Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

25.09.2018 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Шурашкевича В.М. в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради, Білоцерківської міської лікарні №2 до [PERSON], [PERSON], третя особа - міське фінансове управління Білоцерківської міської ради, про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від, мотивуючи тим, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2018 року та ухвалою від 03.07.2018 року в кримінальному провадженні по справі №120171100300005975 від 12.11.2017 року щодо [PERSON] та [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України провадження закрито в зв'язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення в формі приватного обвинувачення. У зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень потерпілим [PERSON], у зазначеній кримінальній справі, він перебував на стаціонарному лікуванні з 12.11.2017 року по 20.11.2017 рік в Білоцерківській міській лікарні №2. Фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] становлять 4 609 44 грн., проведено на лікуванні 8 ліжко-днів. Оскільки витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню в повному обсязі, позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] кошти, витрачені Білоцерківською міською лікарнею №2 на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину в розмірі 4 609 44 грн. В судовому засіданні представник позивача - заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Кукса М.А. позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Просила позов задовольнити. В судове засідання представник позивача - Білоцерківської міської ради Київської області, не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.27). В судове засідання Представник позивача - Білоцерківської міської лікарні №2, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. В судове засідання представник третьої особи- міського фінансового управління Білоцерківської міської ради Київської області, не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.). Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2018 року та ухвалою від 03.07.2018 року кримінальне провадження по справі №120171100300005975 від 12.11.2017 року щодо [PERSON] та [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України закрито в зв'язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення в формі приватного обвинувачення (а.с.8-9). З матеріалів справи вбачається, що 12.11.2017 року близько 04 години 32 хвилини, [PERSON], перебуваючи біля входу дл кафе «Шоколад», що знаходиться на 4-му поверсі в приміщенні ТРЦ «Вега» по вул. Героїв Небесної Сотні, 2-а, діючи умисно на ґрунті неприязних відносин та словесного конфлікту з [PERSON], усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, з метою заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON], умисно наніс один удар лівою рукою в праву сторону обличчя, а саме в щелепу та два удари правою рукою по голові. В подальшому, коли [PERSON] лежав на підлозі, [PERSON] наніс ще один удар правою ногою по голові та один удар правою ногою по тулубу [PERSON], внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, набряку носа, перелому кісток носа, струсу головного мозку. Дані ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. В той же день та час (12 листопада 2017 року близько 04 години 32 хвилин) [PERSON], перебуваючи на 4-му поверсі ТРЦ «Вега» по вулиці Героїв Небесної Сотні, 2-а, в м. Біла Церква, діючи умисно на грунті неприязних відносин з [PERSON], усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, з метою заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON], умисно наніс один удар правою ногою по голові та один удар правою ногою по ногах [PERSON], внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців на кінцівках, струсу головного мозку. Органом досудового розслідування дані злочини кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України як умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. У зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON], перебував на стаціонарному лікуванні з 12.112017 року по 20.11.2017 рік в Білоцерківській міській лікарні №2. Фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] становлять 4 609 44 грн., проведено на лікуванні 8 ліжко-днів що підтверджується довідкою від 31.01.2018 року №03-05/208 (а.с.7). Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України, видатки на фінансування лікарні широкого профілю здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету, а тому такі витрати суттєво зачіпають інтереси держави. Білоцерківська міська лікарня № 2 належить до комунальної власності, тобто перебуває у власності територіальної громади м. Біла Церква. Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Пункт 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року вказує, що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоровя або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Отже, враховуючи вищевикладене, а також враховуючи, що відповідачі позовні вимоги визнали в повному обсязі, суд приходить до висновку, що витрати, понесені Білоцерківською міською лікарнею № 2 на лікування потерпілого підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів - [PERSON], [PERSON], а тому, суд, вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач, на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з вказаним позовом був звільнений від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідачів на користь держави у розмірі 352,40 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved