Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

26.06.2017 р. прокурор звернувся в суд з указаним позовом, який умотивовано таким. 05 травня 2016 року близько 18 год. 40 хв. водій [PERSON] керуючи легковим пасажирським автомобілем типу «В» марки «RENAULT» моделі «TRAFIK» реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вулиці Дружби в с. Колочава, Міжгірського району, Закарпатської області у напрямку автодороги «Буштино-Колочава-Нижні Ворота», та проїжджаючи пряму ділянку дороги на швидкості біля 20-30 км/год, загальною видимістю 250 метрів по вул.Дружби на відстані 82 метри, навпроти будинку № 162 побачив кілька малолітніх дітей дошкільного віку без дорослих, які перебували на лівому узбіччі біля припаркованого вантажного автомобіля марки «КАМАЗ» моделі «5410» реєстраційний номер [NUMBER], за кермом якого перебував гр.[PERSON], знехтуючи п.12.3 ПДР України, щодо негайного вжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу у разі виявлення небезпеки для руху, а навпаки продовжив рух, де із-за припаркованого вантажного автомобіля марки «КАМАЗ» почав перебігати дорогу малолітній [PERSON], 2011 р.н., в результаті чого [PERSON] не забезпечив безпеку дорожнього руху та передньою лівою частиною керованого ним автомобіля здійснив наїзд на малолітнього [PERSON], в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці правої щоки та пара орбітальної ділянки справа, які виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму дії або від ударання об такі, якими могли бути виступаючі частини кузова автомобіля та тілесні ушкодження у вигляді обширної рани в поперечному напрямку на 2/3 окружності гомілки з пошкодженням шкіри, підшкірної жирової клітковини, м'язів, обширні садна по передній поверхні гомілки з переходом на ступню, відкритий уламковий перелом середньої третини обох кісток правої гомілки із зміщенням, які виникли внаслідок переїзду колеса автотранспортного засобу і є небезпечним для життя в момент заподіяння та у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 207 «а» від 16.03.2017 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження. У зв'язку із отриманими тілесними ушкодженнями малолітній потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні в травматолого-ортопедичному відділенні ОДЛ з 05 по 30 травня 2016 року. Вартість перебування малолітнього хворого [PERSON] на стаціонарному лікуванні у медичному закладі склала 35125 грн.. Згідно вироку Міжгірського райсуду Закарпатської області від 15.05.2017 р., справа № 302/349/17, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за вищевказаними обставинами та призначено йому покарання. Позивач в особі Хустської місцевої прокуратури на підставі вищевикладеного та відповідно до вимог ст. 1206 ЦК України просить стягнути з відповідача суму вартості лікування малолітнього [PERSON]. Прокурор позов підтримала просить такий задовольнити, не заперечує щодо розстрочення виконання рішення суду. Відповідач позов визнав повністю, однак просить взяти до уваги, що не має коштів для сплати одноразово суми заподіяної шкоди внаслідок вчинення ним злочину, а тому просить розстрочити цю суму, взявши до уваги, що він має на утриманні батьків похилого віку, які є пенсіонерами, отримують мінімальну пенсію та хворіють. Він як син змушений підтримувати фінансово своїх батьків. Оцінивши позиції сторін, їх доводи, подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Відповідач позов визнав, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому визнання позову відповідачем слід прийняти та позов задовольнити виходячи з такого. Обставини, за яких малолітній [PERSON], 06.04.2011 р. одержав тілесні ушкодження, встановлені вироком Міжгірського районного суду від 15.05.2017 р., який набрав законної сили 15.06.2017 року. Відповідача за цим вироком суду визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження. Згідно письмової інформації , щодо понесених затрат на лікування [PERSON], 2011 р.н., який знаходився на стаціонарному лікуванні в травматолого-ортопедичному відділенні обласної дитячої лікарні з 05.05. по 30.05.2016 р. вартість перебування хворого [PERSON], [INFO], на стаціонарному лікуванні, термін перебування 23 доби, становить 35125,14 грн.. Ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, окрім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Встановлене дає підстави позов задовольнити повністю згідно з вимогами ст. ст. 1166, 1206 ЦК України. Відповідач просить розстрочити виконання рішення суду з мотивів, що він має на утриманні батьків похилого віку, які часто хворіють, одержують доходи тільки в розмірі невеликої пенсії (1600-1769 грн.), розмір його заробітної плати є недостатнім для одноразової сплати заподіяної шкоди, дані обставини підтверджені відповідачем належними доказами поданим ним у справу. Отже, за цих підстав є всі підстави для задоволення клопотання відповідача, а саме розстрочення виконання судового рішення протягом двох років з дня набрання законної сили рішення суду з визначенням щомісячних платежів, тобто в справі є підстави застосувати ст. 217 ЦПК України. Позивач з цього приводу заперечень немає. Судовий збір за ставкою майнових вимог, з врахуванням ціни позову, слід покласти на відповідача із стягненням у користь держави у сумі 640 грн.

Outcome: approved