Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

24 червня 2015 року Очаківський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом, предметом якого є: визнання незаконним та скасування рішення Покровської сільської ради №8 від 08 жовтня 2013 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки в [ADDRESS], площею 0, 1250 га за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі Покровської сільської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнання недійсним та скасування свідоцтва на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0, 1250 га з кадастровим номером [NUMBER], розташовану в [ADDRESS], надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); зобов'язання [PERSON] повернути земельну ділянку у власність держави в особі Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами перевірки додержання вимог земельного законодавства України при передачі земельної ділянки у власність громадян було встановлено, що оскаржуваним рішенням Покровської сільської ради затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі сільської ради, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Покровська сільська рада Очаківського району розташована на Кінбурнському півострові, на території якого рішенням Миколаївської обласної ради народних депутатів №16 від 15 жовтня 1992 року створено регіональний ландшафтний парк «Кінбурнська коса», а тому передана у власність [PERSON] земельна ділянка відноситься до земель природоохоронного фонду. Оскільки в порушення вимог земельного законодавства Покровська сільська рада затвердила проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки без одержання позитивного висновку підрозділу обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища, рішення про затвердження проекту землеустрою є незаконним та підлягає скасуванню. Крім того, прокурор зазначив, що передана у власність [PERSON] земельна ділянка не була сформована, так як їй не був присвоєний кадастровий номер. Відтак, сільська рада передала у приватну власність земельну ділянку, яка не була об'єктом цивільних прав. Ухвалою суду від 23 вересня 2015 року провадження у цивільній справі в частині вимог про визнання незаконним та скасування рішення Покровської сільської ради №8 від 08 жовтня 2013 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки в [ADDRESS], площею 0, 1250 га за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі Покровської сільської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, закрито. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, просив визнати недійсним та скасувати свідоцтво на право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку і зобов'язати відповідачку повернути землю у власність держави. Відповідачка проти задоволення позову заперечувала. Представник сільської ради в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що порушень з боку сільської ради при прийнятті рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки допущено не було, рішення відповідає вимогам чинного законодавства. Сільська рада діяла в межах наданих їй повноважень і розпорядилася земельною ділянкою, що перебувала у запасі села. Так, в межах села Покровка Очаківського району Миколаївської області земель природоохоронного призначення немає. У 2008 році затверджено генеральний план села Покровка, межі села виділені в натурі. З цього плану вбачається, що передана відповідачці земельна ділянка знаходиться в межах села. Цільове призначення вказаної земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку. Дійсно, кадастровий номер земельній ділянці присвоєно після прийняття сільською радою спірного рішення, однак присвоєння кадастрового номеру без такого рішення неможливо. Як відомо, з 01 січня 2013 року право власності на земельні ділянки підлягає державній реєстрації в загальному порядку, визначеному законодавством для об'єктів нерухомості, тобто здійснюється органами державної реєстраційної служби з видачею власнику відповідного свідоцтва. Така реєстрація можлива лише за умови надання документів, що підтверджують права власника. Рішенням сільської ради земельну ділянку передано у власність відповідачки, яка у встановленому законом порядку зареєструвала своє право власності, отримала відповідне свідоцтво. Представник пояснив, що на території Кінбурнської коси розташований Регіональний ландшафтний парк «Кінбурнська коса», межі якого в натурі не встановлені. Проекту організації території РЛП, як того вимагає рішення Миколаївської обласної ради народних депутатів від 15 жовтня 1992 року «Про створення регіонального ландшафтного парку «Кінбурнська коса», немає, зонування парку не здійснено. На території Кінбурнської коси також є населені пункти. Передана у власність відповідачці земельна ділянка відноситься до земель громадської та житлової забудови і знаходиться в межах [ADDRESS], а тому представник вважає, що сільська рада правомірно надала земельну ділянку в межах села у власність відповідачці. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 57). Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Миколаївської обласної ради народних депутатів №16 від 15 жовтня 1992 року на території Кінбурнського півострова та прилеглій акваторії Чорного моря та Дніпровсько-Бузького лиману створено регіональний ландшафтний парк «Кінбурнська коса» площею 17 890, 2 га, з яких землі рибколгоспу «Таврія» - 823, 1 га, Василівського лісництва - 9 597 га, землі, що перебувають у віданні Покровської сільської ради, - 815, 8 га, землі запасу - 272, 4 га, підсобного господарства - 6, 9 га, акваторії Чорного моря (1 км зона) - 2 275 га, Ягорлицької затоки - 1 175 га та Дніпровсько-Бузького лиману - 2 925 га (а.с. 12). Рішенням Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 8 від 08 жовтня 2013 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за рахунок земель житлової та громадської забудови із земель запасу Покровської сільради та передано у власність відповідачці [PERSON]земельну ділянку площею 0,1250 га, розташовану по [ADDRESS], за цільовим призначенням - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 11). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №35743271 від 01 квітня 2015 року, на підставі вказаного вище рішення [PERSON] зареєструвала за собою право власності на спірну земельну ділянку, одержавши свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане реєстраційною службою Очаківського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області (а.с. 25). Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом ст. 116 Земельного кодексу (надалі - ЗК) України в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, крім іншого, у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян або одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.ч. 2, 3 ст. 116 ЗК України). Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні та міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. За основним цільовим призначенням відповідно до частини першої статті 19 ЗК України землі України поділяються на певні категорії, серед яких до різних категорій віднесено землі житлової та громадської забудови (підпункт «б») та землі природоохоронного призначення (підпункт «в»). Виходячи з положень частини другої статті 19, статей 80, 83 ЗК України землі кожної із цих категорій можуть перебувати або у власності (користуванні) громадян чи юридичних осіб, або у запасі (землі державної чи комунальної власності). Відповідно до частини першої статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (частина друга статті 20 ЗК України). Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною (стаття 21 ЗК України). Згідно з пунктами «б», «в», частини першої статті 20 Закону України № 858-IV «Про землеустрій» від 28 травня 2003 року (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення та зміни меж об'єктів землеустрою; надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Стаття 50 цього Закону передбачала обов'язкове складання проекту землеустрою (у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України) у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Вирішуючи спір, суд також враховує правовий висновок, зроблений Верховним Судом України у справі №6-35цс14 від 14 травня 2014 року про те, що згідно з нормами статей 181-184, 202-204 чинного ЗК України, законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про землеустрій», дані державного земельного кадастру - це документальне підтвердження відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, які ґрунтуються на підставі землевпорядної документації. Згідно з даними Державного земельного кадастру, передана у власність [PERSON] земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови (а.с. 21). З висновку управління Держземагенства в Очаківському районі Миколаївської області №1316/1-28/3-29 від 20.08.2013р. слідує, що за Формою №6-зем спірна земельна ділянка - «ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель» (а.с. 15). Отже, за встановленою законом формою обліку земель спірна земельна ділянка не відноситься до категорії земель природоохоронного призначення. Крім того, межі РЛП «Кінбурнська коса» не виділені в натурі і доказів того факту, що передана [PERSON] земельна ділянка перебуває в межах парку прокурором не надано. Натомість, представником сільської ради надано копію рішення Очаківської районної ради від 26 грудня 2000 року «Про затвердження меж сільських населених пунктів Очаківського району», копію рішення від 20 серпня 2008 року «Про затвердження генеральних планів сіл Покровка та Покровське Покровської сільської ради», а також копію Генплану села Покровка, на якому позначено передану у власність [PERSON] земельну ділянку (а.с. 60-62). До того ж, за розділом 3 положення про Регіональний ландшафтний парк «Кінбурнська коса» (надалі - Положення) землі, включені в територію парку, не вилучаються у користувачів, за винятком земельних ділянок для розміщення господарського двору парку, кордонів, а також зон заповідного режиму та рекреації. Відведення земельних ділянок парку проводиться на підставі проекту організації території в порядку, встановленому чинним законодавством України. На території парку, крім зон заповідної, регульованої рекреації та стаціонарної рекреації, встановлюється ще господарська зона, до якої включаються зони населених пунктів (Розділ 3 Положення). Разом із тим, за даними державного архіву Миколаївської області, проект створення РЛП «Кінбурнська коса» та картографічні матеріали до нього як додатки до Рішення Миколаївської обласної ради народних депутатів №7 від 28 квітня 1995 року про затвердження проекту створення Регіонального ландшафтного парку «Кінбурнська коса» відсутні (а.с. 47). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що проект організації території РЛП «Кінбурнська коса» не створений. Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене, а також той факт, що на території Кінбурнського півострова розташовані як Регіональний ландшафтний парк «Кінбурнська коса», так і село Покровське, і межі природоохоронного об'єкта в натурі не виділені, проект організації території не створений, зонування не проведено, а спірна земельна ділянка знаходиться в межах села Покровка і за формою №6-зем обліковувалася як ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, виділялася сільською радою із земель, що перебували в її запасі, суд дійшов висновку, що прокурор свій процесуальний обов'язок доказування, визначений ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не виконав, не довів суду той факт, що передана [PERSON] земельна ділянка входить до складу земель РЛП «Кінбурнська коса» та/або за категорією відноситься до земель природоохоронного призначення і, крім цього, підлягає вилученню. За таких обставин, підстав для задоволення позову не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed