Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

24.09.2018 року [PERSON] (далі-позивач) звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі щомісячно, в розмірі 2500 грн.; стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, і до досягнення дитиною 23 років у 2022 році. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що від шлюбу з відповідачем мають спільних дітей: сина - [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Позивачем зазначено, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не надає матеріальної допомоги. Спільний син проживає з позивачем, щомісячні витрати на утримання неповнолітнього сина становлять біля 4000 грн., це і витрати на харчування в школі, внески до фонду школи, вартість гуртків які відвідує син, вартість проїзду з с. Виноградівки до смт. Магдалинівка де син відвідує гуртки, витрати на шкільне приладдя, одяг, взуття та повноцінне харчування. Витрати на утримання доньки, яка на даний час продовжує навчання на 3 курсі ДЗ «Дніпропетровська медична академія» МОЗ України складають біля 5000 грн., це і вартість проживання у гуртожитку (8200 грн. на рік), вартість щоденного харчування, вартість проїзду в м. Дніпро та з м. Дніпро до с. Виноградівка, витрати на учбове приладдя, одяг, взуття та інші потреби. Оскільки позивач на даний час не працевлаштована, матеріальної допомоги від держави не отримує, має дохід з ведення домашнього господарства та здачі в оренду земельної ділянки (пай), оскільки відповідач має мінливий дохід із земельних паїв, офіційно не працевлаштований просить стягнути з відповідача аліменти у в розмір 2500 грн. щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позивач зазначила, що відповідачем частково надавалась матеріальна підтримка за останній місця, зокрема донці біля 2000 грн. та сину біля 1000 грн. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог, в частині визначеного розміру аліментів заперечували, оскільки відповідач має мінливий дохід, окрім того, зазначили, що відповідачем в добровільному порядку надається матеріальна допомога дітям, сплачувалась оренда квартири, оплачував поїздку сина до м. Львова, надавались кошти на підготовку до школи та на харчування. З огляду на вказане вважав за можливе надавати матеріальну допомогу на рівні 1500 грн. на кожну дитину. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши наявні в матеріалах справи докази судом встановлено наступне. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 5 ЦПК України регламентує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. 20.09.1986 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу мають дітей: дочка [PERSON] [INFO], син [PERSON], [INFO]. Згідно довідок, виданих виконкомом Новопетрівської сільської ради позивач зареєстрована за адресою: [INFO]/а, Магдалинівського району, має склад родини: чоловік [PERSON] (за місцем реєстрації не проживає) фактично проживає за адресою [INFO], має пай 10,56 га.; син [PERSON], [INFO]. Тобто неповнолітній син позивача проживає з матір'ю. Згідно довідки ДЗ «Дніпропетровська медична академія» МОЗ України від 05.09.2018 року № 43 встановлено, що [PERSON] є студенткою ІІІ курсу 1 медичного факультету ДЗ «Дніпропетровська медична академія» МОЗ України ІV рівня акредитації, бюджетної форми навчання. Час вступу 01.09.2016 року. Термін навчання в академії 6 років. [PERSON], 05.06.1999 року є повнолітньою особою, як вбачається з паспорта громадянина України зареєстрована в гуртожитку по вул. Наб. «Перемоги» 44 «а», корп.7. Як зазначила позивач донька проживає в гуртожитку та щотижня на вихідні дні приїздить додому в с. Виноградівка, Магдалинівського району. Відповідно до ч. 3ст. 199\~СК України\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, яким вони проживають. Враховуючи той факт, що повнолітня дочка продовжує навчання та на період навчання проживає в гуртожитку, суд вважає звернення позивача з позовом про стягнення аліментів на дочку, яка продовжує навчання таким, що відповідає інтересам повнолітньої особи. Та з огляду на встановлені обставин суд вважає, що фактичний сімейний звязок позивача з повнолітньою дочкою продовжує існувати, не дивлячись на тимчасову реєстрацію останньої в гуртожитку. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч.1, п.2 ч.2\~ст.18 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. При цьому способом захисту сімейних прав та інтересів є, крім іншого, примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку. Відповідно до ч.1\~ст.121 СК України\~права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. \~Згідно положень\~ст.201 СК України\~до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина застосовуються норми статей\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.\~\~ Домовленість між сторонами про надання матеріальної допомоги на утримання доньки яка продовжує навчання та неповнолітнього сина не існує. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 199 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 1\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 СК України. Відповідно до\~ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу ( п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб, зокрема, побутових (харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури). При визначенні потреби [PERSON] у матеріальній допомозі в зв'язку з продовженням нею навчання та розміру аліментів, пов'язаних з цим, судом враховується те, що вона навчається на державній формі та не має витрат, пов'язаних з оплатою вартості навчання; вимушена нести витрати на пересування громадським транспортом як для навчання так до місця проживання в с. Виноградівка, нести витрати на придбання взуття, одягу та супутні витрати, які необхідні людині для повноцінного існування в соціумі. Разом з тим судом також враховується, що навчаючись на денній формі навчання повнолітня [PERSON] позбавлена можливості працювати, , витрати на харчування, придбання підручників для навчального процесу та речей, необхідних для забезпечення її проживання під час навчання, що є загальновідомими обставинами, що свідчить про потребу в наданні їй матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням. Вирішуючи питання про наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу для дочки, яка продовжує навчання у визначеному неї розмірі 2500 грн. 00 коп. щомісячно, суд приходить до наступного висновку, що вказаний розмір є дещо завищеним та не обґрунтованим належним чином. При визначені розміру аліментів суд виходить з наступного. Згідно положень ч.9\~ст.7 СК України\~сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Разом з тим, при вирішенні спору судом також враховується, що\~Сімейний кодекс України\~виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо своїх дітей. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст.141 СК України). З огляду на викладене, брати участь у матеріальних витратах на дитину зобов'язані обоє з батьків. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом з розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік»\~прожитковий мінімум для працездатних осіб з розрахунку на місяць встановлений у розмірі: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня. На підставі викладеного, з урахуванням того, що [PERSON], досягла повноліття та є працездатною особою, суд при вирішенні питання про розмір аліментів на її утримання вважає за необхідне врахувати встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З урахуванням викладених обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів на дочку, яка продовжує навчання в розмірі 2000 грн. щомісячно, вказаний розмір буде необхідним та достатнім для її матеріального забезпечення до закінчення нею навчання. Щодо стягнення аліментів на неповнолітнього сина, суд крім вище вказаних обставини, виходить з наступного. Вирішуючи питання про наявність у відповідача можливості надавати позивачу матеріальну допомогу для утримання неповнолітнього сина у визначеному неї розмірі 2500 грн. 00 коп. щомісячно, суд приходить до наступного висновку, що вказаний розмір є дещо завищеним та не обґрунтованим належним чином. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст. 184 СК України\~суд, за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги майнове становище сторін, їх стан здоровя та їх обопільний обовязок утримувати їх спільних дітей до їх повноліття, положення чинного законодавства, якими визначено мінімально необхідний розмір аліментів, який має забезпечувати достатній рівень матеріального забезпечення дитини, ураховуючи часткове визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав сторін та їх спільних дітей, застосовуючи засади розумності та справедливості, суд дійшов до висновку про наявність підстав для щомісячного стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1500 грн. Вказані суми фактично відповідають сумам які надавались відповідачем добровільно, тобто є обєктивно можливими до сплати, з урахуванням періоду на який призначаються аліменти. Сплата коштів відповідачем на в розмірі 2000 грн. дочці, 1000 грн. сину, яка визнається сторонами по справі може свідчити про свідоме бажання відповідача матеріально підтримувати доньку та сина, про добровільність сплати таких платежів направлених на духовний, психологічний розвиток дітей. Оплата екскурсії до м. Львова, яка також визнається сторонами, розцінюється судом як прояв батьківського піклування про сина. На підставі викладеного, з урахуванням обставин, якими обґрунтовується позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідно до\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про часткове задоволення позову та стягнення із відповідача по справі аліментів на її утримання позивача повязаних з утриманням повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 2000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 24 вересня 2018 року (день пред'явлення позову до суду) і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення донькою 23-річного віку та аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 24.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, слід зазначити, що розмір аліментів не є сталою величиною, та може бути змінений відповідно до ч.1\~ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд вважає на необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України\~судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~(далі - Закону) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. За змістом ч.1, п.п.1 п.1 ч.2\~ст.4 Закону\~судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому\~законом\~на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. За подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 01.01.2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1762 грн.00 коп.. Відповідно до ч.1\~ст.9\~Закону\~судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. З відповідача по справі на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), від сплати якого при поданні позовної заяви до суду звільнена позивач.

Outcome: partial