Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

26 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 21 червня 2016 року на автодорозі Львів Тернопіль в с. Струтин відбулася ДТП за участі автомобілів ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER] та FORD TRANSIT, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого водій автомобіля ВАЗ 21063 [PERSON] від отриманих травм помер у Золочівській центральній районній лікарні. Вироком Золочівського районного суду Львівської області водій автомобіля FORD TRANSIT Чорний М [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця». 20 липня 2017 року відповідачем було виплачено позивачеві 21895,00 грн, у той же час загальна сума страхового відшкодування за законом становить 34800,00 грн, а різниця сума невиплаченого відшкодування розрахована як 12905,00 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача зазначену суму невиплаченого страхового відшкодування та витрати на професійну правничу допомогу 7500,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» свого представника до суду не направила. У заяві від 28 січня 2020 року представник відповідача просив розгляд справи провести без його участі. 27 грудня 2019 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник ПрАТ «АСК «Скарбниця» просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові № 6 від 27 березня 1992 року. Зазначає, що витрати на виготовлення пам`ятників та огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не більше граничної вартості, яка встановлена постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, що складає 2500,00 грн. Моральна шкода виплачена у повному обсязі в сумі 17400,00 грн, а відшкодування у частині витрат на поховання в сумі 4495,00 грн. У відповіді на відзив представник позивача вказує, що до регулювання цивільно-правових відносин щодо визначення витрат на спорудження надгробного пам`ятника не застосовуються положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинила втрату працездатності». Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] 21 червня 2016 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись ним автодорогою сполученням «Львів-Тернопіль» у напрямку до м. Тернополя, при проїзді її ділянки в районі перехрестя із автодорогою, яка веде до с. Струтин Золочівського району Львівської області та примикає до неї ліворуч по ходу його руху, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, створив аварійну обстановку, що призвела до зіткнення між ним та попутнім автомобілем марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який на той час розпочав виконання лівого повороту із авто дороги сполученням «Львів-Тернопіль» на автодорогу, яка веде до с. Струтин Золочівського району Львівської області. Внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, від яких останній помер. Вищевказані обставини та вину водія [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді підтверджено вироком Золочівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2017 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля FORD TRANSIT була застрахована у ПрАТ «АСК «Скарбниця» на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». ПрАТ «АСК «Скарбниця» відшкодувало позивачу 21895,00 грн страхового відшкодування. Згідно із зазначеного у відзиві на позовну заяву, така сума складається з 17400,00 грн моральної шкоди та 4495,00 грн витрат на поховання потерпілого. У відзиві ПрАТ «АСК «Скарбниця» також зазначено, що розмір відшкодування на поховання визначено на підставі постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року № 45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», у додатку до якої встановлено розмір витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника для Львівської області в розмірі 3 000 грн. Намогильні споруди пам`ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам`ять про померлих (абзац шостий статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу»). Відповідно до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. У статті 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. З 04 листопада 2012 року стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» діє в редакції Закону України № 5090-VI від 05 липня 2012 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції закону України від N 5090-VI від 05 липня 2012 року) страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Тлумачення вказаних норм свідчить, що в цивільному законодавстві містяться правила відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника. За загальним правилом, у разі понесення таких витрат на спорудження надгробного пам`ятника, боржником у зобов`язанні щодо їх відшкодування є особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, а кредитором особа, яка здійснила такі витрати. При цьому, у статті 1201 ЦК України не встановлено межі по відшкодуванню витрат на спорудження. У випадку, якщо було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, то у разі понесення таких витрат на спорудження надгробного пам`ятника, боржником у зобов`язанні щодо їх відшкодування є страховик (МТСБУ). При цьому, законодавцем встановлено межу щодо розміру відшкодування, і загальний розмір якого стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. У даній справі особа загинула внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21 червня 2016 року. Цивільно-правова відповідальність винної у вчиненні ДТП особи була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому боржником в зобов`язанні про відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника є страховик, і ці відносини регулюються пунктом 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та до них не застосовуються положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року (справа № 607/3451/16-ц). За положеннями статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого Статтями 9, 22-31, 35, 36 наведеного Закону визначено, що настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. До страхових виплат належить також відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. При цьому, у статті 1201 ЦК України не встановлено межі по відшкодуванню витрат на спорудження. У випадку, якщо було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, то у разі понесення таких витрат на спорудження надгробного пам`ятника, боржником у зобов`язанні щодо їх відшкодування є страховик (МТСБУ). Відтак, дорожньо-транспортна подія, внаслідок якої загинув син позивача, мала місце в межах строку дії договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вищевказана обставина є страховим випадком, витрати з поховання загиблого [PERSON] взяв на себе його батько [PERSON] . Відповідно до наданих суду доказів, витрати позивача [PERSON] у зв`язку із похованням загиблого сина [PERSON] склали 32595,00 грн. У той же час, відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» розмір мінімальної плати станом на 01 січня 2015 року становив 1450,00 грн. Відтак, граничним розміром (лімітом) страхової виплати становить (1450,00 х 12) 17400,00 грн. Згідно з даними платіжного доручення № 1487 від 20 липня 2017 року за страховим полісом АЕ/8400288 здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 21895,00 грн., з яких (як вбачається з тексту відзиву) 17400,00 грн моральної шкоди та 4495,00 грн витрати на поховання. З урахуванням викладеного, сума недоплаченого страхового відшкодування [PERSON] витрат на поховання становить (17400,00 4495,00) 12905,00 грн., та підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] . При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, з метою надання професійної правничої допомоги між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Автопоміч» укладено договір про надання клієнту правової допомоги № 0009-ц від 06 вересня 2019 року. Згідно з додатком № 1 до договору, плата за надані адвокатом послуги складає 1000,00 грн за 1 годину роботи. Відповідно до детального розрахунку наданих послуг від 01 листопада 2019 року, адвокатом виконано правовий аналіз доказів 1 год., опрацювання законодавчої бази, формулювання правової позиції 1 год., написання та підготовка позовної заяви 3 год., всього 5 год. Крім того, захисником надано детальний розрахунок надання послуг від 10 січня 2020 року, де зазначено про правовий аналіз відзиву на позов та написання відповіді на відзив, всього 2,5 год., всього витрати складають 7500,00 грн, а їх оплата підтверджено рахункам-фактурами 06 листопада 2019 року та 16 січня 2020 року. Згідно з положенням ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 7500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved