Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

24 березня 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що між нею та [PERSON], 10.04.2010 року був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу, 24 вересня 2010 року, в них народилася дитина - [PERSON]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем не склалися з причин різних характерів, внаслідок чого виникали постійні сварки. Разом не проживають майже 1 рік, спільне господарство між ними не ведеться. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим. Між ними досягнута згода про утримання дитини. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, а також інтересам відповідача та їхньої дитини. На підставі викладеного просила суд, шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 10 квітня 2010 року - розірвати. У судове засідання позивач не зявилася. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, на адресу надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав в повному обсязі, проти його задоволення не заперечував. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: Сторони по справі одружилися 10.04.2010 року, про що видано свідоцтво про шлюб серії І-БК № 132093, зареєстроване у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 297. Під час шлюбу, 24 вересня 2010 року, в них народилася дитина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 235565, видане 28 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 2269. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем не склалися з причин різних характерів, внаслідок чого виникали постійні сварки. Разом не проживають майже 1 рік, спільне господарство між ними не ведеться. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим. Між ними досягнута згода про утримання дитини. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, а також інтересам відповідача та їхньої дитини. Відповідно до ч.3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно\~\~до\~ст. 112 ч.2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався\~\~даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати\~\~шлюб з відповідачем, в той час відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача\~\~наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved