Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

25 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лила Інна Армоніківна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на житловий будинок [ADDRESS] . За життя, 06 серпня 2014 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і в чому б воно не містилося, і взагалі все те, що буде належати на день її смерті і на що по закону вона буде мати право заповіла їй - [PERSON] . Позивач [PERSON] зазначила, що вона звернулася до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лили І.А. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але відповіддю нотаріуса від 11 січня 2019 року за вих. № 7/01-16 їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із пропуском нею строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Позивач вказує, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини стало те, що на час перебігу та спливу шестимісячного строку, вона хворіла. За вказаних обставин [PERSON] вважає, що причина пропуску нею строку для прийняття спадщини є поважною, а тому є достатні підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. У зв`язку з наведеним, позивач [PERSON] просила суд визнати поважною причину пропуску нею строку для прийняття спадщини, визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 17 січня2020 року зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лилу Інну Армоніківну надати на адресу суду витяг з реєстру спадкових справ після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , актовий запис № 41. Ухвалою суду від 20 березня 2020 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, згідно заяви просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник відповідача - виконавчого комітету Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Третя особа - приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лила І.А. в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розглядати справу за її відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , про що 23 квітня 2015 року зроблено відповідний актовий запис № 41, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 жовтня 2019 року. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на житловий будинок [ADDRESS] . Встановлено, що 06 серпня 2014 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Василівськоїсільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Земляною В.І., зареєстрований в реєстрі за № 250, зі змісту якого вбачається, що [PERSON] на випадок її смерті заповіла [PERSON] , [INFO] все її майно, де б воно не знаходилося і в чому б воно не містилося, і взагалі все те, що буде належати на день її смерті і на що по закону вона буде мати право. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59255650 від 03 лютого 2020 року, інформація щодо наявності спадкової справи та виданих свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] - відсутня. Встановлено, що [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лили І.А., але відповіддю нотаріуса від 11 січня 2019 рокуза вих. № 7/01-16 їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із пропуском останньою строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держав. Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців як за законом, так і заповітом судом не встановлено. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] на день смерті [INFO] проживала одна та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. У відповідності до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Доказів спільного проживання позивача із спадкодавцем станом на час відкриття спадщини матеріали справи не містять. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач зазначає, що пропустила строк на прийняття спадщини, з поважних причин, оскільки вона на час перебігу та спливу шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини,хворіла, що підтверджується належними доказами, що містяться в матеріалах справи. Отже, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивач з поважної причини пропустила строк для прийняття спадщини. Доводи, викладені позивачем у позові розцінюються судом, як поважні причини, пов`язані з істотними для позивача труднощами на вчинення такої дії. Внаслідок викладеного, суд вважає, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин і є підстави для застосування ч. 3 ст. 1272 ЦК України до спірних правовідносин, а тому позов підлягає задоволенню, та позивачу слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати. В тому числі на професійну правничу допомогу. На підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. В той же час, враховуючи відсутність вини відповідача у пропущенні позивачем строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що судові витрати повинні бути покладені на позивача.

Outcome: approved