Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

24 січня 2020 року КС «Союз-Дніпро» звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просять стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №2331/17 від 30.08.2017 року у розмірі 13738,38 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 30 серпня 2017 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2331/17, відповідно до якого позивач надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 11076,80 грн., строком на 24 місяці, починаючи з 30 серпня 2017 року по 29 серпня 2019 року, а остання зобов`язалася повернути отриманий кредит, сплати проценти за користування кредитом. Відповідно до умов вказаного кредитного договору [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається із заборгованості та процентів за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 29 серпня 2019 року. Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав всі умови підписаного договору, надавши [PERSON] кредит у вищезазначеному розмірі, однак відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, з серпня 2019 року припинила сплату по кредиту, тим самим порушила запланований графік повернення кредиту, а тому за несвоєчасне внесення платежів здійснювалося нарахування процентів відповідно до п.4.5 кредитного договору за кожен день прострочення платежу. Таким чином, строк дії кредитного договору закінчився 29.07.2019 року, але сума кредиту не повернута, заборгованість за кредитом складає 13738,38 грн., з яких: залишок за кредитом у розмірі 4906,49 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 8831,89 грн. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №2331/17 від 30 серпня 2017 року, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням відповідача [PERSON] , визначених кредитним договором. Отже, вищезазначену суму заборгованості позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. Ухвалою суду від 03 березня 2020 року відкрите загальне позовне провадження. В судове засідання представник позивача не з`явилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі (а.с.25). Відповідачі, кожен окремо, позов визнали, в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.27,28). Зважаючи на подані сторонами заяви, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. На підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30 серпня 2017 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2331/17 (а.с.6-7), у відповідності до якого остання отримала грошові кошти в кредит у розмірі 11076,80 грн., строком на 24 місяці, з 30 серпня 2017 року по 29 серпня 2019 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно розділу 4 Договору. Відповідно до п.4.1.,4.2.,4.3. вказаного договору, річна відсоткова ставка становить 43,58%, нарахування процентів за користування кредитом розраховується: на суму кредиту в день отримання грошових коштів із розрахунку 22,36 % і складає 2476,80 грн.; щомісяця на залишок заборгованості за кредитом 2,7%, тип процентної ставки є фіксованим. Сплата кредиту та нарахованих процентів здійснюється згідно встановленого графіку платежів. Погашення заборгованості за договором здійснюється щомісяця у період з 20 по 30 число кожного місяця, згідно графіку. Крім того, відповідно до п.4.5. кредитного договору, при порушенні позичальником строків сплати кредиту, вказаних в пункті 4.3. цього договору більше ніж на 15 календарних днів, з 16 дня розмір процентів за користування кредитом складає 0,5 % на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення. Згідно договору поруки № 2331/17, укладеного 30 серпня 2017 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро», з однієї сторони, та [PERSON] , що діяв як поручитель [PERSON] , з другої сторони, поручитель добровільно взяв на себе обов`язки перед кредитодавцем відповідати по зобов`язанням позичальника, котрі виникли з умов кредитного договору № 2331/17 від 30 серпня 2017 року, в повному обсязі цих зобов`язань: на суму основного боргу та інших зобов`язань позичальника (штрафів, пені та ін.) Наданим до суду видатковим касовим ордером №88 від 30 серпня 2017 року стверджується, що позивачем виконані умови договору щодо надання кредиту, [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 11076,80 грн. (а.с.9). Так, з поданого розрахунку заборгованості вбачається, що позичальником [PERSON] сплачено лише частину кредиту у розмірі 10798,00 грн., з яких 6170,31 грн. - тіло кредиту та 4627,69 грн. відсотки за користування кредитом. Останній платіж нею внесено 29.07.2019 року, після чого вона припинила виконання своїх зобов`язань по сплаті кредиту. В судовому засіданні встановлено, що позичальник [PERSON] в повному обсязі кредитні кошти не повернула, в результаті чого станом 10 січня 2020 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 11076,80 грн., з яких: 4906,49 грн. залишок по кредиту; 8831,89 грн. проценти за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів, що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.5), і такий розрахунок заборгованості відповідачами не оскаржувався. До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону Так, в силу ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049,1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, позичальник порушує зобов`язання за даним кредитним договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В свою чергу, статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У відповідності до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язань, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Аналізуючи викладене, враховуючи подані відповідачами заяви про визнання позову, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин викладених у позові та добровільності визнання відповідачами заявленої суми заборгованості по кредиту, а тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача повинна бути солідарно стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 13738,38 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд дійшов до наступного висновку. Так, звертаючись до суду з даним позовом КС «Союз-Дніпро» сплатили судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (а.с.1). Зважаючи на визнання відповідачами позову до початку судового розгляду справи по суті, у відповідності до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту, відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути на його користь з відповідачів в рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: approved