Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

26 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 10 серпня 1991 року. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вказав сварки на побутовому ґрунті, а тому він вважає, що сім'я розпалася остаточно, примирення не можливо. 4 листопада 2014р. [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя під час розірвання шлюбу, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати за нею право власності на ? частину у праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], та на ? частину земельної ділянки, площею 0,0455 га, виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS], кадастровий номер 6325455600:00:001:0068, пропорційно до часток осіб у праві власності на житловий будинок, розташований на ній, і стягнути зі [PERSON] на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити, проти визнання права власності за [PERSON] на ? частину житлового будинку та ? частину земельної ділянки не заперечував, пояснивши, що згоден виділити [PERSON] другий поверх будинку для проживання, навіть допомогти зробити ремонт. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечувала, свої позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала у повному обсязі, оскільки будинок побудований ними у шлюбі і тому вона має право на ? частину будинку і земельної ділянки, та просила його задовольнити, пояснивши, що вона не має іншого житла для проживання. Вислухавши сторони, оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, як такі, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини, які врегульовані Сімейним Кодексом України. 10 серпня 1991 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Кочетоцькою селищною радою Чугуївського району Харківської області, а/з № 15, про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с. 5). Згідно наданої копії свідоцтва про народження [NUMBER], сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 30). Причиною розірвання шлюбу є сварки на побутовому ґрунті. В період перебування в шлюбі, на спільні кошти сторонами було збудовано житловий будинок, площею 162,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який розташований на приватизованій земельній ділянці, площею 0,0911 га, виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер 6325455600:00:001:0068, на підтвердження чого відповідачем [PERSON] надані свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК № 329938, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії АР № 488495, декларація про готовність об'єкта до експлуатації, затверджена 31.12.2013 року інспекцією ДАБК у Харківській області, технічний паспорт на житловий будинок від 17.06.2013 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 972131 від 17.11.2012 року (а.с. 20-28). Згідно зазначених документів на вказаний житловий будинок власником будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, є позивач [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як зазначено у декларації про готовність об'єкта на індивідуальний житловий будинок за адресою: [ADDRESS], початок будівництва будинка 2003 року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку земельна ділянка, на якій розташований будинок, виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд виділена позивачу [PERSON] рішенням XVII сесії VI скликання Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області від 27 березня 2012 року. При цьому сторони перебувають у шлюбі з 1991 року. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, проаналізувавши надані докази, з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, та задоволення уточнених позовних вимог відповідача про визнання права власності на ? частину житлового будинку та земельної ділянки, на якій цей будинок розташований, як на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь позивача, понесені ним при подачі позовної заяви та документально підтверджені.

Outcome: approved