Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

25.03.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила визнати за нею право приватної власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги та мотиви на його обгрунтування підтримав у повному обсязі. Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явились, не повідомивши суд про причини не явки, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у зв'язку з чим на підставі п. 4 ст. 169 ЦПК України, суд ухвалив справу розглянути у відсутність зазначених учасників судового процесу на підставі наявних у справі матеріалів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особя - державний нотаріус Восьмої Донецької державної нотаріальної контори Кучеренко О.Л. - у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у зв'язку з чим суд ухвалив розглянути справу за її відсутності. Вислухавши поясненния представника позивачки, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовна заява є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], після смерті якої відкрилась спадщина за законом. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 05.10.1989 року , реєстровий №4557, [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованими на земельній ділянці 450 кв.м. в [ADDRESS]. Право власності на домоволодіння було зареєстровано Макіївським бюро технічної інвентаризації 15.03.1990 року за реєстровим №32949. На підставі ст. 328 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1270 ч. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» -у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст. 34 Закону України «Про нотаріат» тільки нотаріусу надано законом право видавати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з вказаних підстав, згідно п. п. 2, 23 Постанови Пленуму надає особі право звернутися до суду із заявою про встановлення фактів, від яких залежить виникнення права на спадкування. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Відповідно до ст. 10 ч. 2, 3 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно ст. 212 ч. 1, 3 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. У судовому засіданні стороною позивачки не надано об'єктивних доказів тієї обставини, що позивачка зверталась у передбачений законом шестимісячний строк з заявою до нотаріуса з приводу прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, а також доказів того, що нотаріусом було відмовлено у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину з з непередбачених законом певних мотивів та причин. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі з мотивів їх недоведеності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed