Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

26.07.2016 року [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони є батьками малолітніх [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на її утриманні. Стверджуючи, що вони з відповідачем не дійшли згоди про порядок надання матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, позивач, уточнивши в процесі розгляду справи позовні вимоги, просила стягнути аліменти на дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу [PERSON] щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечуючи проти сплати аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача. Дослідивши матеріали справи, наявні докази, на які сторони послались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, зареєстрованими Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №7685, актовий запис №7686. Договору про сплату аліментів вони не укладали. На час розгляду справи діти знаходиться на утриманні позивача, проживають разом із нею, що не заперечується відповідачем. Відповідач приймає участь у матеріальному утриманні дітей, водночас, згоди про порядок та розмір останнього сторони не дійшли, що не позбавляє позивача права на стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В процесі розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] працює водієм в Департаменті патрульної поліції. Вказані обставини підтверджуються довідкою Департаменту патрульної поліції від 12.09.2016 року за №998. Інших доказів на підтвердження майнового стану відповідача позивачем в процесі розгляду справи не надано. Враховуючи, що [PERSON] працює, отримує заробітну плату, іншого доходу не має, аліменти підлягають стягненню з нього в порядку ст. 182 СК України у частці від доходу. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, матеріальний, сімейний стан сторін, мінімальний розмір аліментів відповідно до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік». Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Обставин, які відповідно до вимог Сімейного Кодексу України перешкоджали б відповідачеві виконанню обовязку по утриманню дитини судом не встановлено. Так, суд не погоджується із доводами відповідача, про те, що розмір аліментів може бути зменшений судом до 1/3 частини від усіх видів його доходу, враховуючи знаходження на його утриманні діда та баби. Згідно із СК України, утриманням є вид правовідносин, у межах яких одна фізична особа зобовязана надавати іншій фізичній особі матеріальну підтримку в грошовій (як правило) або в натуральній формі у випадках та за дотримання умов, визначених законом або договором про надання утримання, а інша фізична особа має право вимагати від першої фізичної особи виконання обовязку щодо надання утримання. СК України встановлює досить чітке коло осіб, між якими можуть виникнути правовідносини щодо надання утримання; визначає підстави, основні умови, порядок та строки надання утримання, а також випадки, в яких надання утримання припиняється. Відносини утримання можуть виникнути, зокрема, між бабою, дідом, з одного боку, та онуками, з іншого боку(стаття 265 СК України). За ст. 266 СК України право на утримання баба, дід мають лише за умови, що вони є непрацездатними (інвалідами 1, 2 чи 3 групи чи досягли пенсійного віку) і потребують матеріальної допомоги. Обов'язок по утриманню виникає у внуків, правнуків за умови, що баба, дід не мають чоловіка, дружини, повнолітніх сина чи дочки, тобто аліментнозобов'язаних осіб першої черги, або якщо останні у силу поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Жодних доказів на підтвердження виникнення між відповідачем його бабою та дідом відносин утримання в процесі розгляду справи судом не встановлено. Самі по собі довідки про їх пенсійний вік та стан здоровя вказаних обставин не доводять. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнення з відповідача аліментів у єдиній частці в розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу [PERSON], що фактично становить по ? частині на кожну дитину. Такий розмір аліментів узгоджується із максимальним розміром аліментів, які стягуються з боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виниклих правовідносин, абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року. Судові витрати присуджуються за рішенням суду в порядку ст. 88 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позову про стягнення аліментів позивачі звільнені від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає присудженню з [PERSON] в дохід держави в порядку ч.3 ст. 88 ЦПК України. Положеннями статті 84 ЦПК України передбачено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Витрати на правову допомогу відповідно до ст. 79 ЦПК України належать до судових витрат. Розподіл витрат на правову допомогу здійснюється в судовому порядку з урахуванням Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем наданий договір про надання правової допомоги №1491 від 20.10.2016 року, повязаної із розглядом даної справи. За договором про надання правової допомоги позивачеві була надана правова допомога у виді консультації, складання позовної заяви, участі адвоката в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи вжити адвокатом дії з надання правової допомоги, кількість затраченого часу складає 1 годину. Розмір компенсації витрат на правову допомогу, з урахуванням встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі на день звернення позивача до суду, складає 487,20 грн. та підлягає стягненню з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved