overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

24 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який обґрунтувала тим, що 17 січня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені з 2012 року через те, що постійно виникали побутової конфлікти, що призвело до втрати між ними почуття любові та поваги. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, прийнявши визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі з 17 січня 2009 року, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.3). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає та проживатиме з позивачем (а.с.4). З 2012 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини через те, що постійно виникали побутової конфлікти, що призвело до втрати між ними почуття любові та поваги і на цей час вони проживають окремо. Приймаючи до уваги визнання позовних вимог з боку відповідача та не бажання сторін примирятися, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

24 грудня 2013 року позивачі звернулися до Кілійського районного суду Одеської області із зазначеним позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики в сумі 40.000 грн. Позивачі зазначають в позові, що 15 червня 2012 року вони уклали з відповідачем письмовий договір позики, відповідно до умов якого вони передали [PERSON] грошову суму 40.000 грн., з умовою повернення суми позики до 15 жовтня 2013 року. На підтвердження факту отримання [PERSON] грошової суми 40.000 грн. також надана розписка [PERSON] Позивачі, оповіщені у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не з'явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач сповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивачами було передано відповідачу грошові кошти у розмірі 40 000 грн., про що 15 червня 2012 року було складено розписку. Крім того 15 червня 2012 року сторонами було укладено договір позики. За умовами укладеного договору [PERSON] отримав від [PERSON], [PERSON] грошові кошти у сумі 40 000 грн. та зобов'язався повернути зазначену суму не пізніше 15 жовтня 2013 року. [PERSON] на даний час свої зобов'язання не виконав - кошти не повернув. У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України та частини 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та в строк встановлений договором. Відповідно до ст. 625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Зважаючи на вищезазначене, суд вважає за можливе позов задовольнити

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

24 грудня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2001 року, актовий запис № 395, від якого мають малолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З вересня 2012 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею шлюбне прізвище. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, вважаючи також неможливим збереження сім'ї та примирення з позивачкою, про що вказав у письмовій заяві (а.с. 17). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання зі згоди сторін в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Заслухавши сторони і дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 19 вересня 2001 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] року, які мешкає з позивачкою (а.с. 10). З вересня 2012 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхніх ідтей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

24 грудня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дружину та стягнення аліментів на неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і в його обґрунтування пояснила, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та окрім допомоги на дитину інших доходів не має. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, у зв'язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, та на своє утримання в розмірі 600 грн., щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач не надає допомоги. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ст. 84 Сімейного кодексу України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивачки доцільно стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини з всіх видів доходів відповідача та на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з всіх видів доходів відповідача, щомісячно, але не менш 30 % від прожиткового мінімуму

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

24 грудня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2001 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: - синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та на утримання яких відповідач не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку, щомісячно, до їх повноліття. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач у попередньому судовому засіданні позов визнав, зазначив, що він у змозі сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки заробітку щомісячно до досягнення ними повноліття (а.с. 15). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання зі згоди сторін в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачка з відповідачем 19 вересня 2001 року зареєстрували шлюб (а.с. 5), від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], (а.с. 6-7), які проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою Костянтинівського КП «Служба єдиного замовника» (а.с. 7). Відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань, на утримання дітей матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в порядку ст.ст.181, 182 СК України у розмірі 1/3 частки заробітку до їх повноліття, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

24 грудня 2013 року позивачка звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 29.09.1987 року, який зареєстрували у відділі ЗАГСа м. Клайпеда Клайпедської міської ради народних депутатів Литовської ССР, актовий запис № 1772, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони на даний час з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила суд вимоги задовольнити, справу слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 29.09.1987 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі ЗАГСа м. Клайпеда Клайпедської міської ради народних депутатів Литовської ССР, актовий запис № 1772. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

24 грудня 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом, в якому просив визнати договір купівлі-продажу [NUMBER] від 8 грудня 1997 року, укладений на біржі нерухомості та основних фондів «Україна», укладений між ним і відповідачем [PERSON] дійсним. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що 8 грудня 1997 р. він на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» з відповідачем [PERSON] уклав договір [NUMBER] купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS]. За вказаним договором він сплатив [PERSON] 11188 гр.. При цьому були виконані всі умови угоди, крім нотаріального посвідчення. Відповідач отримав готівкою повну вартість зазначеного домоволодіння і передав йому всі документи і ключі від будинку. Через деякий час відповідач виїхав з м. Харкова у невідомому йому напрямку, внаслідок чого засвідчити угоду нотаріально на даний момент не надається можливим. Внаслідок того, що відповідач ухилився від нотаріального оформлення угоди він вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання з'явився тільки представник позивача. Відповідач, будучі належним чином повідомлений через оголошення у пресі, а представник ХМР - повісткою, до суду не з'явилися. Приймаючи до уваги, що відповідач про слухання справи був повідомлений належним чином, але до суду не з'явився і від нього не надійшла заява про слухання справи за його відсутністю суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

24 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подальше спільне життя з відповідачкою не можливе через постійні суперечки та непорозуміння , примирення між ними виключається. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідачка до суду повторно не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 21 червня 2008 року (а.с.4). Спільне життя між ними не склалося, сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують . Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, на примирення не згодні. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

24 грудня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 24 грудня 2014 року та до повноліття дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, участі в утриманні дитини не бере, матеріальної допомоги не надає. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2003 року (а.с. 4). Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; · стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; · наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; · інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя нарівні з позивачем. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 грудня 2014 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

24 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Згідно з ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

24 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з 11 липня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Подружні відносини між сторонами фактично припинені, відповідач не дбає про неї, як про дружину та не підтримує її матеріально. Вона доглдяє за сином, а тому не має можливості працювати та утримувати себе та дитину. Відповідач працює офіційно та має щомісячний дохід, а тому має можливість надавати їй допомогу. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ? частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення їх дитиною [PERSON] трирічного віку. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, вважає, що позивачка має можливість працювати та утримувати себе, крім того він добровільно надає допомогу на утримання сина. Вислухавши думку сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 липня 2012 року (а.с.9). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.10). Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненню дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). З урахуванням встановленого в судовому засіданні та показів відповідача, який суду показав, що офіційно працює в спецпідрозділі громадської безпеки на посаді водія, суд вважає, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що аліменти на утримання [PERSON] необхідно визначити в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача. Доводи відповідача, про те, що відповідачка працює на базарі разом із своєю матір'ю, та те, що син ходить до дитячого садочку не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ці обставини впливають на розмір грошового утримання дружини, проте не є підставою для звільнення від таких виплат. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст. ст. 84, 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: partial