Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

24.10.2016 року позивач звернулась до Троїцького районного суду Луганської області із дійсною позовною заявою, в обґрунтування позовних вимог якої зазначила, що 08.04.2014 року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді: земельного паю у землях колишнього КСП імені Калініна у с.Новочервоне Троїцького району Луганської області і виділена з земельного паю земельна ділянка площею 6,23 га, кадастровий номер 4425483500:07:001:0071, розташована на території Новочервоненської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №169120; земельний пай у землях колишнього КСП імені Калініна у с.Новочервоне Троїцького району Луганської області та виділена з земельного паю земельна ділянка площею 9,66 га, кадастровий №4425483500:07:002:01321, розташована на території Новочервоненської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №082704. За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла їй, [PERSON] Але отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку вона не може, оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів сертифікати на право власності. Крім того при зверненні до Відділу Держгеокадастру у Троїцькому районі Луганської області зясувалось, що площі земельних ділянок підлягають уточненню, так як у державних актах площа земельних ділянок вказана з точністю до сотих, а у базі даних Національної кадастрової системи площа земельної ділянки вказується з точністю до десятитисячних У звязку з цим позивач просить визнати за нею право власності на зазначене вище спадкове майно на підставі рішення суду. В судове засідання сторони не зявились. Від позивача до початку судового засідання надійшла письмова заява, згідно якої вона просила суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача також надійшла письмова заява, відповідно до якої позовні вимоги він визнав у повному обсязі, також просив справу розглядати без його участі. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено наступне. Згідно з копіями державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №169120 від 23.02.2004 року, а також серії ЛГ №082704 від 20.05.2004 року, [PERSON] належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Новочервоненської сільської ради, площею 6,23 га та 9,66 га (а.с.8-9). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №396434 від 10.04.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла 08.04.2014 року, про що зроблено актовий запис №114 (а.с.5) Відповідно до копії заповіту від 02.04.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сватівської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №578, [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №336649849 від 02.04.2013 року, заповіт [PERSON] був зареєстрований у спадковому реєстрі за №54329714 (а.с.7) Як вбачається з відповіді Відділу Держгеокадасту у Троїцькому районі Луганської області від 14.11.2016 №06-01/1247, яка була надана суду на виконання ухвали про витребування доказів, [PERSON] отримала сертифікати на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Калініна» серії ЛГ №0068785, який зареєстровано 10.12.2003 року за №633 та серії ЛГ №0068661, який зареєстровано 08.02.1997 року за №632 по Новочервоненській сільській раді (а.с.35) Згідно відповіді Першої сватівської державної нотаріальної контори від 16.02.2016 року, №1687/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався (а.с.67). Відповідно до копії свідоцтва про народження від 03.10.1955 року серії ЯЖ №361030, спадкодавець [PERSON] є матірю відповідача [PERSON] (а.с.17). Як вбачається з копії заповіту та паспортних даних позивача, на момент смерті спадкодавця вони були зареєстровані та проживали за однією адресою: пров.Проспектний, б.20, м.Сватове Луганської області. \~\~\~Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. \~\~\~ \~Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. \~\~\~ \~\~ Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. \~\~\~\~\~ В силу ст.. 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину, або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до ч.3 ст..1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~\~\~\~ \~Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає\~ встановленій законодавством сукупності функцій\~ притаманній\~ юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.\~ Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного\~ Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі\~ свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Відповідно до ст..67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Як вбачається зі змісту ст.. 66 вищезазначеного закону на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Судом було встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON], проте отримати свідоцтво на право власності вона не має можливості, оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів сертифікати на право власності. Крім того площі земельних ділянок підлягають уточненню, так як у державних актах площа земельних ділянок вказана з точністю до сотих, а в базі даних Національної кадастрової системи площа земельної ділянки вказується з точністю до десятитисячних. З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~Відповідно до статті 1 Першого Протоколу\~ до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яку ратифіковано Україною 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.\~\~\~ На підставі ст.,ст. 1223, 1225, 1268, 1274 ЦК України, ст..81 ЗК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved