Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

25 жовтня 2016 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України - звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON], згідно уточненої позовної заяви від 20.12.2016 року і до Самостійної державної пожежної частини Кіровського району Управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області, у якому просить суд стягнути з відповідача - Самостійної державної пожежної частини Кіровського району Управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області витрати, понесені на виплату страхового відшкодування в сумі 25500 грн., стягнути з відповідача судові витрати, а з відповідача [PERSON] стягнути витрати на встановлення розміру збитків да збір документів в сумі 910 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.05.2010 року приблизно о 13.20. [PERSON], керуючи автомобілем «ЗІЛ 43362-АЦ-2,5-40», державний номерний знак 3873 41, рухаючись на вул. Канатній біля вул. Кабардинській у м. Дніпропетровську, під час руху не вибрав безпечну швидкість в межах дозволеного з урахуванням особливості перевозимого вантажу та стан транспортного засобу, внаслідок чого втратив керування автомобілем та скоїв наїзд на стоячий нас зустрічній смузі транспортний засіб марки «Субару», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Таким чином, була скоєна дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), про що свідчить довідка № 8614725, складена МВС України Управлінням МВС України в Дніпропетровській області (копія довідки додається). На дату скоєння цієї пригоди [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2010 р. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджені транспортний засіб марки « Субару» з державними номерними знаками АЕ 9233 СМ, що належить [PERSON]. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 1716, дата оцінки - 26 травня 2010 р., проведеного оцінювачем [PERSON], сума збитків становить 64428 грн. 88 коп. Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/ 8934477 термін дії з 27.11.2009 р. до 26.11.2010 р. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п. п. а п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно- правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП. У звязку з настанням події, передбаченої п. п. а п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 13 серпня 2010 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 25 500, 00 грн., за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого та понесло збитки за встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 910,00 грн. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обовязок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідачів. Згідно уточненої позовної заяви, яка надійшла до суду 20.12.2016 року зазначено співвідповідача у вигляді Самостійної державної пожежної частини Кіровського району Управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області, до якого пред`явлено позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування в сумі 25500 грн. та судових витрат 3378 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, не дивлячись на судові виклики щодо обовязкової явки у звязку з поданням письмових заперечень відповідачем [PERSON] та заяви про застосування строку позовної давності; відповідні заперечення та заява направлені на адресу позивача судом, однак представник позивача звернувся до суду з заявою, у якій підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, а також розглядати справу без участі представника. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні повністю; подав письмові заперечення проти позову, додаткові пояснення до них, а також заяву про застосування строків позовної давності, у поданій до суду письмовій заяві просив закінчувати розгляд справи без його участі. В обгрунтування заперечень зазначив, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення з позовом до суду. Як слідує із тексту позову, понесені позивачем збитки в сумі 910,00 грн., були ним зроблені для встановлення розміру страхового відшкодування та збір документів. Це питання вирішувалося позивачем ще у 2010 році. Тому, на момент звернення із цим позовом позивач пропустив строк позовної давності. До того ж, інші витрати позивача не охоплюються поняттям страхового відшкодування після сплати якого у позивача виникає право регреса на підставі п. 38.2 ст. 38 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Щодо витрат на правову допомогу, слід додати, що до позову не були долучені докази понесення таких витрат позивачем. Окрім цього, якщо враховувати приписи ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-УІ, то при стягнені компенсації таких витрат враховується час надання правової допомоги. Докази щодо часу надання правової допомоги позивачем не надані, отже її стягнення є безпідставним. Від позивача не надходило клопотання про заміну Відповідача або залучення у справу іншої особи в якості співвідповідача і позивачем не надано жодних доказів та обгрунтування цього. У звязку з цим, відповідач заперечує проти цього. Також, якщо взяти до уваги зміст уточненої позовної заяви, то виявляється, що позивач змінив одночасно предмет та підстави позову, що заборонено приписами ч. 2 ст. 31 ЦПК України. Такий висновок слідує із розяснення викладеного в п. 9 Постанови пленуму Верховного суду України № 5 від 12.09.2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду. Так, Верховний суд України розяснив, що предметом позову є конкретна вимога позивача, а підставою обгрунтування вимоги позивача. Уточнення позову, як таке, не передбачене нормами Цивільного процесуального кодексу України, а за своєю суттю подана позивачем уточнена позовна заява є заявою про зміну предмету та підстав позову. До того ж, зміна предмету або підстав позову допускається лише до початку розгляду справи по суті (ч. 2 ст. 31 ЦПК України). Представник співвідповідача - Самостійної державної пожежної частини Кіровського району Управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області - у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про день та час судового розгляду. Відповідачем направлено до суду письмові заперечення проти позову, просить застосувати до вимог позивача строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову повністю. Суд, вислухавши представника відповідача, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.05.2010 року приблизно о 13.20. [PERSON], керуючи автомобілем «ЗІЛ 43362-АЦ-2,5-40», державний номерний знак 3873 41, рухаючись на вул. Канатній біля вул. Кабардинській у м. Дніпропетровську, під час руху не вибрав безпечну швидкість в межах дозволеного з урахуванням особливості перевозимого вантажу та стан транспортного засобу, внаслідок чого втратив керування автомобілем та скоїв наїзд на стоячий нас зустрічній смузі транспортний засіб марки «Субару», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Таким чином, була скоєна дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), про що свідчить довідка № 8614725, складена МВС України Управлінням МВС України в Дніпропетровській області (копія довідки додається). На дату скоєння цієї пригоди [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2010 р. У результаті зазначеної ДТП був пошкоджені транспортний засіб марки « Субару» з державними номерними знаками АЕ 9233 СМ, що належить [PERSON]. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 1716, дата оцінки - 26 травня 2010 р., проведеного оцінювачем [PERSON], сума збитків становить 64428 грн. 88 коп. Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/ 8934477 термін дії з 27.11.2009 р. до 26.11.2010 р. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Також, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Слід зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Також, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Пред`явлення позовних вимог до співвідповідача - Самостійної державної пожежної частини Кіровського району Управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області - мало місце згідно уточненої позовної заяви, копія якої надійшла до суду 20.12.2016 року електронною поштою, тобто після того, як у справі було розпочато розгляд по суті 13.12.2016 року. Оригінал заяви з відповідним оригіналом підпису представника до суду взагалі не надходив; у вказаному засіданні 13.12.2016 року представник позивача не був присутній, електронною поштою направив заяву про розгляд у відсутності представника. Ухвалою суду від 01.02.2017 року за клопотанням представника позивача притягнуто співвідповідача до участі у справі - Самостійної державної пожежної частини Кіровського району Управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області та розпочато судовий розгляд спочатку згідно ч.2 ст. 31 ЦПК України. Представник позивача належним чином повідомлений про день та час розгляду справи; при цьому на адресу представника позивача судом направлялись письмові заперечення проти позову та заява про застосування строку позовної давності, однак вони не отримані представником і повернуті поштовим відділенням за закінченням терміну зберігання. Представником позивача направлено до суду заяву щодо розгляду справи за його відсутності. Таким чином будь-яких заяв щодо поважності пропуску строку позовної давності для пред'явлення позовних вимог від представника позивача не надходило. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. ст. 256 - 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. 13 серпня 2010 року позивачем здійснено виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 25 500, 00 грн., за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого та здійснено витрати за встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 910,00 грн. Таким чином з вказаного часу до дати звернення до суду -25.10.2016 року минуло шість років, про наявність підстав для зупинення або переривання перебігу строку позовної давності, поважність причин його пропуску позивачем не повідомлено. До категорії вимог, на які позовна давність не поширюється, позовні вимоги позивача не відносяться. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в повному обсязі у задоволенні Моторного транспортного страхового бюро України до [PERSON], Самостійної державної пожежної частини Кіровського району Управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області про стягнення в порядку регресу витрат на страхове відшкодування, у зв`язку зі спливом строку позовної давності. У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог суд,

Outcome: dismissed