шлюбних стосунків. Таким чином шлюб носить формальний характер, його збереження суперечить моральним засадам суспільства, не відповідає інтересам сторін, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] доцільно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положенням ст. 88 ЦПК України та присуджує їх стягнення з відповідача на користь позивачки у розмірі 640 грн.00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

25 січня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по 27.03.2012 року. [INFO] року в них народився син [PERSON], проте, як зазначає позивачка відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, направили на адресу суду клопотання про розгляд справи в його відсутність та зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Так як сторони по справі належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, суд на місці ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі ст.224 ЦПК України, оскільки проти цього не заперечувала позивач та її представник. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку позивача та її представника, свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17.03.2010 року було зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] Згідно із свідоцтвом про народження, яке було видано 05.10.2010 року, батьками [PERSON], [INFO] зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27.03.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17.03.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №281 розірвано. 11.11.2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація у своєму висновку від 07.04.2017 року №108-5606 вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON], [INFO]. Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач з 2012 року не цікавився дитиною та не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а тому суд на підставі викладеного приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved