Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

24.09.2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся позивач [PERSON] з позовом до відповідача ТОВ «Фінпром Маркет», третіми особами зазначивши Приватного нотаріуса КМНО Остапенко Є.М., Державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тарасову Н.С., і просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1552, вчинений 15.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] заборгованості в загальному розмірі 4 411,65 грн., що виникла по Кредитному договору №005-20632-270314 від 27.03.2014 року та судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він 24.07.2021 при розрахунку у магазині з`ясував, що його банківська картка заблокована. Зателефонувавши до банку, позивач з`ясував, що блокування сталося на підставі постанови про арешт коштів боржника. Так, 29.07.2021 року державним виконавцем позивачу була надана можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження за реєстраційним номером №66157551. Постановою про арешт коштів боржника від 23.07.2021 року накладено арешт на його грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на його кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 5 052,81 грн. Стягувачем по матеріалам виконавчого провадження є відповідач у даній судовій справі. Підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис від 15.01.2021, зареєстрований у реєстрі за №1552, приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича. Зазначений виконавчий напис було вчинено на підставі Кредитного договору №005-20632-270314 від 27.03.2014 року. Заборгованість, на думку нотаріуса, за укладеним Договором становить 4 411,65 грн. у тому числі: 2 101,91 гривень - заборгованість за тілом кредиту за договором; 759,74 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 1 500,00 гривень - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 50,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису. При цьому, як зазначено у виконавчому написі, стягнення заборгованості проводиться за період з 26.04.2018 року по 15.01.2021 року. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням приписів статей 87 і 88 Закону України «Про нотаріат». З виконавчого напису випливає, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №18102020-ФК від 18.10.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №1/Д від 15.10.2020 року, якому в свою чергу ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору факторингу №408/К від 27.04.2018 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 005-20632-270314 від 27.03.2014 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . На підставі заяви відповідача 15.01.2021 приватний нотаріус Київського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинив оскаржуваний виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №1552. При цьому підставою вчинення приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Остапенко Є.М. виконавчого напису від 15.01.2021, зареєстрованого у реєстрі за №1552, стала заява відповідача, на обґрунтування якої не було надано всі необхідні документи, визначені п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». В тому числі не наданий оригінал нотаріально посвідченого договору на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної кварки №005-20632-270314 від 27.03.2014 року, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.09.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тарасова Наталія Сергіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Призначено судове засідання. В судове засідання 06.12.2021 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. До початку судового засідання 01.11.2021 року представником позивача ТОВ «Фінпром Маркет» подано клопотання про врегулювання спору за участю судді та заяву від 01.11.2021 року про визнання позову. 06.12.2021 року позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій заперечував проти врегулювання спору за участю судді, просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Треті особи Приватний нотаріус КМНО Остапенко Є.М. та Державний виконавець Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тарасова Н.С. у судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Так, відповідно до ст.201 ЦПК України, врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] свою згоду на врегулювання спору за участю судді не надав, отже у суду відсутні підстави для проведення процедури врегулювання спору за участю судді. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.03.2014 року [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» оформили договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки № [NUMBER] , договір не є нотаріально посвідченим (а.с.9-11). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 15.01.2021 року вчинено виконавчий напис №1552 про стягнення з [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фінпром Маркет» суми за період з 26.04.2018 року по 15.01.2021 року у загальному розмірі 4 411,65 грн. у тому числі: 2 101,91 гривень - заборгованості за тілом кредиту за договором; 759,74 гривень - заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами; 1 500,00 гривень - заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею; 50,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису (а.с.12). На підставі заяви представника ТОВ «Фінпром Маркет» від 03.03.2021 року (а.с.84) державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тарасовою Н.С. 23.07.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66157551 про стягнення з [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фінпром Маркет» суми заборгованості, постанову про арешт коштів боржника та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.15-20). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. За приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» закріплено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктами 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені зазначеним вище Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 року за наслідками розгляду справи № 638/850/16-ц. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, враховуючи надані позивачем докази і встановлені судом обставини, а також беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зважаючи на відсутність заперечень з боку відповідача з посиланням на відповідні докази щодо надання нотаріусу на час вчинення виконавчого напису підтвердження безспірності заборгованості та оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (а.с.1) в розмірі 454,00 грн., а іншу частину судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 454,00 грн. - стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved