Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

25 квітня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позові вимоги обґрунтовані тим, що з 09.08.2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Позивач працює лікарем у Волинській обласній клінічній лікарні, отримує невелику заробітну плату, а тому знаходиться у вкрай скрутному матеріальному становищі. Позивач просить суд стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив позовну заяву задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього щомісячно аліментів на утримання дитини в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначив, що на даний час він офіційно не працює. В задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є дочкою відповідача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 25.05.2017 року, що підтверджується копією рішення Луцького міськройонного суду від 25.05.2017 року (а.с. 28). Неповнолітня [PERSON] проживає разом з матірю, [PERSON], та знаходиться на її утриманні, що підтверджується поясненнями сторін та довідкою про склад сімї відділу ведення реєстру територіальної громади Луцької міської ради Волинської області №1540 від 27.04.2017 року (а.с. 12). Згідно довідки Волинської обласної лікарні № 71 від 10.05.2017 року, - позивач [PERSON] працює у Волинській обласній лікарні на посаді лікаря та загальна сума її доходів з листопада 2016 року по квітень 2017 року становить 17709 грн. 61 коп. (а.с. 13). Згідно довідок ПП «Сервіс Брок» встановлено, що відповідач [PERSON] працює на Приватному підприємстві «Сервіс Брок» на посаді митний брокер та його доходи з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року становлять 9856 грн. 67 коп., а з 01.02.2017 року по 31.07.2017 року 4908 грн. (а.с. 29, 30). Вказані факти свідчать про зменшення доходів [PERSON] в 2017 році в порівнянні з 2016 роком. Доказів про існування інших видів доходів у відповідача суду не надано. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. А статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує\~1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого стану здоров'я та/або матеріального становища позивача, або неспроможність відповідача сплачувати аліменти. На думку суду, враховуючи той факт, що відповідач офіційно працює, слід стягувати аліменти не в твердій грошовій сумі, як просить позивач та її представник, а в частці від всіх його доходів. При цьому у частині другій\~статті 182 СК України, в редакції, яка чинна станом на день звернення до суду, було визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. З 08 липня 2017 року набула чинності нова редакції вищенаведеної статті, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги частково, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки від його сукупного доходу щомісяця, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня подання позовної заяви з 25 квітня 2017 року до 07 липня 2017 року включно, а починаючи з 08 липня 2017 року - не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач ввідповідно до пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір за цю вимогу слід стягнути з відповідача на користь держави. Ставка судового збору за дану вимогу становить 640,00 грн., а тому вказаний розмір судового збору суд стягує з відповідача на користь держави. На підставі пункту 1 частини першої\~статті 367 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial