Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

25 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.07.1994 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб Луганським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганської області, про що було зроблено актовий запис №422. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Шлюбні відносини між ними перестали існувати з квітня 2012 року, причиною чого стало відсутність порозуміння. Спільне господарство ними не ведеться. У зв'язку з тим, що шлюб став носити формальний характер позивач просить розірвати укладений між ним та відповідачем шлюб. Сторони у судове засідання не з'явились. Позивач у позовній заяві просив справу слухати за його відсутності. Відповідач про дату та час судового засідання була повідомлена неодноразово, належним чином, шляхом направлення повідомлень на її номер телефону, відповідно до заявки на отримання повідомлень за допомогою SMS-повідомлення. Причину неявки суду відповідач не повідомила. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 23 липня 1994 року між позивачем та відповідачем Луганським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №422, відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 18.06.2014 року (а.с.6). Дитина проживає разом з відповідачем, спору щодо її місця проживання між сторонами немає. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є відсутність порозуміння між сторонами. З квітня 2012 року шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство ними не ведеться. За таких обставин позивач вважає, що перебуває у шлюбі формально, а подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідно до ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя вважає, що збереження шлюбу в подальшому суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Спір щодо спільного майна подружжя в рамках цієї справи заявлений не був. Відповідно до ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як було встановлено судом, винними у розпаді їх сім'ї рівною мірою є як позивач, так і відповідач, а тому судовий збір повинен бути розподілений на двох. Відповідно до квитанції про сплату судового збору від 12.10.2016 року №0650-3775-6786-8440 при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 551,20 грн (а.с.11). За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 275,60 грн (551,20 грн/2=275,60 грн). На підставі ст.104,105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved