Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

25 лютого 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить визнати недійсною Додаткову угоду б/н від 30 червня 2016 року до Договору оренди земельної ділянки від 25 вересня 2007 року, що зареєстрований у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 4АА002171-040771600050, відносно земельної ділянки загальною площею 8,97 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (далі також Додаткова угода, оспорюваний правочин). Позовна заява мотивована тим, що між сторонами було укладено Договір оренди земельних ділянок від 25 вересня 2007 року за яким позивачем було передано відповідачу на правах оренди строком на п`ять років земельну ділянку загальною площею 8,97 га, що знаходиться на території Чкаловської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який піддано державній реєстрації 29 грудня 2007 року (далі також основний договір, Договір оренди). Оскільки, вказаний Договір оренди припинив свою дію 29 грудня 2012 року, тобто через п`ять років з моменту його державної реєстрації, між сторонами не могло бути укладено і не було укладено Додаткової угоди щодо збільшення строку дії основного договору до 15 років. Про таке свідчить відсутність у сторін оригіналу оспорюваного правочину та неможливість внесення змін до основного договору, який на цей момент припинив свою дію. У відзиві на позов, поданому 13 березня 2019 року, відповідач в особі директора ТОВ «Агро-Альянс СХГ» Дениченко С.О. заперечив проти задоволення вимог позивача вказавши, що додаткова угода була укладена між сторонами під час дії основного договору, так як останній був продовжений автоматично та відсутність оригіналу Договору оренди за наявності його державної реєстрації не спростовує факту його укладення. У відповіді на відзив, поданому 14 березня 2019 року, представник позивача підтримала обґрунтування наведені у позові, та додатково вказала, що Договір оренди не може вважатися автоматично продовженим, оскільки продовження орендних правовідносин, що виникли між сторонами могло мати місце виключно за встановленою процедурою, якої дотримано не було. Крім того, факт реєстрації правочину без наявності його оригіналу не може свідчити про його укладення, а отже досягнення між сторонами відповідної згоди. На судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, в його інтересах участь у справі приймала представник. На судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити вказавши в обґрунтування доводи наведені у позові та відповіді на відзив. Також представник зазначила, що позивач орендну плату з 2013 року не отримував від відповідача, вважаючи, що земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні ТОВ «Агро-Альянс СХГ», який при цьому із вказаного часу її не використовував за призначенням. На судове засідання представник відповідача не з`явився, про розгляд справи був сповіщений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, перевіривши наведені сторонами обставини, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Суд встановив, що позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 16 листопада 2007 року серія [NUMBER] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 8,97 га у межах згідно з планом на території Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до Договору оренди земельних ділянок від 25 вересня 2007 року позивачем було передано відповідачу на правах оренди строком на п`ять років земельну ділянку загальною площею 8,97 га, що знаходиться на території Чкаловської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір зареєстрований у Великоолександрівському реєстраційному окрузі Херсонської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 вересня 2007 року за № 4АА002171-040771600050. Згідно з Актом приймання-передачі земельної ділянки від 15 жовтня 2006 року вказану земельну ділянку передано ТОВ «Агро-Альянс СХГ». Відповідно до Акту обстеження земельної ділянки від 27 липня 2018 року № 40 спірна земельна ділянка станом на час складення акту не оброблялася, не засівалася та заросла бур`яном. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 лютого 2019 року 30 червня 2016 року вчинено державну реєстрацію права оренди відповідача щодо спірної земельної ділянки на підставі додаткової угоди, серія та номер: б/н, виданий 30 червня 2016 року. Орендодавцем зазначена позивач, а кінцевою датою строку дії права оренди визначено 01 січня 2022 року. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Також в матеріалах справи наявна надана відповідачем копія Додаткової Угоди до договору оренди земельної ділянки зареєстрованого 29 грудня 2007 року за № 4АА002171-040771600002 від 30 червня 2016 року, що містить підписи від імені сторін, за умовами якої внесено зміни до пунктів 7 та 8 Договору оренди щодо строку його дії (зазначено 15 років) та розміру орендної плати (зазначено 4,0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки). Відповідно до листа директора ТОВ «Агро-Альянс СХГ» Дениченко С.О. від 15 квітня 2019 року, що надійшло на адресу суду 15 травня 2019 року, в товаристві оригінал додаткової угоди не зберігається, а відповідно до листа голови Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Яхнієнко О.В. у відділі державної реєстрації Милівської сільської ради оригінал додаткової угоди відсутній, оскільки його після проведення реєстрації та сканування повернуто заявнику. Позивач заперечує факт укладення вказаної угоди, а відповідач на час розгляду справи її оригінал не надав та будь-яких пояснень з цього приводу не навів. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виник спір з приводу наявності чи відсутності підстав для визнання правочину недійсним, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210 , ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України і ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації. Враховуючи, що додатковою угодою, внесені зміни до основного договору оренди землі, до неї застосовуються такі самі вимоги як і до договору оренди, що визначені вище. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до роз`яснень які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсним може бути визнано лише укладений договір. Відповідні правові висновки також викладені в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-99ц13, що була винесена в порядку усунення неоднакового застосування положень ст.ст. 210 та 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст.ст. 18 та 20 Закону. Таким чином, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірної Додаткової угоди, вона є укладеною, а отже - оспорюваною та за рішенням суду може бути визнана недійсною. Відсутність оригіналу вказаної Додаткової угоди свідчить про відсутність волевиявлення позивача щодо її укладення, а відтак вона підлягає визнанню недійсною. Крім того, з матеріалів справи вбачається відсутність правових підстав для укладення Додаткової угоди, оскільки на момент її вчинення дія Договору оренди вже припинилася, а отже до нього не могло бути внесено зміни. З цього приводу, суд погоджується з доводами представника позивача щодо необхідності обрахування строку дії Договору оренди з моменту його державної реєстрації, у відповідності до ст.ст. 251, 252, ч. 1 ст. 210 , ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125, ЗК України, ч.1 ст. 15, ст. 18, ч.1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі», у зв`язку з чим слід констатувати сплив строку його дії 29 грудня 2012 року. Доводи представника відповідача щодо дії Договору оренди на час укладення Додаткової угоди внаслідок автоматичного продовження першого спростовуються його змістом, який не містить відповідних домовленостей сторін п.7 Договору та положенням ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка визначає процедуру поновлення договору оренди землі, дотримання якої відповідачем не доведено. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який є власником спірної земельної ділянки, а отже має право вирішувати питання пов`язані із користуванням нею на власний розсуд, так і відповідача, який зобов`язаний діяти у встановлений законом спосіб набуваючи право на спірну земельну ділянку на підставі правочину. Констатуючи відсутність між сторонами орендних правовідносин, що виникли на підставі укладення оспорюваного правочину, суд також враховує поведінку сторін, згідно з якою вони поводилися не як орендодавець та орендар, оскільки позивач не отримувала орендну плату від відповідача починаючи з 2013 року, а останній її не нараховував та не сплачував, а також не обробляв спірну земельну ділянку, що підтверджується актом Чкаловської сільської ради від 27.07.18р. Крім того, відповідач будучи зобов`язаним, у відповідності до п. 2, 4 ч.2 ст. 43 ЦПК України, належним чином здійснювати передбачені процесуальні обов`язки, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, не повідомив про обставини укладення спірного правочину та обставини за яких оригінал Додаткової угоди не було збережено. Отже, зважаючи на відсутність доказів укладення між сторонами спірного правочину, який є оспорюваним з підстав державної реєстрації права оренди, останній слід визнати недійсним. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із повним задоволенням позову судові витрати у виді сплаченого судового збору слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved