Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

25 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Білозерського районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради, як орган опіки та піклування Корабельного району м. Херсона, про визначення способу часті батька у вихованні та спілкуванні з донькою - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своєї позовної заяви зазначила, що 29.08.2014 року між нею та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб, від якого сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . З серпня 2018 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинилися та 20.05.2019 року рішенням Херсонського міського суду Херсонської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після припинення шлюбу донька проживає з матір`ю - позивачем у справі та між сторонами не досягнуто будь-якої домовленості щодо способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини. Відповідач втручається у життя позивача та дитини шляхом пізніх візитів, агресивно висловлюється на адресу позивача, погрожує забрати дитину чим створює психологічний тиск на дитину та позивача. Відповідач без попередження забирає дитину з дитячого садочку, на пропозицію позивача мирно врегулювати питання, спільно визначити час відвідування з урахуванням бажань та інтересів доньки, відповідач відреагував негативно та звернуся до органів опіки та піклування-виконкому Корабельної районної ради у м. Херсоні з відповідною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною. 12.02.2020 року Виконавчим комітетом корабельної районної у м. Херсоні ради було винесено рішення №14, яким визначено спосіб участі відповідача у вихованні доньки [PERSON] та спілкуванні з нею, а саме: кожного четверга забирати доньку з дитячого садка та повертати дитину матері не пізніше 19.00 год. того ж дня; кожної суботи побачення, спілкування та спільний відпочинок з дитиною з 10.00 год. до 16.00 години. З вказаним рішенням виконавчого комітету корабельної у м. Херсоні ради позивач не погоджується та вважає, що воно було прийнято з порушенням вимог чинного законодавства та є таким, що грубо порушує права дитини, оскільки при прийнятті рішення не було досліджено розпорядок дитини, не надано можливості зібрати та подати додаткові довідки, що на переконання позивача свідчить про упереджене ставлення до неї, а також не враховано особисту прихильність дитини до кожного з батьків, стан здоров`я дитини, не взято до уваги зустрічі повинні проходити в емоційно-стабільній атмосфері в присутності мами, оскільки між позивачем та дитиною є емоційно-позитивний контакт. Крім того орган опіки та піклування при винесенні рішення не врахував факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності, оскільки позивач неодноразово викликала поліцію на агресивну поведінку колишнього чоловіка-відповідача у справі, що підтверджується Висновком за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих 07.08.2019 у ЖЄО за №15850. Посилаючись на те, що рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав до суду, та вважаючи свої права порушеними, позивач просила суд визначити спосіб участі відповідача - [PERSON] у спілкуванні з донькою та встановити наступний порядок: кожної суботи з 14.00 до 16.00 год. з обов`язковим урахуванням стану здоров`я дитини, інтересів та потреб дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю та у присутності матері за адресою проживання дитини; кожної неділі з 10 до 16.00 години з обов`язковим урахуванням стану здоров`я дитини, інтересів та потреб дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю та у присутності матері за адресою проживання дитини; за домовленістю з матір`ю дитини, дві години в день народження дитини, державні та релігійні свята. Крім того, просила стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 06.03.2020 року було відкрито провадження за вищевказаною позовною заявою, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, орган опіки та піклування - Чорнобаївську сільську раду Білозерського району Херсонської області, та призначено підготовче засідання на 07.04.2020 року. Проте підготовчі засідання відкладалися у зв`язку з неявкою відповідача, який не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також за клопотаннями учасників провадження. Відповідач у справі позовні вимоги не визнав у повному обсязі та 24 липня 2020 року відповідач [PERSON] під час підготовчого провадження та до початку розгляду справи по суті звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, зазначивши, що він як батько теж має право на особисте спілкування з дитиною, яка проживає окремо від нього, мати не має право перешкоджати йому в цьому, та пред`явив позовні вимоги визначити йому спосіб участі у вихованні дитини без присутності матері - позивача у справі, за запропонованим ним порядком, а також надав докази на підтвердження направлення зустрічної позовної заяви іншим учасникам провадження. В обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог зазначив, що обставини, на які посилається позивач є недостовірними та перекрученими, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Після розірвання шлюбу [PERSON] відповідач за зустрічним позовом почала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, не відчиняла двері, коли позивач приходив, щоб побачитися з дитиною, в зв`язку з чим він змушений був чекати на відповідачку з дитиною біля під`їзду будинку, відповідачка неодноразово вимагала від позивача чималі суми грошових коштів, зазначаючи про те, що у випаду відмови він не зможе бачитися з дитиною, про тому, що він добровільно перераховував на карткові рахунки відповідачки кошти на утримання дитини в сумі близько 3000-4000 грн. Відповідачка постійно наполягає на своїй присутності при зустрічі позивача з дитиною, проте при таких зустрічах постійно вчинює сварки, принижує та ображає повивача на очах у дитини, налаштовує дитину проти позивача, що приводить до психоемоційних страждань дитини. На неодноразові спроби позивача налагодити стосунки та перестати сваритися при дитині, [PERSON] відповідає, що це її дитина і вона коли хоче, тоді і дасть змогу позивачеві з нею бачитися, і як захоче так і буде себе поводити. Вказані обставини можуть бути підтверджені свідками. Позивач [PERSON] прагне приймати участь у вихованні своєї маленької доньки, виконувати свої батьківські обов`язки. Проте відповідачка не бажає, щоб батько бачився з дитиною без її присутності та всіляко перешкоджає їхньому спілкуванню. З метою врегулювання конфлікту він звернуся до органу опіки та піклування-виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради та рішенням від 12.02.2020 року було визначено спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дитини. Проте, навіть після рішення органу опіки та піклування, відповідачка відмовляється добровільно, без сварок надавати дитину позивачеві. В зв`язку з викладеними обставинами та оскільки його права порушені, позивач змушений звернутися до суду із зустрічним позовними вимогами, та просить суд визначити йому наступні способи участі у спілкуванні та вихованні дитини - [PERSON] , [INFO] , без присутності матері, за наступним порядком: кожну середу кожного місяця забирати дитину з дитячого садка та повертати дитину матері не пізніше 19:00 год. того ж дня, у разі відсутності дитину у дитячому садку, забирати дитину за місцем її перебування з 14:00 год. до 19:00 год. того ж дня; кожної суботи кожного місяця з 10:00 год. до 17:00 год.; у день народження дитини [PERSON] , [INFO] , з 12.00 до 16.00 години кожний парний рік; у святкові дні з 12:00 год. до 16:00 год. того ж дня, кожний парний рік. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 06.08.2020 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною до розгляду спільно з первісним позовом. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадженні і зустрічним позовом, відповідачу за зустрічним позовом роз`яснено її право почати відзив на зустрічну позовну заяву та третім особам роз`яснено їх право подати пояснення, в зв`язку з чим відкладено підготовче засідання. 20.08.2020 від відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вона просила задовольнити первісний позов та не заперечувала щодо часткового задоволення зустрічного позову в частині днів та періодичності побачень батька із дитиною, проте наполягала на проведенні зустрічей батька з донькою у присутності матері дитини. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 09.10.2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), підтримав первісний позов у повному обсязі , посилаючись на викладені у ньому обставини та надані докази, а також вважав, що зустрічні вимоги не можуть бути задоволені у частині проведення зустрічей без участі матері, пояснивши суду, що батько дитини вчиняв сварки, що негативно впливає на дитину, дитина емоційно ближче з матір`ю, відповідач за первісним позовом взагалі не матиме можливості зустрічатися з дитиною згідно із запропонованим ним же порядком, оскільки тривалий час працює за кордоном, негативно характеризується та розшукується військкоматом за ухилення від призову. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) підтримав свої зустрічні вимоги та наполягав на їх задоволенні, пояснивши суду, що за останні півтора роки бачив доньку лише 2 рази, в цьому постійно чинить перешкоди мати дитини. Він дійсно працює та його робота пов`язана із відрядженнями, але це ніяким чином не впливає на можливість його спілкування із дитиною, він неодноразово телефонував матері дитини, приїздив до них до дому та намагався домовитися про зустрічі з дитиною, але всі його намагання завершувалися викликом поліції, до будь-якої відповідальності він не притягувався та посилання позивачки на вчинення ним якихось незаконних дій відносно неї є безпідставними, в будь-якому розшуку він теж не перебуває та безперешкодно пересікає державний кордон України. Також зазначив, що позивачка перешкоджає спілкуванню дитини з бабусею та дідусем та з іншими родичами, не дозволяє брати дитину для спілкування її з родиною, неодноразово погодившись зустрітися з ним разом з дитиною та призначивши зустріч, не з`являлася на неї, не відповідала на виклики, провокувала його на сварки, що підтверджується наданими ним доказами, показами свідків та листуванням. Коли раніше донька спілкувалася з ним без присутності матері, вона завжди була щаслива, задоволена, усміхнена та щиро проявляла свої почуття, що підтверджується наданими фотознімками. У присутності матері, у нервовій та напруженій атмосфері дитина не може нормально спілкуватися, поводиться сковано та напружено, побоюючись негативної реакції матері. Просив усунути йому як батькові перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини та визначити порядок такого спілкування без присутності матері. Представник відповідача з первісним позовом - адвокат Харченко Д.М. просив відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог та вважав, що остання фактично не погоджується з рішенням органу опіки та піклування, яким було визначено спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, в той же час [PERSON] не оскаржує вказане рішення та її позов не містить такої вимоги. Також вважав, що право самої позивачки не є порушеним, оскільки дитина проживає з нею, позивачка просить визначити спосіб участі батька у вихованні дитини та у спілкуванні з нею, в той час як відповідно до ст. 159 СК України, звернутися до суду з вказаним позовом має право той з батьків, хто проживає окремо від дитини та якому чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною тим з батьків, з ким проживає дитина, отже вважав, що [PERSON] не має права звертатися до суду з таким позовом та предмет позову взагалі відсутній, що свідчить про те, що позивачкою обраний неправильний спосіб захисту. Крім того, просив задовольнити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі та визначити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини за відсутністю матері, вважав, що таке рішення передусім відповідає інтересам дитини, а відповідачкою за зустрічним позовом не надано будь-яких належних доказів на підтвердження її заперечень та негативного впливу батька на дитину. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, заперечила щодо задоволення первісних позовних вимог, посилаючись на те, що батько дитини характеризується позитивно, має усі умови для перебування та розвитку дитини за місцем його проживання, родина дитини з боку батька також позбавлена можливості спілкуватися та бачитися з онукою та племінницею, оскільки їм чиняться перешкоди у цьому, вважала за необхідне відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічні позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі, оскільки це відповідатиме інтересам самої дитини, яка має право на спілкування з обома батьками та із усіма членами своєї родини. Представник третьої особи, виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради, в судове засідання не прибув, подав заяву, в які просив провести судове засідання за їх відсутності та врахувати їх позицію, згідно з якою первісні позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування своєї позиції зазначили, що на підставі заяви батька неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради 05.02.2020 року було розглянуто питання щодо визначення способу участі заявника у вихованні та спілкуванні з дитиною, на якому було заслухано думку обох батьків і досліджено усі документи, надані сторонами, а за результатами розгляду 12.02.2020 року було прийняте законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає інтересам дитини з врахуванням віку малолітньої, характеру роботи та місця проживання батьків, їх ставлення до виконання батьківських обов`язків, а фактів щодо можливого негативного впливу батька на малолітню дитину не виявлено. Також вважали, що оскільки батькам не вдається подолати неефективні стереотипи поведінки і уникнути конфліктних ситуацій під час зустрічей, а зсування відносин між дорослими при дитині може вплинути на її емоційний стан, спілкування батька з донькою психологічно більш комфортним для дитини буде без присутності матері. Заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом ), відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] та його представника, з`ясувавши думку представника третьої особи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] та дослідивши письмові докази надані сторонами, оцінивши усі досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, в той час як зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Так судом встановлено, що заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29.08.2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №793, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , було розірвано. За час перебування у шлюбі у позивача [PERSON] спільно з відповідачем [PERSON] [INFO] народилась дочка [PERSON] , актовий запис №181, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.02.2015 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області. Відповідно до довідки №301 від 03.10.2019 року, виданої будинкоуправлінням №2 при квартирно-експлуатаційному відділі м. Херсона, [PERSON] та її дочка [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] разом з батьками позивача - [PERSON] , [PERSON] , проте за вказаною адресою не проживають. Відповідно до договору найму приміщення від 25.12.2018 року позивач [PERSON] проживає разом з донькою в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно із актом обстеження умов проживання від 08.10.2019 року за місцем проживання [PERSON] та дитини, умови проживання є задовільними, створені усі необхідні умови для виховання та утримання дитини. Згідно з довідкою ФОП [PERSON] від 18.02.2020 дитина [PERSON] відвідує заняття в дитячому центрі розвитку «Вчений кіт» з серпня 2019 року, які проходять в понеділок та четвер з 16.15 до 18.15 год.; згідно з довідкою №4 від 18.02.2020 та характеристики Херсонського ясла-садка №2 «Перлинка» [PERSON] відвідувала вказаний дитячий садок з 11.08.2017 року, режим роботи групи: п`ятиденний робочий тиждень, з 07.00 год. до 17.30 год., дівчинку завжди приводила до садка та забирала мама і тітка, батько [PERSON] забирав дитину два рази. Відповідно до висновку за результатами проведеної роботи, складеного практичним психологом [PERSON] 11.02.2020, за наслідками бесіди у присутності мами, з метою визначення психологічного стану дитини [PERSON] психологічної атмосфери в сім`ї, для позитивного розвитку дитини необхідно, щоб дитина мала змогу спілкуватися з усіма членами її родини, але зустрічі повинні проходити в емоційно стабільній атмосфері у присутності мами, так як між ними є емоційно-позитивний контакт. Відповідно до висновку, складеного дільничним офіцером поліції СП Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області Пономаренко Ю.О. 12.08.2019 року за заявою [PERSON] від 07.08.2019, в якій остання просить прийняти міри до колишнього чоловіка, який вчиняє протиправні дії, перевірку припинено. Відповідно до наданої відповідачем за первісним позовом копії висновку №02-14-40-25 від 11.02.2020 року органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , місце проживання дитини визначено разом з матір`ю - [PERSON] . Із копії рішення №14 виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради від 12 лютого 2020 «Про усунення перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною, [PERSON] , [INFO] , визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з нею», вбачається, що під час розгляду заяви [PERSON] , були заслухані батько та мати дитини. Батько стверджував, що приймає участь в утриманні дочки, проте мати [PERSON] чинить йому перешкоди у вільному спілкуванні з дочкою, та орган опіки та піклування вирішив визначити спосіб часті [PERSON] у виховані малолітньої дитини [PERSON] та спілкуванні з нею за наступним порядком: кожного четверга забирати доньку з дитячого садка та повертати дитину матері не пізніше 19.00 год. того ж дня; кожної суботи побачення, спілкування та спільний відпочинок з дитиною з 10.00 до 16.00 години. Батьків попереджено про недопущення налаштування дитини проти іншого з батьків та про те, що відповідно до ст. 158 СК України, рішення органу опіки та піклування є обов`язковим для виконання. З характеристики, складеної депутатом округу №13 с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області [PERSON] , гр. [PERSON] , [PERSON] та посвідченої секретарем вказаної сільської ради 24.01.2020 року, та характеристики Чорнобаївської сільської ради №1029 від 23.06.2020, вбачається, що [PERSON] проживає разом з батьками по [ADDRESS] , із свого народження, характеризується сусідами з позитивного боку, як ввічлива, працелюбна, розумна, вихована, доброзичлива та порядна людина. Добрий син своїх батьків, веде здоровий спосіб життя, поганих звичок не має, із сусідами підтримує добрі дружні відносини, навчався в Херсонському машинобудівному коледжі за спеціальністю автомобільний транспорт, продовжує навчатися в Одеському політехнічному інституті за тією ж спеціальністю. Часто знаходиться у відрядженнях. Відповідно до акту обстеження житлових умов від 21.01.2020 за місцем проживання [PERSON] у будинку, де проживає останній чисто, охайно, світло і тепло, кожен член родини має свою окрему кімнату. Відповідно до наданих відповідачем роздруківок фотознімків, зроблених у період з серпня 2018 року по липень 2019 року, на яких зображений відповідач [PERSON] удвох із донькою, дитина усміхнена та щаслива, обнімає та посміхається татові. Згідно із скриншотами листування між сторонами за допомогою смс повідомлень, [PERSON] неодноразово намагався зустрітися з позивачем та дитиною, просив надати йому можливість під`їхати в будь-яке місце де перебуває позивачка з дитиною, а також надати можливість придбати необхідні ліки, одяг, поговорити з дитиною та не позбавляти його спілкування, проте, позивач посилаючись на необхідність надання коштів, перебування не вдома, неможливість чекати через погане самопочуття дитини і т.д. уникала зустрічей та спілкування. Допитані у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] , які є сестрою та батьком відповідача [PERSON] відповідно, пояснили суду, що позивачка [PERSON] перешкоджає батькові у спілкуванні з дитиною, не дає йому бачитися з донькою, від чого він страждає. Усі його намагання побачитися з донькою виявилися безрезультатними, коли [PERSON] їздив до місця проживання колишньої дружини, щоб побачити дочку, позивачка провокувала конфлікти, не допускала його до дитини та викликала поліцію. Вони теж позбавлені можливості бачити та спілкуватися з племінницею та онукою відповідно, дитина позбавлена права спілкуватися із своєю ріднею з боку батька. Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно частини 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Вимоги ст. ст. 81, 229, 263, 264 ЦПК України зобов`язують суд з`ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 року Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Згідно з ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Згідно положень ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У відповідності до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Звертаючи увагу на вищевказане та на підставі наявних у справі доказів, судом встановлено, що сторони мають дохід та належні житлові умови, достатні для проживання, виховання та розвитку дитини. При судовому розгляді справи позивачам за первісним позовом не було надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження викладених нею обставин, в тому числі того, що поведінка відповідача [PERSON] є неналежною та протиправною, а спілкування відповідача з дочкою без присутності матері буде перешкоджати нормальному розвитку дитини. Суд не приймає до уваги та вважає неналежним доказом наданий позивачкою [PERSON] висновок дільничного офіцера поліції СП Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області Пономаренко Ю.О. від 12.08.2019 року за заявою [PERSON] від 07.08.2019, на підтвердження протиправної поведінки та вчинення психологічного тиску і насильства на неї і дитину відповідачем [PERSON] , оскільки з вказаного документа вбачається лише, що позивач дійсно зверталася до поліції, що не заперечується відповідачем, в той же час наявність такого висновку не підтверджує факт вчинення правопорушення та протиправної поведінки відповідача, оскільки будь-якої постанови уповноважених осіб або суду, вироку чи постанови суду з цього приводу не надано. Натомість суд вважає, що випадки звернення зі скаргами в органи поліції з боку позивача, можуть слугувати ще одним підтвердженням факту існування певної конфліктної ситуації між сторонами по справі, яку, на даному етапі, вони не можуть врегулювати самостійно. Крім того, суд не приймає до уваги наданий позивачкою [PERSON] висновок практикуючого психолога [PERSON] від 11.02.202 в обґрунтування її позиції, що спілкування дитини з батьком можливе лише у присутності матері, оскільки вказаний висновок не є висновком експерта у вказаній галузі та при проведені бесіди була присутня мати, ставлення дитини до батька у його присутності вказаним фахівцем не досліджувалося та не оцінювалася, бесіда з дитиною щодо батька відбувалася у присутності матері, яка є негативно-налаштованою щодо останнього, та присутність матері не дозволяє дитині вільно висловити своє ставлення через побоювання негативного ставлення останньої, страху її розчарувати, не послухатися тощо, отже на переконання суду вказаний доказ не є об`єктивним та не є достовірним. Позивачем не доведено існування такого випадку, що відповідно до ст. 159 СК України, може обумовити встановлення побачень з дитиною присутністю іншої особи та що це буде відповідати інтересам дитини. Отже обставини, на які посилається позивач, пред`являючи вищевказані позовні вимоги до [PERSON] не знайшли свого підтвердження, в зв`язку з чим позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Щодо позиції представника відповідача за первісним позовом про відсутність предмету позову та неправильно обраний позивачем спосіб захисту, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Верховний Суд у своїй постанові від 01.04.2020 у справі №165/2839/17, зазначив, що відповідно до частини другої статті 5\~ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У статті 18\~СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема,\~є встановлення правовідношення; зміна правовідношення. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування\~визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.\~Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення (частина перша\~статті 158 СК України). Відповідно до частини другої статті 159\~СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо орган опіки та піклування не визначив способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону. Отже з урахуванням вищевказаної правової позиції, беручи до уваги, що між сторонами-батьками малолітньої дитини існує спір, який з прийняттям рішення органом опіки та піклування не вирішено, звернення до суду з позовом матері дитини, з якою остання проживає, є ефективним способом захисту та не суперечить закону, в зв`язку з чим суд розглянув позов [PERSON] по суті. Розглянувши зустрічний позов, суд встановив, що неповноліття дитина - [PERSON] проживає разом з матір`ю, та не зважаючи на численні намагання батька дитини приймати участь у її вихованні, спілкуватися та бачитися із дитиною, матір дитини чинить перешкоди батькові дитини у спілкуванні з нею, в тому числі не зважаючи на наявність рішення органу опіки та піклування, яке не оскаржене у визначеному законом порядку, обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом - [PERSON] повністю підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому суд вважає, що відповідачем не доведено, що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні, або батько здійснює негативний вплив на дитину, та вказані твердження спростовуються доказами, наданими позивачем. Враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно присутністю матері призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною. Вказаний висновок узгоджується з правового позицією, викладеною у постановах Верховного суду від 11.12.2019 у справі № 753/15487/18 ВС (при наявності конфлікту між батьками, зустрічі одного з батьків з дитиною доцільно проводити без присутності іншого, особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтересів дитини, здійснювати на неї негативний вплив) та від 28.01.2019 у справі №619/3051/17 (батько має право особисто примати участь у вихованні дитини та зустрічатися з нею без присутності матері чи інших осіб). Суд приходить до переконання, що спілкування відповідача з дочкою буде сприяти повноцінному вихованню дитини, їх розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню дитини під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дочки [PERSON] , [INFO] , регулярне спілкування між ними за відсутності матері не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача за зустрічним позовом, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. З урахуванням вищевикладеного, встановивши, що права [PERSON] як батька порушуються матір`ю, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дочкою, а також беручи до уваги матеріальні та побутові умови сторін, ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я і стан здоров`я дитини, її вік, беручі до увагу що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні незалежно від того, з ким вона проживає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення зустрічного позову у повному обсязі та визначення способу участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіка його систематичних побачень із дочкою. При цьому суд враховує інтереси дитини, а також інтереси відповідача та позивача за зустрічним позовом та встановлює графік зустрічей, який не порушує звичного режиму дня та навчання дочки, не відриває її від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважає нормальному її існуванню і при цьому не порушує принципу рівності прав батьків при участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Так, визначаючи способи участі відповідача у вихованні дочки та визначаючи години спілкування, судом враховано рекомендації щодо режиму дня, який має забезпечувати високу працездатність дитини протягом навчального дня, тижня, року, захищати нервову систему від перевтоми, підвищувати загальну стійкість організму, створювати сприятливі умови для фізичного і психічного розвитку. Основні режимні моменти доби дітей, зокрема це навчальні заняття в школі і вдома, заняття в установах додаткової освіти, гуртках і т.д., рухливі ігри та спорт, прогулянки, допомога в сім`ї і самообслуговування, вільний час, прийом їжі і нічний сон. Враховуючи необхідний час для підготовки відходу до сну, планування наступного дня, тощо суд вважає, що повернення дитини до місця її постійного проживання - до матері, має відбуватися не пізніше 19:00 години, що відповідатиме потребам дитини та не вплине негативним чином на її розпорядок дня. Суд вважає за можливе в якості вихідних і святкових днів для зустрічей відповідача з донькою визначити кожну суботу місяця з 10:00 год. до 17:00 години, а також у дні народження дитини 02 лютого та святкові дні - кожного парного року з 12.00 до 16.00 години, та надати позивачу можливість проведення побачень і спільного відпочинку разом з дитиною без присутності матері. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, у разі відмови - на позивача. \~ \~ \~ \~Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з первісним позовом сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується документально, та оскільки у задоволенні вказаного позову відмовлено, вказані витрати покладаються на позивача. Витрати на отримання професійної юридичною допомоги, які згідно наданого розрахунку становлять 14063 грн. суд, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладає на позивача за первісним позовом. При зверненні до суду із зустрічним позовом [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн. та оскільки зустрічні позовні вимоги судом задоволено, вказані судові витрати покладаються судом на відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] , в зв`язку з чим вказані витрати підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] .

Outcome: approved