Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

25.02.2015 року представник позивача Ридош М.М. звернувся до суду із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» про стягнення заборгованості за кредитним договором та збільшуючи розмір позовних вимог 26.08.2015 року (а.с.49-51,58) просив суд - стягнути солідарно з відповідачів ФОП [PERSON], [PERSON], ТОВ «МІК» заборгованість за кредитним договором № 47/1/301013 від 30.10.2013 року, станом на 19.08.2015 року в сумі 5 084 739,56 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3 588 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 943 693,15 грн., пеня за несвоєчасно погашені відсотки - 267 824,98 грн. та пеня за несвоєчасно погашення тіла кредиту - 285 221,43 грн.; - стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 3654,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує на те, що 30.10.2013 року між позивачем - ПАТ «БМ Банк» та фізичною особою -підприємцем [PERSON] був укладений Договір невідновлюваної кредитної лінії № 47/1/301013 (далі, - Кредитний договір), згідно з яким ФОП [PERSON] (далі, - Позичальник) отримав у банку кредит у розмірі 3 588 000,00 грн., з виплатою процентної ставки 20% річних, зі строком повернення в повному обсязі всієї суми невикористаного кредиту в термін не пізніше 29 жовтня 2016 року. В забезпечення зобов'язань ФОП [PERSON] за вищевказаним кредитним договором 30.10.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 47/1/301013/П від 30.10.2013 року. Крім того, в забезпечення зобов'язань за цим же Кредитним договором банк уклав окремий договір поруки з ТОВ «МІК» за № 47/2/301013/П від 30.10.2013 року. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником - ФОП [PERSON] своїх зобов'язань за Договором невідновлюваної кредитної лінії № 47/1/301013 від 30.10.2013 року та виникненням заборгованості, банк і звернувся до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27.11.2015 року провадження у справі в частині стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» закрито, оскільки вказані позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с.70-71). З аналогічних підстав ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07.09.2016 року закрито провадження по справі в частині стягнення заборгованості з фізичної особи - підприємця [PERSON] (а.с.119-120). Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, надавши через канцелярію суду заяву, згідно з якою представник ПАТ «БМ Банк» - Ридош М.М., просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.117,118). Відповідач [PERSON] повторно до суду не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про проведення судових засідань на 13.06.2016 року та 07.09.2016 року (а.с.29,30,105,116) була повідомлена в установленому законом порядку шляхом направлення повісток на адресу реєстрації [ADDRESS] які повернулися до суду з її особистим підписом про отримання. Отже на підставі ст. ст. 74, 76 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленою. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.10.2013 року між позивачем - Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» та фізичною особою - підприємцем [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено Договір невідновлюваної кредитної лінії № 47/1/301013 (далі, - Кредитний договір) (а.с.4-9), відповідно до умов якого ПАТ «БМ Банк» надав Позичальнику кредит у розмірі 3 588 000, 00 грн. з виплатою процентної ставки 20 % річних, зі строком повернення в повному обсязі всієї суми використаного кредиту в термін не пізніше 29 жовтня 2016 року (а.с.4-7). У забезпечення зобов'язань за Кредитним договором від 30.10.2013 між позивачем ПАТ «БМ Банк» та відповідачем - фізичною особою [PERSON] було укладено договір поруки № 47/1/301013/П від 30.10.2013 року (а.с.8-9). Крім того, в забезпечення зобов'язань за цим же Кредитним договором між позивачем та відповідачем - ТОВ «МІК» укладено окремий договір поруки № 47/2/301013/п від 30.10.2013 року (а.с.10-11). Згідно пунктів 1.2, 3.1 вище зазначених договорів поруки [PERSON] та ТОВ «МІК», кожен окремо, зобов'язалися перед банком відповідати солідарно з Позичальником - ФОП [PERSON], за своєчасне та повне виконання останнім основного зобов'язання, передбаченого Кредитним договором № 47/1/301013 від 30.10.2013 року, щодо відшкодування суми кредиту, процентів, неустойки, відшкодування збитків (а.с.8-11, п.3.1). Згоду на укладення зазначених вище правочинів сторони засвідчили своїми підписами в них. Свої зобов'язання за кредитним договором Банк виконав належним чином, надавши, відповідно до п. 1.1 кредитного договору від 30.10.2013 року № 47/1/301013 ФОП [PERSON] кредит у розмірі 3 588 000,00 грн.. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати їх повернення. Однак ФОП [PERSON] взятих на себе зобов'язань за даним Кредитним договором належним чином не виконує, у визначені договором строки повернення кредиту, процентів за користування кредитом, штрафних санкцій не здійснює, що спричинило виникнення кредитної заборгованості. Доказів протилежного ФОП [PERSON] не надано. Згідно п. 2.3.1 Кредитного договору у разі виникнення випадків невиконання Позичальником взятих на себе обов'язків та недотримання умов, передбачених цим Договором, Банк має право вимагати негайного повернення суми Кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування Кредитом. Також, згідно з пунктом 2.5 Договору поруки, Поручитель зобов'язується протягом п'яти календарних днів з моменту отримання повідомлення Кредитора про прострочення платежу. Виплатити несплачену Боржником суму кредиту. Позивачем 15.09.2014 року на адресу ФОП [PERSON] направлявся лист - претензія з вимогою термінового погашення заборгованості за Кредитним договором в сумі 235 263, 27 грн. (а.с.14). Аналогічні листи щодо необхідності погашення боргу Позичальника у п'ятиденний термін позивач направив 15.09.2014 року і поручителям [PERSON] та ТОВ «МІК» у відповідності до п. 2.5 Договорів поруки (а.с.15,16). Однак до цього часу зазначені вимоги ні позичальником, ні його поручителями не виконані, що призводить до порушення прав банку. Частиною 1 статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. З ч. 1 ст. 16 ЦК України також слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тобто звернення до суду є конституційним правом кожного і воно не може бути скасоване чи обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (ст. ст. 22, 64 Конституції України). Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч.1 ст. 553 ЦК України). Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення. Відповідно до положень ст. 559 ЦК України та розділу 4 договору поруки, порука, укладена відповідно до договору від 30.10.2013 року № 47/1301013/П припиненою не вважається, що повністю узгоджується з правовою позицією викладеної в рішенні Верховного Суду України у справі №6-1199цс16, № 6-53цс14, №6-125цс14, яка є обов'язковою для всіх судів України та п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Як показують надані позивачем розрахунки заборгованості (а.с.52-57), станом на 18.08.2015 року борг ФОП «[PERSON] перед ПАТ «БМ Банк» за Кредитним договором № 47/1/301013 від 30.10.2013 склав 5 084 739, 56 грн., у тому числі: заборгованість за основним боргом - 3 588 000, 00 грн., заборгованість по відсоткам - 943 693, 15 грн., пеня за несвоєчасно погашені відсотки - 267 824, 98 грн, пеня за несвоєчасне погашення основного кредиту - 285 221, 43 грн.. Перевіривши надані суду докази, суд знаходить в повній мірі обґрунтованою і доведеною заборгованість за Кредитним договором № 47/1/3010.13 від 30.10.2013 в сумі 5 084 739, 56 грн., що включає в себе: заборгованість за основним боргом - 3 588 000, 00 грн., заборгованість по відсоткам - 943 693, 15 грн., пеня за несвоєчасно погашені відсотки - 267 824, 98 грн, пеня за несвоєчасне погашення основного кредиту - 285 221, 43 грн. Згідно з ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором своїм особистим майном за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 1.2. договору поруки визначено, що у випадку порушення Боржником зобов'язання за Кредитним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні Боржники. Але враховуючи те, що спір щодо ФОП [PERSON], ТОВ «МІК» та [PERSON] підлягає розгляду за різними видами судочинства, аналізуючи наявні у справі докази, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «БМ Банк» підлягають до задоволення в повному обсязі саме з відповідача [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved