Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

25 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Піщанська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. В обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 09 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області між ним і відповідачем був зареєстрований шлюб, актовий запис № 29, який рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року було розірвано. Від даного шлюбу вони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішеннями Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2013 року та від 20 березня 2014 року, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] зазначив, що відповідач [PERSON] постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні з синами, на неодноразові прохання побачитись або поспілкуватись з дітьми відповідач відмовляє. Створення йому відповідачем відповідних перешкод у спілкуванні з дітьми порушує його права як батька дитини, зокрема порушує права та суперечить інтересам дітей, оскільки він має бажання спілкуватися з синами, брати участь у їх вихованні та оздоровленні. В зв`язку з наведеним, позивач [PERSON] просив суд: -зобов`язати [PERSON] усунути йому перешкоди в участі у вихованні та спілкуванні з дітьми - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; -визначити йому способи участі у вихованні дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з ними, а саме: - щомісячно другий та четвертий тиждень з 16.00 год. п`ятниці до 16.00 год. неділі за місцем проживання батька або за межами міста; - щорічно терміном до 30 днів влітку батько оздоровлює дітей за межами міста; - Новий рік та кожного непарного року діти святкують з батьком, а парного року - з матір`ю [PERSON] ; - осінні та весняні канікули кожного непарного року діти проводять з батьком, проживаючи у нього, кожного парного року - з матір`ю [PERSON] ; - зимові канікули кожного непарного року діти проводять з батьком, проживаючи у нього, кожного парного року - з матір`ю [PERSON] . Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 20 січня 2021 року закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] посилалася на те, що вона ніяким чином не чинить позивачу [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дітьми, а навпаки не заперечує проти спілкування дітей з їх батьком. Зазначила, що за останні два роки позивач декілька разів дзвонив з обіцянками, що обов`язково приїде навідати дітей, але їх не виконував, при цьому вона повинна була скасовувати шкільні екскурсії для спілкування дітей з батьком. Заперечує проти того, щоб діти знаходилися за місцем проживання батька, оскільки вони перебувають на обліку як часто хворіючи. Крім того вважає, що позивач вимагає, щоб діти долали 250 км для того щоб він приділяв їм свою увагу, це порушуватиме їх права, оскільки вони не зобов`язані на шкоду своєму здоров`ю долати таку велику відстань для задоволення бажань батька. З урахуванням наведеного, просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та надала свій графік щодо участі у вихованні та спілкуванні позивача з дітьми, а саме: - побачення з дітьми два рази на місяць у вихідні дні за їх постійним місцем проживання в межах с. Піщанки Новомосковського району Дніпропетровської області з 10.00 год. до 20.00 год (за попереднім узгодженням з матір`ю дітей); - відвідування місця проживання, лікування, освіти, виховання синів за домовленістю з матір`ю дітей; - спілкування з дітьми за допомогою технічних засобів з урахуванням їх віку, дотримуючись режиму дня; - спілкування з дітьми за її місцем проживання у святкові дні (Новий рік, Різдво, Великдень, День народження та/або наступний день після вказаних свят) за попереднім узгодженням з їх матір`ю; - забезпечення оздоровчого відпочинку дітей протягом 14 діб на рік, з правом відвідування розважальних, спортивних, оздоровчих закладів, виїзду до інших міст України. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду зі спільною заявою, згідно якої просили розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином,причин неявки суду не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи - Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, надав до суду висновок щодо доцільності залишити за судом вирішення питання у визначенні позивачу способу участі у вихованні дітей. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 09 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 29. У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року у справі № 183/2897/17, шлюб між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] розірваний, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень. Від даного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13 квітня 2017 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13 квітня 2017 року). На підставі виконавчого листа № 183/336/13-ц, виданого 27 травня 2013 року у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2013 року, з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 січня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Зокрема, на підставі виконавчого листа № 183/9227/13-ц, виданого 17 червня 2014 року у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2014 року, з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що між сторонами в добровільному порядку вирішене питання щодо проживання дітей - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] разом з відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується заявою, посвідченою 16 липня 2018 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В. за реєстровим № 775. Позивач [PERSON] у позові посилається на те, що відповідач [PERSON] перешкоджає йому спілкуватися з синами [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , на неодноразові прохання побачитись або поспілкуватись з дітьми відповідач відмовляє. Таким чином, між сторонами виник спір про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Статтею 141 СК України визначено, що 1. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до ст. 157 СК України, 1. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. 2. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. 3. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 4. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. У відповідності до ст. 158 СК України, 1. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. 2. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. На підставі статті 159 СК України, 1. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 2. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. 3. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. 4. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. 5. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Приписами статті 19 СК України визначено, що 1. У випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. 2. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. 3. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. 4. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 5. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 6. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та діти - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року за вих. № 1397. Встановлено, що діти [PERSON] та діти - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] перебувають на обліку у сімейного лікаря як часто хворіючи, що підтверджується довідками сімейного лікаря [PERSON] від 18 квітня 2019 року за вих. № 125 та № 126. Згідно довідок від 30 липня 2019 року, відповідач [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває. Встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, про свідчить характеристика з місця проживання, видана головою Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Лисичкіним Д.А. Актами від 10 квітня 2019 року та 11 липня 2019 року про обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] встановлено, що діти забезпечені житлом та всім необхідним для їх розвитку, зокрема медичними та освітніми послугами. Актами також встановлено, що стосунки в сім`ї доброзичливі, діти відпочивали на морі 10 днів разом з батьком [PERSON] з 01.07.2019 року по 10.07.2019 року. Крім того, [PERSON] планує переїзд в м. Енергодар Запорізької області для можливості спілкування та зустрічей батька з дітьми. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає за адресою своїх батьків: [ADDRESS] . Встановлено, що власником житлового будинку [ADDRESS] є мати позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 41866671 від 06 серпня 2015 року. Відповідно до заяви від 03 серпня 2019 року, складеної [PERSON] остання не заперечує, щоб її онуки - [PERSON] і [PERSON] мешкали та проживали в будинку, власником якого є вона, та в якому проживає її син - [PERSON] (позивач). Згідно довідок від 06 серпня 2019 року позивач [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває. Встановлено, що [PERSON] з 13 лютого 1992 року працює інструктором І категорії центру підготовки ремонтного персоналу у ВП «ЗАЕС», за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, що підтверджується відповідними характеристиками. Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] має постійне місце роботи, отримує доходи, позитивно характеризуються як за місцем мешкання так і за місцем роботи, не має медичних протипоказань, має бажання приділяти увагу вихованню дітей, піклуватися про стан їх здоров`я, матеріальне забезпечення, харчування тощо. Згідно висновку Піщанської сільської ради Дніпропетровської області від 15 квітня 2019 року, орган опіки та піклування вважає за доцільним залишити право прийняття рішення у справі з визначення способу та порядку участі батька [PERSON] у вихованні малолітніх дітей на розсуд суду. Зокрема органом опіки та піклування встановлено, що діти [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] проживають з матір`ю [PERSON] , дідусем та бабусею за адресою: [ADDRESS] , для них створені належні матеріально-побутові умови проживання, діти забезпечені всім необхідним для повноцінного фізичного, морального, духовного та розумового розвитку. Батько дітей - [PERSON] на території Піщанської сільської ради не проживає, інформацією щодо його способу життя, участі у вихованні та утриманні своїх дітей орган опіки та піклування не володіє. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що в інтересах дітей позивачу необхідно визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з синами, що відповідатиме його інтересам та інтересам дітей, а саме: - кожної суботи з 10.00 год. по 18.00 год.; - спілкування з дітьми за допомогою технічних засобів з урахуванням їх віку, дотримуючись режиму дня; - під час літніх канікул - 15 днів; під час осінніх канікул - 3 дні; під час зимових канікул - 3 дні; під час весняних канікул - 3 дні з правом відвідування розважальних, спортивних, оздоровчих закладів, виїзду до інших міст України, в тому числі за місцем мешкання батька [PERSON] У зв`язку з наведеним, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу між сторонами судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає наступне. В позові представник позивача [PERSON] - [PERSON] просив стягнути з відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн., зокрема відповідач [PERSON] в свою чергу у відзиві просила стягнути з позивача [PERSON] на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У своїй постанові Верховний Суд КАС від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зробив висновок про те, що відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність (пункт 35 цієї постанови). Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа (п. 36 постанови). Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, а тому останній може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (п. 37 даної постанови). Таким чином, якщо стороною має бути документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат. В той же час, в силу приписів ст. 137, 141 ЦПК України як позивачем, так і відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт понесення ними витрат в зазначеному вище розмірі (квитанцій, довідок тощо), як і не надано доказів детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок про те, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Враховуючи те, що кожною із сторін в передбачені законом строки не подано належних доказів понесення ними витрат на правничу допомогу, суд на підставі вище викладеного відмовляє у відшкодуванні цих витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial