Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

25 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась з позовом до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, просить скасувати постанову державного нотаріуса Дутчак Ю.С. від 26 липня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язати видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] . Позивач посилається на те, що вона є отримувачем пенсії за віком багатодітним матерям і таким чином є особою, яка досягла пенсійного віку, хоча і призначеного їй особисто як багатодітній матері, а не загального пенсійного віку, тому вона є непрацездатною особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті батька. Також на думку позивача факт отримання нею пенсії є доказом того, що вона досягла пенсійного віку, оскільки пенсія призначається виключно у разі досягнення особою пенсійного віку, як визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, наголосивши на тому, що позивач фактично отримує пенсію за віком, що є доказом того, що вона досягла пенсійного віку і є непрацездатною особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині. Представник відповідача Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, згідно листа № 2153/01-16 від 20 листопада 2019 року просить розглянути справу у його відсутність (а.с.25). Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що оскільки позивач не досягла пенсійного віку на день смерті батька вона не має права на обов`язкову частку у спадщині, просила у позові відмовити. Третя особа [PERSON] вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 16 серпня 2017 року Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було почато спадкову справу № 299/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.26). З заявами про прийняття спадщини звернулись діти померлого: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.27, 28, 35). Відповідно до змісту заповіту [PERSON] , все своє майно, майнові права та обов`язки, що будуть належати йому на день смерті, він заповідав [PERSON] (а.с.34). Листом державного нотаріуса № 386/02-14 від 05 березня 2018 року [PERSON] було роз`яснено, що вона не відноситься до непрацездатних осіб, оскільки не досягла встановленого законом пенсійного віку (а.с.39). 22 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори, третя особа [PERSON] про визнання протиправною та скасування відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду у справі № 185/2199/18, яке набрало законної сили 26 червня 2019 року, у задоволенні позову було відмовлено з тих підстав, що позивач не надала докази на підтвердження того, що постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва на обов`язкову частку у спадщині, таким чином позивачем не здійснено усіх засобів досудового врегулювання спору. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є передчасними. Постановою державного нотаріуса від 26 липня 2019 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно у порядку ст.1241 Цивільного кодексу України (обов`язкова частка у спадщині) після померлого [INFO] батька [PERSON] (а.с.42). Оскаржувану постанову мотивовано тим, що [PERSON] не є непрацездатною особою, оскільки відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. У відповідності до ст.26 зазначеного Закону пенсійний вік [PERSON] до її року народження складає 59 років 6 місяців. [PERSON] народилась [INFO] . На день відкриття спадщини [INFO] [PERSON] досягла віку 56 років 4 місяці. Відповідно до ч.1 ст.1241 Цивільного кодексу України, право на обов`язкову частку у спадщині мають повнолітні непрацездатні діти спадкодавця. Визначення поняття непрацездатної особи міститься у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якої непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону\~цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Пунктом 2 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на день смерті спадкодавця) пенсійний вік для жінок, які народилися в період з 01 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року, складає 59 років 6 місяців. Таким чином на день смерті спадкодавця позивач не досягла пенсійного віку, який встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому за змістом зазначеного Закону не є непрацездатною особою. З матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] отримує пенсію за віком багатодітним матерям, тобто відноситься до категорії громадян, які мають право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до частини 2 статті 115 «Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування», пенсії для осіб, визначених цією статтею, до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26\~цього Закону, фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. Таким чином позивач на час відкриття спадщини отримувала пенсію за віком, яка їй була призначена достроково, до досягнення нею пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до змісту статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», умовою віднесення особи до категорії непрацездатних є саме досягнення нею пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, а не отримання нею дострокової пенсії за віком. Згідно з ч.4 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум», до осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку. Пенсія на пільгових умовах та за вислугу років призначається для окремих категорій працівників відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач відноситься до іншої категорії осіб, якій призначено дострокову пенсію за віком. Таким чином на день відкриття спадщини позивач не була непрацездатною особою у розумінні статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч.4 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум», тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed