Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

25.11.2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], за участю третьої особи Балтського районного управління юстиції Одеської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. 20.01.2017 року ухвалою суду виключено із складу учасників по справі третю особу Балтське районне управління юстиції Одеської області. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 08.04.2008 року державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Налдіною М.М. по спадковій справі № 867/2005 (реєстр № №1754,1755,1756) позивачі та їх брат [PERSON] є спадкоємцями кожен по 1/3 частині зазначеного в заповіті майна їх матері [PERSON], померлої [INFO], а саме: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,17 га, розташованої на території Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області згідно державного акту на право власності серії [NUMBER]. В вересні 2016 року [PERSON], [PERSON]дізнались, що їх брат [PERSON] 28.07.2011 року на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримав на своє ім'я державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на цілу вищевказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,17 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області, Акт зареєстровано в Книзі записі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 512060001000649. Таким чином, у користуванні, володінні та розпорядженні відповідача знаходиться земельна ділянка іншої площі, аніж та, на яку він має право, так як він має право лише на 1/3 частину вищевказаної земельної ділянки. Внаслідок видачі відповідачу Державного акту на право власності на земельну ділянку з невірною площею земельної ділянки порушуються законні права [PERSON], [PERSON]та інтереси, вони позбавлені можливості реалізувати своє право власності на належні їм частини земельної ділянки їх матері. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами погодився, та пояснив, що всі спадкоємці отримали свідоцтво на право на спадщину кожен по 1/3 частині зазначеного в заповіті земельної ділянки після смерті матері [PERSON] Для отримання державного акту на свою частину спадщини він написав заяву до якої надав копію свідоцтва про право на власність по 1/3 частини спадкового майна, але чому в державному акті зазначена вся земельна ділянка відповідач пояснити не може. Суд, ознайомившись з доводами позивачів, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 08.04.2008 року державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Налдіною М.М. по спадковій справі № 867/2005 (реєстр № №1754,1755,1756) (а.с. 5, 7, 9) [PERSON], [PERSON] та їх брат [PERSON] є спадкоємцями кожен по 1/3 частині зазначеного в заповіті майна їх матері [PERSON], померлої [INFO], а саме: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,17 га, розташованої на території Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області згідно державного акту на право власності серії [NUMBER]. [PERSON] було видано 28 липня 2011 року на його ім'я державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,17 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області. Однак при виготовленні вищевказаного державного акту на право власності на земельну ділянку було зроблено технічну помилку, та як у власності [PERSON] знаходиться земельна ділянка іншої площі, аніж та, на яку він мав право, так як він має право лише на 1/3 частину земельної ділянки. Внаслідок видачі [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку з невірною площею земельної ділянки упозивачів порушуються законні права та інтереси, і вони позбавлена можливості реалізувати своє право власності на належні їм частини земельної ділянки їх матері. У ст. 126 ЗК України, чинної на час видачі спірного державного акту, передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Порядок видачі державних актів про право власності на земельну ділянку регулюється Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного Комітету України по земельним ресурсам 04.05.1999 року № 43. Відповідно до п. 2.1 Інструкції, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку складаються із підготовчих робіт; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. При виготовленні Державного акта на право приватної власності на землю для відповідача було допущено помилку у розмірі площі його земельної ділянки. Інструкцією не передбачено можливості внесення змін у державний акт шляхом його виправлення, оскільки це тягне за собою переробку всієї технічної документації. Отже, виходячи із порядку видачі державних актів та їх реєстрації, для того щоб внести зміни у державний акт слід його визнати недійсним (анулювати), а потім виготовити новий державний акт. Тому підставою виготовлення нового державного акту є рішення суду. Необхідність визнання державного акту недійсним в судовому порядку обумовлюється ще й тим, що державні акти на право власності на землю підлягають обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до cт. 27 п. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав скасовується в разі винесення судом відповідного рішення. Цієї ж самої думки притримується і Пленум Верховного суду України в Постанові від 16 квітня 2004 року за № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначивши, що «Виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 151, 153- 158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України cт. 24 Цивільного процесуального кодексу України, cт. 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі справи за заявами, зокрема: з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсним державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками».

Outcome: approved