Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

25.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про визнання недійсним договору №2053/4185DCLRKPT від 07.08.2014 року. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що відповідач при укладенні договору порушив вимоги ст.11 ч.2, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.6 Закону України «Про третейські суди» (не надав достовірну інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, не надав можливість позивачу ознайомитись з текстом договору перед його підписанням, необґрунтовано встановив комісію за обслуговування кредиту, про вирішення спору, розбіжностей та вимог, які випливають з виконання договору, у третейському суді. В судове засідання представник позивача [PERSON] не прибув, в поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] в поданих запереченнях позов не визнав, просить суд розглянути справу у його відсутності. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що 07.08.2014 року сторонни уклали договір кредиту №2053/4185DCLRKPT, зміст його умов є наступним: сума кредиту наданого банком позивачу 16125,88 грн, строк кредитування 52 платіжних періодів, процентна ставка за користування кредитом 0,0001 % річних, комісія за обслуговування кредиту 226 грн, цільове призначення поточні потреби, дата повернення 19.12.2018 року. У відповідності до ст.ст.215, 203 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 цього кодексу: зокрема зміст правочину не повинен суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Суд вважає, що позивач не привів належних та допустимих доказів про те, що на момент підписання договору позивач не був ознайомлений з його текстом і йому не була надана інформація про умови кредитування та орієнтовну вартість користування кредитом, оскільки його доводи спростовуються особистим підписом в тексті договору та додатку №1 до нього (графік платежів), де зазначена загальна сума платежів за користування кредитом. Статті 6, 627 ЦК України гарантують свободу при укладенні договорів, а ст.638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позивач погодився з умовами вищевказаного договору, договір конкретизує умови отримання грошової позики і він не суперечить вимогам ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Можливість сплата комісії за обслуговування кредиту встановлена постановою Правління Національного банку України №168 від 10.05.2007 року, а згідно з розясненнями, викладеними в абзаці 5 частини другої постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, так як права позивача не були порушені та він не був позбавлений можливості звернутися до суду з позовом. Встановлені судом обставини є підставами для повної відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed