overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

25 липня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги вона мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили з лютого 2016 року, мешкають окремо. В шлюбі мають трьох малолітніх дітей. Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявилась, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.16). Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення (а.с.17). Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 01 листопада 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-ВЛ № 184666, виданого Фараонівською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с. 6). Як видно з копій свідоцтв про народження серії 1-ЖД № 188255, серії І-ЖД № 037193 та серії 1-ЖД № 142058, виданих Фараонівською сільською радою Саратського району Одеської області, позивачка та відповідач є батьками: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.7, 8, 9). Шлюбні відносини сторони не підтримують з лютого 2016 року, проживають окремо, за цей час примирення не досягли, наполягають на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням бажання позивачки суд вважає необхідним залишити їй прізвище Стефанюк.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

25 липня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони 10 серпня 2005 року зареєстрували шлюб, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дітей матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дітей. Позивачка [PERSON], в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити (а.с.15). Відповідач [PERSON], до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечуючи проти задоволення позову (а.с.21). Зясувавши позицію сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони 10 серпня 2005 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 016868, виданим Костянтинівським міським відділом РАЦС Донецької області (а.с.2), від спільного проживання двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-НО № 038533, виданим Костянтинівським міським відділом РАЦС Донецької області (а.с.3) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 402239, виданим відділом державної РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.4). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

25 липня 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою. Посилається на те, що отримала Державний акт на право приватної власності на землю, але в ньому невірно записано її ім'я, тобто замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]», що позбавляє її права користуватися, володіти і розпоряджатися цією земельною ділянкою. Просить встановити факт належності їй цього правовстановлюючого документу. В судове засідання заявник не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а справу розглядати за її відсутності. Заінтересована особа (сільська рада) будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали, але надали суду заяву, зі змісту якої видно, що не заперечують проти ти задоволення вимог [PERSON], а справу просять розглянути без участі їх представника. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 1 листопада 2001 р. на підставі рішення 17 сесії 23 скликання Дільничної сільської ради Новоодеського району Миколаївської області № 02 від 23 березня 2001 р. видано [PERSON] Державний акт на право приватної власності на землю, а саме, на земельну ділянку площею 10,50 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дільничної сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. 25 грудня 2007 р. [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] і їй присвоєно дошлюбне прізвище «[PERSON]». Зі змісту копії свідоцтва про народження заявника, свідоцтва про розірвання шлюбу та її паспорта видно, що її ім'я «[PERSON], а не «[PERSON]», як записано у Державному акті на право приватної власності на землю. Аналізуючи правовстановлюючий документ на право приватної власності на вищезгадану земельну ділянку та документи, що посвідчують особу заявника суд дійшов висновку, що у документі, який посвідчує право власності на земельну ділянку у написанні імені власника допущено вищевказану помилку, що є невірним. За таких обставин суд визнає той факт, що спірний Державний акт на право приватної власності на землю належить [PERSON], а вказаними розбіжностями у вищезгаданому правовстановлюючому документі порушується право заявника на користування, володіння та розпорядження цією земельною ділянкою в установленому законом порядку, яке підлягає відновленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

25 липня 2017 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON], в якій оспорював батьківство [PERSON], [INFO], та просив виключити з актового запису про народження дитини відомості про нього як батька. Позивач та відповідачка в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивач повністю підтримує позовні вимоги; відповідачка позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як про батька з актового запису про народження дитини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2004 року по 07 грудня 2016 року. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], який народився 08 травня 2017 року, Очаківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 10 травня 2017 року складено відповідний актовий запис № 66 про його народження, в графі «батько» записаний [PERSON]. Зазначені обставини підтверджується дослідженими у судовому засіданні копією рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 року та свідоцтвом про народження серії І-ФП №266745 (а. с. 4, 5). Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачкою предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позов [PERSON] про оспорювання батьківства підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

25 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 02 жовтня 2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Шлюбні відносини у сторін фактично припинені з травня 2017 року, оскільки спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та обов'язки, втрачені фізичні та духовні зв'язки. В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, погодилась розірвати шлюб з позивачем. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явились до суду. Судом встановлено, що 02 жовтня 2010 року сторони зареєстрували шлюб в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 02 жовтня 2010 року зроблено відповідний актовий запис №375. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки з травня 2017 року, спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та обов'язки, втрачені фізичні та духовні зв'язки. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітей. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 235 Цивільного процесуального кодексу України відповідачці залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Питання судових витрат слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

25 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 03 вересня 2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Шлюбні відносини у сторін фактично припинені з січня 2017 року, оскільки у них різні погляди на шлюб та сім'ю, спільне життя у сторін не склалося. В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, погодилась розірвати шлюб з позивачем. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явились до суду. Судом встановлено, що 03 вересня 2010 року сторони зареєстрували шлюб в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 03 вересня 2010 року зроблено відповідний актовий запис №300. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки з січня 2017 року, у них різні погляди на шлюб та сім'ю, спільне життя у сторін не склалося. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 235 Цивільного процесуального кодексу України відповідачці залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Питання судових витрат слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

25 липня 2017 року [PERSON] звернувся із заявою про встановлення факту смерті його рідного дядька, [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що через відсутність транспорту та грошових коштів, необхідних на проведення судово-медичної експертизи, судово-медичним експертом розтин трупа не проводився, в зв'язку з чим в даний час йому відмовляють у видачі свідоцтва про смерть, що перешкоджає оформити спадщину. Просить заяву задовольнити. Заявник в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій справу просив розглянути за його відсутності, просив задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, проте надіслав повідомлення про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти встановлення даного факту. Згідно з п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки доводи [PERSON], які наведені в ній, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

25 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 15 липня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 695. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У червні 2013 році вони розїхалися через те, що спільне життя не склалося з причини відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблемам кожного та відсутності сімейного вогнища. Фактично сімейні відносини з цього періоду припинені. На даний час вони проживають окремо. ЇЇ намагання зберегти сімю ні до чого не привели. Їхня сімя перестала існувати, тому шлюб між ними необхідно розірвати, зважаючи на те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Спору про розподіл майна, що є їхньою спільною сумісною власністю не виникає. Спільне господарство разом ними не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливо та суперечить їх інтересам. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заява, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності (а.с. 10). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 11). Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 липня 2006 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 695 (а.с.2). Від шлюбу мають неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], ив [PERSON], [INFO] (а.с. 8-9). Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2013 року у звязку з відсутністю взаєморозуміння, байдужості до життя та проблемам кожного та відсутності сімейного вогнища. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

25 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 17 травня 1997 року. Від спільного життя мають двох доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю проживали до 23 лютого 2016 року. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що вони мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння, постійно виникають сварки.Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причин свого неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, за наявними у справі доказами та в заочному провадженні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 17 травня 1997 року зареєстрували шлюб у Томашівському сільвиконкомі Недригайлівського району Сумської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 10). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дітей (а. с. 9). Як вбачається з позовної заяви, однією сім'єю сторони проживали до 23 лютого 2016 року. З цього часу сім'я фактично розпалася. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що у подружжя було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим між ними виникали сварки та суперечки. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище позивачці після розірвання шлюбу необхідно залишити [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути1340 грн. понесених і документально підтверджених судових витрат, з яких 640 грн. - судовий збір, 700 грн. - витрати за надання правової допомоги за складання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved