overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

24.12.2015 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім'єю на час відкриття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що він є сином [PERSON], яка померла [INFO] року у м.Суми. До смерті, в 2011 році мати переїхала до заявника без реєстрації за адресою - [ADDRESS], але фактично була зареєстрована за адресою [ADDRESS] [INFO] року перебуваючи за місцем фактичного проживання, мати померла. Після її смерті вікрилася спадщина. проте до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини заявник не звернувся. У зв'язку з тим, що мати фактично проживала з заявником до моменту смерті з 2011 року, виникли суттєві розбіжності стосовно місця відкриття спадщини та фактичного прийняття спадщини, які впливають на виконання його спадкових прав. Представник заявника у судовому засідання заявлені вимоги підтримав та просив задовільнити. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. У судовому засіданні були допитанні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили ті обставини на які посилається заявник та пояснили, що померла [PERSON]. дійсно постійно проживала однією сім'єю з її сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 2011 року до моменту смерті, тобто до [INFO] року. Заслухавши пояснення заявника, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про смерть від [INFO] року [PERSON] померла. (а.с. 9). Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у 3 (три) місяці. Проте заявник реалізувати своє право не може оскільки відсутній документ, котрий свідчить про факт його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за місцем проживання заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Буручи до уваги, що заявник не подав заяви до нотаріуса про прийняття спадщину, а позивач спадщину прийняв своєчасно, так як постійно проживав із спадкодавцем однією сімєю на час відкриття спадщини, проте не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки відсутній документ, котрий свідчить про факт постійного проживання разом із спадкодавцем, а тому за таких підстав суд вважає можливим встановити факт постійного проживання однією сім'єю [PERSON] з померлою матір'ю [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

24.12.2015 року Концерн «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Позивач в обґрунтування позову вказав, що Концерн «МТМ» раніше звертався до суду із заявою про видачу судового наказу відносно [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]про стягнення з останніх на користь позивача заборгованості за надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. На підставі ст. ст. 100 ЦПК України, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/2436/15-ц від 04.06.2015 року відмовлено у заяві про видачу судового наказу. Також, позивач зазначив, що Концерн «МТМ» Комунарського району в період з листопада 2012 року по лютий 2015 року включно надав відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Станом на 01.02.2015 року сума заборгованості відповідачів за отримані послуги складає 9\~933,71 гривень. У звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідачів суму заборгованості в повному обсязі та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгулу справи повідомлена належним чином просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

24.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просив розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 11.10.2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова (актовий запис № 446). В обґрунтування позову [PERSON]. зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, виявились різними характери, погляди на життя, в звязку з чим стали виникати непорозуміння, сварки. Позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить його інтересам та просить суд задовольнити позов. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позов про розірвання шлюбу підтримав. просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності, про що подала відповідну заяву до суду. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії I-ВЛ № 195187, виданого 11 жовтня 2003 року, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (дошлюбне Сєрікова) [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 446 (а.с. 4). Від шлюбу подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами виникають суперечки з різних питань спільного життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного, що привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сторін. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

24.12.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що з 10.09.2005 року перебувала у шлюбі з відповідачем, а згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07.12.2012 року шлюб між ними розірвано. В шлюбі в них народилась спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. Позивач вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом в зв»язку з тим, що відповідач не надає допомогу на утримання сина, але офіційно працює, працездатний і має можливість заробляти достатньо коштів для належного утримання дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, на адресу суду надав заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. На підставі письмових заяв сторін суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що сторони мають сина [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження, [NUMBER], виданого відділом РАЦС Житомирського МУЮ, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.9). У відповідності до ст.7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів у заявленому розмірі, суду не надано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

24.12.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.06.2002 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 217. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на життя, втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, у родині часто виникають конфлікти, сварки, тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, [PERSON] проти позову не заперечує ( а.с. 16,17 - заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.06.2002 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 217 ( а.с. 7 - копія свідоцтва про одруження). В період спільного проживання у шлюбі у них народився син: [PERSON], [INFO] ( а.с. 8 - копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тривалий час вони проживають окремо, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дитини, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не змінювала своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

24.12.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 13.11.2010 року, від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу стало те, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з вересня 2015 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. Ухвалою суду від 26.01.2016 року сторонам по цивільній справі за клопотанням відповідача було надано строк на примирення в два місяці, провадження по справі зупинено. 28.03.2016 року ухвалою суду провадження по справі відновлено, справа призначена до розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просила суд позов задовольнити, зазначила, що наданий судом строк на примирення позитивних результатів не дав.. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, на адресу суду надав заяву про те, що з'явитися в судове засідання не має змоги через скрутне матеріальне становище, просить розгляд справи відкласти. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, двічі належним чином повідомленого про слухання справи, оскільки має розглянути справу у строки, встановлені законом ( ст.. 157 ЦПК України), а [PERSON] мав можливість висловити суду свою позицію по справі без особистої участі у судовому засіданні, але не скористався цим. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.11.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 259 ( а.с. 5 ). Сторони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ( 6 ). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст..ст.105,110,112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

24.12.2015 року позивач звернувся до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 22.09.2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №275. Дітей від шлюбу не має. З листопада 2015 року сторони однією родиною не мешкають. Спір щодо розділу майна відсутній. Просив розірвати шлюб, у звязку з тим, що сумісне життя з відповідачкою не склалося, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення повістки. Згідно свідоцтва про шлюб серія 1-НО №292334 виданого 22.09.2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 22.09.2012 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис №275. Таким чином, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, сімя розпалась остаточно та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

24.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн, щомісячно, оскільки відповідач добровільно достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає. Позивач в судове засідання не прибув, в поданій заяві від 16.02.2016 року просить суд здійснити розгляд справи у її відсутність. Відповідач без поважних причин в судове засідання не прибув. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який на даний час мешкає разом з позивачем, а відповідач після розірвання шлюбу проживає окремо від позивача (а.с.5-6). Згідно до положень ст.ст.180, 181 ч.3, 184 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину і за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть присуджуватись у твердій грошовій сумі за наявності обставин, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний здійснювати виплату позивачу аліментів на утримання малолітньої дитини не у твердій грошовій сумі, а в розмірі 1/4 частини від його доходів (заробітку), щомісячно, виходячи з того, що відповідач працевлаштований і отримує щомісячно доходи у вигляді заробітної плати та, виходячи з його віку та стану здоров'я, він має можливість сплачувати аліменти на дитину в такому розмірі. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

24.12.2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову послалася на те, що шлюб з відповідачем був укладений 28.03.2008 року. Ще до шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, у них відсутнє порозуміння, що призвело до припинення шлюбних стосунків. З відповідачем разом не проживають близько 15 місяців. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала суду заяву у якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання 05.02.2016 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.03.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим повторно 23.12.2015 року Відділом РАЦС Червоноградського МУЮ Львівської області. У сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Сімейне життя в сторін не склалось, вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач шлюбні відносини зберегти не бажає. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

24.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю. Сторони в судове засідання не з'явилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Своєю заявою позивач повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне. Згідно положень частини другої статті 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 25.01.2003 року, при цьому мають двох спільних малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], і дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Як убачається з позовної заяви, сторони припинили шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки сторони не бажають подальшого збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved