Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

25.07.2011 р між сторонами було укладено договір №50-ст, згідно якого позивач зобовязався надати, а відповідач прийняти та сплатити сільськогосподарське устаткування на суму 303 988 грн. Сторонами був узгоджений графік погашення суми, відповідно до якого [PERSON]О повинна була зробити 25 платежів до 10.07.2013 р та повністю розрахуватися за придбане устаткування. 26.07.2011 р відповідач зробила авансовий платіж в розмірі 49 029 грн та отримала обумовлене устаткування. Таким чином, позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання. Однак, відповідач порушила графік погашення і станом на 10.07.2013 р за нею виникла заборгованість в сумі 122 959 грн. Незважаючи на закінчення терміну сплати, відповідач продовжувала вносити внески, які приймались позивачем, оскільки зобовязувалась вирішити питання заборгованості найближчим часом та повністю розрахуватися з товариством. Після спливу терміну сплати, відповідач станом на 24.09.2014 р ще внесла 18 000 грн. Таким чином загальна сума сплати складає 199 029 грн, а залишок за основним зобовязанням складає 104 959 грн. Також згідно умов договору відповідач повинен сплатити пеню у розмірі 1 % від суми затриманого платежу за кожен день прострочення, але не більш ніж за рік, з урахуванням сплаченого 24.09.2014 р платежу, що з 25.06.2014 р по 25.06.2015 р становить 385 860 грн 35 коп. Таким чином, станом на 12.08.2015 р загальна сума боргу становить 489 349 грн 35 коп. Намагання позивача щодо сплати заборгованості ігноруються відповідачем. Крім того, позивачем були понесені витрати, повязані з правовою допомогою, в розмірі 3 000 грн. Позивач просить: стягнути з відповідача заборгованість в сумі 489 349 грн 35 коп. та судові витрати в сумі 7 113 грн. 39 коп. До судового засідання представник позивача не зявився, просить розглядати справу без їх присутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач до судового засідання не зявилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність за участю адвоката [PERSON]В, позовні вимоги не визнала. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON]В позовні вимоги частково. Не заперечує проти факту отримання кредиту за договором, визнає основну суму боргу в сумі 104959 грн. В іншій частині позов не визнала, просить відмовити, застосувавши строк позовної давності в один рік до сум неустойки (штрафу, пені). В обґрунтування цього суду пояснила,що платіж, який здійснювала [PERSON] 24. 09. 2014 року не стосується даного договору, а відноситься до іншого договору 30/11-т від 25.08. 2011 року, що підтверджується відповідною квитанцією про сплату (ПН 7187). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 25.07.2011 року між сторонами було укладено договір № 50-СТ, предметом якого є «Пакет агротехнічних послуг», а саме: сільськогосподарське устаткування, та за яким позивач зобовязується надати, а відповідач зобовязується прийняти та сплатити за сільськогосподарське устаткування (а.с.6-8) Розклад договору № 50-СТ від 25.07.2011 р був узгоджений сторонами та ними підписаний (а.с.9) Факт виконання позивачем своїх зобовязань за договором підтверджується накладною № РН-0000179 від 21.11.2011 р (а.с.10) 25.08.2011 року між сторонами було укладено договір № 30/11-Т, предметом якого є «Пакет агротехнічних послуг», а саме: сільськогосподарське устаткування, та за яким позивач зобовязується надати, а відповідач зобовязується прийняти та сплатити за сільськогосподарське устаткування (а.с.75-80) У відповідності зі ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Стаття 527 ЦК України регламентує, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 532 ЦК України зазначає, що місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі. Частина 2 ст. 536 ЦК України регламентує, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частина 1 ст. 550 ЦК України зазначає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України) Згідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання ) (ст..610 ЦК України) Статтею 611 ЦК України зазначаються правові наслідки у разі порушення зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України) Частина 1 ст.626 ЦК України дає визначення поняттю договору. Так договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за основним зобовязанням в сумі 104 959 грн. В задоволенні вимог щодо стягнення пені в сумі 385 860 грн 35 коп. необхідно відмовити, оскільки позивачем був попущений строк, який становить один рік, для стягнення пені. Позивачем помилково було включено до карточного рахунку: 361 суму платежу від 24.09.2014 року, який фактично був сплачений за іншим договором № 30/11-Т та підтверджується квитанцією від 24.09.2014 року (а.с.85). В задоволенні стягнення витрат, повязаних з правовою допомогою, в сумі 3 000 грн необхідно відмовити. При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір, що підтверджується платіжними дорученнями № № 91, 92 від 02.03.2015 р. (а.с. 1-2), тому з відповідача згідно до ст. 88 ЦПК України належить стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 1 049 грн. 59 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial