Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

26 липня 2011 року померла [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входить, зокрема, земельна ділянка № 134 площею 1,6652 га, яка розташована на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. Крім неї, спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON], який спадщини не прийняв і на неї не претендує. Позивач не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, просила справу слухати у її відсутності (позовна заява а.с. 4). Відповідач [PERSON] та представник відповідача сільський голова Рівненської сільської ради у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, у яких позов [PERSON] визнали і просили слухати у їх відсутності (а.с. 20-21, 22). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (с. 1 ст. 1220 ЦК України). Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 204476, виданим 29 липня 2011 року (а.с. 7) стверджується, що [PERSON] померла 26 липня 2011 року у с. Нишівці Мурованокуриловецького району Вінницької області. Довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 547 від 01 червня 2016 року (а.с. 10), копією державного акту на право власності на земельну ділянку ( а.с. 11), технічною документацією з нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 12-13) стверджується, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6652 га, яка розташована на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Із заповіту (а.с. 8), посвідченого 15 грудня 2008 року секретарем виконавчого комітету Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] належні їй земельні ділянки площею 1,6652 га та 0,3306 га, розташовані на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області заповіла [PERSON]. Факт наявності і чинності заповіту від імені [PERSON] на користь [PERSON] стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 29250854, виданою 28 грудня 2011 року (а.с. 26). Той факт, що позивач є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], яка має право і прийняла спадщину стверджується наявними у матеріалах справи свідоцтвом про смерть (а.с. 7), заповітом (а.с. 8), довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 547 від 01 червня 2016 року (а.с. 10), а також оглянутою у судовому засіданні Спадковою справою № 463/2011 (а.с. 24-27). З останньої слідує, що [PERSON] прийняла спадщину у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України (а.с. 25). Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 29 липня 2016 року (а.с. 9), слідує, що оригінал державного акта на право власності на землю на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (а.с. 14). Суд враховує обставину, що позивач пропустила строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнають позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved