overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

25.04.2016 року позивач ТОВ Бахмут енергія звернувся до суду з заявою, в якій вказує, що відповідачу по справі [PERSON] за адресою: м. Артемівськ (Бахмут) Донецької області, вул. Незалежності (Радянська), 18/901, підприємство ТОВ Бахмут-енергія регулярно надавало послуги по постачанню теплової енергії, за які необхідно щомісячно вносити плату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідач тривалий час ухиляється від сплати вартості наданих йому послуг і, не зважаючи на попередження, у добровільному порядку заборгованість, яка утворилася за період з 01.12.2010 року по 01.05.2015 року, не погашає. Розмір заборгованості за вказаний період складає 9 069 грн. 24 коп. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу, а також судовий збір у сумі 1\~378 грн., сплачений ним при подачі позовної заяви. У судове засідання представник позивача не зявилася, від неї надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу у її відсутність та вказала, що на вимогах позовної заяви наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки він суд не сповістив, від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] за адресою: м. Бахмут (Артемівськ) Донецької області, вул. Незалежності (Радянська), 18/901, отримує послуги по теплопостачанню, які надає позивач. Порядок надання послуг та розрахунків встановлено відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги, а також Правилами надання послуг по централізованому опаленню, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Згідно зі ст. 32 Закону України Про житлово комунальні послуги та ст. 162 ЖК України, плата за послуги по постачанню теплової енергії і гарячого водопостачання стягується за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідач дійсно не виконує своїх обовязків по оплаті за надані йому послуги і має заборгованість, що виникла за період з 01.12.2010 року по 01.05.2015 року у розмірі 9\~069 грн. 24 коп. Це підтверджується витягом з особового рахунку № 101109, відкритого на імя [PERSON] Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп. Ці кошти також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Беручи до уваги наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

25.04.2016 року позивач ТОВ Бахмут енергія звернувся до суду з заявою, в якій вказує, що відповідачу по справі [PERSON], яка зареєстрована за адресою: м. Артемівськ (Бахмут) Донецької області, вул. Незалежності (Радянська), 18/809, підприємство ТОВ Бахмут-енергія регулярно надавало послуги по постачанню теплової енергії, за які необхідно щомісячно вносити плату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідач тривалий час ухиляється від сплати вартості наданих їй послуг і, не зважаючи на попередження, у добровільному порядку заборгованість, яка утворилася за період з 01.11.2010 року по 01.05.2015 року, не погашає. Розмір заборгованості за вказаний період складає 11\~846 грн. 10 коп. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу, а також судовий збір у сумі 1\~378 грн., сплачений ним при подачі позовної заяви. У судове засідання представник позивача не зявилася, від неї надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу у її відсутність та вказала, що на вимогах позовної заяви наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, вона у встановленому законом порядку була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки вона суд не сповістила, від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: м. Бахмут (Артемівськ) Донецької області, вул. Незалежності (Радянська), 18/809, що підтверджується довідкою Бахмутської міської ради та отримує послуги по теплопостачанню, які надає позивач. Порядок надання послуг та розрахунків встановлено відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги, а також Правилами надання послуг по централізованому опаленню, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Згідно зі ст. 32 Закону України Про житлово комунальні послуги та ст. 162 ЖК України, плата за послуги по постачанню теплової енергії і гарячого водопостачання стягується за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідач дійсно не виконує своїх обовязків по оплаті за надані їй послуги і має заборгованість, що виникла за період з 01.11.2010 року по 01.05.2015 року у розмірі 11 846 грн. 10 коп. Це підтверджується витягом з особового рахунку № 1582, відкритого на імя [PERSON] (а. с. 5). Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1 378 грн. 00 коп. Ці кошти також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Беручи до уваги наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

25.04.2016 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що за результатами апеляційного розгляду справи Апеляційним судом Запорізької області ухвалено рішення від 21.10.2015р. за яким позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на його утримання у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 01.07.2015 р. Належну відповідачу на праві власності квартиру, розташовану за адресою: м. Запоріжжя вул. м. Запоріжжя, вул. Радіо, б. 60, кв. 10, останній подарував [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування квартири від 09.02.2016р. в якому зазначено, що вартість квар\-тири балансова, а не ринкова, складала 226653 грн. Підставою для задоволення позову про стягнення аліментів з позивача на утримання відповідача слугувало тяжке фінансове становище Відповідача і не можливість утримувати себе та ква\-ртиру на пенсію в розмірі 1200 грн. Позивач вважає, що фі\-нансове становище відповідача покращилося до такого рівня, що він може задарма дару\-вати майно вартістю більше за ринковою вартістю ніж 500 000 грн. Позивач просить суд скасувати аліменти, встановлені рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 21.10.2015р. за яким з [PERSON] на користь його батька [PERSON] стягнуто аліменти на утримання в звязку з покра\-щенням матеріального становища відповідача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності. В письмовій заяві до суду відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на те, що знаходячись в тяжкому матеріальному стані, маючи велику суму заборгованості за комунальні послуги по квартирі, він дійсно подарував (безкоштовно) квартиру іншій особі, оскільки його син позивач [PERSON] не захотів її забирати собі та сплачувати комунальні платежі. Ніякої матеріальної вигоди при цьому відповідач не отримав, матеріальне становище його не змінилось, а навпаки він старіє та стан його здоров»я погіршився, зараз він готує позов до свого сина [PERSON] про збільшення розміру аліментів, оскільки йому не вистачає коштів на придбання ліків та на купівлю харчів. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

25.04.2016р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 02.09.1989 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який за згодою сторін мешкають із матір'ю. З вересня 2015 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.09.1989р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З вересня 2015 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям на час розірвання шлюбу, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

25.04.2016 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що з 25.01.2015 р. вона з відповідачем перебувають у шлюбних відносинах. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина дочка [PERSON], 25.02.2015 року. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, внаслідок того, що вони втратили почуття кохання одне до одного і вона, що подальше збереження сімї та спільне проживання стало неможливим, неодноразові спроби примиритися та зберегти сімю не дали результатів, більше шести місяців спільно не проживають і не повязані побутом, тому просить розірвати шлюб з відповідачем. 09.06.2016 р. ухвалою суду було надано сторонам строк на примирення. Позивачка [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити та пояснила, що за наданий судом термін на примирення вони з відповідачем не примирилися. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, через опублікування оголошення в газету. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 25.01.2015 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають більше одного року, не підтримують жодних стосунків, за наданий термін на примирення сторони не примирилися, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

25.04.2016 р. позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

25.04.2017 до Шполянського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 02.08.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис 914. Сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Позов позивач мотивує тим, що сторони припинили спільне проживання. Час на примирення сторонам не потрібен. Спільне проживання є неможливим. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що підтримує позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позов визнає повністю. Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.08.2013, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР №101088 від 02.08.2013, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №914 (а.с.3). Згідно з свідоцтвом про народження серії І-СР №179028 від 14.01.2014, виданим Лозуватською сільською радою Шполянського району Черкаської області, [PERSON] народився 05.01.2014, актовий запис №1. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Подальше спільне життя та збереження сімї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна та місце проживання неповнолітньої дитини у сторін відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. За бажанням позивача після розірвання шлюбу прізвище позивача змінити з «Литвиненко» на дошлюбне «Близнюк». Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір \~в розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, ч.2 ст. 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

25.04.2017 заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [PERSON], який помер [INFO], ще за життя склав заповіт, згідно якого все своє майно, за винятком автомобіля М-21406, заповів [PERSON]. При оформленні спадкових прав, заявник виявив, що у Свідоцтві про право власності на житловий будинок від 13.09.2007 серії [NUMBER] ім'я спадкодавця записано невірно, а саме замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]». Вказана помилка створює труднощі в оформленні спадщини. Заявник надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заявника підтримав. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так судом встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно, за винятком автомобіля М-21406, заповів [PERSON] (а.с.6). На ім'я «[PERSON]» видано Свідоцтво від 13.09.2007 серії [NUMBER] про право власності на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] (а.с.7). [PERSON] помер [INFO] у віці 79 років у с. Хомівка Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 21.04.2008 серії [NUMBER] (а.с.9). Встановлення факту належності правовстановлюючого документу [PERSON] має для заявника юридичне значення, оскільки останній хоче оформити свої спадкові права. Отже, факт належності [PERSON] Свідоцтва від 13.09.2007 серії [NUMBER] про право власності на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] знайшов своє підтвердження відповідно до наявних у справі письмових доказів. Враховуючи, що не встановлення вищевказаного факту може призвести до порушення майнових прав заявника, а інший порядок встановлення даного факту законом не визначено, суд задовольняє заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

25.04.2017 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 20). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 18), в судове засідання не з*явився, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив, заперечень щодо позову не висунув. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 02.07.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 79 (а.с. 8). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9), який мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 12, 13). Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших осіб. При цьому розмір аліментів на одну дитину, відповідно до Закону України № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, який набрав чинності 15 жовтня 2005 року, не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, враховуючи матеріальне становище відповідача та його неповнолітньої дитини, а також те, що відповідач не хворіє на хронічні захворювання, працездатний, працює, має постійний заробіток, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю - відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

25.04.2017 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити (а.с. 20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини (а.с. 19). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03.05.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 49 (а.с. 7). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 8), який мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 10, 11). Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших осіб. При цьому розмір аліментів на одну дитину, відповідно до Закону України № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, який набрав чинності 15 жовтня 2005 року, не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, враховуючи матеріальне становище відповідача та його неповнолітньої дитини, а також те, що відповідач не хворіє на хронічні захворювання, працездатний, працює, має постійний заробіток, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю - відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

25.04.2017 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з вищезазначеним позовом. Зважаючи на складність даної справи, суд вважає за необхідне проголосити вступну і резолютивну частини рішення, а складення рішення в повному обсязі відкласти на пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Outcome: dismissed