Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

26.01.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, [PERSON], треті особи приватний нотаріус [PERSON], приватний нотаріус [PERSON] Ухвалою суду від 29.09.2015 року позовні вимоги в частині предявленій до відповідачів [PERSON], [PERSON], КП «БТІ» ОМР, Приморської районної адміністрації ОМР залишено без розгляду. В ході розгляду справи позивач неодноразово уточнювала вимоги, та відповідно до уточненої позовної заяви від 01.09.2015 року просить визнати факт відсутності права на приватизацію комунальної квартири [ADDRESS] [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.09.2010 року, зареєстрованого приватним нотаріусом [PERSON], в реєстрі за № 868; визнати недійсним та скасувати договір дарування від 03.11.2010 року, який зареєстрований в реєстрі № 2654 приватним нотаріусом [PERSON]; зобовязати нового власника квартири [ADDRESS] [PERSON] привести у первинний стан коридор загального користування. При цьому, позивач посилається на те, що внаслідок незаконної приватизації [PERSON] квартир № 3 і квартири № 5, приміщенню відповідача [PERSON] був присвоєний № 3/5, у результаті чого позивачу, як співвласнику майна, спричинена шкода та чиняться перешкоди у користування власністю. Позивач зазначає, що не надавала своєї згоди на приватизацію відповідачем майна, а також не надавала згоди на здійснення перерахунку часток у власності, яке було виконано в порушення норм Інструкції. Крім того, позивач зазначає, що у свідоцтві про право на спадщину вказано, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у квартирі № 3, а саме свідоцтво видане на квартиру № 3/5. Також у свідоцтві про право на спадщину зазначено, що [PERSON] отримала від [PERSON] частку квартири № 3, хоча у свідоцтві про право власності така особа як [PERSON] не зазначена. В подальшому відповідачем [PERSON] було відчужено за договором дарування [PERSON] квартиру № 3/5. Позивач зазначає, що першочергове право на придбання вказаної квартири належало їй, однак [PERSON] навмисно не запропонував їй придбати майно. На цей час позивач вимагає також зобовязати [PERSON] привести приміщення в попередній стан. З урахуванням викладеного, позивач змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її адвокат [PERSON] у судовому засіданні підтримали надані письмові заперечення на позовну заяву, та пояснили, що позивач не має права оспорювати приватизацію, її права порушені не були, так як вона не була зареєстрованою та не проживала в квартирі на час приватизації квартири сімєю [PERSON]. При цьому, представник відповідача зазначив, що право на приватизацію майна може оспорювати співвласник або особа, яка була зареєстрована на час приватизації у спірній квартирі, однак позивач у період приватизації була зареєстрована за іншою адресою. Вимоги стосовно спадщини [PERSON], заявлені позивачем з пропуском строку, та також будь-яким чином прав позивача не порушують. Стосовно визнання недійсним та скасування договору дарування, представник пояснив, що позивач пропустила строк позовної давності, оскільки як зазначає сама позивач, вона у 2010 році дізналася про начебто порушення свого права. Крім того, вимога позивача щодо зобов'язання [PERSON] привести у попередній стан коридор суперечить заявленим позивачем іншим вимогам, так як у разі задоволення інших вимог позивача, власником майна буде ОМР, тому [PERSON] є неналежним відповідачем. Окрім того, [PERSON] будь-яких переобладнань не здійснювала, про що позивачу відомо. Третя особа приватний нотаріус ОМНО [PERSON] до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином. Матеріали справи містять заяву про розгляд справи за її відсутності. В заяві зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом було видано нотаріусом відповідно до вимог законодавства. Інші учасники справи до судового засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши представника позивача, відповідача [PERSON] та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 08.11.1999 року [PERSON] звернувся до керівника органу приватизації Приморського району із заявою вх. № 579, в якій просив оформити передачу в спільну сумісну власність приміщення комунальної квартири, яку займає разом із членами своєї сімї. У заяві [PERSON] вказав адресу приживання: [ADDRESS] /а.с. 30/. Згідно свідоцтва про право власності на житло № 0639 від 15.12.1999 року, виданого органом приватизації житлового фонду Приморського району, [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності у рівних частках кожному, належить квартира № 3/5 будинку № 62 по вул. Бригадній у м. Одесі, приватизована загальна площа 25,62 кв.м., що становить 329/1000 частин квартири № 3/5. Загальна площа квартири становить 77,9 кв.м. /а.с. 16/. Свідоцтво видане на підставі розпорядженню органу приватизації № 639 від 15.12.1999 року /а.с. 15/. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» від 02.09.2010 року[ADDRESS]/5 будинку № 62 по вул. Бригадній у м. Одесі належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 329/1000 частин кожному. Загальна площа 7,9 кв.м., житлова 54,3 кв.м. /а.с. 31/. Статтею 8 Закону України «Про Приватизацію державного житлового Фонду» від 19.06.1992 року передбачено, що передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Таким чином, для приватизації житла законом передбачена необхідність отримання письмової згоди повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх. Суд погоджується із запереченнями представника відповідача [PERSON] - адвоката [PERSON], на підтвердження яких судом досліджено довідку /з місця проживання про склад сімї та реєстрацію/ № 1806 від 27.08.2012 року /а.с. 79/, довідку /з місця проживання про склад сімї та реєстрацію/ № 380 від 04.03.2013 року /а.с. 80/, довідку /з місця проживання про склад сімї та реєстрацію/ № 408 від 14.04.2014 року /а.с. 78/, з яких слідує, що за адресою: [ADDRESS] позивач [PERSON] була зареєстрована та проживала у період з 16.07.1974 року по 04.08.1979 року, та з 28.09.2005 року по теперішній час. Тобто, доводи позивача спростовані дослідженими письмовими доказами. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що відсутність письмової згоди позивача [PERSON] на приватизацію житла [PERSON] у 1999 році не є підставою для задоволення вимог позивача щодо визнання факту відсутності у [PERSON] права на приватизацію комунальної квартири. 11.03.2010 року у віці 44 років померла [PERSON], актовий запис № 332, що вбачається із свідоцтва про смерть, серії 1-ЖД № 217969, виданого Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24.09.2010 року приватним нотаріусом ОМНО [PERSON], після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із 329/1000 частин квартири № 3/5 будинку № 62 по вул. Бригадній у м. Одесі. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є чоловік померлої [PERSON] /який є спадкоємцем 1/3 частки майна/ та донька померлої [PERSON] /яка є спадкоємцем 2/3 часток майна, у тому числі з урахуванням 1/3 частки майна, від якої відмовилася [PERSON]Т./. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі № 868 /а.с. 17/. Судом досліджено технічний паспорт від 27.10.2010 року на квартиру №3/5 будинку № 62 по вул. Бригадній у м. Одесі /а.с. 25-29/. Таким чином, суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.09.2010 року, зареєстрованого приватним нотаріусом [PERSON], в реєстрі за № 868. Оскільки, щодо вказаної вимоги позивачем не доведено факту порушення її прав під час оформлення спадщини сімї [PERSON], так як позивач не входить до кола спадкоємців [PERSON] В подальшому 03.11.2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування з [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] За умовами вказаного договору [PERSON] прийняла від дарувальників 329/1000 часток квартири № 3/5 будинку № 62 по вул. Бригадній у м. Одесі, та складається в цілому з трьох житлових кімнат і підсобних приміщень, загальною площею 77,9 кв.м, в тому числі житловою 54,3 кв.м. /а.с. 18/. Вказана обставин підтверджується і листом КП «БТІ» ОМР від 24.02.2014 року, з якого слідує, що в комунальному підприємстві зареєстровано право власності [PERSON] 16.11.2010 року в реєстраційні книзі 757 пр стор 195, п. № 1061 /а.с. 114/. Стосовно позовної вимоги [PERSON] про визнання недійсним та скасування договору дарування від 03.11.2010 року, суд зазначає наступне. У судовому засіданні 29.09.2015 року представник позивача зазначив, що договір підлягає визнанню недійним та скасування у звязку з тим, що [PERSON] першочергово не запропонував [PERSON] придбати частину квартири. Однак, ні в уточненій позовній заяві, ані у ході судового розгляду представник не вказав на яку правову норму як на підставу вимог він посилається. При тому, що судом неодноразово стороні позивача розяснювалось, що вимоги мають бути обґрунтовані з посиланням на правові підстави. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена та необґрунтована вимога щодо визнання недійсним та скасування договору дарування від 03.11.2010 року, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову у цій частині. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В ході судового розгляду справи представником позивача не оспорювався факт того, що [PERSON]Є в квартирі будь-яких переобладнань не здійснювала, однак, на цей час позивач визнає, що [PERSON] є власником квартири, в якій проживає, тому вона повинна привести її до первісного стану. На підтвердження вказаних вимог позивачем також не надано будь-яких доказів, а саеме, що її права порушені, що вказані дії можливо провести з технічної точки зору, оскільки належних висновків спеціалістів, суду не надано. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведені позовні вимоги, суд вважає їх необґрунтованими, безпідставними та недоведеними.

Outcome: dismissed