Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

24 травня 2018 року позивач звернувся до суду із вимогами до [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою № 27 в буд. №3 по вул. Знаменська (колишня вулиця Комуністична) в м. Шостка Сумської області. В обґрунтування позову посилається на те, що дана квартира придбана позивачем за договором купівлі-продажу від 18.05.2018 року, укладеним з відповідачем. Умовами зазначеного договору передбачено, що продавець зобовязана знятись з реєстраційного обліку за зазначеною адресою до 21.05.2018р. Разом з тим, на порушення умов договору на даний час відповідач залишилася зареєстрованою в [INFO] (колишня вулиця Комуністична) в м. Шостка Сумської області. Усних чи письмових домовленостей між позивачем та відповідачем стосовно її проживання у зазначеній квартирі не існує та вона не є членом сімї позивача. Посилаючись на те, що реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації його права власності, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування вищезазначеним житлом. В судове засідання позивач не зявився, його представник надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за їхньої відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, із заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталась, відзиву не надала. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 10 грудня 2018 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Позивач є власником квартири № 27 у житловому будинку № 3 по вул. Знаменська (колишня Комуністична) у м. Шостка Сумської області, що підтверджується договором купівлі-продажу, укладеним 18.05.2018 року між ним та [PERSON], відповідно до якого остання продала, а позивач придбав квартиру № 27 у житловому будинку № 3 по вул. Знаменська (колишня Комуністична) у м. Шостка Сумської області, загальною площею 55,9 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м. Право власності позивача на даний обєкт нерухомості було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.05.2018р. /а.с. 6, 7/. Таким чином, позивач у встановленому законом порядку набув право власності на вказану квартиру. Згідно з п. 5 договору купівлі-продажу квартири, продавець зобовязалась знятися з реєстраційного обліку в ній до 21 травня 2018 року. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зареєстрована в спірній квартирі /а.с. 12/. Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Крім того, відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Аналогічну норму містять також ст.ст. 383, 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право\~ власника будинку (квартири)\~ користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в цієї особи. Із припиненням права власності особи втрачається й похідне право користування жилим приміщенням. Як вбачається з вищенаведеного, відповідач користувалась спірною квартирою як\~ власник житла, при цьому вона втратила право власності, у тому числі і правомочча користування вказаним жилим приміщенням з моменту укладення договору купівлі-продажу з позивачем. За таких обставин, відповідач підлягає визнанню такою, що втратила право користування вказаною квартирою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved