Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

26.10.2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з цим позовом, вказуючи, що 07 грудня 2010 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-ВЛ № 290463, актовий запис № 16876, після смерті якого відкрилася спадщина яка складається з земельної ділянки та іншого майна. До спадкового майна входить право власності на земельну ділянку, посвідченої державним актом серії ЯЖ № 788754 розміром 2,4961 га. За життя [PERSON], не скористався своїм правом, передбаченим ст..ст.1233,1234 ЦК України і не залишив розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту. За таких обставин, у відповідності до ст..1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом. У встановлений законом шестимісячний строк позивачі подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їм було відмовлено, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку за невстановлених обставин був втрачений. З метою реалізації свого законного права на отримання спадщини [PERSON] та [PERSON] особисто, у відповідності до статей 1268, 1269 ЦК України, звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та подавши всі наявні документи. Після закінчення терміну, протягом якого спадкоємці звертаються із відповідними заявами про прийняття спадщини, вони на підставі ст. 1298 ЦК України, звернулись до Погребищенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте нотаріус Погребищенської державної нотаріальної контори 25.10.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їм відмовив. Причиною відмови є те, що відповідно до підпункту 4.15, пункту 4, глави 10, ІІ розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Затвердженого Наказом міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належного майна спадкодавцеві. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте направила до суду свою заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності та вимагає визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, а понесені нею судові витрати по оплаті судового збору залишити за нею. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте направила до суду свою заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності та вимагає визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, направив до суду заяву № 273 від 273 року, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, справу просив розглянути у його відсутності. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON], який помер 07.12.2010 року в м.Харків Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-ВЛ № 290463 (а.с. 12), був власником земельної ділянки площею 2,4961 га, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягом з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 14-17). У встановлений законом строк позивачі по справі [PERSON] та [PERSON], як єдині спадкоємці за законом, подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори Вінницької області у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 13). Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер 07.12.2010 року в м. Харків Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-ВЛ № 290463, був власником земельної ділянки площею 2,4961 га, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягом з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки. У встановлений законом строк позивачі по справі [PERSON] та [PERSON], як єдині спадкоємці за законом, подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори Вінницької області у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, то з метою захисту майнових прав позивачів, необхідно визнати за ними право власності на це майно.

Outcome: approved