Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

26.08.2015 року до суду звернулась позивач з позовом, вимоги якого були збільшені в порядку, передбаченому ст. 31 ЦПК України, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості по аліментах в розмірі 21 700,00 грн. на утримання спільної дитини - [PERSON], [INFO], а також неустойку (пеню) у розмірі 70 630,00 грн. за період з 03.08.2014 року по 30.11.2015 року (а.с.2, 4, 38-44, 54-57). Вимоги позову мотивовані тим, що 11.09.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва було ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 2000,00грн. щомісячно, починаючи з 11.08.2014 року і до її повноліття, та видано виконавчий лист. 10.10.2014 року головним державним виконавцем ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Проте, відповідач не виконує свої зобов'язання, у зв'язку з чим загальна сума заборгованості відповідача по аліментах на дату подання позову становить 21 700,00грн. Неодноразові звернення відповідача до ВДВС Дніпровського району м. Києва не дали результату. У зв'язку з простроченням сплати аліментів, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача також неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в розмірі 70 630,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення чи розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін по справі та постановити заочне рішення. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.09.2014 року розірвано шлюб між сторонами та стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 11.08.2014 року та до повноліття дитини (а.с. 5). Постановою державного виконавця відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 10.10.2014 року відкрито виконавче провадження №45032324 з виконання виконавчого листа, виданого на підставі вищезазначеного рішення суду про стягнення аліментів (а.с. 6 зворот). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва №1212-6 від 07.08.2015р., заборгованість [PERSON] за аліментами станом на 01.08.2015 року становить 21 700,00 грн. (а.с. 10). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Оскільки заборгованість по аліментам виникла при примусовому виконанні рішення про стягнення аліментів та повинна стягуватися державним виконавцем в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», наявність заборгованості не потребує ухвалення судом рішення про її стягнення. Положеннями статті 194 СК України врегульований порядок стягнення аліментів за виконавчим листом та заборгованості за аліментами в примусовому порядку, яка виникла внаслідок невиконання рішення суду про стягнення аліментів. Вимога позову про стягнення заборгованості вже нарахованих до стягнення аліментів фактично є вимогою про подвійне стягнення існуючої заборгованості. Частина 4 ст. 195 СК України передбачає лише обчислення розміру заборгованості за аліментами судом, за наявності спору щодо розміру такої заборгованості, який в даній справі відсутній. Тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за аліментами в сумі 21 700,00грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-94цс15 та від 16.12.2015р. № 2696цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Позивач просить стягнути пеню за період з 03.08.2014р. по 30.11.2015 р. включно (а.с.57). Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказах. Як убачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.09.2014 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 11.08.2014 року та до повноліття дитини. Розрахунок заборгованості по аліментах, на підставі якого позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, містить відомості про заборгованість по аліментам станом на 01.08.2015р. Доказів існування заборгованості за період з 01.08.2015р. по 30.11.2015 р. включно позивачем суду не надано. Таким чином, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за доведений позивачем період заборгованості по сплаті аліментів - з 11.08.2014 року до 01.08.2015 року, розраховується формулою: за серпень 2014 року (2000,00 грн.*0,01*21) = 420,00 грн.; за вересень 2014 року (2000,00 грн.*0,01*30) = 600,00 грн.; за жовтень 2014 року (1200,00 грн.*0,01*31) = 372,00 грн.; за листопад 2014 року (2000,00 грн.*0,01*30) = 600,00 грн.; за грудень 2014 року (2000,00 грн.*0,01*31) = 620,00 грн.; за січень 2015 року (2000,00 грн.*0,01*31) = 620,00 грн.; за лютий 2015 року (1500,00 грн.*0,01*28) = 420,00 грн.; за березень 2015 року (2000,00 грн.*0,01*31) = 620,00 грн.; за квітень 2015 року (1000,00 грн.*0,01*30) = 300,00 грн.; за травень 2015 року (2000,00 грн.*0,01*31) = 620,00грн.; за червень 2015 року (2000,00 грн.*0,01*30) = 600,00 грн.; за липень 2015 року (2000,00 грн.*0,01*31) = 620,00 грн. Таким чином загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 11.08.2014 року до 01.08.2015 року складає 6 412,00 грн. За таких обставин, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів у розмірі 6 412,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в мінімальному розмірі, визначеному законом на час звернення з позовом до суду - в сумі 243,60грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial