overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

26.08.2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 33102 грн. 68 коп. та судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій позовній заяві просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач просив розглянути справу без його участі, протии позову не заперечував. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.12.2010 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-24007-091210. Відповідно до п. 1.2 даного договору банк відкриває відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає платіжну картку та пін код до картки. Відповідно до п. 1.3 договору банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Відповідно до пункту 2.1 договору, моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. Згідно п.2.3 договору, держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за ставками, які зазначені в Тарифах. Згідно вимог ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до п. 3.6 даного договору, держатель картки зобов»язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді Обов»язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у Тарифах. Згідно наданого розрахунку вбачається наявність заборгованості станом на 31.07.2015 року по тілу кредиту в сумі 14794 грн. 98 коп., простроченого тіла кредиту в розмірі 6943 грн. 55 коп. та заборгованості за відсотками в сумі 11364 грн. 15 коп., а всього на загальну суму 33102 грн. 68 коп., що підлягає стягненню з відповідача. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 331 грн. 02 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

26.08.2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 5 588 грн. 72 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, у позовній заяві справу просить розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, надіслала заперечення проти позову, в яких просить справу розглядати у її відсутність та відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.11.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-24500-161107. Відповідно до п. 1.2 даного договору банк відкриває відповідачу картковий рахунок №26253901543457 в національній валюті України гривні, випускає та надає платіжну картку та пін код до картки. Відповідно до п.5.2 договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобовязань за цим договором. Відповідно до п. 1.3 договору банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії. Банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії в сумі 504 грн. Банк самостійно один раз на міяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач свої обовязки належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 27.07.2015 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 5 588 грн. 72 коп., яка складається з наступного: тіло кредиту 2 212 грн. 88 коп., прострочене тіло кредиту 382 грн. 85 коп., заборгованість за відсотками 2992 грн. 99 коп., заборгованість за комісіями 0 грн. 00 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком ( а.с. 7) та підлягає стягненню з відповідача. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

26.08.2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 1396 грн. 09 коп. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, до його початку надав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 20.11.2007 року Публічне акціонерне товариство Дельта Банк (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк Дельта) та фізична особа резидент України [PERSON], [INFO], уклали кредитний договір №005-24985-201107. Станом на 27.07.2015 року відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Загальна сума прострочення за відповідачем по укладеному з Публічним акціонерним товариством Дельта Банк кредитному договору №005-24985-201107 від 20.11.2007 року становить 1396 грн. 09 коп., яка складається з: тіло кредиту в розмірі 738 грн. 05 коп., прострочене тіло кредиту в розмірі 129 грн. 45 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 528 грн. 59 коп. та заборгованість за комісіями в розмірі 0 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Тому суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог позивача. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

26.08.2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги і довіри та відсутність почуття любові. Оскільки збереження шлюбу суперечить її інтересам, шлюб носить формальний характер, примирення неможливо, тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Яблонська». Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, після надання судом строку для примирення в судове засідання не зявилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить шлюб розірвати, судові витрати залишити за нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Яблонська». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, після надання судом строку для примирення в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень на позов до суду не надав. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 серпня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1026, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав, сімя розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 111 СК України, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.10.2015 року сторонам було надано строк для примирення, однак позивач виявляє стійке волевиявлення спрямоване на припинення сімейних відносин. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не надав до суду заперечень проти позову з належними, допустимими та переконливими доказами в їх підтвердження. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову до суду 243,60 грн., але заявила клопотання про залишення судових витрат за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

26.08.2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2012 року. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку до повноліття дитини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Зазначила, що відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини, за останні три місяці оплатив харчування дитини в дитячому садочку двічі по 195 грн. Для забезпечення щоденних потреб дитини бажає отримувати аліменти від відповідача за виконавчим листом у встановленому законом розмірі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що згоден платити 1/8 частину від своєї зарплати. Зазначив, що коштів на утримання дитини позивачу не надає, так як не впевнений, що вона буде використовувати їх в інтересах дитини. Вважає, що 1/8 частини від його заробітку, що становить 300 грн., буде достатньо позивачу для утримання дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що 28.07.2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується актовим записом № 421, зробленим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 28.07.2012 року. Відповідно до актового запису про народження №534, зробленого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції 14.08.2012 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки про склад сім'ї № 3617 від 20.08.2015 року, виданої КП «Центр», дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідач по справі не надає регулярної достатньої матеріальної допомоги на утримання доньки, інших утриманців не має. Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до її повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави належить стягнути 243,60 грн. судового збору. Доводи відповідача суд не приймає до уваги як безпідставні, оскільки квитанція про сплату ним харчування дитини вдитячому садку двічі по 195 грн. та чек на придбання взуття - на 160 грн. не може вважатися доказом надання ним регулярної допомоги на утримання дитини в достатньому для її забезпечення розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

26.08.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, зазначивши, що у них з відповідачем є спільна донька Крістіна, [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Донька знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на її утримання. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки Крістіни, [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і зазначив, що в частині тверджень позивача стосовно того, що він добровільно не надає допомоги на утримання дитини і не бажає цього робити позов він не визнає, так як розуміє свій обов'язок батька по утриманню своєї дитини до досягнення нею повноліття і постійно надає необхідну допомогу, у тому числі матеріальну по утриманню їх з позивачем неповнолітньої дитини, при цьому ніяких дій щодо ухилення від утримання дитини ним не вчинялось і наміру цього робити у нього не має, а тому він згоден сплачувати аліменти на утримання їх дитини в розмірі 1/4 частини його заробітної плати до досягнення дитиною повноліття. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01.11.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В свідоцтві про народження доньки Крістіни зазначено, що вона народилася 16.03.2015 року і її батьком є відповідач по справі [PERSON] Як зазначила в судовому засіданні позивач, донька проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати її допомогу щодо утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні не погодився з твердженнями позивача стосовно того, що він добровільно не надає допомоги на утримання дитини. Він розуміє свій обов'язок батька по утриманню своєї дитини до досягнення нею повноліття і постійно надає необхідну допомогу, а тому він згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

26.08.2015 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, дітей залишити на її вихованні і утриманні та проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Чамова». В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був укладений 02.08.2008 року. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось. З травня 2015 року вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Зазначила, що відповідач повідомив, що знайшов іншу жінку з якою планує створити сім'ю. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що проти розірвання шлюбу на заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.08.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 090310, виданого 02.08.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області. Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: дочка, [PERSON], [INFO] та син, [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося, проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, позивач у позовній заяві вказує, що відповідач знайшов іншу жінку з якою планує створити сім'ю. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, відтак шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України, що стосується позовної вимоги про залишення їй шлюбного прізвища, відповідно до статті 113 цього Кодексу, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Стосовно позовної вимоги про залишення дітей на виховання матері, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

26.08.2015 року позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі сторони перебувають з 18.07.1992 року, від спільного подружнього життя у них відсутні неповнолітні діти. Стверджує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю, у них різні характери та погляди на життя, немає взаємопорозуміння. Наголошує на тому, що вони з відповідачем не підтримують подружніх відносин протягом значного часу, за цей час вони стали чужими людьми один для одного, вважає, що примирення між сторонами не є можливим. Позивач в судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча належними чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб серії І СГ № 218788 від 07.11.2013 року, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Так, судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що разом із відповідачем позивач шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, сторони спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

26.08.2015 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.12.2008 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу подружжя має спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачем. Позивач зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинились через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, спільне господарство не ведеться, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач, [PERSON], та її представник надали заяви, де просили розглянути справу у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач, [PERSON], позов визнав, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 19.12.2008 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1114. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації понесених судових витрат по справі. На підставі викладено,

Outcome: approved