Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

25 квітня 2018 року Фермерське господарство «Дар» звернулося до суду з позовом до [PERSON], Фермерського господарства «Приват-Деметра-Агро» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. Ухвалою суду від 26 квітня 2018 року було відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 07 червня 2018 року було закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. На обґрунтування вимог Фермерське господарство «Дар» посилалося на те, що господарство є сільськогосподарським підприємством, діяльність якого повязана із вирощуванням сільськогосподарських культур. Виробництво здійснюється на земельних ділянках, орендованих господарством у фізичних осіб. 01.04.2009 року між Фермерським господарством «Дар» і [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки № 1, відповідно до якого [PERSON] передала, а Фермерське господарство «Дар» прийняло на умовах оренди земельну ділянку площею 4,910 га., кадастровий номер 1223281000:01:033:0479, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. У відповідності до п. 3.1 Договору оренди, договір укладено сторонами на строк 5 років. Державна реєстрація договору проведена 01.02.2010 року уНовомосковським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії Центру ДЗК, про що вчинено запис № 04-10-126-00121. Таким чином, договір укладено на термін 01.02.2015 р. Фермерське господарство «Дар» посилалося на те, що воно належним чином виконував умови договору оренди, в тому числі, своєчасно сплачував орендну плату. Після закінчення строку договору оренди земельної ділянки, Фермерське господарство «Дар» подовжувало і продовжує безперешкодно використовувати земельну ділянку [PERSON], яка ані до закінчення строку договору, ані після, не повідомив позивача про небажання продовжувати орендні відносини. Між сторонами не було складено акту повернення земельної ділянки, про що відповідач не наполягає до теперішнього часу. Позивач здійснює обробіток земельної ділянки, нараховує та виплачує орендну плату, відраховує податки та збори, передбачені чинним законодавством. Фермерське господарство «Дар» неодноразово зверталося до [PERSON] з листом-повідомленням про поновлення дії договору оренди земельної ділянки. До листа-повідомлення позивач додавав проект додаткової угоди про поновлення договору та внесення змін до нього, однак відповідач відповіді на вказані листи позивачеві не надіслав, хоча оренді відносини між сторонами на теперішній час фактично тривають. За таких обставин Фермерське господарство «Дар» вимушене було звернутися до суду із позовом про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки. Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.02.2018 року у справі № 183/5617/17 позов Фермерського господарства «Дар» до [PERSON] про визнання поновленим договору оренди землі був задоволений, судом винесене рішення, відповідно до якого визнаний поновленим на 5 років, до 01.02.2020 року договір оренди земельної ділянки № 1 від 01.04.2009 року, відповідно до якого [PERSON] передала, а Фермерське господарство «Дар» прийняло на умовах оренди земельну ділянку площею 4,910 га., кадастровий номер 1223281000:01:033:0479, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Після отримання рішення суду про поновлення договору оренди землі, 24.04.2018 року позивач з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізнався, що 21.12.2016 року [PERSON], не зважаючи на триваючи орендні відносини із позивачем, уклала договір оренди спірної земельної ділянки із Фермерським господарством «Приват-Деметра-Агро», який зареєстрований державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області відповідно до рішення індексний номер 33958514 від 21.02.2017 року, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис про інше речове право за № 19119981. Фермерське господарство «Дар» в заяві зазначило, що укладення відповідачами договору оренди землі порушує права господарства на користування спірною земельною ділянкою. Так, [PERSON] не мала права укладати договір оренди земельної ділянки до припинення орендних відносин з позивачем. Враховуючи наведене, посилаючись на вимоги Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 203, 215 ЦК України, Фермерське господарство «Дар» просило суд визнати недійсним договір оренди землі від 21.12.2016 р., укладений між [PERSON] і Фермерським господарством «Приват-Деметра-Агро» відповідно до якого [PERSON] передала, а Фермерське господарство «Приват-Деметра-Агро» прийняло на умовах оренди земельну ділянку площею 4,910 га., кадастровий номер 1223281000:01:033:0479, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, який зареєстрований на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 33958514 від 21.02.2017 р., про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис про інше речове право за № 19119981. В судове засідання представник позивача - Фермерського господарства «Дар» не зявилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] і представник відповідача - Фермерського господарства «Приват-Деметра-Агро» не зявилися, були належним чином повідомлені про місце, дату і час розгляду справи, відзиву на позов не подавали. В звязку з неявкою відповідачів, які належним чином повідомлених про розгляд справи, судом проведений заочний розгляд справи. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори. У відповідності до ч.1 ст. 407 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі - землекористувач). Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Судом встановлено, що 01.04.2009 року між Фермерським господарством «Дар» і [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки № 1, відповідно до якого [PERSON] передала, а Фермерське господарство «Дар» прийняло на умовах оренди земельну ділянку площею 4,910 га., кадастровий номер 1223281000:01:033:0479, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. У відповідності до п. 3.1 Договору оренди, договір укладено сторонами на строк 5 років. Оскільки державна реєстрація договору проведена 01.02.2010 року у Новомосковським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії Центру ДЗК, про що вчинено запис № 04-10-126-00121, термін закінчення дії договору - 01.02.2015 р. У відповідності до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що 12.02.2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесене рішення у цивільній справі № 183/5617/17 за позовом Фермерського господарства «Дар» до [PERSON] про визнання поновленим договору оренди землі. Судом встановлено, що після закінчення строку договору оренди земельної ділянки від 01.04.2009 року, Фермерське господарство «Дар» подовжувало і продовжує безперешкодно використовувати земельну ділянку [PERSON], проти чого остання не заперечує. [PERSON] не повідомляла позивача про небажання продовжувати орендні відносини. Між сторонами не було складено акту повернення земельної ділянки, про що відповідач не наполягає до теперішнього часу, позивач здійснює обробіток земельної ділянки, нараховує та виплачує орендну плату, відраховує податки та збори, передбачені чинним законодавством. Фермерське господарство «Дар» неодноразово зверталося до [PERSON] з листом-повідомленням про поновлення дії договору оренди земельної ділянки. До листа-повідомлення позивач додавав проект додаткової угоди про поновлення договору та внесення змін до нього, однак відповідач відповіді на вказані листи позивачеві не надіслав, хоча оренді відносини між сторонами на теперішній час фактично тривають. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.02.2018 року позов Фермерського господарства «Дар» був задоволений, визнаний поновленим на 5 років, до 01.02.2020 року договір оренди земельної ділянки № 1 від 01.04.2009 р., відповідно до якого [PERSON] передала, а Фермерське господарство «Дар» прийняло на умовах оренди земельну ділянку площею 4,910 га., кадастровий номер 1223281000:01:033:0479, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. В звязку з наведеним, суд приходить до висновку, що Фермерське господарство «Дар» має право користування на умовах оренди земельною ділянкою площею 4,910 га., кадастровий номер 1223281000:01:033:0479, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка належить на праві власності [PERSON] до 01.02.2020 року. Як зазначалося вище, позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі від 21.12.2016 р., укладений між [PERSON] і Фермерським господарством «Приват-Деметра-Агро» відповідно до якого [PERSON] передала, а Фермерське господарство «Приват-Деметра-Агро» прийняло на умовах оренди земельну ділянку площею 4,910 га., кадастровий номер 1223281000:01:033:0479, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Позивачем не надав суду оскаржуваний договір оренди. За клопотанням позивача, 18 травня 2018 року судом була винесена ухвала про забезпечення доказів у справі, відповідно до якої суд зобовязав Фермерське господарство «Приват-Деметра-Агро» і [PERSON] надати на адресу суду договір оренди землі від 21.12.2016 року, однак, відповідачами не було виконано вимоги суду, оскаржуваний договір оренди землі не наданий для огляду. В той же час, судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прач на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, номер довідки 121748245 від 24.04.2018, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.02.2017 р. внесено запис про інше речове право за № 19119981, відповідно до якого за Фермерським господарством «Приват-Деметра-Агро» зареєстроване речове право (право оренди) земельної ділянки площею 4,910 га., кадастровий номер 1223281000:01:033:0479, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та належить на праві власності [PERSON] на строк 10 років, зазначене право виникло у Фермерського господарства «Приват-Деметра-Агро» на підставі договору оренди земельної ділянки від 21.12.2016 року. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що 21.12.2016 р., укладений між [PERSON] і Фермерським господарством «Приват-Деметра-Агро» відповідно до якого [PERSON] передала, а Фермерське господарство «Приват-Деметра-Агро» прийняло на умовах оренди земельну ділянку площею 4,910 га., кадастровий номер 1223281000:01:033:0479, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, який зареєстрований на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 33958514 від 21.02.2017 р., про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис про інше речове право за № 19119981. Пунктом 3 частини 1 статті 395 ЦК України визначено, що одним з видів речових прав на чуже майно є право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). У відповідності\~до ч.1\~ст.\~398\~ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. На підставі ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також, моральним засадам суспільства. Згідно вимог ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваних правочин). Оскільки Фермерське господарство «Дар» станом на дату укладення оспорюваного договору оренди землі, мало право користування земельною ділянкою на умовах оренди, відповідачі не мали права укладати між собою договір оренди землі, в звязку з чим, договір оренди від 21.12.2016 р., укладений між [PERSON] і Фермерським господарством «Приват-Деметра-Агро» надежить визнати недійсним, оскільки він не відповідає вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства та порушує право позивача, як орендаря.

Outcome: approved