Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

25 липня 2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась позивач з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири № 26 у будинку № 5, що знаходиться по пров. Парковому у м. Словянськ. У її квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] Однак, у квітні 2004 року відповідач виїхав з квартири та до теперішнього часу не мешкає за місцем реєстрації. Водночас, реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житлі створює для неї перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати в утриманні квартири зі сплати комунальних послуг. Зазначає, що вона неодноразово просила його знятися з реєстрації, але він цього не зробив. Позивач просить визнати [PERSON], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 26 у будинку № 5 по пров.Парковому у м.Словянську. Позивач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина» (а.с.20), про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно договору купівлі-продажу від 11.07.1994 року [PERSON] купила квартиру № 26 у будинку № 5, який знаходиться в м.Слов?янську по пров.Парковому. Договір дарування був зареєстрований у КП «БТІ м.Словянська» 11 липня 1994 року (а.с.4). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00016907382 від 22.07.2016 р., [PERSON] 02 листопада 1995 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Ляхенко» (а.с.9). Таким чином, [PERSON] є власником зазначеної квартири. Згідно довідки ТОВ «Цидило и К» № 594 від 21.07.2016 р. у спірній квартирі окрім позивача зареєстрований її син [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно довідки № 159 від 21.07.2016 р., виданої керівником комітету мікрорайону ЖЕУ № 3 відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі № 26 у будинку № 5 по пров.Парковому у м.Слов?янську з квітня 2004 року (а.с.7). Положеннями частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування спірним житловим приміщенням на було, відповідач [PERSON] із заявами щодо створення йому перешкод у користуванні житлом не звертався. Згідно положень статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені відповідно до положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірним житлом у звязку із тим, що понад одного року не мешкає в ньому без поважних причин. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов?язані із зверненням до суду і розглядом судової справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved