Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

24 квітня 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулося ПАТ «КБ «Надра» з проханням стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором від 21.03.2007 р. в сумі 4182,08 доларів США, пеню - 5432,76 гр., штраф - 19982,50 гр., а також судовий збір в сумі 588,42 гр.. 12 травня 2014 р. було відкрито провадження у справі. 19 червня 2014 р. слухання справи було перенесено у зв»язку з неявкою відповідачів. Тоді відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений , але до суду не з»явився.. Розгляд справи 18 серпня 2014 р. було відкладено по причині неявки сторін. В цей же день повістку для відповідачів на 15 вересня 2014 р. отримав їх син [PERSON]. 15 вересня 2014 р. у судове засідання у призначений час прибув лише відповідач [PERSON]. Він заявив, що [PERSON] відомо про слухання справи, але вона з»явитися до суду не бажає. Тоді ж судом було вирішено продовжити розгляд справи за відсутністю відповідачки [PERSON] та була оголошена перерва у зв»язку з неявкою представника позивача. У наступне судове засідання 6 жовтня 2014 р. сторони, будучи належним чином повідомлені, не з»явилися. Представник позивача надіслав заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, у разі неявки відповідачів проти винесення заочного рішення не заперечував. Приймаючи до уваги, що належним чином повідомлений відповідач до суду не з»явився, суд вирішив розглянути справу за його відсутністю та винести заочне рішення на підставі наявних у справі доказів з урахуванням того, що представник позивача проти такого порядку вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. 21 березня 2007 р. між ВАТ Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 р. є ПАТ КБ «Надра», в особі філії ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] / відповідач-1/ був укладений кредитний договір №6/1/2007/840-К/180, згідно якого банк з метою придбання автотранспортного засобу надав відповідачу-1 кредитні кошти в сумі 25000 доларів США зі сплатою за користування кредитом 11,50% відсотків річних. Поручителем даного договору являється [PERSON] / відповідач - 2/. Відповідно до п.3.2.2. Договору поручитель відповідає перед Банком у тому ж об»ємі, що і позичальник. Згідно п.2.2.1 - 2.2. зазначеного договору відповідач-1 зобов»язався проводити погашення кредиту та сплачувати відсотки за його користування шляхом щомісячного перерахування мінімально необхідного платежу в сумі 554 долара США. Кінцевий строк повернення кредиту визначений 10 квітня 2012 р.. Відповідальність за порушення позичальником строків повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом передбачена у п. 5 кредитного договору. Згідно з п. 5.1 договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення У разі порушення позичальником умов п. п. 4.3.1., 4.3.2., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. договору позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.1.1. цього договору, за кожен випадок / п. 5.2/. Пунктом 5.4 договору також встановлено, що поручитель у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов»язань за цим договором виплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення з дня виникнення зобов»язання поручителя погасити заборгованість позичальника. Відповідач-1 належним чином кредитний договір не виконував і станом на 25 жовтня 2013 р. мав заборгованість за кредитним договором в сумі 58842 гр. 63 коп., що складається із заборгованості: за кредитом в сумі 4151,04 доларів США; за відсотками - 31,04 доларів США; за пенею - 5432 гр. 76 коп., за штрафом - 19982 гр. 50 коп.. Суд вважає, що розрахунок заборгованості позивачем зроблений правильно. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановлені договором. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов»язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Статтею 625 ЦК України зазначено, що відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного суд вважає вимоги позивача законними і обґрунтованими, а тому стягує з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 58842 гр. 63 коп.. Приймаючи до уваги, що рішення винесено на користь позивача, суд,

Outcome: approved