Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

25 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів встановлений рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05.06.2014 року по справі № 303/3079/14 та стягнути із [PERSON] [INFO] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј доходу відповідача до досягнення сином повноліття та про стягнення із [PERSON] [INFO] на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення 23-річного віку на період навчання в Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» в розмірі ј доходу відповідача до досягнення донькою 23-річного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05.06.2014 року по справі № 303/3079/14 з відповідача на її користь на утримання дітей стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.05.2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 05.11.2016 року їх донькою [PERSON] досягнуто повноліття. У зв`язку з цим, з відповідача продовжено стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/6 частини його доходу, що є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Тому позивач змушена самостійно забезпечувати найелементарніші потреби дітей на комфортне проживання, щоденне повноцінне харчування, забезпечення комунальними послугами, оздоровлення, придбання речей і т.д. Донька сторін на даний час є студенткою третього курсу, денної форми навчання спеціальності фізична реабілітація, факультету здоров`я та фізичного виховання Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет», загальна вартість освітньої послуги становить 53 800 гривень (14\~690 гривень за навчальний рік). На даний час позивач працює в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Мукачево» на посаді завідуючої АЗПСМ і докладає всіх зусиль для належного забезпечення дітей, але вважає, що відповідач як батько дітей зобов`язаний розділити з нею тягар утримання. Відповідно до ч.2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.05.2019 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Вказану ухвалу разом з позовною заявою та додатками відповідач отримав 17.05.2019 року. Однак, у наданий судом строк та станом на 27 травня 2019 року відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст.\~178\~та ч. 5 ст.\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.\~12,\~13,\~44,\~76-82\~ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Встановлено та підтверджується документально, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на вихованні та утриманні матері (а.с.10, 11). На утримання дітей рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05.06.2014 року по справі № 303/3079/14 з відповідача на користь позивача на утримання дітей стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.05.2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 9). Згідно з пунктом 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із часу стягнення аліментів рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05.06.2014 року обставини, що мали значення для визначення судом розміру грошового утримання з батька для дитини, істотно змінилися. Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років встановленого\~Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2019 рік», який на період з 01 січня по 30 червня 2019 року становить: для дитини віком до 6 років 1626 гpивень, для дитини віком від 6 років до 18 років 2027 гpивень. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~позивач працює\~в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Мукачево» на посаді завідуючої АЗПСМ, її дохід за 2019 рік склав 19\~272,56 гнривень (а.с.15), на даний час з відповідача продовжується стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, однак їх розмір є недостатнім для належного забезпечення дитини, недостатність у матері коштів на утримання дитини сумнівів не викликає, відповідні доводи позивача не спростовані, а матеріли справи та позиція відповідача, який не надав відзиву на позов, у сукупності з іншими матеріалами справи вказують на його фактичну спроможність надавати матеріальне утримання дитині. Враховуючи позицію позивача, та необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету. Суд у відповідних межах враховує і необхідність дотримання певного розумного співвідношення між розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та правилами визначення аліментів щодо нижньої межі їх розміру і вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних аліментів до ј доходу відповідача до досягнення сином повноліття. Необхідно враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму ВСУ від\~15\~травня 2006\~року №3 «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки яка продовжує навчання, то суд констатує наступне: Судом встановлено, що донька сторін [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття та подовжує навчання, є студенткою третього курсу, денної форми навчання спеціальності фізична реабілітація, факультету здоров`я та фізичного виховання Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» (а.с.16). [PERSON] навчається на платній основі, вартість навчання становить 53 800 гривень, 14\~690 гривень за навчальний рік (а.с.17). Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до\~ст.182 СК України\~ визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, пунктом 2 частини 1 зазначеної статті визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Статтею 200\~СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 201 СК України\~до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина застосовуються норми статей\~187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. У пункті 20 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання, повинно існувати чотири умови, а саме: дитина повинна навчатись, потребувати матеріальної допомоги, її вік не повинен перевищувати 23 років, батьки повинні мати можливість надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 статті ЦПК України одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено змагальність сторін. Доказів того, що відповідач має доходи і спроможний сплачувати аліменти у розмірі ј частки від його заробітку, матеріали справи не містять та позивачкою не надано, так як і не надано доказів про те чи взагалі відповідач офіційно працює, а лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не можу бути підставою для задоволення позовних вимог позивачки З огляду на вищенаведене, позивачем надано докази того, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, однак вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі ј частки від його заробітку щомісячно є явно необґрунтованою, оскільки, визначити майновий стан відповідача у суду немає можливості, позивачем не надано жодних доказів платоспроможності відповідача, а отже встановити чи має змогу батько повнолітньої дитини надавати матеріальну допомогу, в суду немає можливості, тому суд вважає за необхідне у задоволенні позову в цій частині відмовити. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Частиною 6 статті 141\~ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved