Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

26.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який в послідуючому уточнив, зазначивши, що він на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2002 року є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі, однак з серпня 2015 року там не проживає, місце знаходження її не відомо. Фактом своєї реєстрації у належній йому квартирі, відповідач завдає перешкоди у праві користуванні та розпорядженні нерухомим майном. Через реєстрацію відповідача він змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, тому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання сторони повторно не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені, заперечень проти вимог позивача відповідач не надав ( а.с. 21 - оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я»). Позивач [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи ( а.с. 22 -заява). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2002 року є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 5 - копія свідоцтва). У вказаній квартирі станом на 13.09.2016 року зареєстрована [PERSON], але з серпня 2015 року вона там не проживає ( а.с. 6 - акт, а.с. 7 - довідка). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації більше року не проживає, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та визнання її такою, що втратила право користування житловою площею за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved