Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

26 липня 2019 року до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою про позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , відносно малолітнього дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтовування позову посилається на те, що 11 лютого 2012 року вона з відповідачем уклали шлюб, про що видано свідоцтво про одруження відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 94. В період шлюбу народився син [PERSON] . Починаючи коли дитині виповнився рік, Відповідач почав ії зраджувати. Одного дня він поїхав та не повернувся. Починаючи з 2016 року Відповідач жодного разу не приїзджав до них з сином, навіть не подзвонив. Дитина навіть не знає свого батька ані ім`я, ані як виглядає його батько. З 2016 року вони з [PERSON] не проживали разом, їй було дуже складно з маленькою дитиною знайти роботу та доглядати за ним. Ніякої матеріальної допомоги відповідач не надавав та по цей час не надає та не цікавиться життям сина. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року шлюб між ними розірвано. Також рішенням суду присуджено сплачувати аліменти на малолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте відповідач покладених на нього цих зобов`язань не виконує. Починаючи з 2016 року жодного разу не приїхав до дитини. Маленький син не отримував від батька жодного подарунку на день народження, навіть телефонного дзвінка з поздоровленням, та інші свята, що може підтвердити свідок ії мати [PERSON] Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному ії утриманні. Вважає, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року замінено третю особу Службу у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у ії відсутність, позов підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Від Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради подана заява про розгляд справи у відсутність представника та неможливість надати висновок щодо спору з підстав неподання позивачем до органу опіки необхідних документів. Дослідивши матеріали справи, доводи позивача, інформацію третьої особи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 11 лютого 2012 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року по справі № 639/4225/18 (а.с.10,11). В період шлюбу сторін, народився син - [PERSON] [INFO] , про видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 585. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Також рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року по справі № 639/4225/18 про розірвання шлюбу, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та відкриті виконавчі провадження щодо примусового виконання (а.с.16,17) Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року по справі № 639/4226/18 за позовом [PERSON] визнано [PERSON] таким , що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] , що належить позивачу на праві власності. Рішенням суду встановлено, що [PERSON] не проживає в квартирі позивача з 2016 року. На підставі рішення суду, відповідача знято з реєстрації за вищевказаною адресою (а.с.12,13). Таким чином судом встановлено, що відповідач з 2016 року не проживає разом з позивачем та дитиною, добровільно не утримує дитину. Про оцінюючи доводи та надані докази позивача, суд вважає що останньою в повній мірі не доведено підстав для задоволення позову. Згідно ч.ч.4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В обґрунтовування позову, позивач посилається на ту підставу, що відповідач ухиляється від виконання батьківського обов`язку,яка є однією із переліку, визначеного ст. 164 СК України. Як на докази, позивач посилається на свідчення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подані у письмовій формі, які підтверджують не проживання відповідача з дитиною та не надання ним допомоги (а.с.20-21) Суд вважає, що при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача, не доведено його винної поведінки, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Сам факт не надання добровільно матеріальної допомоги та не проживання відповідача з дитиною та позивачем, суд не оцінює як достатню підставу для позбавлення батьківських прав. Як зазначено, позивачем, відповідач є громадянином Індії. При цьому позивачем не надано доказів щодо особи відповідача, даних, які б його характеризували, спосіб життя. Також зі змісту рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року по справі № 639/4225/18 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, позивач зазначала, що відповідач на протязі 2017 року два рази допомагав матеріально дитині, що суперечить доводам, викладених у позовній заяві по даній справі. В підготовчому судовому засіданні 11 грудня 2019 року за участю позивача, судом надавались роз`яснення останній щодо надання доказів або відповідних клопотань, а також необхідності звернення з необхідними документами до органу опіки та піклування з метою проведення комісії щодо вирішення питання доцільності позбавлення батьківських прав та складання висновку, як це передбачено законодавством. Також 11 грудня 2019 року, судом було надіслано лист до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо неявки представника в судове засідання та ненадання висновку щодо вирішення питання та запропоновано забезпечити обов`язкову явку представника в судове засідання. 08 січня 2020 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи від 24.12.2019 року № 3981/0/202/-19, яким повідомлено, що на теперішній час позивачем [PERSON] , до Департаменту служб не надано документів, передбачених чинним законодавством, необхідних для розгляду зазначеного питання на Комісії з питань захисту справ дитини виконавчого комітету Харківської міської ради з подальшим складанням висновку органу опіки та піклування. Тому висновок по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав надати до суду не вбачається можливим. Таким чином позивачем не було вчинено необхідних дій щодо повного та всебічного вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи наведене, суд вважає, що по справі на надано достатньо доказів зокрема щодо доведеності винної поведінки та свідомого ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. На підставі зазначеного, а також враховуючи відсутність висновку органу опіку та піклування, надання якого також залежить від дій позивача, та який в сукупності з іншими доказами по справі оцінюється при розгляді справи, суд відмовляє в задоволенні позову. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача., На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed