Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

25 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON], 26 листопада 2009 року, відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна частка (пай), розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Росія». У звязку з тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, а нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском шестимісячного строку, вона просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], оскільки пропустила строк внаслідок того, що вважала що при наявності правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) строк на прийняття спадщини є необмеженим. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подала заяву, в якій позов підтримує і просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Згідно з ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, якою передбачено, що в такому випадку суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить \~закону або порушує права інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0065458 від 03 липня 1996 року [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Росія» розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах (а.с.7). Відповідно до заповіту від 30 березня 2000 року, посвідченого секретарем Виконкому Вязенської сільської ради Путивльського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за №14, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.8). [PERSON] померла 26 листопада 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №114255 від 26 листопада 2009 року (а.с.5). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація відносно [PERSON], яка померла 26 листопада 2009 року, у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.10). Згідно з довідкою №106 від 20 квітня 2016 року, виданою Вязенською сільською радою Путивльського району, [PERSON], яка померла 26 листопада 2009 року, була зареєстрована та постійно проживала одна у [INFO]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Вязенською сільською радою, не змінювався і не скасовувався (а.с.6). Довідкою приватного нотаріуса №279/01-16 від 20 квітня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 26 листопада 2009 року, у звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.9). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує прав інших осіб, у звязку з чим, виходячи з засад розумності та справедливості, позивачу необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved