Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

25 червня 2015 року позивач звернулася до Пологівського районного суду з зазначеним позовом до відповідача, який в подальшому уточнила. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона зареєстрована у жилому [INFO], в якому проживала разом зі своєю сімєю чоловіком і двома синами до смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 17 березня 2013 року. Зазначений жилий будинок належав за життя її чоловіку [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2004 року. Після смерті чоловіка вона як спадкоємиця за законом своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і видачу їй свідоцтва про право на спадщину, яка складалася з зазначеного жилого будинку. На даний час вона, позивач, ще не оформила свої спадкові права належним чином, бо відповідач у справі [PERSON] чинить їй в цьому перешкоди, які полягають у наступному. Так, вона, [PERSON], після смерті свого чоловіка вирішила продати належний чоловіку жилий будинок №63 по вул.Коцюбинського у с.Чапаєвка Пологівського району Запорізької області, у звязку з чим вона домовилася з [PERSON] про продаж їй жилого будинку. Між ними були усно обговорені умови купівлі-продажу жилого будинку і господарських споруд до нього. За цими домовленостями [PERSON] повинна була передати готівкою аванс 30 тис. грн., а решту коштів, 20 тис. грн.., [PERSON] повинна була сплатити їй, позивачу, до 20 серпня 2014 року, і в подальшому від її, [PERSON], імені оформити спадщину та договір купівлі-продажу жилого будинку. За цими ж домовленостями вона, [PERSON], передала [PERSON] ключі від будинку та документи на будинок, а саме договір купівлі-продажу і технічний паспорт і домову книгу, а також видала на імя [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність на здійснення вищезазначених дій. Взяті на себе домовленості [PERSON] не виконала і в подальшому відмовилася купувати жилий будинок. Гроші, які [PERSON] сплатила як аванс, вона, позивач, витратила на свої потреби, і тому рішенням [PERSON] райсуду Запорізької області від 13 лютого 2015 року з неї, [PERSON], на користь [PERSON] було стягнуто 30 тис. грн.. авансу. До теперішнього часу [PERSON] утримує у себе і відмовляється повернути їй, позивачу, документи на жилий будинок і ключі від нього і господарських споруд і не впускає її на територію домоволодіння і до жилого будинку, мотивуючи це тим, що вона, [PERSON], не повертає їй кошти за судовим рішенням однією сумою. Оскільки відповідач чинить їй перешкоди у користуванні жилим будинком і господарськими спорудами, просила постановити судове рішення, яким усунути перешкоди у користуванні нею, [PERSON], жилим будинком №63 по вул.Коцюбинського у с.Чапаєвка Пологівського району та господарськими спорудами до нього шляхом повернення їй відповідачем ключів від будинку, воріт подвіря, трьох гаражів, майстерні, літної кухні, погрібу, трьох сараїв; зобовязати [PERSON] не чинити їй, позивачу, перешкоди у користуванні нею жилим будинком і господарськими спорудами до нього, та повернути їй, позивачу, документи на будинок, а саме договір купівлі-продажу жилого будинку від 11 червня 2004 року і технічний паспорт на жилий будинок №63 по вул.Коцюбинського у с.Чапаєвка (а.с.2-4; 39). У судовому засіданні позивач і її представник адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги на а.с.25-28, підтримали уточнені позовні вимоги [PERSON], просили задовольнити їх з зазначених у позові підстав. При цьому позивач суду пояснила, що передача готівкою авансу [PERSON] їй, [PERSON], за купівлю жилого будинку №63 по вул.Коцюбинського у с.Чапаєвка відбулася у школі. Передача ж договору купівлі-продажу на зазначений жилий будинок від 11 червня 2004 року і технічного паспорту на нього відбулася 30 березня 2014 року на вимогу [PERSON] на вулиці без присутності сторонніх людей. У неї, позивача, не збереглося копії договору купівлі-продажу жилого будинку. Вона лише знає, що покупцем будинку виступав за цим договором її чоловік [PERSON], а договір посвідчувався приватним нотаріусом [PERSON]. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги до неї [PERSON] визнала частково, а саме в частині того, що вона, відповідач, дійсно утримує у себе ключі від будинку і господарських споруд до нього. Робить це вона у звязку з тим, що [PERSON] витратила всю суму авансу і не повертає їй 30 тис. грн. навіть за судовим рішенням. Вона, відповідач, згодна повернути ключі позивачу, але лише у присутності свідків і за судовим рішенням. Вона, [PERSON], наполягає на тому, що у неї нема і не було договору купівлі-продажу на жилий будинок №63 по вул.Коцюбинського у с.Чапаєвка і технічного паспорту на цей будинок, це все вигадки позивача. Вислухав у судовому засіданні сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Так, згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст.190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Правом власності відповідно до ст.316 ЦК України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.ст.380-381 ЦК України житловий будинок і садиба є обєктами права власності. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.391 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено у судовому засіданні, і цей факт не оспорювався у судовому засіданні сторонами у справі, що позивач є зареєстрованою у житловому будинку №63 по вул.Коцюбинського у с.Чапаєвка Пологівського району Запорізької області (а.с.5,зворот). Судом встановлено, що позивач є дружиною [PERSON], який помер 17 березня 2013 року і за життя був власником жилого будинку №63 по вул.Коцюбинського у с.Чапаєвка Пологівського району Запорізької області (а.с.6-9). Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2015 року, яке набрало законної сили 24 лютого 2015 року, встановлено, що 20 березня 2014 року [PERSON] передала [PERSON] 30 тис. грн. в рахунок платежів за будинок №63 по вул.Коцюбинського у с.Чапаєвка Пологівського району Запорізької області, який мала намір придбати, з умовою повного розрахунку до 20 серпня 2014 року, доплативши до цієї суми ще 5 тис. грн., при цьому вказаний платіж не був завдатком. [PERSON] і [PERSON] також домовилися, що витрати по оформленню спадщини мають бути сплачені [PERSON], а витрати по договору купівлі-продажу будинку навпіл. В липні 2014 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з питання оформлення договору купівлі-продажу і нотаріус повідомила їй, що [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримала. При зверненні [PERSON] до [PERSON] з цього питання остання повідомила, що не буде оформляти на себе даний будинок, так як гроші, які за нього отримала від [PERSON], вона витратила на інші потреби, крім того заявила, що має намір продати даний будинок під розбір (а.с.14-15). З висновків посадових осіб [PERSON] ГУ МВС України в Запорізькій області про результати розгляду звернень [PERSON] від 24 лютого 2015 року і від 08 червня 2015 року, а також висновку дільничного інспектору Пологівського РВ ГУ МВС України в Запорізькій області про результати розгляду звернення [PERSON] від 26 травня 2015 року судом встановлено, що [PERSON] наполягає на тому, що договір купівлі-продажу житлового будинку від 11 червня 2004 року і технічний паспорт на житловий будинок вона передала [PERSON]. [PERSON] наполягає на тому, що зазначені документи вона від [PERSON] ніколи не отримувала і у неї їх нема (а.с.12-13;24). Проаналізувавши добуті у судовому засіданні докази і дав їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов факт створення відповідачем позивачу перешкод у користуванні житловим будинком №63 по вул.Коцюбинського у с.Чапаєвка шляхом утримання ключів від будинку і господарських споруд до нього, у звязку з чим суд приходить до задоволення позовних вимог в цій частині. Разом з тим, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов факт передачі і утримання відповідачем правовстановлюючого документу на зазначений жилий будинок і технічного паспорту на нього, у звязку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині. До висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині суд дійшов з огляду на те, що належних доказів цьому позивачем не надано суду, а лише ствердження позивача, які спростовуються запереченнями відповідача. Крім того, суд виходить з того, що при розгляді цивільної справи у лютому 2015 року [PERSON], пояснюючи суду, чому саме вона не отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті свого чоловіка на жилий будинок, вона зазначала, що вона витратила суму авансу, яку отримала від [PERSON], проте не зазначала суду, що вона не має можливості оформити свої спадкові права на жилий будинок, оскільки [PERSON] чинить їй перешкоди в цьому шляхом утримання певних документів, в тому числі і правовстановлюючого документу і техдокументації. Висновок суду підтверджується і висновками посадових осіб [PERSON] За правилами ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 121,80 грн. судового збору згідно квитанції на а.с.1 пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial