Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

24 квітня 2012 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та просили суд ухвалити рішення, яким визнати договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON] 20.04.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1254, скасувати державну реєстрацію договору досвічного утримання від 20.04.2007 року в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО». В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що вони - [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON], вказувала, що 20.04.2007 р. [PERSON] уклав договір довічного утримання відповідно до якого передав у власність [PERSON] 2/5 часток будинку [ADDRESS] в м. Львові, в свою чергу відповідач [PERSON] зобов'язувався утримувати [PERSON] довічно. Однак, вважають цей договір недійснимз тиз підстав, що і до і на час укладання даного договору [PERSON] страждав стійким хронічним психічним розладом у формі вираженого органічного недоумства та за своїм станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи наведене та посилаючись на ст. 225 ЦК України просили заявлені вимоги задовольнити, оскільки їх батько - [PERSON] на момент укладення правочину хоча і не був визнаний недієздатним, однак за станом здоров'я не усвідомлював значення своїх дій та не міг свідомо керувати ними. В ході судового розгляду представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні. Представник відповідача ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату та час розгляду справи в суді, про причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Треті особи приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу в відсутності осіб, що не з'явилися. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 15.01.1994 року Третьою Львівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-247, зареєстрованого 28.02.1994 року в Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 5258 [PERSON] належали 2/5 часток в будинку [ADDRESS] Згідно до договору довічного утримання від 20.04.2007 р. [PERSON] передав у власність а [PERSON] прийняв 2/5 частин будинку [ADDRESS] м. Львові, взамін чого останній зобов'язувався забезпечувати відчужувача ([PERSON].) утриманням (доглядом) довічно на умовах даного договору. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до п.п. 2,3 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Позивачі, звертаючись до суду просять визнати Договір довічного утримання від 20.04.2007 року недійсний на підстав ст.225 ЦК України, оскільки в момент укладення даного Договору [PERSON] за станом свого здоров'я не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 142 від 27 лютого 2008 р. встановлено, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у формі вираженого органічного недоумства. Дане захворювання спостерігається у під експертного з 2004 року. За свої станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. ( а.с. 42-43). Крім цього відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 112 від 30 січня 2009 р. встановлено: що [PERSON] на даний час страждає стійким хронічним психічним розладом у формі вираженого органічного недоумства та за свої станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. Під час складання договору довічного утримання 20 квітня 2007 року [PERSON] також страждав стійким хронічним психічним розладом у формі вираженого органічного недоумства та за свої станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ( а.с. 42-43). В процесі розгляду даної цивільної справи судом було призначено посмертну судово - психіатричну експертизу та повторну посмертну судово - психіатричну експертизу відносно [PERSON], проведення яких було доручено експертам 5-го відділення комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» Так, відповідно до Акту посмертної судово - психіатричної експертизи № 314 від 24 травня 2013 року комісія прийшла до висновку, що [PERSON] під час укладання договору довічного утримання 20 квітня 2007 року страждав стійким хронічним психічним розладом у формі органічного недоумства та за своїм станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Дане захворювання у [PERSON] спостерігалося приблизно з 2004 року. Крім цього, відповідно до Акту судово-психіатричного експерта № 623 від 15 вересня 2014 року: [PERSON] під час укладання ним договору довічного утримання 20 квітня 2007 року страждав стійким хронічним психічним розладом у виді органічного недоумства змішаного (сутінно-атрофічного) ґенезу. За своїми психічним станом він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не був знатний вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізовувати його своїми діями щодо підписання договору довічного утримання 20 квітьня 2007 року тьа інших документах у нотаріуса, зокрема в Реєстрі нотаріальних дій, який веде нотаріус [PERSON], [PERSON] також виявляв ознаки недоумства. Законодавством України чітко врегульовані питання щодо недійсності угод (ст. 215-216 Цивільного кодексу України). Зокрема, відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з положеннями ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину, особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судову - психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово - психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст.212 ЦПК України. Відповідно до п. 1 глави 4 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 (далі - Інструкція № 296/5) дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43 Закону, що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз'яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз'яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі надані і досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», третя особа приватний нотаріус ЛМНО [PERSON], [PERSON] в частині визнання недійсним договору довічного утримання є обґрунтованим, доведеним належними доказами у справі, а отже він підлягає задоволенню. Що стосується вимоги позивачів про скасування державної реєстрації спірного договору довічного утримання від 20 квітня 2007 року в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», то на думку суду дана вимога підлягає задоволенню в зв'язку з визнання вищевказаного договору довічного утримання недійсним, так як є похідною. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦК України.

Outcome: approved