Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

25 липня 2014 року позивач звернувся із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (надалі за текстом ТОВ «Порше Мобіліті») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконання виконавчого провадження. В обґрунтування заявлених вимог вказував, що 22.07.2014 року він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 43919134, згідно якої виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса № 785 від 05.05.2014 року, який видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. У виконавчому напису нотаріуса зазначена сума боргу 131777,81 грн. та зазначено звернути стягнення на предмет стягнення - транспортний засіб Фольксваген, 2010 року випуску. Вважає що зазначений виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він не підлягає виконанню, виходячи з наступного. Так, згідно з вимогами ст..7, 13-1, 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу. По-друге, відповідно до переліку вказаному Постанові Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року для отримання виконавчої написи надаються слідуючи документи: оригінал нотаріально посвідченого договору та договір, який підтверджує безспірність заборгованості боржника та встановлює прострочку виконання зобов'язання. Однак, кредитний договір із відповідачем не був нотаріально посвідченим. Також закінчення основного зобов'язання та Договору кредиту настає лише 15 грудня 2014 року і до цього часу не може бути вчинено виконавчий напис нотаріуса. По-третє, згідно зі ст..590 ЦК України, ст..ст.24,26, 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» , який діяв на час укладання кредитного договору, не передбачав такий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечення застави, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчий написи нотаріуса. З посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів» вважає, що відповідач грубо порушив чинні норми діючого законодавства, що регулює позасудове звернення стягнення. Просив виконавчий напис № 785 від 05.05.2014 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], щодо звернення стягнення на транспортний засіб визнати таким, що не підлягає виконанню, зупинити виконання виконавчого провадження № 43919134 від 09.07.2014 року до розгляду справи у суді. Ухвалою суду від 04 листопада 2014 року за заявою позивача, позовні вимоги в частині зупинення виконання виконавчого провадження № 43919134 від 09.07.2014 року до розгляду справи у суді, залишені без розгляду (а.с.65). Позивач [PERSON] у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовної заяві. Представник відповідача Зайцев М.М., що діє за довіреністю, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи до судового засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не попередив. Відповідно до наданих письмових заперечень (а.с.45-47) вказував, що 29.12.2010 року між відповідачем та позивачем був укладений кредитний договір № 50001019, згідно якого відповідач надав позивачу кредит в розмірі 142123,80 гривень (еквівалент 17810 доларів США) з метою придбання автомобіля Фольксваген. З метою забезпечення виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором 30.12.2010 року був укладений договір застави транспортного засобу № 50001019, згідно умов якого позивач передав у заставу відповідачу транспортний засіб Фольксваген. Посилаючи на п.2.1.1, п.5.4 договору застави, відповідач має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, неустойки та інше. Звернення стягнення здійснюється за рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса. У зв'язку з порушення позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором щодо сплати кредитних платежів відповідач був вимушений звернутися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] щодо вчинення виконавчого напису на договорі застави з метою звернення стягнення на предмет застави для задоволення вимог відповідача. Вважає, що виконавчий напис був вчинений у повній відповідальності з чинним законодавством України, є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню. Просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю на підставі письмових заперечень, в яких вказував, що позовні вимоги [PERSON] не визнає у повному обсязі, вважає їх не обґрунтованими та незаконними. По-перше, позивач не заперечує про наявність заборгованості, по-друге, дана заборгованість підтверджується документами, які були надані для вчинення виконавчого напису. Просив в задоволені позову відмовити. Суд, допитавши позивача, вивчивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, і прийшов до такого висновку з наступних підстав. Як було встановлено судом 29 грудня 2010 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та позивачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 50001019 (надалі Договір). За умовами договору компанія зобов'язалася надати позивачу кредитні кошти в сумі 142123,80 грн. на придбання автомобіля марки Фольксваген, а позичальник зобов'язався отримати кредит, повернути суму кредиту через 48 місяців, сплатити за користування кредитом 12,5% (змінна ставка відповідно до статті 2.3 Загальних умов кредитування). Повернення кредиту необхідно здійснювати щомісячними платежами, про що було підписано графік. Також, 31 грудня 2010 року у забезпечення виконання зобов'язань за Договором між ТОВ «Порше Мобіліті» та позивачем [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу № 50001019, за яким в заставу компанії був переданий транспортний засіб Фольксваген. Згідно із п.2.1.1 договору застави, компанія має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, неустойку та інше. Згідно п.5.4 договору застави звернення стягнення здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса. 04 березня 2014 року ТОВ «Порше Мобіліті» була спрямована досудова вимога (вимога про усунення порушення) на адресу [PERSON], останнього з боку компанії попереджено про неналежне виконання умов договору та порушенням термінів сплати чергових платежів з договором, відповідно прострочення виконання зобов'язання перевищує один календарний місяць та становить 131777,81 грн., запропоновано сплатити заборгованість протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги або компанія змушена вдатися до примусового стягнення суми кредиту та заборгованості, в тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий компанії у заставу для забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за договором. Якщо з будь-яких причин вимогу не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати його відправлення (а.с.27). Відповідно до поштового переказу, позивач особисто отримав вимогу 13.03.2014 року (а.с.28). 28 квітня 2014 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про вчинення виконавчого напису, посиланнями на кредитний договір № 50001019 від 29.12.2010 року та договір застави транспортного засобу, а також з посиланнями на обставини повідомлення [PERSON] про виникнення та розмір заборгованості, крім того, нотаріусу вказані обсяги заборгованості за кредитним договором на момент подання заяви (а.с.26). Згідно із ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст..20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернене стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Частина 3 статті 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувала в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено. Згідно із ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу». Пункт 5 частини 1 статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким передбачено позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом реалізації заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса було доповнено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року. У пункті 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» зазначено, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Отже, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Як встановлено судом на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент укладання кредитного договору (29.12.2010 року) у статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вчинений виконавчий напис нотаріуса не може підлягати виконанню. Вказана правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 09 липня 2014 року по справі № 6-89 цс14. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання виконавчого напису № 785 від 05.05.2014 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], щодо звернення стягнення на транспортний засіб таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню, оскільки виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Outcome: approved