Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

24 липня 2918 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про визнання себе батьком дитини [PERSON] [INFO] та внесення змін в актовий запис про батька [PERSON] [INFO], внесений Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 20 березня 2007 року, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний запис № 334, зазначивши в графі «батько» - [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у 2005-2006 роках мав інтимні стосунки із [PERSON], яка перебувала у шлюбі із [PERSON]. Згодом, [PERSON] розірвала із ним стосунки та у 2006 році народила доньку. У квітні 2018 року мати [PERSON] (бабуся дитини) повідомила позивача про те, що дитина, яку народила [PERSON] - [PERSON] насправді походить від позивача і саме він є її біологічним батьком, про що написала відповідну заяву. Ставлячи під сумнів таку можливість позивач звернувся до [PERSON] з метою встановлення дійсності по вказаному питанню. У кінці квітня [PERSON] повідомила позивача про те, що дитина, яку вона народила [INFO] року, а саме донька - [PERSON] насправді походить від позивача, про що також написала відповідну заяву. У травні 2018 року позивач звернувся до ДНК лабораторії «Медікал Геномікс» з метою встановлення спорідненості із дитиною - [PERSON]. Згідно експертного висновку про біологічне батьківство № MG 18-46053/C1F1 від 03.05.2018 року біологічне батьківство позивача по відношенню до дитини [PERSON] вірогідне на 99, 9%. Таким чином, експертний висновок підтвердив біологічне батьківство позивача по відношенню до дитини [PERSON] Відомості про батька дитини внесені Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 20.03.2007 року, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний запис № 334. Тому позивач просить суд визнати його батьком дитини [PERSON], про що внести відповідний актовий запис. Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав суду письмові пояснення, в яких визнав позовні вимоги, не заперечував проти їх задоволення, просив суд розглядати справу без його участі. Від представника відповідача Соборного районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, в якій зазначено, що заперечень по справі вони не мають. Третя особа у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). У травні 2018 року позивач звернувся до ДНК лабораторії «Медікал Геномікс» з метою встановлення спорідненості із дитиною - [PERSON], [INFO] року. Згідно експертного висновку про біологічне батьківство № MG 18-46053/C1F1 від 03 травня 2018 року біологічне батьківство позивача по відношенню до дитини [PERSON] вірогідне на 99, 9% (а.с. 13-14). Відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою Верховною радою України № 789-XII від 27.02.91 дитина має право наскільки це можливо, знати своїх батьків і право на спілкування із ними. Частиною 1 статті 2 Сімейного кодексу України встановлено, що сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Статтею 6 Сімейного кодексу України встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Частинами 9, 10 статті 7 Сімейного кодексу України встановлено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 12 Сімейного кодексу України встановлено, що строки, встановлені у цьому Кодексі, обчислюються відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов'язки батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від нього, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У цих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст. 129 Сімейного кодексу України до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Про своє батьківство позивач дізнався від [PERSON] - матері [PERSON] у квітні 2018 року. Таким чином річний строк позовної давності позивачем не пропущений. Оцінивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] не заперечує проти задоволення позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved