Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

25.04.2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP70280002 від 07.09.2005 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 5028,39 грн. на строк 24 місяців по 07.09.2007 року включно. Станом на 16.01.2016 року заборгованість по кредиту становить 89 697,12 грн., яка складається із наступного: 4 716,10 грн. -заборгованость за кредитом; 32 200,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 52 780,79 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Позивач просить стягнути з Відповідачки 89 697,12 грн. заборгованості за кредитним договором, а також сплачений судовий збір у розмірі - 1 378 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві не заперечив проти розгляду справи за його відсутності, погоджується на ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання з'явився, заперечує проти задоволення позовних вимогу зв'язку з пропуском строку позовної давності, подав заяву про застосування позовної давності (а.с. 39-40). Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Із позовної заяви, матеріалів справи, зокрема, копії Заяви позичальника № DNH4KP70280002 від 07.09.2005 р. (а.с.7), копії розрахунку заборгованості (а.с.5-6), копії Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с.9-12), копії паспорта [PERSON] (а.с.13), копії витягу із статуту (а.с.17), Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.16), убачається, що сторони уклали кредитний договір № DNH4KP70280002 від 07.09.2005 р., відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 5 028, 39 грн. на строк 24 місяців по 07.09.2007 року включно (а.с.7). Згідно Заяви позичальника № DNH4KP70280002 від 07.09.2005 р. банк надав позичальнику (відповідачу) строковий кредит у сумі 5 028,40 грн. на строк 24 місяців по 07.09.2007 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09 % у місяць, на суму залишку по кредиту в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «21» по «27» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 269,46 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов (а.с.7). Як вбачається із Заяви № DNH4KP70280002 від 07.09.2005 р., відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та банком кредитно-заставний договір, про що свідчить підпис відповідачки у Заяві (а.с.7). Відповідно до п. п. 2.1 та 2.2 Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», банк зобов'язувався надати позичальнику кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству, а позичальник в свою чергу доручив банку, без додаткового узгодження, здійснювати списання та перерахування кредитних коштів з кредитного рахунку на користь торгівельно-сервісного підприємства та банку на рахунки зазначені у Заяві. Як вбачається з акту прийому-передачі товару № DNH4KP70280002 від 07.09.2005 р. та рахунку фактури № 4176 від 07.09.2005 р., відповідачка придбала у ТзОВ «Крез-Капітал» наступні товари: пральна машина Ardo AED 1000 XT, мікрохвильова піч Samsung MR 89 R-S, кухонний комбайн ZELMER 881.2 SL, сокодавка Moulinex ААV 6(б) (а.с.8). П. 3.2 Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» на позичальника покладено обов'язок погасити заборгованість по кредиту у порядку та строки відповідно до Заяви в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки, винагороду й неустойку (штраф, пеню), не пізніше дати, зазначеної в письмовому повідомленні банку. Відповідно до п. 4.2 Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному у Заяві, тобто 2,09 % * 2. Згідно п. 5.1 Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» при порушенні позичальником будь-яких зобов'язань, передбачених цими Умовами, він зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. П. 5.3 Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більш як на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконувала, тому виникла заборгованість зі сплати кредиту та процентів за його користування, яка станом на 16.01.2016 року складала 36 916,33 грн., а також нараховано пеню в розмірі 52 780,79 грн. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Вимогами ч. 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Судом встановлено, що [PERSON] востаннє здійснила платіж у листопаді 2005 року. Ч. 1 ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. П. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Позиція застосування строків позовної давності викладена у Постанові Верховного суду України № 6-116цс13 від 06.11.2013 р., яка має враховуватися судом загальної юрисдикції. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог заперечень. Позивач не надав доказів на підтвердження того, що повідомляв відповідача про наявність заборгованості та пропозицію оплати. Враховуючи вищенаведене, а саме те, що позивач пропустив передбачений ст. 257 ЦПК України строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки [PERSON] здійснила останній платіж на погашення кредиту в листопаді 2005 року, а позивач звернувся до суду з позовом до неї лише 25.04.2016 року, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ»ПРИВАТБАНК» до [PERSON] у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed