Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

25.10.2017 позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказує, що 24.07.2012 між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 108800 грн, строк повернення позики 24.01.2012. З метою забезпечення виконання договору позики від 24.07.2012 [PERSON] був укладений договір іпотеки квартири з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] предметом договору іпотеки є передання в іпотеку нерухомого майна: двокімнатна квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира передана іпотеку, як забезпечення основного зобов`язання, що виникло у [PERSON] за договором позики. 21.04.2016 [PERSON] зареєстрував право власності на квартиру. При розгляді іншої цивільної справи за позовом [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру було встановлено, що [PERSON] набув згадану квартиру у власність за вартістю, визначеною суб`єктом оціночної діяльності в розмірі 338400 грн. Також [PERSON] та [PERSON] 09.02.2017 було укладено договір уступки прав вимоги, відповідно до умов якого [PERSON] відступив останній право вимоги, що випливає з факту набуття предмета іпотеки у власність на підставі рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] 10.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] , укладено договір уступки права вимоги, відповідно до умов якого [PERSON] відступила [PERSON] право вимоги, що випливає з факту набуття предмета іпотеки. Ч. 3. ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90% вартості предмета іпотеки на розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. [PERSON] , має відшкодувати на користь іпотекодавців в рівних частках по 65253,33 на кожного. В той же час позивач вважає, що вартість спірної квартири є заниженою і має на меті заявити клопотання про проведення експертизи. Після проведення експертизи позивачем було збільшено позовні вимоги, у зв`язку з чим просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 399170,80 грн. 08.12.2020 адвокатом Стець М.Л., який діє в інтересах позивача [PERSON] подано виправлену позову заяву, де, з урахуванням відповіді органу реєстрації актів цивільного стану, зазначено прізвище позивача « [PERSON] » (т. 1 а.с. 2-4, а.с. 169, а.с. 235-237). 07.02.2018 відповідачем [PERSON] подану зустрічну позовну заяву про визнання правочинів недійсними, в обґрунтування якої вказано, що [PERSON] , посилається на те, що між [PERSON] та [PERSON] 09.02.2017 укладено договір уступки права вимоги, 10.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір уступки. Зазначені договори про відступлення права вимоги від 09.02.2017 є недійсними, оскільки при їх оформлені не були дотримано вимоги закону про нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію. У зв`язку з чим [PERSON] просить визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 09.02.2017, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 10.07.2017, укладений між [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 32-34). 07.02.2018 відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, в якому вказано, що проти позову [PERSON] заперечує. 24.07.2012 [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 108800 грн, що еквівалентно 13400 доларів США. Належним виконанням грошового зобов`язання [PERSON] може вважатись лише повернення позики в гривнях за офіційним курсом національного банку України, встановленим для долара США на дату оплати в сумі , що еквівалентно 13400 доларів США. [PERSON] своїх зобов`язань за договором позики не виконав, внаслідок чого у [PERSON] виникло право зареєструвати за собою право власності на предмет іпотеки. Рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі №640/14569/16 встановлено, що реєстрація права власності відбулась з дотриманням норм чинного законодавства. Відповідно звіту про оцінку, ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 20.04.2016 становить 338400 грн, що є еквівалентом 13330 доларів США. В результаті набуття права власності на квартиру , що була предметом іпотеки [PERSON] отримав неповне задоволення своїх грошових вимог до боржника, оскільки оціночна вартість квартири становить 13330 доларів США, а сума позики складає 13400 доларів США. У зв`язку з чим відповідач просить відмовити у задоволенні позову (т. 1 а.с. 47-49). 21.02.2018 [PERSON] подано відповідь на відзив, у якій вказано, що в договорі позики було зазначену ціну договору в гривнях та вказано, що на день укладення договору це становить відповідну суму в доларах США та визначено порядок повернення в конкретній сумі. Тобто договором сторони передбачили інший порядок , ніж встановлено ст. 533 ЦК України (т. 1 а.с. 65-67). 06.04.2018 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова до розгляду справи по суті заборонено відчуження у будь- який спосіб квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (т. 1 а.с. 77-79). 18.04.2018 [PERSON] подав відзив на зустрічний позов, у якому зазначив, що ст. 205 ЦК України визначає лише дві форми правочину усну та письмову. У вказаній статті не зазначено про нотаріальне посвідчення правочину, що свідчить про те, що нотаріальне посвідчення правочину не є формою правочину, а є лише вимогою до окремих видів правочинів. З моменту набуття [PERSON] набуття права власності на предмет іпотеки договір позики та іпотеки припинили свою дію. Відповідно будь якого - відступлення прав за ними відбуватись не могло. Таким чином , зобов`язання [PERSON] , на користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо відшкодування перевищення 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержавтеля виникло не з договорів позики та іпотеки, а з юридичного факту набуття предмета іпотеки у власність. У зв`язку з чим [PERSON] просить відмовити у задоволенні зустрічного позову (т. 1 а.с. 83-84). 13.03.2019 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова у справі призначено судову товарознавчу експертизу для визначення звичайної ціни предмету іпотеки станом на 22.04.2016, а саме квартири [ADDRESS] . Провадження у справі зупинено - до отримання висновку експерта (т. 1 а.с. 127-128). 23.01.2020 судом отримано висновок Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз м. засл. проф. М.С. Бокаріуса, відповідно до якого ринкова вартість квартири за адресою [ADDRESS] , станом на 22.04.2016 складає 564412 грн без урахуванням ПДВ (т. 1 а.с. 140-149). 27.01.2020 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відновлено провадження у справі (т. 1 а.с. 155). 28.10.2020 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова витребувано докази від Головного територіального управління юстиції Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), а саме коли, яким органом та за яким номером було вчинено актовий запис про реєстрацію зміни прізвища [PERSON] , [INFO] ? яке нове прізвище [PERSON] , [INFO] ? (т. 1 а.с. 213). 13.11.2020 Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) повідомлено , що відповідно до актового запису про зміну імені №31 від 06.05.2016 [PERSON] , [INFO] , після зміни [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 221). 27.01.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова визнано заяву представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про відвід судді Семіряд І.В. необґрунтованою (т. 1 а.с. 253). 17.03.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відмовлено представнику позивача за зустрічним позовом [PERSON] у задоволені клопотань про витребування доказів та про призначення експертизи. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що 24.07.2012 [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Ємець І.О., зареєстровано в реєстрі за №1663 За цим договором позикодавець передав грошові кошти у розмірі 108800 грн, що еквівалентно 13400 доларів США до моменту підписання договору у встановленому договором порядку. Позичальник отримав позику та зобов`язався повернути її у встановлений договором строк (п. 1.1, 1.2 договору). П. 2.1. договору позики передбачає, що строк, на який позика надається становить шість місяців, починаючи з моменту підписання сторонами договору, а саме з 24.07.2012 та закінчується 24.01.2013 (т. 1 а.с. 6-8). 24.07.2012 між [PERSON] , як іпотекодержателем, [PERSON] , [PERSON] , як майновими поручителями, та [PERSON] , як іпотекодавцем укладено договір іпотеки. Договір посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Ємець І.О., зареєстровано у реєстрі за №1664 (т. 1 а.с.9-12). П. 1,2 договору іпотеки передбачають, що з метою забезпечення виконання зобов`язання, що виникло у [PERSON] , за укладеним із іпотекодержателем договором позики, [PERSON] зобов`язався перед [PERSON] повернути позику у сумі 108800 грн, що є еквівалентом 13400 доларів США до 24.01.2012. У забезпечення своєчасного виконання зобов`язань [PERSON] у повному обсязі по договору позики іпотекодавець надав у іпотеку іпотекодежателю належну йому двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Як свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] на підстав договору іпотеки серія на №1664, який виданий 24.07.2012 приватним нотаріусом ХМНО Ємець І.О. 21.04.2016 зареєстрував за собою право власності на квартиру118, будинок [ADDRESS] (т. 1 а.с. 13-15). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.02.2017 у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус ХМНО Ємець І.О. про скасування рішення про державну реєстрацію права власності відмовлено. Рішення набрало законної сили 18.05.2017 (т. 1 а.с.16-18). 06.05.2016 [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] , що підтверджується повідомленням Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (т. 1 а.с.221). 09.02.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги. Первісний кредитор відступає, за цим договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів у сумі, що дорівнює 1/3 частці перевищення 90% вартості предмета іпотеки двокімнатної квартири [ADDRESS] , над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя (договір позики від 24.07.2012 мж [PERSON] та [PERSON] ) (т. 1 а.с.20). 10.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги, за цим договором новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів у сумі , що дорівнює 1/3 частці перевищення 90% вартості предмета іпотеки двокімнатної квартири [ADDRESS] , над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя по договору позики від 24.07.2012 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Ємець І.О., реєстр №1663 та договором іпотеки від 24.07.2012 між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Ємець І.О. (т. 1 а.с.19). [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис 7843 (т. 1 а.с.208). [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області , актовий запис 10412 (т. 1 а.с.209). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й інші юридичні факти. Ст. ст. 524, 533-535 ЦК України визначено, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч. 5 ст. 37 Закону Україну «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. За правилами ч.3 ст. 37 Закону Україну «Про іпотеку» право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. ч. 4 ст. 334 ЦК України передбачає, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону Україну «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону Україну «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави вважати, що грошове зобов`язання відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя виникає в момент набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, вартість якого перевищує вартість забезпечених іпотекою вимог. Як встановлено судом [PERSON] 21.04.2016 зареєстрував за собою право власності на квартиру118, будинок [ADDRESS] . Для визначення ринкової вартості квартири, яка була предметом іпотеки, судом, за клопотанням представника позивача, призначено судову оціночно- будівельну експертизу. Відповідно до висновку за результатами проведення судової оціночно- будівельної експертизи №11655, який виконано Харківським науково- дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, ринкова вартість квартири за адресою [ADDRESS] станом на 22.04.2016 складає 564412 грн без урахування ПДВ (а.с.140-149). Зі звіту про оцінку квартири [ADDRESS] вбачається, що ринкова вартість квартири становить 338400 грн (а.с. 178-186). При цьому суд не приймає зазначений звіт, оскільки він виконаний фактично без огляду житлового приміщення, тобто оцінювач не міг оцінити дійсний стан квартири, між тим висновок експерта проведено методом візуального обстеження квартири, методом вивчення аналізу технічної документації, аналізу стану нерухомості району розташування, а також аналізу технічного стану оцінюваного об`єкту. Таким чином, загальна вартість нерухомого майна, а саме [ADDRESS] станом на 22.04.2016 становить 564412 грн, загальна сума боргу за договором позики складає 108800 грн, що еквівалентно до долара США. Офіційний курс гривні до долару США станом на 21.04.2016 (момент набуття [PERSON] права власності на предмет іпотеки) становив 2541,1365 ( [INFO] ). Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Отже, з урахуванням зазначено, зобов`язання [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON] ) перед [PERSON] станом на 21.04.2016 становило 340511,42 грн, що еквівалентно 13400 доларів США (13400 доларів США (зобов`язання за договором позики)*25,4113 (курс долара до гривні станом на 21.04.2016) = 340511,42 грн). Тобто, загальна сума за договором позики менша за суму вартості предмету іпотеки на 223900,58 грн. Виходячи з викладеного, 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя становить 201510,52 грн (223900,58 грн *90% = 201510,52 грн). Оскільки , відповідно до договору іпотеки було три іпотекодавця, сума 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог , яка становить 201510,52 грн підлягала б поверненню трьом іпотекодавцям в рівних частках. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відступив право вимоги [PERSON] , яка в своє чергу відступила право вимоги [PERSON] щодо вимог по сплаті грошових коштів у сумі перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки. У зв`язку з чим [PERSON] (після зміни прізвища « [PERSON] ») просить також стягнути на його користь 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, які належать йому за договором уступки. Вирішуючи зазначене питання, суд зазначає наступне Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України - правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи договори відступлення права вимоги укладені між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі та не посвідчені нотаріально. Договір іпотеки, укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі та посвічений приватним нотаріусом. Частиною третьою статті 640 ЦК України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4, 5 Постанови № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша ст. 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Частиною 3 статті 640 ЦК України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Судом встановлено, що договори про відступлення права вимоги були укладені в письмовій формі та підписані сторонами однак, в порушення вимог Закону, не були нотаріально посвідчений. Таким чином, зазначені договори уступки є нікчемними. У зв`язку з викладеним позовні вимоги [PERSON] (після зміни прізвища « [PERSON] ») про стягнення на його користь 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, які належать йому за договором уступки не підлягають задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] (після зміни прізвища « [PERSON] ») про стягнення з [PERSON] 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя підлягають задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 67170,17 грн Зазначена сума складається з наступного: загальна сума за договором позики менша за суму вартості предмету іпотеки -223900,58 грн. 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя становить 201510,52 грн (223900,58 грн *90% = 201510,52 грн). Оскільки іпотекодавця було три - сума ділиться на три , тобто 201510,52/3= 67170,17 грн. З цих же підстав не підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] (після зміни прізвища « [PERSON] ») про визнання правочинів недійсним. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) вказано, що: «визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що: «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок: «що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Отже, оскільки недійсність правочину щодо відступлення права вимоги у випадку недодержання письмової форми встановлена законом і цей правочин є нікчемним, тому зустрічна позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту прав і у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідач на користь позивача. При зверненні до суду позивачем [PERSON] (після зміни прізвища « [PERSON] ») було сплачено судовий збір у розмірі 1957,60 грн (а.с.1), при збільшені позовних вимог позивач доплатив судовий збір у сумі 2034,11 грн, тобто судовий збір було сплачено у загальному розмірі 3991,71 грн. Позовні вимоги задоволено на 16,8%, отже судовий збір потрібно стягнути у розмірі 16,8% від сплаченої суми судового збору, тобто 652,53 грн. Окрім того, позивачем було сплачено вартість проведення експертизи у розмірі 7850 грн, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial