Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

26.02.2020 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача? в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1847, вчинений ПН БРНО Київської області Колейчиком В.В. від 14.02.2020 року щодо стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість в розмірі 14\~529,90 грн. В обґрунтування позову вказує, що 20.02.2020 року від ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшло повідомлення [PERSON] , що на його рахунок накладено арешт приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. 21.02.2020 року із офіційного сайту міністерства юстиції України «Реєстр боржників» стало відомо, що на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса БРНО Київської області Колейчик В.В. відкрито виконавче провадження № 61339188 приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. та винесено Постанову про арешт коштів боржника від 20.02.2020 року та Постанову про арешт майна боржника. Проте, позивач вважає, що вищезазначений виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Відповідно до Виконавчого напису позивач отримав кошти 19.02.2018 року начебто за Кредитним договором № 203161-А проте строк з якого виникло порушення не зазначено, а позивач вказаного Кредитного договору не має. Тобто, документи, що підтверджують безспірність заборгованості за Кредитним договором не надавались, так як вони не існують. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив законодавство. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 03.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Витребувано у ПН БРНО Київської області Колейчик В.В. матеріали, що стали підставою для вчинення виконавчого напису № 1847 від 14.02.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість в розмірі 14\~529,90 грн. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом неодноразово належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав. Третя особа приватний нотаріус БРНО Київської області Колейчик В.В. не повідомив суд про причини неявки. Витребувані ухвалою суду від 03.03.2020 року матеріали, що стали підставою для вчинення виконавчого напису № 1847 від 14.02.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість в розмірі 14 529,90 грн., не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також\~ у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 лютого 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. було здійснено виконавчий напис за реєстраційним № 1847 про стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ТОВ «Фінфорс» кредитної заборгованості у розмірі 14\~529,90 грн. 20 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61339188 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 1847, виданого 14 лютог 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва, Дорошкевич В.Л. від 20 лютого 2020 року, було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів на суму 16\~382,90 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва, Дорошкевич В.Л. від 20 лютого 2020 року, було накладено арешт на майно вищезазначеного боржника. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (надалі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі «Порядок вчинення нотаріальних дій», «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 , для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Як слідує зі змісту ч. 10 ст. 84 ЦПК України якщо учасник справи без поважних причин не надає докази для підтвердження обставин, які б спростовували доводи позивача, то суд може здійснити розгляд справи на підставі наявних доказів. За ненадання відповідачем ТОВ «Фінфорс» та приватним нотаріусом Колейчиком В.В. письмових доказів, відзиву на позовну заяву, письмових пояснень, що стосуються розгляду позову, судом не встановлено, що між позивачем та відповідачем чи іншою кредитною установою (банком) мали місце договірні відносини, які б стали підставою для видачі виконавчого напису нотаріусом щодо стягнення з нього кредитної заборгованості, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. за подання позову.

Outcome: approved