Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

26 жовтня 2017 року надійшла до суду позовна заява\~ ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.11.2010 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] укладено договір № б/н, відповідно до якого останній надано кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала. Станом на 31.08.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 50950.40 грн., з яких заборгованість за кредитом 3423.13 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 41524.86 грн., заборгованість за пенею та комісією 3100.00 грн., штраф (фіксована частина) 500.00 грн., штраф (процентна складова) 2402.40 грн.. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість в розмірі 50950.40 грн. згідно кредитного договору № б/н від 17.11.2010 року, судові витрати в розмірі 1600.00 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявилася, до позовної заяви додано клопотання, в якому просить справу слухати у її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. 04 січня 2018 року представником позивача подано пояснення та зазначено, що відповідачем дійсно були вчиненні дії, що свідчать про визнання нею свого боргу перед банком. Згідно виписки відповідач неодноразово здійснювала погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 09.02.2015 року, що підтверджується випискою з рахунку. Позивач звернувся з позовом до відповідача 17.10.2017 року до сплину строку позовної давності. Враховуючи, що позивачем, як загальний, так і спеціальний строк позовної давності дотримано при звернені до суду, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 14 грудня 2017 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву про застосування строків позовної давності та просила відмовити в позові. 05.02.2018 року відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, судовий розгляд даної справи у відсутності учасників справи. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядають за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15.12.2017 року. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 651, 1054 ЦК України. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином згідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконаню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 17.11.2010 (а.с.7), довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 17.11.2010 (а.с.8), витягу з Умов і правил надання банківських послуг (а.с.8-33), відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду, що дані документи складають між ПАТ КБ Приватбанк та нею договір № б/н від 17.11.2010 року, згідно якого останній надано кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобовязання за кредитним договором. \~ Станом на 31.08.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 50950.40 грн., з яких заборгованість за кредитом 3423.13 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 41524.86 грн., заборгованість за пенею та комісією 3100.00 грн., штраф (фіксована частина) 500.00 грн., штраф (процентна складова) 2402.40 грн. (а.с.4-6). Отже, відповідач істотно порушила умови кредитного договору, ст.ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, не повернула суму простроченого кредиту, в звязку з чим утворилась заборгованість. Відповідач подала до суду заяву щодо застосування положень ст.267 ЦК України. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 256 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За положеннями ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Позивач про порушення свого права довідався або міг довідатися з 28 лютого 2015 року, тобто з часу прострочення відповідачем чергового платежу, що стверджується розрахунком заборгованості за договором, випискою по рахунку (а.с.5 звор. бік, а.с.75-78), звернувся до суду з даним позовом 26.10.2017 року, який надісланий 17.10.2017 року, тобто до спливу трирічного строку загальної позовної давності, що визначений ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, то застосування зазначеного строку відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України підстав немає. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення пені суд застосовує положення ч.3\~ст. 551 ЦК України, згідно якого розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що розмір нарахованої пені, штрафу значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, тому суд прийшов до висновку, що розмір неустойки повинен бути зменшений на 2579.26 грн. (6002.40 грн. (пеня, штраф) 3423.14 грн. (розмір збитків) = 2579.26 грн.). Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та з відповідача стягнути в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 48371.14 грн. (50950.40 грн. 2579.26 грн.). В решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача в користь позивача оплачений судовий збір в розмірі 1600.00 грн..

Outcome: partial