Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

26.02.2016р. ПАТ КБ\~«Правекс-Банк» звернувся в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 20.07.2004р. між АКБ «Правекс-Банк» (в подальшому назву змінено на ПАТ КБ\~«Правекс-Банк») та відповідачкою було укладено кредитний договір № 09156-062/04Р, на підставі якого банк надав відповідачці кредит в іноземній валюті у розмірі 19\~000 дол. США строком до 20.07.2014р. зі сплатою 14 % річних. Банк зі свого боку виконав свої зобовязання та надавав відповідачу грошові кошти. Відповідачка умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 17.06.2015р. за відповідачкою наявна заборгованість у сумі: 12 058, 16 доларів США, а саме: - заборгованість за сумою кредиту 9\~090 доларів США; - заборгованість за процентами 2 968,16 доларів США. Своєю заявою від 20.09.2016р. представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 14.06.2016р. - а.с. №63), позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, розглянувши справу за її відсутності, без фіксування процесу технічними засобами з винесенням по справі заочного рішення суду (а.с.№62). Відповідачка [PERSON] в судове засідання 26.09.2016р. не зявилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином за адресою, наданою ВАДР Управління з ПГР та РГ з ТОТ України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 06.04.2016р. (а.с. № 31), в матеріалах справи наявне поштове повідомлення про завчасне отримання відповідачкою судової повістки, про причини неявки суд не сповістила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, а також правом надання заперечень проти позову не скористалася. В судові засідання, які призначались до розгляду на 19.05.2016р., 29.06.2016р. та 19.07.2016р. відповідачкою або її представником були поданні клопотання про відкладення слухання справи спочатку для врегулювання спору мирним шляхом, після чого у звязку із травмою ноги, де вона також зазначила, що позовні вимоги не обґрунтовані, оскільки розрахунок заборгованості боргу помилковий та сплинув строк позовної давності. Враховуючи, що в матеріалах справи маються заяви відповідачки від 19.05.2016р., 29.06.2016р. та 15.07.2016р., з яких вбачається, що відповідачка частково визнає позовні вимоги, а саме вона не заперечує той факт, що існує заборгованість, проте відповідачка не згодна з її розміром, отже її позиція та аргументи будуть враховані при винесенні рішення суду поряд з іншими доказами по справі, а тому суд вважає за можливе винести рішення на загальних засадах, встановлених ЦПК України (не заочне). Розгляд справи відбувався за правилами ст. 169 ЦПК України та ч. 2 ст. 197 ЦПК України без сторін по справі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом 20.07.2004р. між АКБ «Правекс-Банк» (в подальшому назву змінено на ПАТ КБ\~«Правекс-Банк») та відповідачкою було укладено кредитний договір № 09156-062/04Р, на підставі якого банк надав відповідачці кредит в іноземній валюті у розмірі 19\~000 дол. США строком до 20.07.2014р. зі сплатою 14 % річних (а.с. 13-15). Крім того, 26.02.2009р. та 27.01.2010р. між позивачем та відповідачкою були укладені договори про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 09156-062/04Р від 20.07.2004р. (а.с. № 15-зв.ст., а.с. № 16) Банк зі свого боку виконав свої зобовязання та надавав відповідачу грошові кошти . Відповідачка зобовязання за договором зі своєї сторони не виконала. Так, у відповідачки станом на 17.06.2015р. наявна заборгованість у сумі: 12 058, 16 доларів США, а саме: - заборгованість за сумою кредиту 9\~090 доларів США; - заборгованість за процентами 2 968,16 доларів США., що підтверджується розрахунком (а.с. № 9-12). В своєму клопотанні, що надійшло до суду 15.07.2016р. відповідачка просила застосувати с троки позовної давності (а.с. № 56). Умовами договору сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань (п. 10.5), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 20.07.2014р. (а.с. №16). Умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями (розділ 4 договору, а.с. № 13 зворотна сторона) . В Правовій Позиції Верховного Суду України у справах № 6-31цс15 від 03.06.2015р. зазначено, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. № 10зв.ст.,11,12) з 01.07.2004р. по 31.10.2010р. відповідачкою було періодично сплачено грошові кошти, що свідчить про переривання строку позовної давності за кожним черговим платежем та загалом, враховуючи, що останній день оплати відповідачкою відбувся 11.10.2010р., то трирічний строк звернення позивача з позовними вимогами за цей період закінчилися 12.10.2013р. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом з 01.11.2010р. і по 20.07.2014р. відповідачкою не було проведено жодного погашення заборгованості за тілом кредиту (а.с. № 12). Позивачем предявлено позов в лютому 2016р., а тому заборгованість нарахована ним за період до 31.01.2013р. виходить за межі строки позовної давності, адже за кожним платежем з листопада 2010р. по грудень 2010р. трирічний строк позовної давності завершився в листопадігрудні 2013р.; з січня по грудень 2011р. в січні-грудні 2014р.; з січня по грудень 2012р. у січні-грудні 2015р.; за січень 2013р. у січні 2016р. А тому, застосовуючи строки позовної давності по стягненню заборгованості за кредитом, суд вважає за можливе стягнути заборгованість за кредитом за період з лютого 2013р. по липень 2014р. в розмірі 3528дол. США (206дол.США *17 платежів+26дол.США) та заборгованість за процентами в розмірі 2139,96дол.США (а.с. № 10 зв. ст.), а загалом 5667,96дол.США. Відповідно до курсу НБУ, еквівалент заборгованості позивачки в гривні становить: по кредиту - 91694грн. 84коп ( 3528дол. * 2599,06грн./100); по процентам 55618грн.84коп. ( 2139,96*2599,06/100). Враховуючи, що правовідносини між сторонами виникли при здійсненні валютних операцій (а саме, кредит видавався в дол..США та щомісячні платежі та проценти також мали сплачуватися в дол. США), то відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільних справах» № 14 від 18.12.2009р., суд ухвалює рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. В задоволені іншої частини позовних вимог банку слід відмовити, оскільки вони виходять за межі строків позовної давності, про які відповідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України було заявлено відповідачкою. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає., що з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3273грн.64коп., що є пропорційним задоволеним вимогам. В іншій частині в стягненні судового збору в сумі 1452грн.71коп. слід відмовити. Сплачена у більшому розмірі при подачі позову сума судового збору в розмірі 2238грн.07коп. ( 6964грн.42коп.сплачена мінус 4726грн.35коп. сума, яка підлягала сплаті), відповідно до вимог ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» може бути повернута до суду на підставі заяви представника позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial