Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

26.10.2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.11.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач не виконала умови договору належним чином, у неї станом на 04.09.2017 року виникла заборгованість перед ПАТ КБ ПриватБанк в сумі 20825,53 грн., що складається з заборгованості за кредитом 9935,99 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 6197,22 грн., заборгованості за пенею 3224,44 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 967,88 грн. Враховуючи наведене, просить стягнути з [PERSON] суму в розмірі 20825,53 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.34). Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить письмова розписка про отримання судової повістки, що міститься у матеріалах справи (а.с. 39). Заява про відкладенні розгляду справи, письмові заперечення проти позову, від відповідачки на адресу суду не надходили. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України, суд не вбачає, вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідача, оскільки матеріали справи містять достатні докази, що свідчать про правовідносини сторін. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування процесу технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи,відповідач отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 8000 грн. вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.9-25). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Відповідно до ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що у відповідача станом на 04.09.2017 року виникла заборгованість перед ПАТ КБ ПриватБанк в сумі 20825,53 грн., що складається з заборгованості за кредитом 9935,99 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 6197,22 грн., заборгованості за пенею 3224,44 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 967,88 грн. (а.с.7-8). Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що з відповідачки слід стягнути в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість в сумі 20825,53 грн., що складається з заборгованості за кредитом 9935,99 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 6197,22 грн., заборгованості за пенею 3224,44 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 967,88 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved