overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

26.11.2015р. заявниця звернулась до суду із вищезазначеною заявою, в якій зазначено, що вона намагається оформити пенсію, але в трудовій книжці її по-батькові зазначено як «Анатольєвна» з виправленням на «Анатолиевна», тоді як в паспорті «Анатоліївна», внаслідок чого вона не в змозі оформити пенсію в органах пенсійного фонду, просить встановити факт належності їй її трудової книжки. В судове засідання заявниця не зявилась та надала суду заяву, в якій свої вимоги підтримала та просила справу розглянути без неї. Представник заінтересованої особи також в судове засідання не зявився та надав суду заяву, в якій просили справу розглянути без них, проти заяви заперечень не надали. Розглянувши заяву, докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження анкетні дані заявниці вказані російською мовою як «Горбачева Галина Анатольевна». Згідно паспорта СА № 598491 анкетні дані заявниці українською мовою вказані як «Горбачева Галина Анатоліївна», а російською мовою як «Горбачева Галина Анатольевна». В трудовій книжці заявниці БТ-І № 1456099 її анкетні дані вказані російською мовою як «Горбачева Галина Анатольевна» та міститься виправлення по-батькові на «Анатолиевна» . В усіх вищезазначених документах вказана дата народження заявниці 08.05.1964р. Вказані обставини дають підстави суду вважати, що трудова книжка БТ-І № 1456099 належить заявниці. На теперішній час заявниця звернулась до Запорізького відділу Пенсійного фонду України для оформлення їй пенсії, однак їй відмовили в цьому у зв'язку із вищезазначеними обставинами. Таким чином, заявниця була вимушена звернутися до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

26.11.2015р. на адресу Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла заява [PERSON], заінтересована особа - Орган опіки та піклування Плисківської сільської ради про визнання фізичної особи недієздатною. На обґрунтування заявлених вимог позивач повідомила, що її син, [PERSON], [INFO] є інвалідом 1-ї групи з дитинства. Внаслідок хронічного психічного розладу він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та у звязку з цим може бути визнаний недієздатним. [PERSON] бажає бути його опікуном. Дані обставини змусили заявника звернутись до суду. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на визнанні [PERSON] недієздатним. Представник Плисківського психоневрологічного інтернату в судовому засіданні заявлені вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Представник Плисківської ради в судове засідання не з'явився, просив провести розгляд даної справи за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі, про що до суду надав відповідну заяву. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та її матеріалів, суд вважає, що заяву необхідно задовольнити з огляду на таке. В судовому засіданні, зокрема, виписки з історії хвороби (а.с. 8) та довідки про інвалідність (а.с. 9) беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO] страждає на хронічне психічне захворювання та розумову відсталість, в наслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За змістом ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Ч.1 ст. 241 ЦПК України передбачає, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною встановлює над нею опіку. Оскільки [PERSON] внаслідок хвороби не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, то з метою захисту її майнових та соціальних інтересів необхідно визнати її недієздатним, встановити над ним опіку, призначивши опікуном [PERSON]. На підставі ст.39, ч. 1 ст. 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

26.11.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та третьої особи: Товарної біржі «Нерухомість-Південь» про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], дійсним. В позовній заяві позивач зазначив, що 03.09.1998 року на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь» між його матірю [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір №2727 купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Після смерті матері, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді зазначеної квартири за законом, але йому було відмовлено, оскільки вищезазначений договір купівлі-продажу квартири не був нотаріально посвідчений. Тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом про визнання угоди дійсною. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про час та дату слухання справи були повідомлені належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Третя особа представник Товарної Біржі «Нерухомість-Південь» у судове засідання не зявився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.09.1998 року на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь», між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №2727 купівлі-продажу, квартири [ADDRESS]. 13.10.2008 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина, у вигляді зазначеної вище квартири [ADDRESS], яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.1998 року. Але оформити спадщину після смерті матері позивач [PERSON] не має можливості, тому що договір купівлі-продажу був оформлений на біржі, а не нотаріусом. Судом встановлено, що всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

26.11.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Охтирської міської ради Сумської області, в якому просить суд визначити додатковий строк тривалістю два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 06.05.2015р. Свої вимоги мотивує тим, що 06.05.2015р. померла його бабуся [PERSON] За життя [PERSON] склала заповіт на його імя. Про даний заповіт позивач дізнався лише 20.11.2015року, а також про те, що бабуся була власником акцій ВАТ «Укрнафта», однак строк для подачі заяви про прийняття спадщини він пропустив. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Від Охтирської міської ради Сумської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника, в якій зазначили, що при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Суд, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], померла 06.05.2015р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-БП № 241525 від 08.05.2015 р.(а.с.7) [PERSON] є власником акцій ВАТ «Укрнафта», що підтверджується копією сертифікату серії А № 15747 від 13.12.2002 року.(а.с. 9) 30.01.2011 [PERSON] склала заповіт на імя [PERSON], в якому заповіла йому, на випадок її смерті, все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належать на день смерті за законом і на що за законом вона матиме право, заповідає [PERSON], що підтверджується копією заповіту серії ВРД № 807249 від 30.01.2011року.(а.с.8) Відповідно до інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 22.12.2015р. інші заповіти [PERSON] не складала, спадкова справа після її смерті не відкривалась.(а.с. 30-32) Згідно із ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на викладене, враховуючи незначний період пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини, наявність заповіту на імя позивача, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

26.11.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 15.07.2007 року, Брюховецькою селищною радою м.Львова, актовий запис №13. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що під час спільного подружнього життя у них [INFO] народився син [PERSON]. Сімейне життя у них не склалось. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя. Подружжя не проживає разом з грудня 2015 року та не підтримують сімейних відносин. Будучи у судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, покликаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач у судове засідання повторно не прибув, хоча належним чином був повідомлений, про день та час розгляду справи, про що є поштове повідомлення у матеріалах справи, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно ст.169,224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони зареєстрували шлюб 15.07.2007 року, Брюховецькою селищною радою м.Львова, актовий запис №13 (а.с.3). З копії свідоцтва про народження вбачається, що у шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON], який на час розгляду справи проживає разом з мамою. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не підримують подружніх та сімейних відносин. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сімю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача та інтересам дитини, що мають істотне значення. Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

26.11.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, а також просить стягнути з [PERSON], аліменти на своє утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, до досягнення дитиною - сином [PERSON], [INFO], трьох років, вказуючи, що відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання не бажає. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов слід задовольнити. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, дітей, стан його здоров'я і інші істотні обставини. Тому відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку на утримання сина - [PERSON], [INFO], до повноліття дитини на користь позивача, крім того відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на її утримання до досягнення сином - [PERSON], [INFO] - 3-х років, тобто до [INFO]. На підставі ст. 84, 180, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

26.11.2015 року [PERSON] звернулась до суду з цією заявою, вказуючи, що для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину після померлої 04.08.2012 року матері [PERSON], їй необхідно встановити факт родинних відносин, так як у свідоцтві про її народження, в графі мати зазначено «Вишнівська Ксеня Харитонівна», а у свідоцтві про смерть матері зазначено «Вишневська Ксенія Харитонівна»; письмово вимоги заяви підтримала, просила її задовольнити та розглянути справу без її участі (а.с.15). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, письмово заявлені вимоги визнав повністю, просив справу розглянути без нього (а.с.14). Відповідно до положень ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій осіб, які беруть участь у справі та досліджених доказів, суд визнає за необхідне заяву задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що внаслідок смерті 04.08.2012 року [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить право власності на земельну ділянку, площею 3,82га, що розташована на території Копіюватської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області та належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 015591 від 28.05.2003 року. За свідоцтвом про народження серії І-СР № 359366 від 30.09.1975 року, 09.10.1953 року в с. Копіювата Монастирищенського району народилась ([PERSON]) [PERSON], де в графі мати зазначено «Вишнівська Ксеня Харитонівна»(а.с.6). Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-АМ №234301 від 06.08.2012 року, зазначено, що [PERSON] померла у віці 83 років в с. Тарасівка Гайсинського району Вінницької області (а.с.8). Відповідно до ч.1 п. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки встановлені обставини незаперечно свідчать, що померла 04.08.2012 року [PERSON] є рідною матірю [PERSON], то цей юридичний факт необхідно встановити рішенням суду, оскільки дозволяє прийняти спадщину після смерті спадкодавиці. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

26.11.2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], свої вимоги обґрунтував тим, що 10.10.2015 року померла її сестра [PERSON], [INFO], яка мешкала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Після її смерті було отримано свідоцтво про її смерть серії ДНР №007721 від 10.10.2015 року видане Петровським відділом укладення актів цивільного стану м. Донецька Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР, а її саму було поховано на цвинтарі у м. Донецьку. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку у м. Донецьку та не сплаченої пенсії, яку остання не встигла отримати. її племінниця не може скористатися своїми правами, після смерті її рідної сестри, та її матері, прийняти спадщину у звязку з тим, що свідоцтво про смерть, видане при реєстрації у м. Донецьку не є дійсним і не створює правових наслідків, у звязку з чим воно не може бути підставою для отримання спадщини. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], яка померла 10.10.2015 року у Петровському районі м. Донецька. В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та не заперечує проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення заявниці, проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії ДНР №007721 від 10.10.2015 року видане Петровським відділом укладення актів цивільного стану м. Донецька Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР [PERSON] померла 10.10.2015 року. Згідно довідки про причини смерті від 10.10.2015р. [PERSON] померла у віці 79 років. Згідно копії паспорту громадянки України [PERSON] проживала та зареєстрована у [INFO]. Згідно ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Суд вважає доведеним факт смерті сестри заявниці [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], громадянки України, яка померла 10.10.2015 року в Петровському районі м. Донецька, Україна, у віці 79 років, причина смерті «церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

26.11.2015 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні позивачка пояснила, що з червня 2007 року вона фактично проживала з відповідачем однією родиною. 02.07.2009 року позивачка народила сина [PERSON]. Спільним подружнім життям сторони проживали до жовтня 2014 року. На даний час родина розпалась. Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/3 частки його доходу (заробітку) щомісяця, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Просила розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Просив розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Вимоги позивачки підтверджуються свідоцтвом про народження сина [PERSON], [INFO], (а.с. 6), довідкою від 30.10.2014 року № 1426/1812 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території (а.с. 5). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 4 ст 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду тобто з 26.11.2015 року до повноліття дитини. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

26.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин обґрунтовуючи її тим, що 08.11.2011 року помер її батько,\~[PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно. Нотаріус видати свідоцтво на спадщину їй не може, у звязку із розбіжностями в документах, що підтверджують родинні відносини спадкодавця та спадкоємця, у звязку з чим вона була змушена звернутися з даною заявою до суду. Заявник в судове засідання не зявилася надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник зацікавленої особи Орджонікідзівської сільської ради Ширяївського району Одеської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що дійсно заявниця є дочкою покійного [PERSON] Представник зацікавленої особи ВДРАЦС Ширяївського РУЮ в Одеській області не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення вимог не заперечує. Перевіривши матеріали справи, суд знайшов підтвердження тому факту, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] Даний факт підтверджується копіями документів доданих до матеріалів справи (а.с. 4-10). Відповідно до положення п.1 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати її право на спадок, що залишився після смерті її батька. У звязку з вищевказаним, суд вважає можливим встановити факт родинних відносин між [PERSON], [INFO] та [PERSON], померлим 08.11.2008 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

26.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому ставить питання про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначив, що 27.06.2009 року зареєстрував з відповідачем шлюб, актовий запис №126. Від шлюбу позивач з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Спору про поділ майна немає. Позивач надала заяву, де просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27.06.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №126, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу позивач з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Спору про поділ майна не виникає. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. Судом встановлено, що відповідач бажає залишити прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved