Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

25.10.2018 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якому він просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 07 листопада 2012 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1028. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.12.2012 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1028. Позивач та відповідач прожили у шлюбі 6 років, вели спільне господарство та будували сімейні відносини, проте останні роки вони з відповідачем не можуть проживати як сім'я, виконувати сімейні обов'язки, важко знайти порозуміння з різних питань, оскільки цьому заважають різні погляди на життя та несумісність характерів, з цих причин у позивача та відповідача виникають непорозуміння, вони проживають окремо. Ухвалою судді від 13.11.2018 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою судді від 06.02.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. До судового засідання позивача не прибув. У заяві поданій до суду просив розгляд справи проводити у його відсутність. Аналогічну заяву було подано відповідачем. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 07 листопада 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 1028. Від вказаного шлюбу у позивача та відповідача є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON]. [INFO]. Відповідно до ст. 51 Конституцій України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За змістом ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частинами три та чотири статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною два цієї статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями ст. 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст.ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору. Під час розгляду справи судом з'ясовано, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось. При таких обставинах суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved