Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

24 листопада 2017 року [PERSON]Є звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди в сумі 40\~592 грн 17 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 12 лютого 2003 року по 16 вересня 2016 року він працював на посаді судді Апеляційного суду Хмельницької області. Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-VI від 28 грудня 2007 року було внесено зміни до ч.4 ст.44 Закону України №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року «Про статус суддів», зокрема було визначено, що суддям виплачується надбавка за вислугу років у розмірах при стажі роботи понад 20 років 30 відсотків від посадового окладу, хоча попередня редакція статті передбачала виплату від загальної суми щомісячного заробітку. Рішенням Конституційного суду від 22 травня №10-рп/2008 було визнано неконституційними низку положень Закону №107-VI, в тому числі щодо внесення змін у ч.4 ст.44 Закону України «Про статус суддів». Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду №822/666/14 від 24 березня 2014 року було зобовязано апеляційний суд Хмельницької області перерахувати та виплатити [PERSON]Є надбавку за вислугу років із врахуванням щомісячної премії за період з 1 січня 2006 року по 1 січня 2008 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року, надбавки за секретну роботу форми 2 за період з 1 лютого 2006 року по 1 січня 2008 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року, надбавки за виконання особливо важливої роботи за період з 1 березня 2007 року по 1 січня 2008 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року, а також нарахувати та виплатити компенсацію за несвоєчасну виплату надбавки за вислугу років. За період з 1 січня 2008 року по 22 травня 2008 року судом було відмовлено за посиланням на те, що в цей період положення ч.4 ст.44 Закону України «Про статус суддів» діяли в редакції Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Відповідно до ст.152 Конституції України визначено, що матеріальна чи моральна шкода завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними відшкодовується державою у встановленому законом порядку. Однак такого закону до цього часу не прийнято. Згідно ст.1175 ЦК України шкода завдана фізичній особі в результаті прийняття органу державної влади нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. У звязку із прийняттям Верховною Радою України неконституційного акту [PERSON] за період з 1 січня 2008 року по 22 травня 2008 року було заподіяно шкоду у звязку недоотриманням заробітної плати в сумі 6\~335 грн 33 коп., яка на даний час знецінилася внаслідок інфляції, розмір компенсації становить 13\~442 грн 64 коп. Також у звязку у звязку із порушенням строків виплати заробітної плати [PERSON] має право на виплату компенсації відповідно до Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку із порушенням строків виплати». Крім цього на підставі ст.43 Закону України «Про статус суддів», п.1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95, п.3-1 Постанови КМ України від 3 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання» та наказу голови апеляційного суду від 22 червня 2009 року №24/04-03 в спірний період позивач мав право на отримання щомісячного грошового утримання звільненого від сплати податку в розмірі 84% від заробітної плати. Внаслідок прийняття неконституційного акту [PERSON] було завдано шкоди в сумі 6\~667 грн 25 коп. у вигляді недоотриманого щомісячного грошового утримання за період з січня 2008 року по травень 2008 року, яка на даний час також знецінилась внаслідок інфляції, компенсація за це становить 14\~146 грн 95 коп. Враховуючи викладене, позивач просить його вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти позову, та зазначили, що жодним законодавчим актом не покладено відповідальності на органи Державної казначейської служби України за дії інших юридичних осіб та [PERSON] України в цілому. [PERSON] казначейською службою проводиться виконання рішень про стягнення з державного бюджету для відшкодування заподіяної фізичним і юридичним особам за рахунок бюджетної програми 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб». Представник третьої особи Державної судової адміністрації в задоволенні позову просив відмовити вважає його необґрунтованим. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити частково з огляду на наступне. Позивач [PERSON] працював на посаді судді Апеляційного суду Хмельницької області з 12 лютого 2003 року по 16 вересня 2016 року. ч.ч.1, 4 ст.44 Закону України №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року «Про статус суддів» визначено, що заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи. Законом України №107-VI від 28 грудня 2007 року «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до ч.4 ст.44 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ, зокрема було визначено, що суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи. Рішенням Конституційного суду України №10-рп від 22 травня 2008 року зміни внесені до ч.4 ст.44 Закону України №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року «Про статус суддів» було визнано неконституційними. Ст.152 Конституції України визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Ч.3 цієї статті фізичним або юридичним особам гарантоване право на відшкодування державою у встановленому законом порядку матеріальної чи моральної шкоди, завданої актами і діями, що визнані неконституційними. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). ст.22 ЦК України гарантовано право особі на відшкодування збитків завданих у результаті порушення її цивільного права. Частиною 2 цієї статті визначено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Отже, поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Збитки позивача полягають не в його реальних втратах, яких він зазнав або зазнає, а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає внаслідок порушення його цивільного права, про що зазначив Верховний Суд України у постанові №6-237цс16 від 18 травня 2016 року. Згідно ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх службових повноважень. У звязку із запровадженням Законом України №107-VI від 28 грудня 2007 року «Про державний бюджет на 2018 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» змін до ч.4 ст.44 Закону України №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року «Про статус суддів», які були визнані такими що не відповідають конституції рішенням Конституційного Суду України №10-рп від 22 травня 2008 року позивач недоотримав частину заробітної плати за період з 1 січня 2008 року по 31 травня 2008 року у виді надбавки за вислугу років, яка б за обставин, що його право не було порушено неконституційним актом мала б обрахована від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за клас, а не із посадового окладу. Розрахунок розміру надбавки за вислугу років на думку суду слід здійснити наступним чином, зокрема за січень 2008 року (2\~988 грн (посадовий оклад) + 350 грн надбавка за клас + 1\~168 грн 30 коп. (надбавка за виконання особливо важливої роботи) + 3\~304 грн 62 коп. (щомісячна премія))/30% х 100% = 2\~243 грн 28 коп. 1\~001 грн 40 коп. (надбавка за вислугу років) = 1\~241 грн 88 коп. За лютий-травень 2008 року щомісячний розмір надбавки за вислугу років становить (2\~988 грн (посадовий оклад) + 350 грн надбавка за клас + 1\~335 грн 20 коп. (надбавка за виконання особливо важливої роботи) + 4\~823 грн 41 коп. (щомісячна премія))/30% х 100% = 2\~848 грн 98 коп. 1\~001 грн 40 коп. (надбавка за вислугу років) = 1\~847 грн 58 коп. Загальний розмір недоотриманої надбавки за вислугу років становить 8\~632 грн 20 коп. з яких слід вирахувати обовязкові платежі і внески, розмір яких становив ЄСВ 6,1%, ПДФО 15% в сумі 1\~855 грн 92 коп., всього ж сума завданих збитків становить 6\~776 грн 28 коп. Однак враховуючи принцип диспозитивності визначений у ч.1 ст.13 ЦПК України відповідно до якого суд розглядає справу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, зокрема, що позивач просить стягнути збитки в сумі 6\~335 грн 33 коп., на думку суду підлягає стягненню ця сума. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» згідно додатку 1 зазначену суму відшкодування слід стягнути з державного бюджету на користь [PERSON] за рахунок бюджетної програми 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб». Позивач в своєму розрахунку додатково зазначив суму надбавки за роботу із секретною інформацією форми 2 за період січень-травень 2008 року, та надбавку за виконання особливо важливої роботи, право на отримання яких йому було встановлено постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2011 року у справі №2270/10174/11, яка набрала чинності 4 листопада 2011 року. Цією постановою було визнано протиправною бездіяльність Апеляційного суду Хмельницької області та зобовязано перерахувати та виплатити [PERSON] надбавку за роботу з секретною інформацією, та надбавку за виконання особливо важливої роботи та компенсацію за їх несвоєчасну за період з лютого 2006 року по квітень 2011 року. Однак згідно сум отриманої заробітної плати відповідно до наданих позивачем доказів (а.с.8) за період з січня по травень 2008 року надбавка за роботу із секретною інформацією та у зазначеному в розрахунку розмірі надбавка за виконання особливо важливої роботи позивачу Апеляційним судом Хмельницької області не виплачувалися, порушення права на їх отримання позивачем внаслідок неправомірних дій роботодавця було констатовано пізніше в часі та ніяким чином не повязано із прийняттям Верховною Радою України Закону №107-VI від 28 грудня 2007 року, яким було внесено зміни до ч.4 ст.44 Закону №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року у звязку із чим суд наголошує на тому, що відшкодуванню підлягають фактично недоотримані доходи у звязку із прийняттям неконституційного закону згідно наведеного вище розрахунку та які були недоотримані [PERSON] на час отримання заробітної плати у спірний період. Тим більше, що на підставі судового рішення у звязку із несвоєчасною виплатою надбавки Апеляційний суд Хмельницької області зобовязано нарахувати і виплатити позивачу відповідну компенсацію. Згідно ст.152 Конституції України на державу покладається обовязок відшкодувати завдану шкоду у звязку із прийняттям неконституційного закону, однак це не дає суду обґрунтованих підстав для покладення на державу обовязку відшкодування шкоди повязаної із несвоєчасним та не в повному обсязі здійсненням виплат надбавок до заробітної плати позивача Апеляційним судом Хмельницької області. Посилання позивача на Закон України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати» як на підставу для отримання компенсації за порушення строків виплати заробітної плати є необґрунтованими оскільки вони застосовуються до трудових правовідносин, та повязані із несвоєчасною виплатою заробітної плати, однак підставою даного позову є неконституційність Закону України №107-VI від 28 грудня 2007 року «Про державний бюджет на 2018 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та відшкодування завданих збитків, тобто спір між сторонами виник з позадоговірних правовідносин, що унеможливлює застосування вищезазначених нормативно-правових актів. Наказом голови Апеляційного суду Хмельницької області від 22 червня 2009 року №24/04-03/ виданим на підставі листа-погодження ДСА №17-4207/09 від 18 червня 2009 року, постанови Хмельницького міськрайонного суду від 21 серпня 2006 року, ухвали Вищого адміністративного суду від 7 квітня 2009 року [PERSON] було встановлено наступні розміри щомісячного грошового утримання у відсотках заробітної плати працюючого судді: з 27 листопада 2005 року у розмірі 80 відсотків, з 27 листопада 2006 року у розмірі 82 відсотка, з 27 листопада 2007 року 84 відсотка, з 27 листопада 2008 року 86 відсотків. Згідно ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених\~статтею 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». п.1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №684/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» визначено, що судді, які мають право на відставку та продовжують працювати на посаді судді, одержують заробітну плату і 50 відсотків передбаченого законом щомісячного грошового утримання, належного їм у разі виходу у відставку; Постановою КМ України, від 03.09.2005, № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» п.3-1 передбачено, що судді, які мають право на відставку та продовжують працювати на посаді судді, одержують заробітну плату та щомісячне грошове утримання у розмірі 100 відсотків, судді Конституційного Суду України - 50 відсотків, судді Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів - 30 відсотків передбаченого законом щомісячного довічного грошового утримання, належного їм у разі виходу у відставку. Позивач вимогу про відшкодування шкоди завданої прийняттям неконституційного закону у виді недоотриманого щомісячного грошового утримання звільненого від сплати податку в розмірі 84 % від заробітної плати розмір якого визначений наказом голови апеляційного суду Хмельницької області 22 червня 2009 року також обґрунтовує неконституційністю Закону №107-VI від 28 грудня 2007 року. Суд, знову наголошує на тому, що у звязку із спірними питаннями щодо розміру щомісячного грошового утримання [PERSON] які існували між позивачем та Апеляційним судом Хмельницької області, яке на підставі наказу голови суду від 22 червня 2009 року було визначено у розмір 84% з 27 листопада 2007 року та на час дії Закону №107-VI від 28 грудня 2007 року в тому розмірі фактично не виплачувалося, не дають суду обґрунтованих підстав для покладення обовязку на державу відшкодувати шкоду відповідно до ст.152 Конституції України, а тому слід відмовити в задоволенні вимог про стягнення шкоди в сумі 6\~667 грн 25 коп. у звязку із недоотриманням щомісячного грошового утримання звільненого від сплати податку в розмірі 84% від заробітної плати та компенсації втрати частину заробітку у звязку із несвоєчасною виплатою в сумі 14\~146 грн 95 коп. Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Outcome: approved