Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

25.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання заповіту недійсним. 05.04.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Ухвалою суду від 16.06.2016 року позови обєднані в одне провадження. Позивач в обґрунтування позову в позовній заяві до [PERSON] та [PERSON] посилається на те, що 04.06.2015 року померла її мати [PERSON]. 24.02.2016 року вона звернулася до державного нотаріуса Апостолівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10.4721 га, розташованої на території Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, кадастровий № 1220382200-01-005-0055, та отримала відмову у видачі свідоцтва. Підставою відмови у видачі свідоцтва на вищевказане спадкове майно є складення спадкодавицею [PERSON] заповіту, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області [PERSON] від 23.02.2015 року за реєстровим № 14. Спадкоємцями за вищевказаним заповітом є [PERSON] та [PERSON]. Вважає, що під час вчинення та посвідчення заповіту не було дотримано вимог до правочину як вільне волевиявлення його учасника, яке повинне відповідати його внутрішній волі. На момент складання заповіту на випадок своєї смерті заповідач не усвідомлювала значення своїх дій через те, що страждала рядом тяжких хронічних захворювань, в тому числі страждала онкологічним захворюванням, постійно приймала знеболюючі препарати, які містили наркотичні речовини, не вставала з ліжка. Заповідач не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними на момент складання заповіту. Всупереч вимогам ч.3 ст.203 ЦК України при складанні заповіту волевиявлення заповідача не відповідало її внутрішній волі через вчинення підпису в заповіті іншою особою замість заповідача. Просить визнати недійсним заповіт від 23.02.2015 року. В обґрунтування позову в позовній заяві до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позивач посилається на те, що після смерті своєї матері 24.02.2016 року вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,4721 га, в межах згідно з планом, розташованої на території Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, кадастровий № 1220382200-01-005-0056, та отримала відмову у видачі свідоцтва в зв»язку зі складенням спадкодавицею [PERSON] заповіту, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області [PERSON] від 22.01.2013 року за реєстровим № 06. Спадкоємцями за вищевказаним заповітом є [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Вважає заповіт недійсним, так як на момент складання заповіту заповідач не усвідомлювала значення своїх дій. Всупереч вимогам ч.3 ст.203 ЦК України при складанні заповіту волевиявлення заповідача не відповідало її внутрішній волі через вчинення підпису в заповіті іншою особою замість заповідача. Просить визнати недійсним заповіт від 22.01.2013 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в письмових запереченнях позовні вимоги не визнають в повному обсязі, вважають позовні вимоги позивача [PERSON] необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Вважають, що заповідальне розпорядження - заповіт матері [PERSON], засвідчений 23.02.2015 року секретарем виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області [PERSON], відповідає волі заповідача і волевиявлення спадкодавця було вільним. В той час, коли заповідач потребувала турботи та допомоги у звязку з хворобою, а саме - онкологічним захворюванням, позивач, будучи матеріально забезпеченою людиною, свідомо і тривалий час зневажливо ставилася до особистого життя заповідача, не цікавилася станом її здоров»я, не поважала свою матір, не дбала про неї, не чинила своїй матері ні матеріальної, ні моральної підтримки. Також у заповіті, крім власноручного підпису і власноручного напису свого прізвища, імені та по батькові, міститься власноручний напис заповідача, що текст заповіту нею в голос прочитано і особисто підписано. Немає сумнівів, що спадкодавець в момент складання заповіту усвідомлювала значення своїх дій щодо призначення своїми наступниками своїх дітей - [PERSON] та [PERSON] Просять у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Інші відповідачі заперечень на позов не надали, відзив не надіслали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про неможливість прибути в судове засідання не надала, тому суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач [PERSON] в судове засідання для надання особистих пояснень не з»явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі за участі представника [PERSON] (а.с.228). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, та додатково пояснив, що заповіти від імені [PERSON], які посвідчені 23 лютого 2015 року та 22 січня 2013 року секретарем виконкому [PERSON], є недійсними, оскільки підписані не [PERSON], а іншою особою. Крім того, [PERSON] тривалий час хворіла, приймала ліки, тому за станом здоровя не могла усвідомлювати значення своїх дій. Просить визнати вказані заповіти недійсними. Крім того, зазначив, що під час посвідчення заповітів [PERSON] секретарем виконкому Володимирівської сільської ради [PERSON] грубо порушено Інструкцію щодо вчинення нотаріальних дій, оскільки було порушено вимоги щодо таємниці вчинення нотаріальних дій - заповіти були посвідчені в присутності спадкоємців, спадкоємцям до відкриття спадщини стало відомо про склад спадкового майна, один із заповітів підписано іншою особою, а не [PERSON] Просить врахувати вказані обставини під час ухвалення рішення. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що її мати [PERSON] вирішила заповісти належну земельну ділянку їй та брату [PERSON], після чого брат повіз матір до сільської ради, де секретар виконкому [PERSON] посвідчила заповіт матері. Воля матері була заповісти землю їй і брату. Під час посвідчення заповіту були присутні вона, брат [PERSON], мати [PERSON] та секретар виконкому [PERSON], заповіт підписувала мати особисто після ознайомлення, мати добре розуміла, що відбувається. Просить відмовити у позові. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що зі слів матері йому відомо, що позивач вговорила матір скласти заповіт на земельну ділянку на її доньку, після чого позивач перестала їздити до матері, тому мати вирішила скасувати той заповіт та скласти новий заповіт. Мати йому зателефонувала у 2015 році і сказала, щоб він приїжджав до неї з документами для посвідчення заповіту. Він приїхав на автомобілі, із собою він взяв сестру [PERSON] та матір, після чого вони поїхали до сільської ради, де секретар виконкому [PERSON] у його присутності та присутності [PERSON] посвідчила заповіт матері, яким та заповіла належну їй земельну ділянку йому та сестрі [PERSON] Заповісти їм землю це була воля матері. У 2013 році він також на прохання матері привозив її до сільської ради, де в його присутності [PERSON] посвідчила заповіт на його імя, а також імя [PERSON] і [PERSON] Обставини посвідчення заповіту у 2013 році він не памятає, оскільки це було давно. Заповіти були підписані матірю особисто, він це бачив, оскільки був присутній під час їх підписання. Просить відмовити у позові. Представник відповідача [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вказані вимоги є необґрунтованими. Позивач зазначила в позовних заявах, що [PERSON] хворіла, але на підтвердження вказаних обставин не надала доказів. Почеркознавча експертиза зірвана позивачем, яка не надала матеріалів для проведення вказаної експертизи. Оспорювані заповіти є дійсними, оскільки відповідають волі заповідача. Заповідач [PERSON] не випадково позбавила позивача спадщини, бо та не доглядала за заповідачем. Свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] особисто підписала заповіти, що заповідач була адекватна та все розуміла. Вважає доводи представника позивача щодо недопустимості присутності спадкоємців під час посвідчення заповітів необґрунтованими, оскільки ці доводи суперечать ЦК України. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що у січні 2013 року мати [PERSON] сказала їй, щоб вона, [PERSON] та [PERSON] прийшли з паспортами до сільської ради і вона оформить на них земельний пай, що вони і зробили. Утрьох та разом з матірю вони приїхали до сільради, де в їх присутності [PERSON] посвідчила заповіт матері. Заповіт мати віддала їй, щоб брат не пропив. Заповісти їм землю це була воля матері. Під час посвідчення заповіту вони утрьох вона, брат [PERSON], сестра [PERSON], а також мати [PERSON] знаходилися в кабінеті [PERSON], яка за вказівкою матері надрукувала заповіт, прочитала його, а потім мати підписала заповіт. Мати особисто вголос заповіт не читала. Рішення просить ухвалити на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила, що вона у 2013 та 2015 роках працювала секретарем виконкому Володимирівської сільської ради та мала повноваження посвідчувати нотаріальні дії, в тому числі посвідчувати заповіти. Вона неодноразово посвідчувала заповіти [PERSON] щодо розпорядження належними тій земельними ділянками. [PERSON] була владною жінкою, яка маніпулювала своїми дітьми, погрожуючи позбавити їх спадщини, тому заповіти посвідчувалися неодноразово.22.01.2013 року вона дійсно посвідчила заповіт [PERSON] на ім.»я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Свою волю щодо розпорядження земельною ділянкою [PERSON] висловили чітко, вона була жвава, розсудлива, здорова, ніяких сумнівів у поганому стані здоровя [PERSON] у неї не було. Вона надрукувала заповіт та надала [PERSON] для підписання. Під час посвідчення заповіту крім [PERSON] були присутні діти останньої [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Після передання [PERSON] заповіту для ознайомлення, вона відправляла заяви до Спадкового реєстру. Після ознайомлення [PERSON] зі змістом заповіту вона виявила, що один із примірників заповіту підписаний не [PERSON], а одним зі спадкоємців, але ким саме був підписаний їй не відомо. Другий примірник заповіту підписала [PERSON], з якого вона зробила копію, підписала його та скріпила печаткою сільської ради, тому оригінал заповіту [PERSON] від 22.01.2013 року відсутній в матеріалах виконкому Володимирівської сільської ради. Щодо порушення таємниці вчинення нотаріальних дій пояснила, що їй відомо про необхідність збереження таємниці, але [PERSON] та її діти дуже емоційні люди, крім того, [PERSON] заповідала належні їй земельні ділянки своїм дітям, які були присутні під час вчинення нотаріальної дії, тому вона вважала, що не порушує нічиїх прав. 23.02.2015 року вона також посвідчила заповіт [PERSON] щодо розпорядження належною їй земельною ділянкою на користь [PERSON] та [PERSON] Спадкоємці були присутні під час посвідчення заповіту. Свою волю щодо розпорядження земельною ділянкою [PERSON] висловила чітко, сумнівів у її неналежному стані здоровя у неї не було. Всі заповіти вона віддавала [PERSON] Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 165632 від 12.02.2008 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-КИ № 293918 від 30.06.1979 року (а.с.6-7). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2016 року, постановленої державним нотаріусом Апостолівської держнотконтори [PERSON], [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 04.06.2015 року, на 1/8 частку земельної ділянки, кадастровий № 1220382200:01:005:0055, оскільки спадкодавицею [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області [PERSON] 23 лютого 2015 року за реєстровим № 14, та спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, подавши заяви про прийняття спадщини за заповітом (а.с.8-9). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2016 року, постановленої державним нотаріусом Апостолівської держнотконтори [PERSON], [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 04.06.2015 року, на 1/8 частку земельної ділянки, кадастровий № 1220382200:01:005:0056, оскільки спадкодавицею [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області [PERSON] 22 січня 2013 року за реєстровим № 06, та спадкоємці за заповітом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, подавши заяви про прийняття спадщини за заповітом (а.с.37-38). За клопотанням представника позивача судом ухвалою від 17.08.2016 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу та витребувано з Апостолівської міської ради оригінали оспорюваних заповітів та журнали для реєстрації нотаріальних дій. Зі змісту оригіналу заповіту, посвідченого 23 лютого 2015 року секретарем виконавчого комітету Володимирівської сільської ради [PERSON], встановлено, що [PERSON], [INFO], належну їй земельну ділянку, кадастровий № 1220382200-01-005-0055, заповіла дітям [PERSON] та [PERSON] В заповіті зазначено, що він прочитаний [PERSON] особисто уголос та власноручно підписано у присутності секретаря виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Апостолівського району. Вказаний заповіт зареєстровано в реєстрі за № 14 (а.с.76). Зі змісту копії заповіту, посвідченого 22 січня 2013 року секретарем виконавчого комітету Володимирівської сільської ради [PERSON], встановлено, що [PERSON], [INFO], належну їй земельну ділянку, кадастровий № 1220382200-01-005-0056, заповіла дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В заповіті зазначено, що він прочитаний [PERSON] особисто уголос та власноручно підписано у присутності секретаря виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Апостолівського району. Вказаний заповіт зареєстровано в реєстрі за № 06 (а.с.77). З пояснювальної записки [PERSON], яка надіслана на адресу суду Апостолівською міською радою на виконання ухвали суду від 17.08.2016 року, встановлено, що заповіт складений 22.01.2013 року в присутності заповідача та спадкоємців [PERSON], [PERSON] та [PERSON], була відправлена заява в Спадковий реєстр заповітів, отримано витяг про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі. При підписані двох примірників заповіту один з примірників помилково підписаний одним зі спадкоємців, другий підписала [PERSON], з якого зроблена копія, яка підписана [PERSON] та скріплена печаткою виконкому Володимирівської сільської ради. Оригіналу заповіту від 22.01.2013 року не збереглося (а.с.78). Ухвалою суду від 13.10.2016 року оригінал заповіту [PERSON] витребувано з Апостолівської ДНК (а.с.97). Зі змісту оригіналу заповіту, посвідченого 22 січня 2013 року секретарем виконавчого комітету Володимирівської сільської ради [PERSON], встановлено, що [PERSON], [INFO], належну їй земельну ділянку, кадастровий № 1220382200-01-005-0056, заповіла дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В заповіті зазначено, що він прочитаний [PERSON] особисто уголос та власноручно підписано у присутності секретаря виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Апостолівського району. Вказаний заповіт зареєстровано в реєстрі за № 06 (а.с.101). В судовому засіданні оглянуті Журнали для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області за 2013 та 2015 роки, в ході огляду вказаних Журналів підтверджено факт реєстрації за № 14 23.02.2015 року заповіту [PERSON] та реєстрації за № 06 22 січня 2013 року заповіту [PERSON] Судом неодноразово справа направлялася для проведення почеркознавчої експертизи (а.с.102-104, 153-154, 156-157, 160-162, 165-166), але у звязку з недостатністю додаткових матеріалів для проведення експертизи справа повернута до суду без виконання експертизи (а.с.169-171). В подальшому представник позивача відмовився від проведення почеркознавчої експертизи. Під час розгляду справи судом із метою сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи роз'яснювалося представнику позивача [PERSON] (в звязку з небажанням позивача прибути до судового засідання) про їхнє право заявити клопотання про проведення посмертної судової-психіатричної експертизи для з'ясування питання про те, чи усвідомлювала заповідач [PERSON] значення своїх дій під час складання заповітів та чи могла керувати ними, а також судом сторона позивача попереджалася\~\~про наслідки вчинення або не вчинення таких процесуальних дій, але представник позивача [PERSON] клопотання про призначення посмертної судової-психіатричної експертизи не заявив. Згідно ст.ст.1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. У відповідності до ч.1\~ст.215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу.\~\~ Частина 3\~статті 203 Цивільного кодексу України\~передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.1\~ст.225 ЦК України\~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті\~за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Частина 2\~статті 1257 Цивільного кодексу України\~встановлює, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що заповідач [PERSON] 22 січня 2013 року та 23 лютого 2015 року склала заповіти, які були посвідчені секретарем виконкому Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області [PERSON] за реєстровими номерами 06 та 14 відповідно. В ході судового розгляду позивач та її представник не надали достатніх матеріалів для проведення у справі почеркознавчої експертизи і не підтримали клопотання про призначення посмертної психіатричної експертизи на підтвердження позовних вимог. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог положень ст.81 ЦПК України позивачем та її представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що при складанні заповітів волевиявлення заповідача [PERSON] не відповідало її внутрішній волі. Також стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що заповідач [PERSON] через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним заповіту, посвідченого 23.02.2015 року секретарем виконкому Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області [PERSON], та позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним заповіту, посвідченого 22.01.2013 року секретарем виконкому Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області [PERSON], з підстав, зазначених позивачем, слід відмовити. Разом з тим при розгляді матеріалів справи, оцінивши надані сторонами пояснення та покази свідка, а також дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заповіти, вчинені [PERSON] та посвідчені секретарем виконкому Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області [PERSON], є нікчемними. До такого висновку суд прийшов із наступних міркувань. Згідно із частиною першою\~статтею 1257 ЦК України\~заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним (ч.2 ст.1248 цього Кодексу). Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Ч.ч.1 та 5 ст.216 цього Кодексу встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. За правилами\~статті 236 цього Кодексу нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Пункт 7\~Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. № 9\~передбачає, що у разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. В судовому засіданні з пояснень [PERSON] та [PERSON] встановлено, що вони були присутні 22.01.2013 року під час посвідчення секретарем виконкому Володимирівської сільської ради заповіту [PERSON], з пояснень [PERSON] та [PERSON] встановлено, що вони були присутні 23.02.2015 року під час посвідчення секретарем виконкому Володимирівської сільської ради заповіту [PERSON] Вказані обставини підтвердила допитана у якості свідка [PERSON], яка пояснила, що під час посвідчення нею заповітів [PERSON] 22.01.2013 року та 23.02.2015 року були присутні спадкоємці діти заповідача [PERSON], а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до положень ст.37 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час посвідчення заповітів) у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: 1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 2) посвідчують заповіти (крім секретних); 3) видають дублікати посвідчених ними документів; 4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 5) засвідчують справжність підпису на документах, тобто посвідчення заповіту є нотаріальною дією. Нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов'язки тощо. Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов'язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась (ст.8 цього Закону). Відповідно до ч.4 ст.1 ЗУ «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Таким чином, судом встановлено, що під час посвідчення 22.01.2013 року та 23.02.2015 року заповітів [PERSON] секретарем виконкому Володимирівської сільської ради Апостолівського району [PERSON] як посадовою особою органу місцевого самоврядування, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, в тому числі посвідченні заповітів, було порушено нотаріальну таємницю, тобто вказані заповіти складені з порушенням вимог щодо їх посвідчення. Крім того, відповідач [PERSON] пояснила, що її матері [PERSON] секретарем виконкому [PERSON] 22.01.2013 року був наданий заповіт для ознайомлення, після чого мати його підписала. Вголос заповіт матірю не був прочитаний. Відповідач [PERSON] пояснив, що він не памятає, щоб мати зачитувала вголос складений секретарем виконкому заповіт. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила, що 22.01.2013 року вона надрукувала текст заповіту та дала його для підписання [PERSON], а сама в цей час вносила відомості до Спадкового реєстру заповітів. Після ознайомлення [PERSON] зі змістом заповіту вона виявила, що один із примірників заповіту підписаний не [PERSON], а одним зі спадкоємців. Другий примірник заповіту підписала [PERSON], з якого вона зробила ксерокопію. Також [PERSON] пояснила, що оригінал заповіту від 22.01.2013 року відсутній, а наявна лише ксерокопія заповіту, яка нею посвідчена. При візуальному огляді оригіналу заповіту [PERSON] від 22.01.2013 року за р.№ 06 (а.с.101), який наданий на запит суду державним нотаріусом, та ксерокопії вказаного заповіту, наданого на запит суду Апостолівською міською радою (а.с.77), вбачається, що рукописний текст у заповіті виконано різними особами, що підтверджує пояснення [PERSON] в частині підписання заповіту від імені [PERSON] одним зі спадкоємців. Крім того, як встановлено з постанови державного нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії від 24.02.2016 року (а.с.38) 12.08.2015 року за р.№ 58 секретарем виконкому Володимирівської сільської ради [PERSON] було видано дублікат заповіту [PERSON] від 22.01.2013 року, який зареєстрований за № 06. Факт отримання дублікату вказаного заповіту підтвердила відповідач [PERSON] Разом з тим судом встановлено, що оригінал заповіту [PERSON] від 22.01.2013 року в матеріалах Володимирівської сільської ради відсутній, що свідчить про нікчемність виданого 12.08.2015 року дублікату заповіту. При встановлених доведених обставинах, враховуючи недотримання секретарем виконкому Володимирівської сільської ради обовязкової вимоги, передбаченої ч.2\~ст.1248 ЦК України,\~щодо посвідчення заповіту, який\~вголос прочитаний заповідачем та підписаний ним особисто, суд констатує, що заповіт від імені [PERSON], який посвідчений секретарем виконкому Володимирівської сільської ради [PERSON] 22 січня 2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 06, є нікчемний в силу прямої вказівки закону\~ч.1\~ст.1257 ЦК України.\~\~Також суд констатує нікчемність заповіту від імені [PERSON], який посвідчений секретарем виконкому Володимирівської сільської ради [PERSON] 23 лютого 2015 року та зареєстрований в реєстрі за № 14, оскільки вказаний заповіт складено з порушенням вимог щодо його посвідчення. Вказані заповіти є нікчемними з моменту їх вчинення. На підставі ч.5 ст.216 ЦК України суд вважає за необхідне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та скасувати їх державну реєстрацію. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, на підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України витрати, повязані з розглядом справи слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed