Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

25 липня 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) з позовом про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проживає за адресою [ADDRESS]. Відповідач у справі є її сусідкою, яка проживає за адресою [ADDRESS] та має у володінні пасіку, яка знаходиться біля межі земельних ділянок. Позивач зазначає, що утримання пасіки відповідачем загрожує її життю та здоров'ю, а також її близьким, оскільки буває що комахи потрапляють до оселі чим завдають незручності. Крім того бджоли неодноразово жалили її та членів її родини, від чого вона себе погано почуває, та зверталася за медичною допомогою. З наведених підстав та з посиланням на приписи ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 13, 15 Закону України «Про бджільництво» позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні, а також у письмовому відзиві від 03 вересня 2018 року (поданий до суду 07 вересня 2018 року), просять суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивач не надала суду доказів завдання їй моральної шкоди. Також відповідач зазначає, що дійсно має пасіку, у якій знаходиться 8 бджолосімей, пасіка має суцільну огорожу висотою 2,5 м, а зі сторони будинку позивача - суцільне насадження горіхових дерев висотою більше 5 метрів. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків та вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач проживає за адресою [ADDRESS], а відповідач у сусідньому будинку за адресою [ADDRESS] Відповідач у справі не заперечує, що має пасіку бджіл у своєму домогосподарстві. Згідно наданої копії ветеринарно-санітарного паспорта пасіки від 23 квітня 2018 року, пасіка має 8 бджолосімей. Згідно листа Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області від 14 березня 2018 року №02.02.-07/1341, який наданий у відповідь на звернення позивача, пасіка відповідача відповідає ветеринарно-санітарним нормам. З показів допитах свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], слідує, що між сторонами у справі тривалий час складаються неприязні відносини. Відповідач дійсно має пасіку, однак пасіки у селі має приблизно кожне п'яте домогосподарство. З матеріалів справи також слідує, що позивач у справі дійсно 04 липня 2018 року зверталася за медичною допомогою у зв'язку з укусами бджіл, що підтверджено фотографіями позивача. Будь-яких інших доказів на підтвердження спричиненої моральної шкоди, позивач суду не надала. Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому у частині другій статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З аналізу вищенаведених положень ЦК України, з врахування загальних засад цивільного та цивільного процесуального законодавства, слідує, що для відшкодування моральної шкоди позивач у справі повинен довести: 1) факт наявність такої шкоди, її розмір (для моральної шкоди - оціночний); 2) факт протиправних дій чи бездіяльності з боку особи, яка завдала шкоди; 3) причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та протиправним діянням. На відповідача, у свою чергу, покладається тягар доказування відсутності його вини у завданій моральній шкоді. В розглядуваному випадку позивач довела суду наявність у неї укусів від бджіл, у зв'язку з чим вона зверталася до медичного закладу, тому можливо припустити, що факт шкоди наявний. Однак позивач не довела суду факту протиправних дій чи бездіяльності відповідача у зв'язку з наявною пасікою. Зокрема, згідно наданих матеріалів справи, пасіка відповідача повністю відповідає ветеринарно-санітарним нормам, обладнана належним чином, між домогосподарствами сторін є паркан висотою більше 2,5 метрів та дерева висотою близько 5 метрів, що відгороджує пасіку від домогосподарства позивача. Вказані обставини підтверджуються і показами допитаних свідків. Також позивач не довела суду причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та протиправним діянням, оскільки нею не доведено, що саме бджоли з пасіки позивача жалили її, чим завдали моральних страждань. Суд з цього приводу зауважує, що з показів свідків слідує, що пасіка позивача у населеному пункті в якому проживають сторони, не є єдиною, а приблизно кожне п'яте домогосподарство має в підсобному господарстві пасіку. Суд також вважає за потрібним наголосити, що загальновідомою є інформація про те, що бджоли не є свійськими тваринами, а є комахами, не піддаються контролю, або дресеруванню з боку їх господаря, а отже не здатні реагувати на його команди, на відмінну від свійських тварин, якими господар може керувати. При цьому бджоли є комахами, які здатні долати великі, порівняно з їх розміром, відстані для пошуку їжі, тобто вони не обмежені у пересуванні простором лише свого та сусідських домогосподарств. На думку суду, в розглядуваному випадку, враховуючи всі обставини у справі, а також характер побуту сторін та розміщення їх домогосподарств, можливо зробити висновок, що укуси бджолами позивача мали характер випадковості, або нещасного випадку, і неможливо стверджувати, що саме відповідач у справі відповідальна за вказані укуси, з врахування того, що її пасіка є огородженою та відповідає ветеринарно-санітарним нормам. З наведених вище мотивів та підстав суд дійшов висновку, що позивач належними, допустимими та переконливими доказами не довела суду наявність всіх елементів для відшкодування з боку відповідача моральної шкоди, зокрема факту наявності протиправних дій чи бездіяльності відповідача, а також причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та протиправним діянням, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed