Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

25 лютого 2016року Татарбунарська районна державна адміністрація (далі - райдержадміністрація, РДА) Одеської області звернулася до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO] народження, до [PERSON], в якому просила відібрати дитину від матері без позбавлення батьківських прав та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або закладу, де буде утримуватися малолітня [PERSON] В обґрунтування вимог позивач зазначив, що [PERSON], яка є матір'ю малолітньої [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не приділяє належної уваги вихованню, навчанню та здоров'ю доньки, чим порушує її права на повноцінний розвиток. Посилаючись на те, що відповідач за місцем проживання характеризується негативно, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків, створила незадовільні умови для проживання дитини, часто залишає доньку без нагляду, неодноразово попереджалася про наслідки безвідповідального батьківства, позивач вважав, що є підстави для відібрання дитини у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав зі стягненням аліментів на її утримання. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Пояснила, що з лютого 2016 року дитина перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської районної державної адміністрації (далі - ЦСПРД ССД Тарутинської РДА). За час перебування дитини в цьому Центрі мати жодного разу дитину не провідала, давала обіцянки щодо покращення побутових умов, які досі не виконані. Пояснила також, що дитина, проживаючи з матір'ю та її співмешканцем [PERSON], почала відставати у розумовому розвитку, була недоглянутою, тому відібрання [PERSON] від матері до зміни відповідачем свого ставлення до неї є необхідним та відповідатиме інтересам дитини. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначивши, що є підстави для задоволення позову у повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Про причини неявки суд не повідомила, заперечення проти позову не надіслала. Заслухавши пояснення представника позивача та прокурора, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній письмові докази, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO], при цьому відомості про батька дитини внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу (далі - СК) України (а.с.а.с.4-6, 18, 19). З довідки Татарбунарської міської ради Одеської області № 330 від 15.02.2016року слідує, що [PERSON] проживає без реєстрації з дочкою [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.9). Зі змісту характеристики, виданої Татарбунарською міською радою 15.02.2016року, вбачається, що [PERSON] проживає із співмешканцем [PERSON], обидва не працюють, зловживають алкоголем, не створюють умов для повноцінного розвитку дитини, мати не приділяє належної уваги її вихованню та навчанню, малолітня [PERSON], 2010року народження, не відвідувала дитячий садок (а.с.10). Судом встановлено, що спеціалістами Татарбунарського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (далі - Татарбунарський РЦСССДМ) здійснено оцінку потреб дитини та сім'ї [PERSON], за результатами якої встановлено невідповідність житлового приміщення санітарно-гігієнічним нормам проживання, відсутність в будинку необхідних для проживання та розвитку дитини речей, меблів та побутової техніки. При цьому запрошення спеціаліста до зазначеного центру з метою отримання комплексу соціальних послуг, спрямованих на створення належних умов для проживання малолітньої дитини, відповідачем були проігноровані (а.с.8). З актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 14.11.2013 року, від 21.05.2015 року, від 28.05.2015 року, від 12.10.2015 року, від 18.02.2016року, від 21.04.2016року та рішень координаційної ради у справах дітей Татарбунарської райдержадміністрації від 22.11.2015року №13 та від 24.06.2015року №2 слідує, що [PERSON] проживає в м.Татарбунари у найманому будинку без реєстрації разом з малолітньою донькою [PERSON] та співмешканцем [PERSON], 1986року народження, який є батьком дитини. Крім зазначених осіб у будинку проживають мати та двоюрідний брат [PERSON] В помешканні не створено належних умов для виховання та утримання дитини, стан житла незадовільний, відповідач та її співмешканець зловживають алкогольними напоями, неодноразові зауваження представників органу опіки та піклування проігноровано (а.с.а.с.11,12,14-17, 52, 53). З акта оцінки потреб сім'ї Татарбунарського РЦСССДМ №11 від 04.02.2016року та листів цього центру від 05.04.2016року №03-05/84 та від 11.02.2015року №01/09-40 вбачається, що інспекторами Центру здійснювався соціальний супровід родини [PERSON], відповідачу надавалися соціальні послуги, проводилися неодноразові інспектування місця проживання дитини, результати яких свідчили, що мати та батько дитини не приділяють розвитку [PERSON] належної уваги, дитина завжди неохайна, запрошення відвідати Центр родиною ігноруються (а.с.а.с.54-57). З висновку Татарбунарської РДА Одеської області від 23.02.2016 року №01-30/337 вбачається, що з урахуванням умов проживання та виховання дитини, ставлення [PERSON] до своїх батьківських обов'язків, райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним відібрання у відповідача доньки [PERSON], 2010року народження, без позбавлення її батьківських прав (а.с.7). Судом встановлено, що [PERSON] протягом 2013-2015 років двічі притягалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за фактом ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с.49). Зі змісту повідомлення ЦСПРД ССД Тарутинської РДА від 27.04.2016 року №02-02/142 слідує, що [PERSON] перебуває у закладі з 19.02.2016року у зв'язку зі складними життєвими обставинами. За час перебування дитини у закладі мати жодного разу її не відвідала, лише двічі спілкувалася по телефону. Крім того, дитина не готова до навчання у школі, має недостатньо розвинене мовлення, малий словниковий запас, потребує психолого-педагогічної корекції (а.с.61). Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Статтею 150 СК України встановлено низку обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття нею повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, згідно з ч.4 ст.170 СК України, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК). При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує, окрім іншого, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. При цьому мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не забезпечує належних умов для розвитку свої малолітньої доньки, що негативно відображається на процесі її навчання, протягом тривалого часу не докладає зусиль щодо усунення антисанітарних умов проживання дитини, зловживає алкогольними напоями, попередження органу опіки та піклування ігнорує, беручи до уваги, що соціальний супровід родини [PERSON] не призвів до зміни відповідачем своєї поведінки щодо виховання та розвитку дитини, суд вважає що є підстави для відібрання від матері [PERSON] її дитини [PERSON] без позбавлення відповідача батьківських прав зі стягненням з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше мінімального розміру, встановленого законодавством. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області, яка звернулася до суду з вимогою щодо стягнення аліментів на утримання дитини, звільнена від сплати судового збору. Між тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати Татарбунарською РДА судового збору у розмірі 551грн.20коп. за подання іншої позовної вимоги немайнового характеру - про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Отже, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу немайнового характеру щодо стягнення аліментів, при цьому судовий збір у розмірі 551грн.20коп. за подання вимоги про відібрання дитини також не сплачено, суд вважає, що судовий збір у загальному розмірі 1102грн.40коп. (551,20 х 2) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. З огляду на викладене,

Outcome: approved