Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

26.06.2018 позивач [PERSON] звернулася до Турківського районного суду Львівської області з позовною заявою до Турківської міської ради Львівської області, в якій просить зобов`язати Турківську міську раду Львівської області закріпити за будинковолодінням [PERSON] по [ADDRESS] земельну ділянку в розмірі 632 кв.м., винести її в натурі, закріпити межовими знаками та видати абрис на вказану ділянку з урахуванням власності суміжного землекористувача [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 28.12.2005 визнано незаконним рішення Турківської міської ради №94 від 12.03.1998 року про знесення старого існуючого житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , і який належить за заповітом [PERSON] та зобов`язано Турківську міську раду виконати рішення сесії міської ради від 22.05.2001 року та закріпити за будинковолодінням [ADDRESS] , яке належить [PERSON] земельну ділянку в розмірі 682 кв.м., винести в натурі, закріпити межовими знаками і видати на вказану земельну ділянку державний акт на землю. Рішення суду набрало законної сили, вона є законним власником будинку [ADDRESS] , має право на користування земельною ділянкою. Згідно з погодженою 24.04.2003 року схемою - абрису ділянок, її будинок по експлікації на схемі позначений під №4, що розташований на ділянці 200 кв.м., а решта ділянки розміщена за будинком [PERSON] , позначеного під №2. Загальна площа ділянки [ADDRESS] становить 1000 кв.м., що підтверджується абрисом ділянки від 28.03.2002 року, із яких 367,5 кв.м. закріплено за будинком [PERSON] . На її неодноразові звернення до міської ради про винесення ділянки в натуру і закріплення межовими знаками з видачею абрису ділянки, відповідач не вчиняє ніяких дій, заяви не розглядає. Ухвалою суду від 19.11.2019 відкрито провадження у справі. За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик\~О.І. Ухвалою суду від 25.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.12.2020 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] ; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 04.01.2021 третя особа [PERSON] подав до суду письмові пояснення. Ухвалою суду від 11.02.2021 залучено до участі у справі правонаступника відповідача Турківської міської ради Львівської області - Турківську міську раду Самбірського району Львівської області. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Буняк Д.М. позовні вимоги підтримав. Зазначив, що для нього незрозумілою є резолютивна частина рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 28.12.2005, а тому вважає, що позивачу не було відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання Турківської міської ради виконати рішення від 22.05.2001 та закріпити за позивачем земельну ділянку площею 682 кв.м. Оскільки міська рада не виконує рішення суду, не розглядає заяв позивача про виділення земельної ділянки площею 632 кв.м., вважає позов підставним. Не зміг пояснити суду, чому саме в такому розмірі 632 кв. м. позивач просить виділити земельну ділянку, зазначив, що всі докази суду подані, а тому просив позов задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву не подав. Про причини неявки не повідомив. У судовому засіданні третя особа [PERSON] просив позов задовольнити, пояснив, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 682 кв.м. і який йому заповіла його матір. Позивачка є його сестрою. Їй матір заповіла старий будинок, який як і його житловий будинок, знаходиться на одній земельній ділянці. Він користується земельною ділянкою площею 0,10 га., з яких 632 кв.м. має бути закріплено за позивачкою. Однак, правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,10 га. в нього не має. Позивачка неодноразово зверталась в міську раду з заявами про закріплення за нею земельної ділянки, однак такі заяви відповідач не розглядав. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Як видно з заяви [PERSON] поданої Голові Турківської міської ради Львівської області - 12.05.2016, рішенням сесії міської ради від 22.05.2001 за будинковолодінням [ADDRESS] , яке належить їй на праві приватної власності, закріплена земельна ділянка в розмірі 682 кв.м. На виконання рішення сесії від 22.05.2001, просила дати доручення виконавчому комітету ділянку в розмірі 682 кв.м. винести в натурі, закріпити межовими знаками та видати їй план ділянки. Згідно з заявою [PERSON] про видачу абрису земельної ділянки, поданої нею міському голові від 08.06.2018, просила міську раду земельну ділянку в розмірі 682 кв.м. винести в натурі, закріпити межовими знаками і видати абрис земельної ділянки із зазначенням суміжних землекористувачів. З оглянутої в судовому засіданні справи №2-а-215/2011 за позовом [PERSON] до Турківської міської ради на бездіяльність міської ради видно, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07.12.2001 року, зареєстрованого Самбірським МБТІ 02.09.2002 року, [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Постановою суду від 07.09.2011 у цій справі, позов задоволено та зобов`язано Турківську міську раду винести на розгляд сесії заяву [PERSON] від 06.07.2011 про надання земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . З матеріалів справи № 2-а-215/2011 видно, що виконавче провадження з виконання судового рішення закінчено, так як відповідно до рішення виконавчого комітету Турківської міської ради № 694 від 01.03.2012 заяву [PERSON] розглянуто. Однак, позивачем не надано суду доказів, щодо результатів розгляду її заяви, зокрема рішення виконавчого комітету Турківської міської ради № 694 від 01.03.2012, представник позивача зазначив, що йому невідомо про результати розгляду такої заяви, про витребування таких доказів ні позивач, ні її представник не клопотали перед судом, представник позивача [PERSON] зазначив, що всі докази суду подані. Як видно з копії рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 28.12.2005 у задоволенні позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] , спадкоємець [PERSON] , Турківська міська рада, Головний архітектор Турківського району, треті особи Турківська державна нотаріальна контора, Самбірське МБТІ району про зобов`язання Турківської міської ради виконати рішення сесії міської ради від 22.05.2001 року та закріпити за будинковолодінням [ADDRESS] , яке належить [PERSON] земельну ділянку в розмірі 682 кв.м., зобов`язати Турківську міську раду вказану земельну ділянку в розмірі 682 кв.м. винести в натурі, закріпити межовими знаками і видати на вказану земельну ділянку державний акт на землю відмовлено. Як пояснив у судовому засіданні представник позивача та третя особа, вони вважають, що суд таку вимогу задовольнив, а міська рада в свою чергу не виконує ні рішення суду, ні не розглядає заяв позивачки від 12.05.2016, 08.06.2018 про закріплення за нею земельної ділянки. Однак такі твердження представника позивача та третьої особи є безпідставними, оскільки як з резолютивної так і з мотивувальної частини вказаного вище рішення суду від 28.12.2005 видно, що в задоволенні такої вимоги відмовлено. Водночас зазначеним рішенням суду визнано, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці розміром 682 кв.м. Рішення суду набрало законної сили 11.05.2006. Також,\~рішенням суду\~встановлено,\~що в будинку під [ADDRESS] ) проживають [PERSON] і його рідна сестра [PERSON] , які успадкували після смерті своєї матері [PERSON] житлові будинки. [PERSON] успадкував житловий будинок побудований у 1988 році, який розташований на земельній ділянці, згідно проекту забудови, яка складає - 682 кв.м., а [PERSON] успадкувала житловий будинок старий, побудований у 1900 році, який підлягав знесенню на цій же земельній ділянці. Як зазначено в рішенні суду, згідно з актом від 01.07.2005, складеним комісією Турківської міської ради, було проведено фактичний обмір земельних ділянок по [ADDRESS] - [PERSON] , [ADDRESS] - [PERSON] , Потік №3 - [PERSON] . Згідно з фактичними обмірами земельних ділянок та схеми до них, [PERSON] , використовує земельну ділянку площею 0,10 га, а вправі користуватися земельною ділянкою у розмірі 682 кв.м. [PERSON] не є землекористувачем, про що і підтвердила комісія. Крім того, на земельній ділянці [PERSON] розташовано будинок новий під порядковим номером схеми 3. Є відображено старий будинок, який на схемі викреслений під №4, як і він викреслений у проекті забудови нового будинку, виданому на ім`я [PERSON] . У цьому проекті забудови будинок старий дослівно записано підлягає зносу. Згідно з довідкою-характеристикою, про яку також зазначено в рішенні суду від 28.12.2005, яка видана на ім`я [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в [ADDRESS] раніше [INFO] , у графі - коротка тех. характеристика значиться житловий будинок, дерев`яний. У відмітці: розташований на земельній ділянці - стоїть прочерк, побудований у 1900 році. А з довідки- характеристики, виданої на ім`я [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в [ADDRESS] видно, що в графі коротка тех. характеристика значиться житловий будинок, дерев`яний. У відмітці: розташований на земельній ділянці стоїть - 682 кв.м., побудований у 1988 році. Відтак суд встановив, що власником житлового будинку [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці розміром 682 кв.м. є [PERSON] , на цій же земельній ділянці розташований і будинок [PERSON] , який є старим будинком і підлягав знесенню. Вище описані обставини встановлені рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 28.12.2005 у справі №2-211/2005 рік, яке набрало законної сили, а тому у відповідності до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Частиною першою ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з частиною першою ст.48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Нормами ст. 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Отже, зі змісту статей 51, 175 ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Із встановлених судом обставин справи видно, і що не заперечили в судовому засіданні учасники справи, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці розміром 682 кв.м. На цій же земельній ділянці розташований і житловий будинок [ADDRESS] , який належить позивачці [PERSON] . Тобто позивач просить закріпити за її будинковолодінням земельну ділянку, яка належить [PERSON] . Доказів, що [PERSON] належить право власності на 0,10 га земельної ділянки, про що він вказував у своїх поясненнях суду, і з яких 632 кв.м. має бути закріплено за будинком [PERSON] суду не надано. Беручи до уваги те, що два будинки [PERSON] та [PERSON] розташовані на одній земельній ділянці, що зокрема встановлено рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 28.12.2005, і не заперечили в судовому засіданні учасники справи, тому заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків [PERSON] , як власника земельної ділянки площею 682 кв.м., і не можуть бути розглянуті судом і вирішені без залучення його співвідповідачем у цій справі, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення. Без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть. Проте, [PERSON] до участі в справі в якості співвідповідача не залучений, клопотань про його залучення співвідповідачем за цим позовом позивач та її представник - адвокат Буняк Д.М. не заявляли, що є підставою для відмови в задоволенні позову внаслідок неналежного складу відповідачів. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в Постанові від 07.04.2021 у справі № 458/297/17, провадження № 61-19648св19. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивачу у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed