Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

24 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Красноармійську Донецької області про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах з 2003 року. З 01.04.2007 року він працював електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті. Позивач зазначає, що під час виконання трудових обов'язків, а саме: 03.05.2013 року о 12.35 год. з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму, а саме: закритий уламковий перелом головки лівої променевої кістки зі зміщенням; забій м'яких тканин лоба, надпліччя зліва. Нещасний випадок був пов'язаний з виробництвом, внаслідок чого йому було видано акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1. Позивач вказує, що після отримання травми він тривалий час знаходився на лікуванні, але відновити своє здоров'я він не зміг, у зв'язку з чим йому було встановлено інвалідність. Також, 15.09.2016 року він пройшов МСЕК та йому було встановлено 40% втрати працездатності при 2 групі інвалідності. Крім того, йому було рекомендовано медикаментозне, оперативне та санаторно-курортне лікування. Після встановлення втрати працездатності, відділенням виконавчої дирекції Фонду від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Красноармійськ йому були призначені страхові виплати: втрачений заробіток та одноразова допомога. У виплаті моральної шкоди Фондом йому було відмовлено. Позивач вважає, що відповідач йому повинен відшкодувати моральну шкоду. Спричинена йому моральна шкода полягає у завданні йому моральних та фізичних страждань з приводу пошкодження здоров'я, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації життя та порушенням звичайного способу життя. Так, після отриманих ним тілесних пошкоджень, він тривалий час відчував та відчуває фізичний біль в області лівого ліктьового суглоба. Від відчуття сильної болі в нього почалися безсоння, головокружіння, нудота, слабкість. Для того, щоб зменшити його біль йому прийшлось приймати знеболююче. По сей день він не може жити повноцінним життям, до якого він звик, а саме: у період його лікування він не міг зустрічатися з друзями, повноцінно спілкуватися зі своєю сім'єю та родиною, тому що в нього були постійні болі та він з цього приводу був дуже дратівливий. Він тривалий час вимушений був знаходитися на лікуванні, його прооперували та здійснили протезування суглобу, який через декілька років знов необхідно буде змінювати. З моменту травми та по цей час він постійно лікується, перебуває під наглядом лікарів та приймає ліки, так як без цих лік він відчуває фізичний біль. Більш того йому і у подальшому необхідне лікування та постійний нагляд лікарів. Усе це доставляло йому значні моральні страждання та значно порушило його звичайний спосіб життя. Крім того, його ніяк не залишають страхи стосовно того, що отримана ним травма у подальшому дуже негативно може сказатися на його здоров'ї та в нього можуть бути негативні наслідки. Він дуже переживає за стан свого здоров'я з цього приводу. Також, згідно висновку МСЕК йому було протипоказано робота, яку він раніше виконував в шахті, а навпаки йому рекомендовано робота на дому. Однак, при такій роботі він не зможе отримувати достойну заробітну плату та не зможе допрацювати необхідний йому час для того, щоб він мав можливість вийти на пільгову пенсію. Все це доставляє йому моральні страждання та повністю змінює образ життя та усі подальші його плани, що спричиняє йому моральну шкоду, яку він оцінює в 200 000 гривень, та яку просить стягнути з відповідача у справі. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали суду заяву про слухання справи у їх відсутність, просили суд позов задовольнити у повному обсязі Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явися, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти позову заперечив у повному обсязі надавши письмове заперечення, що міститься в матеріалах справи. Представник заінтересованої особи: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Красноармійську у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить позов розглянути у його відсутність, щодо ухвалення рішення поклався на розсуд суду. Суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів у справі, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно записів у трудовій книжці, позивач [PERSON] з 14.07.2003 року по 15.09.2016 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, та був звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із невідповідністю працівника виконуваній роботі за станом здоров'я (а.с. 3,4). Перебуваючи з відповідачем у трудових відносинах, позивач працював електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті. Під час роботи в шахті 03.05.2013 року з [PERSON] стався нещасний випадок, що підтверджується Актом № 32 від 08.05.2013 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (а.с.19,20), в п.7 якого вказано, що причина нещасного випадку: організаційна: невиконання вимог інструкцій з охорони праці: проявив особисту необережність при виконанні змінного завдання; невиконання посадових обов'язків: відсутність належного нагляду за безпечним виконанням робіт на даній ділянці - допущення ведення робіт на висоті 1,8м без наявності робочого полку. Згідно п.9 вищевказаного акту, [PERSON] встановлено діагноз: закритий уламковий перелом лівої променевої кістки зі зміщенням. Забій м'яких тканин лоба, надпліччя зліва. Також, факт того, що з [PERSON] стався нещасний випадок підтверджується Актом розслідування нещасного випадку від 08 травня 2013 року, в пункті 6.1. вказано, що даний нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві, і по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1, згідно п. 6.2. комісія дійшла висновку, що особами, що допустили порушення нормативних актів з питань охорони праці, невиконання яких привело до даного нещасного випадку є [PERSON], [PERSON] (а.с. 21,22). Відповідно до довідок МСЕК серії АВ № 0597042 від 15.09.2016 року, серії АБ №0040652 від 15.09.2016 року [PERSON] було встановлено втрату професійної працездатності 75%, потребу в медикаментозному, оперативному лікуванні, санаторно-курортне лікуваннята визначено 2 групу інвалідності. Висновок про умови та характер праці: працездатний в спеціально створених умовах, може працювати на дому (а.с.15-18). Також, вищевказані обставини підтверджуються виписним епікризом №83071, епікризом з історії хвороби №4063/507, консультацією травматолога, випискою з історії хвороби №2078/426, випискою з історії хвороби №83071, ІD7437, випискою з історії хвороби №585/256, випискою з історії хвороби №7044-822, випискою з історії хвороби №1952-226, випискою з історії хвороби №6664-832 (а.с.5-14). Оскільки Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на час виникнення спірних відносин, в зв'язку із зміною спеціального закону, не відповідає за завдану моральну шкоду, то у разі отримання працівником виробничої травми чи професійного захворювання в цей період, він набуває права на відшкодування моральної шкоди на загальних підставах, встановлених законом. Згідно ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Відповідно до вимог ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, ст.237-1 - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто передбачає відшкодування моральної шкоди, яка спричинена з вини роботодавця. З вищевказаних виписок із історії хвороби вбачається, що [PERSON] має діагноз: посттравматична поліневропатія променевого, ліктьового і серединного нерва з чутливими нейротрофическими порушеннями передпліччя і кисті, стійким больовим синдромом, помірним парезом кисті, порушення функції хвата. Стан після оперативного лікування: остеосинтез головки променевої кістки гвинтами і цементне біполярні ендопротезування голівки променевої кістки. Посттравматична комбінована згинальна, розгибальна контрактури ліктьового суглоба (а.с.12-14). Отже, моральну шкоду повинен відшкодовувати роботодавець, оскільки шкода здоров'ю завдана при виконанні позивачем трудових обов'язків, про що свідчить акт розслідування про нещасний випадок, акт про нещасний випадок на виробництві, висновок МСЕК та інші медичні документи, які є в справі. Що стосується доводів відповідача про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди, то суд не приймає такі до уваги, оскільки відповідно до чинного законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, так як стан здоров'я позивача погіршено. Обов'язкове призначення МСЕК з приводу встановлення факту спричинення моральної шкоди передбачається у випадку відсутності вищевказаних доказів. Частина 2 ст.237-1 КЗпП України містить посилання на те, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. В той же час є загальна норма ст. 23 ЦК України, якою передбачено певний порядок та визначення розміру моральної шкоди. Крім того, відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого виходить із загальних засад законодавства (аналогія права), ч.9 забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Так, відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, до юридичних фактів, які має довести позивач, зокрема, належить доведення факту завдання моральної шкоди та розміру шкоди. Доведення цих обставин із боку позивача можливе на підставі доказів, перелічених у ст. 57 ЦПК України. До таких доказів належить і висновок експертизи, проте він не є як єдиним можливим і достатнім доказом спричинення шкоди, так і підставою визначення її розміру, оскільки згідно з ч.2 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленого значення. Відтак, якщо позивач надав докази завдання йому шкоди, довів цими доказами певний її розмір і не просив суд про призначення медико-соціальної експертизи, то суд не має підстав для відмови в позові чи призначення експертизи з власної ініціативи, оскільки це не передбачено положеннями ЦПК України (ст.ст. 10, 143 - 145), які мають суто змагальний характер доказування. У разі якщо відповідач не погоджується з доводами позивача про наявність моральної шкоди та її розміром, визначеним позивачем, відповідно до вимог ст.. ст. 10, 60 ЦПК України відповідач не позбавлений можливості заявити клопотання про призначення такої експертизи. Відповідач у даній справі клопотання про проведення експертного дослідження не заявляв. Відповідно до роз'яснень № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв'язку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 75% працездатності в зв'язку з отриманням травми на виробництві. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Вищезазначене законодавство, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами від 25 травня 2001 року) «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пов'язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Судом встановлено факт заподіяння моральної шкоди позивачу і він має право на відшкодування цієї шкоди з відповідача. Однак з урахуванням того часу, який позивач пропрацював у відповідача, отриманої позивачем травми, ступінь втрати працездатності, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, погіршення стану здоров'я позивача, те, що професійна працездатність позивача в зв'язку з професійним захворюванням втрачена на 40%, встановлена 2 група інвалідності, а також наявності рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09.12.2016 року, яким аналогічний позов [PERSON] до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» задоволено частково та вже стягнуто на користь позивача 20 000 грн. моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, суд вважає за можливе стягнути на його користь суму 12 000 грн., яка буде справедливою сатисфакцією за заподіяну моральну шкоду, отриману позивачем у 2013 році. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивач за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частиною 3 ст.88 ЦПК України, встановлено, що якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» №928- VIІІ від 25 грудня 2015 року з 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата складає 1378 грн. Отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: partial