Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

25 липня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі\~ 11\~014,26 грн. та судові витрати по справі. В позовній заяві зазначав, що 07 жовтня 2010 року між сторонами був укладений договір кредиту, за яким відповідач одержала від позивача кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік. Відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором, складовими якого є анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Памятка клієнта, Умови і Правила надання банківських послуг а також [PERSON] (довідка про умови кредитування). Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконувала його умови та не сплачувала кредитні платежі належним чином, через що станом на 31 травня 2016 року має заборгованість в розмірі 11\~014,26 грн., просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, причини неявки не повідомила, про час та місце судового розгляду повідомлена за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 53), у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 07 жовтня 2010 року між позивачем та відповідачкою був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі Договір), в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 17). Позичальниця погодилася з тим, що складовими Договору є анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Памятка клієнта, Умови і Правила надання банківських послуг, а також [PERSON] (довідка про умови кредитування). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк), надало позичальнику, тобто відповідачці, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється рішенням [PERSON], та може бути змінений (зменшений, збільшений, анульований) в будь-який момент. Сторони визначили умови кредитування, відсоткову ставку, розмір та строки внесення мінімального платежу, відповідальність позичальника у разі порушення умов кредитування (а.с. 18). Так, згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків погашення по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним Договором, більш як на 30 днів, клієнт зобовязався сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Окрім того, згідно [PERSON], передбачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка фактично становить 30 грн. при кожному грошовому порушенні на суму більше 50 грн. та наявності прострочки 5 та більше днів. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення суми кредиту та процентів за користування ним, в звязку з чим станом на 31 травня 2016 року за нею рахується заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 11014,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом 2627,19 грн., заборгованість з відсотків 5587,64 грн., пеня 1798,75 грн., штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 500,68 грн. (процентна складова) (а.с. 12-14). З урахуванням вищевказаних норм цивільного закону та умов договору, сума заборгованості за кредитом (2627,19 грн.) та відсотками (5587,64 грн.) підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо неустойки (пені, штрафу), то розділом 2.1.1.7 Умов і Правил надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника за порушення строків сплати з будь-яких грошових зобовязань, передбачених умовами Договору. Грошовими зобовязаннями за умовами вищевказаного Договору є повернення наданого кредиту частинами щомісячними платежами та сплата відсотків за користування кредитними коштами. В той же час зі змісту витягу з [PERSON], за несвоєчасне погашення заборгованості також передбачена відповідальність у виді пені в розмірі 30 грн. в місяць, що нараховується один раз, при наявності прострочення платежів на 5 і більше днів та на суму більше 50 грн. (а.с. 18). Втім, зі змісту розрахунку заборгованості слідує про нарахування суми пені з лютого 2013 року в більшому розмірі (50 грн. на місяць), що не відповідає умовах вищевказаного договору (а.с. 12-13). Більш того, умовами вище вказаного Договору (його складові: анкета-заява, [PERSON], Умови і Правила надання банківських послуг) передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, у виді штрафу та пені, які є різновидами неустойки, тоді як особа не може нести двічі відповідальність за одне й те саме порушення, що гарантовано Конституцією України (стаття 61). Вказана правова позиція висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013, від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13). За вище вказаного, суд вважає можливим стягнути неустойку у виді штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) + 410,74 грн. (процентна складова), що становить 5% від простроченої суми за кредитом та процентами (а.с. 38 п. 2.1.1.7.6 Умов), та такий розрахунок відповідає правовій природі неустойки, що стягується за невиконане грошове зобовязання, та не має нараховуватись на суму пені. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідачки на користь [PERSON] підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 9125,57 грн., з яких: заборгованість по кредиту 2627,19 грн., заборгованість по відсоткам 5587,64 грн. та штраф 910,74 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1143,74 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial