Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

25 листопада 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом, в якому, зменшивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13 448 грн. 50 коп., посилаючись на невиконання відповідачем умов вищевказаного договору, а також судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов, а представник відповідача визнала позов частково, посилаючись на те, що позивачем не враховані деякі платежі відповідача. Відповідач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 березня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 005-29123-190313, згідно якої Банк відкрив [PERSON] картковий рахунок № 26250908118695 в національній валюті України гривні та встановив ліміт кредитної лінії в розмірі 15\~000 грн. (а.с. 3-6). Відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором № 005-29123-190313 від 19.03.2013 не виконує, а тому станом на 18.12.2015 розмір заборгованості становить 13 448грн. 50 коп., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту 4 023 грн. 50 коп.; за простроченим тілом кредиту 6 350 грн. 00 коп., за відсотками 2 625 грн. 00 коп. та пеня 450 грн. 00 коп. (а.с. 8). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З викладеного убачається, що відповідач одноособово відмовився від виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором № 005-29123-190313 від 19.03.2013. Доводи представника відповідача про те, що позивачем не враховані внесені відповідачем кошти на погашення заборгованості спростовуються розрахунком, складеним ПАТ «Дельта Банк», згідно якого кошти в сумі 7\~800 грн. (квитанції № 3430702 від 14.04.214, № 3061915 від 03.06.2015, № 36440388 від 12.06.2015, № 38187816 від 05.08.2014, № 40530062 від 15.10.2014, № 39514685 від 16.09.2014, № 46882101 від 18.03.2015, № 44584430 від 20.01.2015 на суму по 975 грн. кожна) зараховані на рахунок [PERSON] № 118695-2015/1218 (номер основного рахунку 26250908118695) (а.с. 39-42). При цьому суд не може взяти до уваги в якості доказів часткової сплати відповідачем заборгованості квитанції № 22161760 від 27.04.2013 на суму 3\~800 грн., № 23062036 від 03.06.2013 на суму 1\~200 грн., № 38187857 від 05.08.2014 на суму 1\~210 грн., № 36440337 від 12.06.2014 на суму 1\~210 грн., № 35304728 на суму 1210 грн., оскільки кошти згідно вказаних квитанцій сплачені на інший рахунок № 262539068669879, що не відповідає рахунку відповідача у ПАТ «Дельта Банк» за вищевказаним кредитним договором, а також квитанції №№ 4745 та 4414 на суми 900 грн. та 800 грн. відповідно, оскільки відповідачем не доведено, що ці кошти внесені саме в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Суд також не знаходить підстав для задоволення заяви представника позивача про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення неустойки, оскільки як убачається з розрахунку заборгованості, неустойка в розмірі 450 грн. нарахована відповідачеві 31.12.2013 по 28.02.2014, а ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] у листопаді 2014 року, тобто з дотриманням строку спеціальної позовної давності. Разом з тим, вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені належить відмовити з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, пеня та штраф є різновидами такої санкції за не виконання або неналежне виконання зобовязання як неустойка та мають різні механізми їх обчислення, а тому не можуть ототожнюватися при їх застосуванні. Оскільки тарифами на обслуговування платіжних карток, тарифний пакет «[PERSON] готівочка», які є невідємною частиною кредитного договору та з якими погодився відповідач, передбачено нарахування штрафу, а не пені, за невиконання або неналежне виконання кредитного зобовязання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 450 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають. За таких обставин, суд вважає, що позов належить задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 12\~998,50 грн. заборгованості за кредитним договором (13\~448,50 грн. 450 грн. = 12\~998,50 грн.). Крім цього, з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial