Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

24 липня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 травня 2002 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану Глухівського міського управління юстиції Сумської області за актовим записом № 69 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON]. Сім'я розпалась з тієї причини, що сторони не дійшли до спільної згоди по різним питанням подружнього життя, виховання дитини, витрат сімейних коштів та ведення спільного господарства. На примирення позивач не згодна. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи в підготовчому судовому засіданні. До початку розгляду справи від відповідача надійшла заява, в якій він просить справу розглядати без його участі, на розірвання шлюбу згоден, позовні вимоги визнає, вважає можливим вирішити справу у підготовчому судовому засіданні. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 23 травня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області, про що 23 травня 2002 року зроблено відповідний актовий запис за № 69 (а.с. 4). Від вказаного шлюбу останні мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх неповнолітній дитині, що має істотне значення у даній справі. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). У зв'язку із визнанням позову відповідачем та відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 352,40 грн. На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України решта сплаченого судового збору в сумі 352,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також позивач просить стягнути з відповідача документально підтверджені (а.с. 8, 9) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 400 грн., надану за відповідним договором № 64 від 23 липня 2018 року, укладеним нею з адвокатом Рубаном О.М. (а.с. 7). Витрати, заявлені до стягнення, пов'язані з розглядом справи. Розмір заявлених до стягнення витрат є непропорційним до складності справи, зводиться до часу, затраченого на підготовку позовної заяви, однак відповідач не заявив клопотання про зменшення розміру судових витрат. За таких обставин слід стягнути з відповідача на користь позивача 400 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved