Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

25.11.2016 до суду надійшов позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] в якому позивачі зазначили, що у жовтні 2016 року відповідач [PERSON]В повідомив їх про те, що державним виконавцем на виконання рішень суду, постановлених на користь кредитної спілки «Опора» накладено арешт на все майно [PERSON] При цьому, арешт накладено і на майно, придбане раніше ними у [PERSON], право власності на яке свого часу не було зареєстроване у встановленому законом порядку, виходячи зі звичаїв та принципів доброчесності сторін під час здійснення таких угод. Так позивач [PERSON] у 2008 році придбав у відповідача [PERSON] по нотаріальній довіреності від 30.12.2008 року автомобіль легковий ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER], 1992 року випуску, за який сплатив останньому 16000 грн. Пізніше, у грудні місяці 2013 року (точну дату позивач не памятає) [PERSON] придбав у [PERSON] причіп легковий УВН 810082, реєстраційний номер [NUMBER] 2011 року випуску шляхом фактичної передачі причепу та техпаспорту. За цей причіп [PERSON] сплатив [PERSON] 8000 грн. Обидві угоди купівлі продажу укладались у сел. Зачепилівка Харківської області за місцем мешкання відповідача [PERSON] по вул. Кірова,б. 38 шляхом передачі грошових коштів в оговореній та вищезазначеній сумі [PERSON] [PERSON] та зустрічної передачі автомобіля та причепу разом з технічними паспортами. Під час передачі автомобіля позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] також відвідали приватного нотаріуса [PERSON], яка оформила відповідну довіреність. На причіп довіреність не оформлялась, аби не нести зайвих витрат, так як на цей час стало можливим користування транспортними засобами та причепами до них лише за наявності технічного паспорту. Доказами укладення названих угод купівлі продажу є факт наявності у позивача [PERSON] у володінні та користуванні вищеназваних автомобіля та причепа та оригіналів технічних паспортів на них, та чинної довіреності, яка дійсна до 30.12.2018. Окрім того, позивач [PERSON] вважає, що факт укладення усних договорів купівлі продажу цього майна не заперечуватиметься відповідачем та можуть підтвердити свідки [PERSON] та [PERSON] 03 березня 2014 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] за місцем мешкання відповідача [PERSON] по вул. Кірова,б. 38 в сел. Зачепилівка Харківської області шляхом передачі грошових коштів в сумі 120\~000 грн., що підтверджено відповідною розпискою, оригінал якої знаходиться у позивача [PERSON] та зустрічної передачі разом з технічними паспортами було укладено усну угоду купівлі продажу двох тракторів та тракторного причепу, а саме: Трактор колісний МТЗ-80, реєстраційний номер 2257ХБ, 2007 року випуску; трактор колісний МТЗ-80, реєстраційний номер [NUMBER], 1987 року випуску; та причіп тракторний 2ПТС-4, реєстраційний номер ТО 03126, 1989 року випуску. Доказами укладення цієї угоди купівлі продажу є наявність у позивача [PERSON] факт наявності у позивача [PERSON] у володінні та користуванні вищеназваних тракторів та причепа та оригіналів технічних паспортів на них. Окрім того, позивач [PERSON] вважає, що факт укладення усного договору купівлі продажу цього майна не заперечуватиметься відповідачем. За таких обставин позивачі просять суд визнати за [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] (64401, Харківська обл., Зачепилівський район, сел. Зачепилівка, вул. Жовтнева, б.99) право власності на: - автомобіль легковий ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER], 1992 року випуску, кузов №ХТА210630Р2951150; - причіп легковий в, УВН 810082, реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску, кузов №Y8H810082B0008750. Та визнати за [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], (64401, Харківська обл., сел. Зачепилівка, вул. 14-ї гвардійської стрілецької дивізії[ADDRESS]) право власності на: - Трактор колісний МТЗ-80, реєстраційний номер 2257ХБ, 2007 року випуску, заводський №5510981, двигун №0450901; - Трактор колісний МТЗ-80, реєстраційний номер 0154ХИ, 1987 року випуску, заводський №348417, двигун №141281; - причіп тракторний 2ПТС-4, реєстраційний номер ТО 03126, 1989 року випуску, заводський №166521. Судові витрати просять покласти на відповідача. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд дослідив матеріали справи: -Квитанції про сплату судового збору позивачами в сумі 551,20 грн. та 1200,00 грн.; -Позовну заяву; -копії сторінок паспорту та РНОКПП [PERSON]; -оригінал розписки (копія в справі) від 03.03.2014 про отримання [PERSON] 120000 грн. від [PERSON]; -копії сторінок паспорту та РНОКПП [PERSON]; -копію сторінок паспорту та РНОКПП [PERSON]; -копію нотаріальної довіреності від 30.12.2008р., виданої [PERSON] [PERSON]; -копію технічного паспорту автомобіля ВАЗ 21063, держ. №92573ХК; -копію технічного паспорту причепу легкового УВН 810082, держ. №АХ7857ХТ; -копію технічного паспорту трактора колісного МТЗ-80, держ. №2257ХБ; -копію технічного паспорту трактора колісного МТЗ-80, держ. №0154ХИ; -копію технічного паспорту причепу тракторного 2ПТС-4, держ. №ТО 03126; -довідку ВДВС від 01.12.2016р. №1816 про наявність виконавчих проваджень відносно [PERSON]; -корінці судових повісток; та заслухав свідків: [PERSON] та [PERSON], який дали покази, про те, що вони є родичами позивача [PERSON] (тесть та батько) і з їх відома позивач [PERSON] дійсно придбав за усними договорами купівлі продажу у 2008 році у [PERSON] автомобіль ВАЗ-21063 шляхом нотаріального оформлення довіреності. Та згодом, приблизно у 2012-2013р.р., придбав у [PERSON] причіп до легкового автомобіля. Названий автомобіль та причіп перебувають у володінні та користуванні позивача [PERSON] Про те, що позивач [PERSON] придбав у відповідача [PERSON]В, трактори та причіп тракторній вони знають тому, що у їх присутності [PERSON] передав під розписку гроші за ці трактори та причіп. Цю розписку вони також підписали. При самій передачі тракторів та причепу вони присутні не були. Свідок [PERSON] також пояснив, що гроші, отримані [PERSON] за продаж тракторів та причепу від [PERSON], [PERSON] одразу віддав йому, так як був йому винен. Суд вважає, що спірні правовідносини мають регулюватися наступними нормами права. -ч.1 ст. 15 ЦК України: « Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання»; -ч. 1 ст. 16 ЦК України: «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу»; -ст. 60 ЦПК України: «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу»; -ч. 1 ст. 316 ЦК України: «Право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб»; -ч.1 ст. 328 ЦК України: «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом…»; -абз. 1, 2 та 4 ст. 41 Конституції України: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним». Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так, судом достовірно встановлено та підтверджено поясненнями сторін та показами свідків [PERSON] та [PERSON], що [PERSON] у 2008 році придбав у відповідача [PERSON] по нотаріальній довіреності від 30.12.2008 року автомобіль легковий ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER], 1992 року випуску, за який сплатив останньому 16000 грн. Пізніше, у грудні місяці 2013 року [PERSON] придбав у [PERSON] причіп легковий УВН 810082, реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску, шляхом фактичної передачі причепу та техпаспорту. За цей причіп [PERSON] сплатив [PERSON] 8000 грн. Обидві угоди купівлі продажу укладались у сел. Зачепилівка Харківської області за місцем мешкання відповідача [PERSON] по вул. Кірова,б. 38 шляхом передачі грошових коштів в оговореній та вищезазначеній сумі [PERSON] [PERSON] та зустрічної передачі автомобіля та причепу разом з технічними паспортами. Під час передачі автомобіля позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] також відвідали приватного нотаріуса [PERSON], яка оформила відповідну довіреність. На причіп довіреність не оформлялась, аби не нести зайвих витрат, так як на цей час стало можливим користування транспортними засобами та причепами до них лише за наявності технічного паспорту. Таким чином, вказані правочини здійснено з дотримання існуючих у суспільстві звичаїв ділового обігу та вільне і чітке волевиявлення сторін на укладення саме угод продажу названих автомобіля та причепу не викликає сумнівів. Право власності набуто позивачем з підстав, не заборонених законом. На цей час на це майно накладено арешт ВДВС при виконанні судових рішень у справах №620/496/16-ц, 620/429/16-ц та №620/433/16-ц, за якими стягуються грошові кошти зі [PERSON] на користь [PERSON] та КС «ОПОРА» (а.с 69). За таких обставин право власності [PERSON] на це майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання такого права. Також судом встановлено та підтверджено поясненнями сторін та показами свідків [PERSON] та [PERSON], що 03 березня 2014 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] за місцем мешкання відповідача [PERSON] по вул. Кірова,б. 38 в сел. Зачепилівка Харківської області було укладено усну угоду купівлі продажу двох тракторів та тракторного причепу шляхом передачі грошових коштів в сумі 120\~000 грн. (що підтверджено відповідною розпискою, оригінал якої знаходиться у позивача [PERSON] та яку предявлено ним для огляду в судовому засіданні) та зустрічної передачі разом з технічними паспортами трактора колісного МТЗ-80, реєстраційний номер 2257ХБ, 2007 року випуску; трактора колісного МТЗ-80, реєстраційний номер [NUMBER], 1987 року випуску; та причепу тракторного 2ПТС-4, реєстраційний номер ТО 03126, 1989 року випуску. Таким чином, вказані правочини здійснено з дотримання існуючих у суспільстві звичаїв ділового обігу та вільне і чітке волевиявлення сторін на укладення саме угод продажу названих автомобіля та причепу не викликає сумнівів. Право власності набуто позивачем з підстав, не заборонених законом. На цей час на це майно накладено арешт ВДВС при виконанні судових рішень у справах №620/496/16-ц, 620/429/16-ц та №620/433/16-ц, за якими стягуються грошові кошти зі [PERSON] на користь [PERSON] та КС «ОПОРА» (а.с 69). За таких обставин право власності [PERSON] на це майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання такого права. Вирішуючи питання про прийняття визнання позову відповідачем [PERSON] суд вважає, що таке визнання не йде всупереч правам та охоронюваним законом інтересам сторін спору та третіх осіб. Судом з пояснень сторін та матеріалів справи достовірно встановлено, що арешт на спірне майно накладено ВДВС на виконання судових рішень про стягнення на користь третіх осіб грошових коштів (а.с.69). При цьому, спірне майно не є предметом будь якого іншого спору, права на нього не заявлено особами, не залученими до участі у цій справі. Отже, це судове рішення не впливає на права та охоронювані законом інтереси третіх осіб, тому визнання позову [PERSON] у повному обсязі є правомірним. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого судового збору та комісії банку при поданні позову та при забезпеченні позову належить стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 840,82 грн. та на користь [PERSON] в сумі 1494,61 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved