Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

25.09.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, який уточнила 09.03.2018 року, змінила предмет позову, та просить про встановлення земельного сервітуту шляхом надання позивачу та членам її сім'ї права на проїзд/прохід, обслуговування її будинку та споруд, що знаходяться на межі з земельною ділянкою, яка належить відповідачу, та розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Чубаївська, 17/2; а також просить стягнути судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. Позивач обґрунтовує вимоги положеннями ст. ст. 401, 402 та 404 ЦК України. При цьому позивач посилається на те, що після смерті свого чоловіка успадкувала разом з дітьми земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 17. Вказана земельна ділянка має таку конфігурацію, яка не дозволяє нормально користуватись землею та житловим будинком, оскільки позивач позбавлена вїзду-виїзду на ділянку. При цьому також позивач зауважує, що прохід до її земельної ділянки раніше знаходився у постійному користуванні мешканців, які проживають за адресою: [INFO], 17/1, 17/2, 17/3. Але відповідач [PERSON] перешкоджає позивачу в користуванні вказаним проходом, надала документи, що цей прохід знаходиться у її власності, в звязку з чим позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 26.09.2017 року провадження у справі відкрито. 10.01.2018 року представником відповідача до суду надано заперечення на позов, в подальшому після зміни предмету позову, до суду 02.05.2018 року надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить в задоволенні позовної заяви відмовити. При цьому сторона відповідача посилається на те, що належна позивачу земельна ділянка, площею 0,02 га, яку [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка, була отримана ним за договором дарування від первісного власника земельної ділянки [PERSON] Первісним власником [PERSON] разом з сусідкою [PERSON] за попередньою домовленістю між ними, було встановлено капітальний паркан на межі між ділянками [PERSON] та [PERSON], тобто на межі, яка на даний час розмежовує земельні ділянки [PERSON] та [PERSON], в звязку з чим доводи позивача щодо того, що [PERSON] перешкоджає їй в доступі до земельної ділянки не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] ніколи зі сторони [PERSON] на свою ділянку не заходила, а користувалась проходом через земельну ділянку третіх осіб [PERSON], які повязані з позивачем родинними звязками. Крім того, сторона відповідача зазначає, що земельна ділянка [PERSON] межує з землями міста вул. Чубаївська, до якої позивач має вільний доступ через свій будинок літ. «Б». Також відповідач вказує, що земельна ділянка позивача була отримана її чоловіком в дар ще у 2008 році та з вказаного часу до відповідача ніхто з питанням щодо встановлення сервітуту не звертався. Третя особа [PERSON] надала 16.04.2018 року заяву, в якій вказала, що позов [PERSON] підтримує, просить його задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Третя особа [PERSON] надав 23.05.2018 року заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі та розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи ОМР [PERSON] в судове засідання 27.09.2018 року з'явилась вперше, повідомила суд, що знає про право третьої особи надати письмові пояснення, однак на даний час таких пояснень не має, але не заперечує проти закінчення підготовчого засідання та призначення розгляду справи по суті. В подальшому до судового засідання не з'явилась. 14.11.2018 року в судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] підтримав відзив на позов, просить відмовити в задоволенні вимог в зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю. Вислухавши позивача, її представника та представника відповідача, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 06.10.2005 року [PERSON] на підставі рішення Одеської міської ради від 21.04.2005 року №4000-IV було видано Державний акт, серії НБ №295882, на право власності на земельну ділянку, площею 0,0475 га, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 17. Цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) /а.с.107/. Частину вказаної земельної ділянки, а саме - земельну ділянку, площею 0,02 га, за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 17, відповідно до договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] від 02.02.2008 року №268, [PERSON] подарував [PERSON] /а.с.108/, про що [PERSON] 01.04.2010 року було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ №142724, кадастровий номер земельної ділянки: 5110136900240060141. При цьому відповідно до плану меж вказана земельна ділянка межує з землями м. Одеси (вул. Чубаївська), землями гр. [PERSON], землями [PERSON] та землями [PERSON] /а.с.33/. Позивач [PERSON] разом з дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого 30.10.2012 року, 57/100 частин будинку №17 по вул. Чубаївській та земельну ділянку, площею 0,02 га, за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 17, кадастровий номер: 5110136900240060141, про що суду надано відповідні докази /а.с.5-32/. Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,404 га, за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 17/2, кадастровий номер: 5110136900:24:006:0080, про що суду надано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №296242, виданий 18.11.2005 року на підставі рішення Одеської міської ради від 28.01.2005 року №3768-ІV /а.c.50/. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] оформила право власності на свою земельну ділянку раніше, ніж право власності на земельну ділянку площею 0,2 га за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 17, отримав [PERSON], після смерті якого в 2012 році вказану земельну ділянку успадкувала позивач та її неповнолітні діти. Стороною позивача в ході розгляду справи суду надавались копії технічної документації і землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 17/2, на імя [PERSON] /а.с.74-81/. При цьому сторона позивача зазначала, що приватизація земельної ділянки [PERSON] була проведена з порушенням вимог законодавства. З цього приводу суд зауважує, що предметом даної справи є встановлення сервітуту на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 17/2, державний акт на вказану земельну ділянку є чинним, право власності [PERSON] в даному провадженні не оспорюється, в звязку з чим суд не надає оцінку та не встановлює обставини щодо оформлення права власності [PERSON] на належну їй земельну ділянку. Доводи сторони позивача щодо наявності земельного сервітуту на частину земельної ділянки [PERSON] не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що земельний сервітут встановлювався для [PERSON], яка має у власності 1/2 частку домоволодіння, тобто співвласник з відповідачем [PERSON], тому для проходу до своєї власності користується земельною ділянкою співвласника [PERSON] При цьому 28.05.2004 року між [PERSON] та [PERSON] була укладена угода про порядок користування земельною ділянкою /а.с.131/. Тобто, земельний сервітут, на який посилається позивач не має відношення до земельної ділянки, яку успадкувала позивач [PERSON] На підтвердження доводів сторони відповідача щодо того, що позивач [PERSON] ніколи не користувалась частиною земельної ділянки [PERSON] для проходу на власну земельну ділянку, стороною відповідача суду надано копію розписки від 09.08.2004 року першого власника земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 17, [PERSON] стосовно того, що він не заперечує проти встановлення паркану між його земельною ділянкою та земельною ділянкою [PERSON] /а.с.127/ та фотокартки вказаного паркану /а.с.129,130/, з яких вбачається, що паркан є щільним, без можливості проходу/проїзду на ділянку [PERSON] З наданих стороною позивача та третіми особами фотокарток та копії схеми, підписаною третіми особами [PERSON] та [PERSON] /а.с.140-146/ вбачається, що будинок [PERSON] літ. Б виходить на вул. Чубаївську та має вхідний отвір (ролети). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] має вільний доступ до своєї земельної ділянки через будинок літ. Б, що виходить на вул. Чубаївську. В ході судового розгляду справи 14.11.2018 року судом допитано свідків [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] є її донькою. В 2001 році свідок [PERSON] придбала 1/2 частину будинку на вул. Чубаївській, 17/2. Інший співвласник [PERSON] /на теперішній час - [PERSON]/ [PERSON]. Свідок [PERSON] вказала, що в 2003 році подарувала 1/2 частину будинку доньці [PERSON], однак продовжує проживати в ньому, та в 2005 році по генеральній довіреності займалася приватизацією земельної ділянки. На той час сусіднім землекористувачем був Беднарик, з яким все було узгоджено. Коли за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 17, зявилась позивач, почалися скандали. Позивач [PERSON] ніколи не проходила через земельну ділянку [PERSON], вона ходила через ділянку [PERSON], а коли вони не захотіли її туди пускати, зявились претензії до родини відповідача. При цьому свідок зазначила, що коли позивач просила дозвіл на ремонт, ніхто їй не перешкоджав, на територію [PERSON] заходили і газівники, і інші робочі. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, суду пояснила, що позивач [PERSON] увела у неї її чоловіка [PERSON] Свідок [PERSON] зазначила, що позивач [PERSON] ніколи не користувалась проходом, що належить [PERSON] та перебуває в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що порядок користування частиною земельної ділянки по вул. Чубаївська, 17/2, був встановлений угодою між [PERSON] /на даний час -[PERSON]/ Т.І. та [PERSON] Частиною 1 ст. 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно з\~ч.\~3\~ст.\~402\~ЦК України у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. В ході судового розгляду справи достеменно встановлено, що [PERSON] ні за життя свого чоловіка [PERSON], ані з часу переоформлення права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, не користувалася частиною земельної ділянки, що належить відповідачу [PERSON], для проходу/проїзду до будинку за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 17. Окрім того, сама позивач пояснювала, що вона завжди мала прохід через земельну ділянку, якою користуються треті особи [PERSON]. Між нею, позивачем, та [PERSON] не встановлено порядок користування земельною ділянкою на цей час. З даного питання позивач до третіх осіб не зверталась. Судом також встановлено, що [PERSON] має зі своєї ділянки вільний вихід на вул. Чубаївську через будинок літ. Б. Таким чином, суд приходить для висновку, що підстав для встановлення земельного сервітуту, про що просить [PERSON] в своєму позові, немає, оскільки її потреби в проході до своєї земельної ділянки можуть бути задоволенні іншим способом ніж встановлення сервітуту. При цьому судом також враховується те, що позивач [PERSON] не зверталась до відповідача [PERSON] з даного приводу в позасудовому порядку, не пропонувала укласти угоду про встановлення їй земельного сервітуту. Вказаних встановлених судом обставин позивач не оспорювала, оскільки сама пояснювала суду, що до відповідачів щодо встановлення земельного сервітуту вона письмово не зверталась, інколи телефонувала, однак вони не брали трубку або не хотіли з нею розмовляти. Тобто, позивач [PERSON] в ході судового розгляду справи стверджувала, що вона не може будь-яким іншим способом користуватись належною їй земельною ділянкою, окрім як шляхом проходу через земельну ділянку [PERSON], однак вказані обставини стороною позивача не доведені. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Outcome: dismissed