Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

25 жовтня 2018 року позивач звернулася до Іванківського районного суду Київської області з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на його утримання у розмірі 30000 грн. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 29 жовтня 2018 року вказаний позов передано за підсудністю Печерському районному суду м. Києва. Позивач мотивує свої вимоги тим, що він є батьком відповідачки. На даний час є непрацездатним пенсіонером та інвалідом. Інших джерел доходу окрім пенсії, що становить 3077 грн. 95 коп., немає. Позивач маючи ряд захворювань потребує постійного діагностування, лікування та додаткових витрат на придбання ліків. Відповідачка є працездатною особою, однак фінансової допомоги батьку не надає, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивача та є підставою його звернення з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 03 січня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та надано відповідачеві строк протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п'яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь. Разом з тим, від відповідачки відзив на позов не надходив, копія ухвали про відкриття провадження із копією позовної заяви судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідача та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачка отримав судові документи 28.02.2019, у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства. В той же час, відповідачка відзив на позовну заяву у строк визначений в ухвалі судді не надала та не надав докази на підтвердження своїх заперечень. В судовому засіданні представник позивача підтримала пред'явлені вимоги у повному обсязі та просила суд ухвалити у справі заочне рішення. За вказаних обставин, суд визнав можливим проводити судове засідання за наявними в матеріалах справи доказами у заочному порядку, оскільки представник позивача гне заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є батьком відповідачки, що не спростовано в ході розгляду відповідачкою. Позивач є пенсіонером, що підтверджується Довідкою Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві від 04 вересня 2018 року № 10244/1. Відповідно до вказаної довідки, місячний розмір пенсії позивача складає 3077, 95 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що відповідачка є працездатною особою та може надавати позивачеві матеріальну допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на ст.ст. 202, 205 СК України та на те, що відповідачка повинна піклуватися про нього та утримувати його. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В ході розгляду справи в встановлено, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на його утримання у розмірі 1497 грн. щомісяця. Вказаний розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству. В той же час, позивачем та його представником не доведено належними та допустимим доказами, необхідності стягнення аліментів у розмірі 30000 грн. Також позивачем не доведено, що його донька [PERSON], яка проживає з ним не може йому надавати матеріальної допомоги, чи є непрацездатною особою. Відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати.

Outcome: partial