Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

25.05.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] , так як відповідач [PERSON] не проживає у вказаному будинку з 2010 року по теперішній час (фактична адреса проживання відповідача невідома), комунальні послуги не сплачує, ніякої зацікавленості до будинку не проявляє, будь-яких речей в будинку не має, перешкод для її проживання ніхто не чинив, проте її реєстрація в будинку, належного позивачу, створює останній перешкоди в реалізації її прав як власника. Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської областві від 02.06.2021 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. З метою виконання вимог ч.1 ст.189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання у приміщенні Ямпільського районного суду Сумської області. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської областві від 27.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання для розгляду справи по суті викликано учасників справи. Виклик відповідача, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.42), надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.28). Відповідач, [PERSON] , в судове засідання, призначене на 02.09.2021 року, не з`явилась, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином: судом неодноразово здійснювались виклики відповідача шляхом розміщення\~оголошення на\~офіційному веб-сайті\~судової влади\~України відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, а також шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судових повісток (а.с.39,41). Будь-яких клопотань до суду не надходило, відзив на позовну заяву не надано. Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.41) (заява N 3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до ст.ст.223, 280-281 ЦПК України суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів. Ухвалою суду\~від 02.09.2021\~року відповідно\~до ст.ст.223,\~280-281\~ЦПК України\~суд вирішив\~провести заочний\~розгляд цивільної\~справи за позовною заявою позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до\~ч.2\~ст.247\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ксерокопії свідоцтва про право власності від 24.03.2014 року, індексний номер 19416548 (а.с.8) встановлено, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 84,7 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м.; форма власності приватна, розмір частки 1. Відповідно до ксерокопії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер витягу 19417033) від 24.03.2014 року (а.с.9) встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно знайдено наступну інформацію: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 320657759256, об`єкт нерухомого майна житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості; адреса: [ADDRESS] ; загальна площа - 84,7 кв.м., житлова площа - 39,5 кв.м.; відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: житловий будинок А, сарай Б, літня кухня В, гараж Г, погріб Пг, вбиральня У, огорожа 1-4; власник - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , форма власності приватна, розмір частки 1. Відповідно до ксерокопії технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , виданого Комунальним підприємством «Глухівське бюро технічної інвентарізації» (а.с.10-12) встановлено, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] .. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області №30-Д від 08.02.2021 року (а.с.13) встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки, виданої виконкомом Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області №31-Д від 08.02.2021 року (а.с.14) встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до актів депутата Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області про факт не проживання від 08.02.2021 року та від 24.05.2021 року (а.с.15-16) встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з 2010 року та по теперішній час за місцем реєстрації не проживає, адреса її проживання на даний час невідома, особисті речі за місцем реєстрації відсутні. Так, гарантії непорушності права власності закріплені ст.17 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року, ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст. 319, 321, 379, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення,\~призначені та\~придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в праві користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 47\~Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла\~інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ч.4 ст.9\~ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.379\~ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Виходячи із\~змісту норм\~ст.ст.\~16,\~386,\~391\~ЦК України\~власник вправі\~звернутися до\~суду з\~вимогою про\~захист порушеного\~права будь-яким\~способом,\~який є адекватним змісту порушеного права, враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. У Постанові Верховного Суду України №6-158цс14 від 05.11.2014 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явлення позову до суду про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Правовідносини та порядок позбавлення права користування житловим приміщенням регулюються нормами Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Стаття 71\~ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи\~такою,\~що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше\~шести місяців\~та відсутність\~поважних причин\~такого не\~проживання. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації особи можливе на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач понад встановлений законом строк, без поважних причин, не проживає та не користується житловим будинком позивача, що є підставою для визнання його такими, що втратив право користування житловим будинком, що належить позивачу на праві власності. Враховуючи викладене, необхідно визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved