Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

26.02.2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. Власником житлового будинку [ADDRESS] є позивач на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого 24.04.1998 року приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], реєстровий № 661. У спірному житловому будинку з 23.08.2001 року зареєстрована в якості наймача колишня співмешканка позивача - [PERSON] - відповідач по справі, але з 24.02.2013 року вона в зазначеному будинку не мешкає. З 24.02.2013 року між сторонами склалися неприязнені стосунки і відповідач припинила проживати за місцем своєї реєстрації. Знятися добровільно з реєстраційного обліку [PERSON] відмовляється. За таких обставин позивач звернувся до суду та просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], через відсутність у ньому понад шість місяців; покласти на відповідача витрати, пов'язані з розглядом справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, вона не заперечувала проти задоволення в частині вимог щодо визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а в частині стягнення з неї судових витрат - заперечувала, проте ніяких письмових заперечень проти позову суду не надала. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 6 та ч. 1 ст. 127 ЖК України, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку, як службових жилих приміщень і гуртожитків. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого 24.04.1998 року приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], реєстровий № 661 (а.с. 16). Право власності належним чином зареєстровано в КП «АБТІ» 13.08.1999 року за реєстровим № 5470 та записано в реєстровій книзі № 32, про що свідчить копія реєстраційного посвідчення (а.с. 14). На а.с. 13 знаходиться довідка з виконкому від 23.08.2001 року, відповідно якої відповідачу [PERSON] було надано дозвіл на прописку та проживання в житловому будинку [ADDRESS], який належить [PERSON] З довідки про склад сім'ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 06.11.2013 року, виданої комітетом мікрорайону «Південно-Західний» (а.с. 12), вбачається, що у спірному житловому будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON] - син, [PERSON] - донька та [PERSON] Актом обстеження спірного житлового будинку, складеного 06.11.2013 року комісією комітету мікрорайону «Південно-Західний» (а.с. 11), підтверджено, що відповідач [PERSON] не мешкає в даному житловому будинку з 24.02.2013 року. З цього приводу у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача та які підтвердили, що дійсно [PERSON] не мешкає в спірному житловому будинку з початку 2013 року, де перебуває вона на даний час, їм не відомо. Свідок [PERSON], яка є матір'ю відповідача [PERSON], у судовому засіданні також підтвердила, що її донька в житловому будинку [ADDRESS] з [PERSON] не мешкає з лютого 2013 року. Виходячи з положень ст. 71 Житлового кодексу України та роз'яснень, даних у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2, право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї зберігається протягом 6 місяців або інших строків, передбачених цією статтею. Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шести місяців, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою ст. 71 ЖК України, тобто в строк шести місяців. Як судом встановлено, відповідач не мешкає у спірному будинку з 24.02.2013 року та по теперішній час, тобто більш ніж шість місяців, без поважних причин, не виконує своїх обов'язків та не сплачує за користування приміщенням, як то передбачено ст.ст. 162-163 ЖК України. Отже, при викладених вище обставинах, у зв'язку з тим, що відповідач добровільно покинула надане їй житлове приміщення, перешкод їй в мешканні позивачем не здійснювалось, більше шести останніх місяців відповідач відсутня в наданому їй позивачем житловому приміщенні без поважних причин, суд вважає, що [PERSON] має бути визнана такою, що втратила право користування житловою площею у вищевказаному будинку. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до квитанції (а.с. 1), позивач сплатив при зверненні до суду з даним позовом 121, 80 грн. судового збору. Згідно акту виконаних робіт за угодою ДН № 000353 (від 03.02.2014 р.) від 17.03.2014 року, [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] 1000 грн. за надання правової допомоги. Отже, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, які документально підтверджені, підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved