Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

26.06.2012 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що є власником земельних ділянок площею 0.10 га для обслуговування житлового будинку та площею 0.0172 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. 30.07.2006 року рішенням другої сесії п'ятого демократичного скликання Хирівської міської ради без її згоди був наданий дозвіл сусідці [PERSON] на пере-обладнання приватизованої квартири її батька [PERSON] по [ADDRESS] з добудовою та надбудовою до неї другого поверху, а також п.3,4 цього рішення [PERSON] була виділена земельна ді-лянка площею 0.01 га для облаштування заїзду із зобов'язанням ос-таннього внести зміни до державного акту на право приватної влас-ності на землю згідно даного рішення. За її адміністративним позовом постановою суду, що набрала законної сили, рішення Хирівської міської ради від 30.07.2006 року в частині надання дозволу [PERSON] на переобладнання квартири батька [PERSON] з добудовою та надбудовою другого поверху - скасовано, а в частині вимог про визнання незаконним виділення [PERSON] земельної ділянки площею 0.01 га для облаштування заїзду, провадження закрито за непідсудністю цих вимог адміністра-тивному суду. Тому в порядку цивільного судочинства просила визнати незакон-ною і цю частину рішення міської ради та зобов'язати [PERSON] і [PERSON] знести незаконно зведені споруди по [ADDRESS] та надати будинку вигляд, який був до реконструкції. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві і після неодноразових доповнень, з ог-ляду на встановлений факт зміни власника квартири [ADDRESS] внаслідок її дарування [PERSON] [PERSON], і продажею [PERSON] [PERSON], яка в свою чергу продала квартиру [PERSON], просила зобов'язати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] знести незаконно зведені споруди, визнати незаконним рішення міської ради від 30.07.2006 року в частині виді-лення [PERSON] 0.01 га для заїзду та стягнути в її користь на відшкодування моральної шкоди із Хирівської міської ради 3 тисячі гривень, із [PERSON] - 2 тисячі гривень, а із [PERSON] та [PERSON] - відповідно 15 та 30 тисяч гривень, оскільки останні на грунті неприязних відносин із-за судових спорів, намагаючись нашкодити їй, 21.05.2008 року подали в Управління МВС України у Львівській області та до Старосамбірського РВ ГУМВСУ заяви про незгоду з позитивною характеристикою на її сина [PERSON], який здавав екзамени для вступу до Київського національного університету внутрішніх справ, посилаючись на те, що він є агресивним та конф-ліктним, тому не гідний бути студентом цього навчального закладу. Внаслідок цих заяв [PERSON] та [PERSON] проводилася додат-кова перевірка поведінки її сина. Вона з чоловіком змушені були виправдовувати сина, переживали з цього приводу, недосипали, нервувалися, тому мають право на моральне відшкодування. Хирівський міський голова [PERSON] проти позову заперечив та показав, Хирівською міською радою у відповідності з діючими нор-мами, без порушення прав [PERSON], яка має приватизовану земельну ділянку площею 0.10 га для обслуговування житлового будинку [ADDRESS], додатково виділено [PERSON] до приватизованої земельної ділянки площею 0.0410 га для обслуговуван-ня житлового будинку [ADDRESS] 0.01 га для заїзду, тому підстав для визнання цього рішення незаконним нема. [PERSON] та [PERSON] у відповідності з рішенням Хирів-ської міської ради від 30.07.2006 року провели реконструкцію своєї квартири [ADDRESS], закінчивши всі ро-боти у серпні 2008 року, що підтверджується актом готовності та свідоцтвом про відповідність збудованого об'єкту проектній докумен-тації, вимогам держстандартів, будівельних норм і правил від 05.06. 2009 року. Оскільки Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31.12.2009 року індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані навіть без дозволу на виконання робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного кон- тролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів за наявності документів, що по-свідчують право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані, а [PERSON] має право власності на земе-льну ділянку для обслуговування будинку, тому міська рада не вбачає підстав для знесення добудови. Просив відмовити у задоволенні всіх вимог [PERSON] за безпідставністю. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], відпо-відач [PERSON] проти позову заперечили посилаючись на те, що [PERSON] у встановленому законом порядку в 2002 році привати-зував земельну ділянку для обслуговування житлового будинку [ADDRESS], до якої йому міською радою за згодою суміжних землекористувачів, без порушення прав [PERSON], було приєднано ще 0.01 га для заїзду. З дозволу міської ради у 2008 році провів реконструкцію свого будинку, також без порушення прав [PERSON], що підтверджується долученими до справи документами - дозво-лами, планами, актами, свідоцтвами, світлинами, висновками. Проте, із-за неприязних відносин із [PERSON] він не міг проживати по су-сідству з нею, тому ще в 2009 році подарував будинок дочці [PERSON], а вона по тій же причині відчужила будинок [PERSON] Так як з 2009 року вони не мають відношення до спірної земельної ділянки та будинку, то не можуть бути відповідачами у справі. Що стосується заявлених [PERSON] 09.08.2013 року вимог про відшкодування моральної шкоди, то вважають такі необгрунтованими, оскільки не заподіяли жодної шкоди [PERSON] та членам її сім'ї, висловивши свою думку про поведінку [PERSON], який є повнолітнім і може сам захищати свої права, проте жодних вимог до них на протя-зі п'яти років не пред'являв, тому просили відмовити [PERSON] у стягненні морального відшкодування. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] також проти позову заперечив посилаючись на те, що [PERSON] жодним чином не порушував права [PERSON], не має жодного стосунку до [PERSON] та [PERSON] Він 30.09.2009 року купив у [PERSON] квартиру [ADDRESS], якій рішенням виконкому Хирівської міської ради 20.10.2010 року присвоєна нова поштова адреса - [ADDRESS]. Як виглядала ця квартира до покупки, [PERSON] не знає. Жодних переобладнань своєї кваритири не здійснював, перешкод [PERSON] у користуванні її квартирою не чинив. Має висновок ДП ДІПМ «Містопроект» від 14.03.2013 року, згідно з яким його квартира не затінює квартиру [PERSON], тому просив відмовити у її позовних вимогах про зне-сення споруд, надання будинку вигляду, який був до реконструкції та у стягненні 2000 гривень морального відшкодування - за безпідстав-ністю. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] у відповідності з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12) на підставі договору дарування Р-№286 від 20.03.2003 року є власником квартири [ADDRESS] (а.с.11), а згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 9-10), на підставі того ж договору дарування є власником земельної ділянки площею 0.10 га для обслуговування житлового будинку № [ADDRESS] та для ведення особистого селян-ського господарства - площею 0.0172 га там же. Власником квартири [ADDRESS] згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме май-но (а.с.106) на підставі договору купівлі-продажу р-№ 1123 від 30.09.2009 року є [PERSON]. Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на неру-хоме майно (а.с.63-66) [PERSON] придбав цю квартиру у [PERSON], яка згідно договору купівлі-продажу р-№610 від 24.06.2009 року купила її у [PERSON] [PERSON] стала ввласником згаданої квартири за договором дарування від 12.03.2009 року 1/3 частини [PERSON] та 2/3 частин [PERSON] [PERSON] набув право власності ? частини цієї квартири шляхом приватизації 23.03.2001 року, а решти - в порядку спадку-вання 05.02.2009 року за померлою матір'ю [PERSON] (а.с.24-25, том 2); [PERSON] набула право власності на 1/3 частину квар-тири в порядку спадкування за [PERSON] Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку № [ADDRESS] площею 0.0410 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0.0073 га згідно з Дер-жавним актом на право приватної власності на землю на підставі рі-шення 18 сесії 3 демократичного скликання Хирівської міськради від 04.02.2002 року буда передана у приватну власність [PERSON] (а.с.8), який 26.03.2009 року подарував її [PERSON] (а.с.49). Рішенням Хирівської міської ради № 38 від 30.07.2006 року [PERSON] був наданий дозвіл на переобладнання приватизованої квартири її батька [PERSON] у [ADDRESS] з добудовою та надбудовою до неї другого поверху та зобов'язано [PERSON] звернутися в Старосамбірську архітектуру за необхідною проектно-кошторисною документацією, а п.3,4 цього рішення [PERSON] було виділено та передано у власність 0.01 га для облаштування заїзду до квартири [ADDRESS] (а.с 13). Це рішення в частині надання дозволу [PERSON] на переоб-ладнання приватизованої квартири її батька [PERSON] у [ADDRESS] з добудовою та надбудовою до неї другого поверху за адміністративним позовом [PERSON], постановою Старосамбірського районного суду від 08.12.2008 року, та ухвалою Колегії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду яка набрала чинності 01.10.2009 року, скасовано, оскільки на час надан-ня [PERSON] дозволу на переобладнання приватизованої квартири її батька вона природньо не була власником такої та не отримала згоду на переобладнання від власника квартири [ADDRESS] - позивача [PERSON] Однак, як встановлено судом, 12.03.2009 року [PERSON] стала власником квартири [ADDRESS], а 26.03. 2009 року набула також право власності на земельну ділянку для обслуговуання цього будинку та для ведення особистого підсобного господарства. Статтею 375 ЦК України встановлено, що власник земельної ді-лянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати за-криті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівниц-тво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки на- буває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше неру-хоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділян-ки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забу-дови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлю-ються статтею 376 цього Кодексу. Статтею 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, бу-дівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівни-цтвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить сус-пільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може поста-новити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приве-денням земельної ділянки до попереднього стану. У відповідності з актом готовності об'єкта до експлуатації (а.с.77-80, том 2) - 04.06.2009 року комісія, створена наказом № 407/Е начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (а.с.76, том 2) прийняла рішення - квартиру № 1 після добудови і надбудови мансардного поверху по [ADDRESS] 46 у місті Хирів вважати закінченим будівництвом об'єктом, готовим до експлуатації, а 05.06.2009 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області [PERSON] було видано Свідоцтво № 13000284, яким засвідчено від-повідність закінченого будівництвом об'єкта - квартири № 1 після добудови і надбудови мансардного поверху загальною площею 147,9 кв.м будинку [ADDRESS] проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та підтверджено його готовність до експлуатації (а.с.881, том 2). Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створи-ла) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові буди-нки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівниц-тва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено при-йняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що інспекції державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2013 року безоп-латно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (ко-ристувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будів-ництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та ін-женерних мереж приймають в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. У відповідності із зазначеними нормами за [PERSON] зареєс-тровано право власності на квартиру [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23058212 від 18.06.2009 року. Доказів порушення прав позивача [PERSON] здійсненою [PERSON] добудовою та надбудовою квартири [ADDRESS] суду не було надано. Посилання [PERSON] на те, що здійсненою [PERSON] над-будовою затінюється її квартира 46/2 по [ADDRESS] спростову-ється висновками спеціалістів Дрогобицького відділення Державного інституту проектування міст «Містопроект» від 14.03.2013 року (а.с.54-56, том 2), у відповідності з яким реконструкція з добудо-вою та надбудовою мансардного поверху житлового будинку по [ADDRESS] не призвела до погіршення умов прожи-вання та експлуатації житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно Акту 26/3 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стан-дартів і правил від 21.01.2013 року інспекція державного архітек-турно-будівельного контролю у Львівській області засвідчила, що [PERSON] з моменту отримання права власності на квартиру 46 по [ADDRESS] у місті Хирів самовільних будівельних робіт не здійснював. [PERSON] не заперечував проти визнання права власності на добудову, розпочату на його земельній ділянці [PERSON], ця до-будова не порушує права інших осіб, порушення будівельних норм і правил не встановлено, відповідний орган державної влади чи орган місцевого самоврядування не постановляв рішення про зобов'язання [PERSON] провести відповідну перебудову. За таких обставин відсутні підстави для задоволення вимог [PERSON] про зобов'язання [PERSON], [PERSON] і [PERSON] зносити добудовані та надбудовані до картири [ADDRESS] споруди і вимагати надати будинку вигляд, який він мав до добудови (а.с.83, том 2). Вимога [PERSON] про визнання незаконним рішення міської ради від 30.07.2006 року в частині виділення [PERSON] 0.01 га для заїзду також не обгрунтована доказами. Із досліджених судом документів вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0.10 га для обслуговування житлового будинку [ADDRESS], що відпо-відає нормі, встановленій ст.121 ЗК України, згідно з якою громадя-ни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і об-слуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (при- садибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. [PERSON] на час прийняття ооспорюваного рішення був влас-ником земельної ділянки розміром 0.0410 га для обслуговування жит-лового будинку [ADDRESS], тому виділивши йому 0.01 га Хирівська міська рада діяла в межах діючого законодав-ства, що регулює земельні відносини та не порушила прав [PERSON] Наведене підтверджується схемою розташування земельних ділянок (а.с.196), із якої вбачається, що прибудова, здійснена [PERSON] та наділена [PERSON] ділянка площею 0.01 га, із якої він вико-ристав всього 0.0034 га, розташована в протилежній від ділянки [PERSON] частині вулиці та межує із ділянкою № 44, користувачі якої претензій до [PERSON] та [PERSON] не заявляли. Враховуючи наведене, в задоволенні і цих вимог [PERSON] слід відмовити. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення із відповідачів морального відшкодування, то суд виходить із наступного: у відповідності до ст.23 ЦК України особа має право на від-шкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, внаслідок протиправної поведінки щодо неї чи її близьких. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалі-зації, ступеня вини особи, яка завдала шкоди. При визначенні роз-міру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Кожен із відповідачів заперечив факт порушення ним прав пози-вачки [PERSON] чи її близьких. До справи долучено лист [PERSON] та [PERSON] до Старо-самбірського РВ ГУМВСУ у Львівській області від 21.05.2008 року, у якому вони стверджували, що не згідні з позитивною характеристикою [PERSON], яка надана для поступлення до Київського національного університету внутрішніх справ, оскільки його батьки, створюючи конфліктні ситуації з ними, як сусідами, залучали [PERSON] до цих кофліктів, під час яких він поводився агресивно, отже не гідний бути правознавцем (а.с.144-146). Проте, 13.06.2008 року начальник Старосамбірського РВ ГУМВСУ повідомив [PERSON], що за її зверненням Управлінням кадрового забезпечення ГУМВСУ у Львівській області проведена додаткова пере- вірка, підстав для відмови у вступі до вищого навчального закладу системи МВС України [PERSON] немає. [PERSON] у судовому засіданні заявила, що її син успішно вступив до Київського національного університету внутрішніх справ, уже закінчив навчання і працює за спеціальністю. Наведені документи свідчать, що [PERSON] та [PERSON] відкрито скористалися правом на звернення, яке було у встановленому законом порядку розглянуто компетентним органом і не потягло жодних негативних наслідків для [PERSON] чи її близьких. Судом не встановлено протиправної поведінки чи будь-яких інших винних дій відповідачів - Хирівської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо [PERSON] чи її близьких, отже відсутній факт заподіяння відповідачами моральної шкоди [PERSON], тому нема підстав для морального відшкодування Хирівською міською радою 3 тисяч гривень, [PERSON] - 2 тисяч гривень, [PERSON] - 15 тисяч гривень і [PERSON] - 30 тисяч гривень, тим біль-ше, що такі позивачкою не були обгрунтовані посиланням на реально пережиті страждання або погіршення її здібностей чи позбавлення можливості їх реалізації.

Outcome: dismissed