Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

26 жовтня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 16 листопада 2016 року первісного відповідача [PERSON] сільську раду, як неналежного, замінено на належного [PERSON] селищну раду Межівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 травня 2012 року в м.Красноармійськ, Донецької області померла його мати [PERSON] після чого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6.928га, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії I-ДП №011697, виданого на підставі розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації №58/3-р від 17 березня 2003 року. Позивач, як єдиний спадкоємець першої черги, має намір оформити спадщину на себе, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він пропустив строк для її прийняття та не було надано правовстановлюючих документів, підтверджуючих склад майна у вигляді державного акту про право власності на землю на імя спадкодавця [PERSON] Пропуск строку стався з причини того, що позивач не знав про наявність спадкового майна про яке дізнався лише у вересні 2016 року. Оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно було втрачено, про що було зроблено відповідне оголошення в газеті «Межівський меридіан» про його втрату. Позивач за уточненою позовною заявою просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини та визнати за ним право власності на земельну ділянку (пай №231) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.9550га, кадастровий номер 1222655400:01:002:0258, та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0.9730га, кадастровий номер 1222655400:01:002:0259, загальною площею 6.928га, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії I-ДП №0011697, виданого на підставі розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації №58/3-р від 17 березня 2003 року, які належали [PERSON] У судове засідання позивач та його представник не зявилися, останній надав суду заяву про розгляд справи в їх відсутность. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] селищна рада Межівського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечують. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Під час вивчення документів по справі, їм надано відповідну оцінку. Згідно свідоцтва про народження серії II-НО №321521, виданого Лісовською сільською радою Красноармійського району Донецької області 10 липня 1974 року, [PERSON] народився 26 червня 1974 року, батьком якого записано [PERSON], а матірю [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії I-КИ №455673, виданого виконкомом [PERSON] селищної ради Межівського району Дніпропетровській області 17 травня 2012 року, актовий запис 12, [PERSON] померла 16 травня 2012 року, якій належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.9550 кадастровий номер 1222655400:01:002:0258 та площею 0.9730га кадастровий номер 1222655400:01:002:0259, які розташовані на території [PERSON] селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, загальною площею 6928га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії I-ДП №0011697, виданого на підставі розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації №58/3-р від 17 березня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №894 та витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки номера витягів НВ-1201884572014 та НВ-1201884602014 від 26 вересня 2014 року. За постановою приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу від 12 серпня 2016 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] з підставі відсутності оригіналу документу, що підтверджує склад спадкового майна державного акту про право власності на землю на спадкодавця [PERSON] та пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті останньої. Згідно оголошення, яке опубліковане в газеті «Межівський меридіан» №62 (11608) від 20 серпня 2016 року, втрачений документ державний акт на право приватної власності на землю серії I-ДП №011697, кадастрові номери 1222655400:01:002:0258 та 1222655400:01:002:0259, видані Межівською районною державною адміністрацією 28 липня 2003 року на імя [PERSON] Довідками виконкому [PERSON] селищної ради Межівського району Дніпропетровської області №1169 та №1170 від 22 вересня 2016 року підтверджується, що [PERSON], згідно по господарської книги була зареєстрована та проживала по вул. Центральна (Комсомольська), 9, с.Володимирівка, Межівського району, Дніпропетровської області, від імені якої заповіт у справах виконкому селищної ради не посвідчувався. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В силу ст.1261 ЦК України, першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом «а» частини 3 статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно з п.5.2 Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року за № 43, для отримання дубліката власник утраченого (зіпсованого) державного акта на право постійного користування або на право власності на земельну ділянку письмово звертається до відповідного органу, яким було видано зазначений державний акт. Власник також дає повідомлення про втрату зазначеного державного акта в місцевих засобах масової інформації. Якщо протягом місяця з дня публікації ніяких повідомлень власнику не надійшло, то відповідний орган, яким було видано зазначений державний акт, дає доручення місцевому державному органу земельних ресурсів Держкомзему України виготовити дублікат утраченого (зіпсованого) зазначеного державного акта. Але в даному випадку це неможливо в звязку зі смертю власника [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи те, що строк звернення [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] порушений з поважних причин спадкоємець не знав про наявність спадкового майна, про що дізнався лише у вересні 2016 року, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини два місяці з дня набрання рішенням законної сили. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд вважає позовну заяву обґрунтованою, а також доведені ті обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог. Оскільки відповідач [PERSON] селищна рада позов визнала повністю, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved