Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

25 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2000 року. Шлюб був зареєстрований Слов'янським міськвідділом реєстрації актив громадянського стану Донецької області, за актовим записом № 523. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. Подальше сімейне життя з відповідачем не склалось, через те, що між сторонами виникли взаємні непорозуміння та різні погляди на життя, зникли любов, щирість, повага і підтримка у стосунках, вони перестали розуміти одне одного. Зважаючи на зазначені обставини, позивачка втратила бажання бути поруч та проживати однією сім'єю з відповідачем. Шлюбні стосунки сторони не підтримують з 2010 року. Спільне господарство ними не ведеться. На теперішній час, кожен із них живе окремим особистим життям, не переймаючись проблемами одне одного. З 2014 року вона разом із донькою проживають у м. Харкові. Сім'я фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Спору з приводу місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. Дитина - [PERSON] залишиться проживати разом із позивачем. У зв'язку із викладеним, просила суд розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явилась, до позовної заяви додала заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти надання строку на примирення заперечував. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 12 жовтня 2000 року Слов'янським міськвідділом реєстрації актив громадянського стану Донецької області, між сторонами був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 523, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії: [NUMBER] Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Спору з приводу місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. Дитина - [PERSON] залишиться проживати разом із позивачем. Подальше сімейне життя з відповідачем не склалось, через те, що між сторонами виникли взаємні непорозуміння та різні погляди на життя, зникли любов, щирість, повага і підтримка у стосунках, вони перестали розуміти одне одного. Зважаючи на зазначені обставини, позивач втратила бажання бути поруч та проживати однією сім'єю з відповідачем. Шлюбні стосунки сторони не підтримують з 2010 року. Спільне господарство ними не ведеться. На теперішній час, кожен із них живе окремим особистим життям не переймаючись проблемами одне одного. З 2014 року позивач разом із донькою проживають у м. Харкові. Сім'я фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Вказані обставини сторонами не оспорюються, ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. В зв'язку з цим, судом відповідно ст. 61 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Відповідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову ,яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Так, відповідачем [PERSON] на адресу суду було надано письмову заяву, зі змісту якої видно, що останній, позов [PERSON] визнає та не заперечує проти його задоволення, більш того, заперечує проти надання строку на примирення. Суд приймає до уваги таку заяву відповідача [PERSON] у зв'язку із наявністю для того законних підстав, та вважає за можливе задовольнити вимоги позивача. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін. Дитина залишається із позивачем, оскільки про це існує домовленість між сторонами. Відповідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище «[PERSON]», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Крім того, оскільки суд прийшов до переконання, що позов слід задовольнити у повному обсязі, то відповідно судові витрати у виді судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі наведеного

Outcome: approved