Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

25 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з часу досягнення дочкою повноліття - з січня 2019 року до закінчення навчання - 30.06.2019 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвано 22.07.2009 року. Мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час досягла повноліття, однак продовжує навчання на денному відділенні Дніпровського технікуму зварювання та електрики імені Є.О. Патона. Строк навчання до 30 червня 2019 року. У зв`язку з навчанням дочка потребує матеріальної допомоги. Після досягнення дочкою повноліття відповідач відмовився сплачувати аліменти. Вважала, що відповідач у змозі виплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 2000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2019 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково: стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - 25 березня 2019 року до закінчення навчання - 30.06.2019 року включно. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 жовтня 2019 року за заявою відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення, заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2019 року було скасовано, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 грудня 2019 року до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, повнолітню [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов матері також підтримала, зазначивши, що знаходиться на утриманні матері, допомога, яка надається їй батьком, є недостатньою, оскільки необхідні кошти на харчування та сплату комунальних послуг. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав відзив на позов, в якому вважає, що позивачем не доведено можливість надання ним матеріальної допомоги на утримання дочки. Зазначає, що після досягнення дочкою повноліття надає матеріальну допомогу безпосередньо дочці. В період з січня по червень 2019 року надавав дочці грошові кошти на придбання одягу, взуття, рюкзаку, на розваги, щомісячно матеріально її підтримував. Крім того, після червня 2019 року регулярно надає дочці фінансову допомогу, оплачує її навчання у Дніпропетровському технічному університеті «Дніпропетровська політека», відкрив банківську картку на ім`я дочки, куди регулярно переказує грошові кошти. Також зазначив, що за результатом розгляду справи № 2-2566/09 судом було зменшено розмір аліментів до 200 грн. на місяць, оскільки за станом свого здоров`я він не працював, не міг влаштуватися на роботу, був змушений нести додаткові витрати на лікування. На сьогодні його стан здоров`я не дозволяє йому повноцінно працювати. Він офіційно не працює, має тимчасові нестабільні заробітки, на його утриманні знаходиться непрацездатна матір. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, з`ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] у період з 1 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року навчалася на денному відділенні третього курсу Дніпровського технікуму зварювання та електрики імені Є. О. Патона. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцятитрьохрічного віку при умові, що вони мають можливість надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина в твердій грошовій сумі або в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 дійсного Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд приймає до уваги можливість надання утримання другим із батьків, дружиною, чоловіком і повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При вирішенні спору про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд враховує матеріальне становище сторін, всі інші обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України, зокрема ненадання відповідачем доказів щодо наявності інших утриманців чи незадовільного стану здоров`я, можливість отримання повнолітньою [PERSON] матеріальної допомоги від матері, а також регулярне надання їй матеріальної допомоги відповідачем, зокрема в період березня 2019 року - червня 2019 року (25.03.2019 року на суму 1400 грн., 10.04.2019 року на суму 600 грн., 12.05.2019 року на суму 900 грн., 23.06.2019 року на суму 2600 грн., а також щомісячно 600 грн. (на харчування, Інтернет, телефон), що третьою особою не заперечувалося, та приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1200 грн., який, з урахуванням раніше наданої матеріальної допомоги, буде необхідним та достатнім для забезпечення її потреб, пов`язаних із продовженням навчання, та не є непосильним для відповідача, оскільки, на переконання суду, його майновий стан дозволяє сплачувати аліменти в такому розмірі. Визначаючи період стягнення аліментів з відповідача, суд враховує, що відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Отже, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивачем буде доведено, що ним вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Позивач із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання, звернулася 25 березня 2019 року. Докази вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача з січня 2019 року та ухилення останнього від їх сплати позивач суду не надала. В той час як норми статті 81 ЦПК України зобов`язують кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивачем не надано доказів, що нею вживалися заходи щодо отримання аліментів від відповідача з січня 2019 року, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 1200 грн. щомісячно з дня пред`явлення позову - 25 березня 2019 року і до закінчення навчання - 30.06.2019 року включно (в межах заявлених позовних вимог), оскільки вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки до закінчення навчання, але не більш як до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, позивач не заявляла. При цьому, стягуючи з відповідача аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання, суд відзначає, що само по собі добровільне надання матеріальної допомоги на утримання дитини, не є безумовною підставою для відмови в позові, оскільки в разі спору суд має визначити не лише сам факт стягнення аліментів, а й їх розмір. Тобто спір щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини, яка продовжує навчання, може містити незгоду між батьками чи самою повнолітньою дитиною як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання, та підтримання останньою цього позову в судовому засіданні, свідчить про наявність спору щодо надання утримання відповідачем. Таким чином, позов [PERSON] необхідно задовольнити частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно зі статтею 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 247 грн. 89 коп.

Outcome: partial