Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

24.11.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що її батьками були [PERSON] та [PERSON]. В 1980 році її батьки побудували житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], на теперішній час вулицю перейменовано на «Зоряну». 08.09.1989 року вони отримали технічний паспорт. 20 лютого 1995 року батько отримав державний акт про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,12 га, розташовану біля будинку, надану для присадибної ділянки. 22 березня 1995 року рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради вирішено оформити право власності на житловий будинок в [ADDRESS], на ім'я батька [PERSON] та видати йому свідоцтво на право власності на житловий будинок; Запорізькому МБТІ провести реєстрацію приватної власності на житловий будинок відповідно до цього рішення (копію додаю). До кінця процедуру оформлення права власності батько позивача не довів. [PERSON] помер [INFO] року, [INFO] року померла мати [PERSON] 23 березня 2000 року нею отримано два свідоцтва про право на спадщину за законом - на земельну частку (пай) площею 2,39 га та на земельну частку (пай) площею 2,39 га. 09 вересня 2002 року вона отримала державний акт на землю розміром 2,47 га та державний акт на землю розміром 2,47 га. Оформити право власності на будинок і земельну ділянку біля нього неможливо шляхом нотаріального оформлення, оскільки на будинок батьки правовстановлюючих документів не мали. Вказує, що з часу смерті матері вона стала фактично проживати в батьківському будинку, доглядати за ним, проводити поточний ремонт, обробляти земельну ділянку тощо. Просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, право власності на житловий будинок № [ADDRESS] Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, земельну ділянку площею 0,12 га, розташовану за цією ж адресою. 27.11.2017 р. провадження по справі відкрито та по справі призначено судове засідання на 04.12.2017 р. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп. 9 п.1 РозділуXIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 26.12.2017 р. судом винесена ухвала про продовження судового розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.02.2018 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. До судового засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, нею подана заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача Іванівської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області до суду не з'явився, надіслав листа, в якому просив справу розглядати без їх присутності, відзиву на позовну заяву не надали, заперечень проти позову не мають. Представник третьої особи Кам'янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори в Запорізькій області до суду не з'явився, у наданій суду заяві просив справу розглянути у відсутність нотаріуса, заперечень не надійшло. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками позивачки згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.10.1947 р. були - [PERSON] та [PERSON], які одружились 05.10.1947 р. в с. Краснознам'янка Голопристанського району Херсонської області, що підтверджується копією довідки про одруження № 14 від 12.03.1986 р. (а.с. 12, 12 зв.). 01 травня 1973 року позивачка зареєструвала шлюб, після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.05.1973 р. (а.с. 12). Батьки позивачки побудували будинок та 08.09.1989 р. був виданий технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, власником якого зазначено [PERSON] (а.с. 8-10). За даними технічного паспорту на земельній ділянці розташовано: «А» - житловий будинок, загальною площею 97,2 кв.м., житловою площею 89,3 кв.м., «а» - тамбур, «№ 1» - ворота, «№ 2» - паркан, «пг» - погріб, «Б» - сарай, «Б1» - літня кухня, «Б2» - гараж, «Т» - теплиця, «У» - вбиральня. На підставі рішення Іванівської сільської ради від 18.02. 1994 р. № 10 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,12 га, розташованої на території Іванівської сільської ради, що підтверджується копією державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20.02.1995 р. № 0565 (а.с. 6). 22 березня 1995 року рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради народних депутатів № 16 було вирішено оформити право власності на житловий будинок в [ADDRESS], на ім'я [PERSON], вирішено видати йому свідоцтво на право власності на житловий будинок; Запорізькому МБТІ провести реєстрацію приватної власності на житловий будинок відповідно до цього рішення (а.с. 7). [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 11.06.1997 року (а.с. 13 зв). [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 05.07.1999 року (а.с. 13). Батьки позивачки були зареєстровані та проживали [ADDRESS], що підтверджується копіями довідок виконавчого комітету Іванівської сільської ради №№ 1122, 1123 від 2002 р. (а.с. 7 зв.) [PERSON] 23 березня 2000 р. видано: 1) свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 2,39 га, яка належить спадкодавцю [PERSON] (Р. № 1223); свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 2,39 га, яка належить спадкодавцю [PERSON] (Р. № 1222) 09 вересня 2002 року [PERSON] отримала державний акт серії [NUMBER] про право приватної власності на землю розміром 2,47 га. Цю земельну ділянку, кадастровий номер якої [NUMBER], вона надає в оренду ПрАТ «Агропромислова компанія», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 30.01.2017 року за № 79169306 (а.с. 14). 09 вересня 2002 року [PERSON] отримала державний акт серії [NUMBER] про право приватної власності на землю розміром 2,47 га. Цю земельну ділянку, кадастровий номер якої [NUMBER], вона надає в оренду ПрАТ «Агропромислова компанія». На підтвердження цих обставин свідчить витяг з Державного реєстру речових прав від 30.01.2017 року за № 79178389 (а.с. 15). Кам'янсько-Дніпровською державною нотаріальною конторою Запорізької області 01.02.201 р. було винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будовами та земельну ділянку в [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Як вказується у п. 1 Інформаційного листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2012 р. № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Згідно до ч. 2 ст. 7 Конституції (Основного Закону) Української Радянської Соціалістичної Республіки від 11 червня 1937 року (яка діяла на час будівництва батьком будинку) кожний колгоспний двір, крім основного доходу від громадського колгоспного господарства, має в особистому користуванні невелику присадибну ділянку землі і в особистій власності підсобне господарство на присадибній ділянці, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський інвентар - згідно з статутом сільськогосподарської артілі. Стаття 10 встановлювала, що право особистої власності громадян на їх трудові доходи та заощадження, на жилий будинок і підсобне домашнє господарство, на предмети домашнього господарства і вжитку, на предмети особистого споживання і комфорту, а так само право спадкування особистої власності громадян - охороняються законом. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивачка є спадкоємецею першої черги як донька спадкодавців. Іншу спадщину вона вже прийняла. Решту майна оформити не має можливості шляхом переоформлення в нотаріальній конторі, про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. На підставі викладеного,

Outcome: approved