Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

25.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] Московської», який 27.10.2015 року уточнив, в якому ставить питання про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди у розмірі 10000 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 04.01.2005 року по 04.08.2014 року перебував в трудових правовідносинах з Товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] Московської», та 04.08.2014 року був звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП. Проте, відповідач не провів з позивачем розрахунок всіх належних виплат при звільненні. У звязку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача всі належні виплати при звільненні. Позивач та його представник у судове засідання не зявились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача до суду не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, суд приходить до наступного висновку. Щодо вимог позивача по стягненню заборгованості із заробітної плати, та стягненню середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне. У відповідності до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до п.32\~ \~Постанови пленуму ВСУ від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівників середнього заробітку у зв'язку з затримкою розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої\~ \~постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100\~ \~(із подальшими змінами та доповненнями). Так, згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100) нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом достовірно встановлено, що з 04.01.2005 року по 04.08.2014 року позивач перебував в трудових правовідносинах з Товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] Московської», та 04.08.2014 року був звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП, що підтверджено відповідними записами у трудовій книжці АХ №651046 (а.с. 9-10). У відповідності до матеріалів справи, заборгованість із заробітної плати складає за червень 2014 року 18803,05 грн., за серпень 2014 року 8903,79 грн., тобто загальна сума заборгованості, яка підлягала виплаті позивачу, становить 27706,84 грн. (а.с. 11). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до п.32\~ \~Постанови пленуму ВСУ від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівників середнього заробітку у зв'язку з затримкою розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої\~ \~постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100\~ \~(із подальшими змінами та доповненнями). Так, згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100) нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Вираховуючи середньоденну заробітну плату позивача суд виходив з того, що середній заробіток обчислюється виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи, що передували події, з якою повязана відповідна виплата, шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні. Оскільки відповідно до розрахункового листа, за червень 2014 року позивачу нараховано заробітну плату за червень-липень, оскільки позивач знаходився у щорічній додатковій відпустці у липні 2014 року, то для розрахунку використовувалася заробітна плата за червень 2014 року, тобто 18803,05 грн. Отже, за червень-липень 2014 року позивачу було нараховано заробітної плати у сумі 18803,05 грн., кількість відпрацьованих днів згідно виробничого календарю становить 42 дні (19+23). Таким чином розрахунок має наступний вигляд: 18803,05/42=447,69 грн. Отже, вираховуючи середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, судом взятий період з 04.08.2014 року по 04.11.2015 року включно, який становить 315 робочих днів при пятиденному робочому тижні (2014 рік серпень 19, вересень -22, жовтень 22, листопад 20, грудень 23; 2015 рік січень 20, лютий 20, березень 21, квітень 21, травень 18, червень 20, липень 23, серпень 20, вересень 22, жовтень 21, листопад -3), а отже середній заробіток складає 141022,35 грн. з розрахунку 447,69 грн. помножити на 315 робочі дні дорівнює 141022,35 грн. Оскільки позивачем проведено власний розрахунок та заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 163688 грн., суд з ним не погоджується, та вважає, що на користь позивача слід стягнути 141022,35 грн. середнього заробітку. Отже на користь позивача слід стягнути 27706,84 грн. заборгованості по заробітній платі та 141022,35 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, суд у частині заявлених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн. зазначає наступне. Згідно ч.1\~ \~ст.237-1 КЗпП України\~ \~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 1 п.13\~ \~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року\~ \~«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплатою йому належних грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що діями відповідача, які полягали у незаконному непроведенні розрахунків, позивачу було завдано моральної шкоди. Разом з тим, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. є завищеною. З урахуванням ступеня порушення звичних життєвих зв'язків,

Outcome: partial