Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

24 жовтня 2012 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], Криворізького дитячого будинку-інтернату Дніпропетровської області в інтересах [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] року померла рідна донька позивача та відповідача - [PERSON], спадкоємцями першої черги після смерті якої є мати - [PERSON], батько - [PERSON], та син - [PERSON]. Строк для прийняття спадщини позивачем був пропущений через невірно оформлені документи померлої, а саме: паспорту, виданого на ім'я «[PERSON]», тоді як вірним її прізвище є «[PERSON]» та свідоцтва про одруження, де дівоче прізвище також було зазначено не вірно. Внаслідок пропуску [PERSON] строку звернення до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у прийнятті такої заяви, у зв'язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просив суд надати додатковий строк для прийняття спадщини після смерті доньки - [PERSON], померлої [INFO] року (а. с. 1-2, 36-37). У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені ним вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Відповідач - Криворізький дитячий будинок-інтернат Дніпропетровської області, який діє в інтересах [PERSON], у судове засідання для участь в розгляді даної цивільної справи не направив, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності свого представника (а. с. 145, 153). Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], прізвище якої після реєстрації шлюбу з було змінено на «[PERSON]». Викладене підтверджується матеріалами справи (а. с. 156, 160, 161, 165). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції 10 жовтня 2012 року серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року (а. с. 163). Також судом встановлено, що постановою № 149/02-31 від 16 жовтня 2012 року приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті доньки - [PERSON], померлої [INFO] року, у зв'язку із пропуском строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а. с. 157, 158). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідачів про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], суд не вбачає підстав для задоволення даних позовних вимог, оскільки у судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив суду, що вчасно не звернувся до нотаріальних органів із відповідною заявою через юридичну не обізнаність щодо своїх прав та обов'язків спадкоємця, та розраховував на те, що дружина - відповідачка [PERSON], від його імені звернеться до нотаріальних органів з такою заявою. Проте [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що між нею та позивачем не було домовленості щодо здійснення нею зазначених дій від імені чоловіка, з огляду на що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті доньки не може бути визнана судом поважною, чим обумовлюється відмова у задоволенні даного позову. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, приймаючи до уваги результат її вирішення, а також те, що позивачем не був сплачений судовий збір при зверненні до суду з даним позовом, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 121,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved