Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

24.10.2016 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою (з урахуванням уточнень) звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу між ними, залишення малолітніх дітей проживати з матірю та стягнення аліментів на дітей. В позові позивачка посилається на те, що 15.05.2009 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 136. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З серпня 2016 року подружжя не підтримує шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, хоча і проживають разом. Через сварки, непорозуміння та різні погляди на життя, сімейно-шлюбні відносини між ними не склалися. Позивачка переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому вона змушена звернутись до суду та просить розірвати шлюб, залишивши з нею проживати дітей, та стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання дітей в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення доньками повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання надала заяву, у якій позовну вимогу про залишення проживання дітей з нею просила залишити без розгляду, у звязку з вирішенням цього питання з відповідачем в добровільному порядку. В іншій частині позовні вимоги підтримала, пояснивши, що примирення між ними не відбулося та просила розглядати справу у її відсутності, та після розірвання шлюбу виявила бажання відновити дошлюбне прізвище «Гричук» (а.с. 22). Відповідач [PERSON] в судове засідання надав заяву, у якій позов визнав, на примирення не погоджується, проти стягнення з нього аліментів не заперечував, та просив розглядати справу у його відсутності (а.с. 23). Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей підлягає задоволенню. При розгляді справи судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини: Згідно з копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 136 від 15 травня 2009 року, складений Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с. 21). Від шлюбу сторони трьох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, актовий запис № 114 від 17.07.2009 року, складений відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 7); [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, актовий запис № 177 від 15.11.2011 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 8); [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, актовий запис № 161 від 27.08.2014 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 9). У свідоцтвах про народження дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] батьками записані: мати [PERSON], батько [PERSON]. Згідно з довідкою про склад сім'ї № 1286 від 24.10.2016 року, виданою виконкомом Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] проживають разом з дітьми: [PERSON], [PERSON], [PERSON] по вул. Затишна, 31 в с. Єлизаветівка Петриківського району Дніпропетровської області (а.с. 6). Але, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені з серпня 2016 року, та спільного господарства вони не ведуть, що ними не заперечувалось у поданих до суду заявах. Тому, виник спір про матеріальне забезпечення їхніх спільних дітей. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що батько працездатний та працевлаштований, працює в ПрАТ «Оріль-Лідер» за цивільно-правовим договором № 114 від 18.08.2016 року (а.с. 13), має регулярний дохід, про що він сам, у поданій до суду заяві, не заперечував (а.с. 23), матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, від чого в сім'ї склалося тяжке матеріальне становище, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до їхнього повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судові витрати в розмірі 551,20 грн необхідно покласти на відповідача [PERSON] Вирішуючи питання про збереження чи припинення сімї, суд керується ст. 112 Сімейного кодексу України та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що розірвання шлюбу є дійсною волею подружжя, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка [PERSON] виявила бажання відновити дошлюбне прізвище «Гричук» (а.с. 5, 22). Судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу сплачений в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved