Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

24.12.2014 року [PERSON] у своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON] (Далі позивачі за первісним позовом) звернулися до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач за первісним позовом упродовж декількох років своєю негідною поведінкою створює жахливі умови проживання позивачам у [ADDRESS], сторони не досягли згоди з питання володіння та користування майном, а тому позивачі за первісним позовом просять суд зобовязати усунути перешкоди у здійсненні права позивачів користуватися та розпоряджатися квартирою 69 по вул. Калініна, 14 в м. Гребінка шляхом розташування відповідачем за первісним позовом свого майна в 1/2 частині кімнати площею 18,3 кв.м., зобовязати також відповідача за первісним позовом додержуватись правил спільного проживання, не порушувати у нічний час спокій та відпочинок позивачів та заборонити їй розпиття спиртних напоїв у приміщеннях спільного користування; визначити порядок користування квартирою 69 по вул. Калініна в м. Гребінка, залишивши у користування позивачів за первісним позовом кімнату 6 площею 8,5кв.м., кімнату 7 площею 10,7 кв.м., у користуванні відповідача за первісним позовом залишити кімнату 10 площею 8,1кв.м. У спільному користуванні позивачів і відповідача за первісним позовом визначити кімнату 5 площею 18,3 кв.м, підсобні приміщення 8, 9 загальною площею, 0,9 кв.м. коридор 1, туалет 3, ванну 3, кухню 4 та балкон. 10.06.2015 року відповідач за первісним позовом звернулась із зустрічним позовом у своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації, про встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобовязання не чинити перешкоди у користуванні ним, який був прийнятий до спільного розгляду в одному провадженні із первісним згідно ухвали суду від 25.06.2015 року. Вимоги зустрічної позовної заяви мотивовані тим, що частка позивачів за зустрічним позовом у праві власності спірної квартири (за виключенням 16/100 частин квартири, якими [PERSON] володіє на праві приватної власності) становить 28/100 частин квартири і буде складати 13,7 кв.м. житлової площі, а тому вони вважає, що мають право займати кімнату житловою площею 8,6 кв.м., яку на даний час займає відповідач за зустрічним позовом [PERSON] З огляду на вказане, просять відмовити позивачам за первісним позову у задоволенні їх вимог, натомість просить зобовязати їх не чинити позивачу за зустрічним позовом [PERSON] перешкод у користуванні власністю, а саме квартирою № 69 по вул. Калініна в м. Гребінка Полтавської області, дотримуватися правил співжиття та приймати участь в загальних витратах, пов'язаних з утриманням спільного майна; визначити порядок користування квартирою № 69 по вулиці Калініна, 14 в м. Гребінка Полтавської області наступним чином: виділити в користування [PERSON] разом із [PERSON] житлову кімнату № 7 на плані технічного паспорта на квартиру, виготовленим станом на 09.07.2014 р., площею 8,6 кв.м. та частину кімнати № 6 житловою площею 18,4 кв.м. відповідно частки, що складає 5,1 кв.м.; виділити в користування [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату № 8 на плані технічного паспорта на квартиру, виготовленим станом на 09.07.2014 р., площею 10,6 кв.м. та частину кімнати № 6 житловою площею 18,4 кв.м. відповідно частки [PERSON], що складає 5,6 кв.м.; виділити в користування [PERSON] частину кімнати № 6 житловою площею 18,4 кв.м. відповідно його частки, що складає 7,7 кв.м.; у спільному користуванні залишити коридор № 1 площею 5,1 кв.м, кухню № 4 на плані технічного паспорта площею 5,4 кв.м, туалет № 2 на плані технічного паспорта площею 1,1 кв.м, ванну кімнату № 3 на плані технічного паспорта площею 2,0 кв.м, вбудовані шафи № 9 та № 10 на плані технічного паспорта відповідно кожна по 0,5 кв.м. та балкон площею 0,8 кв.м. Ухвалою суду від 05.08.2015 року до участі у справі у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог було залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне», комунальне підприємство «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», приватне підприємство «Бюро послуг та консультацій». У судовому засіданні позивачі за первісним позовом та їх представник підтримали первісні позовні вимоги, заперечили проти задоволення зустрічного позову, відповідач за первісним позовом та її представник заперечила проти задоволення первісного позову, просила задовольнити зустрічний позов, уточнила, що кімната площею 8,1 кв. м. належить їй на праві приватної власності, порядок користування потрібно встановити на решту квартири, представник третьої особи служби у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області вказала, що підтримує первісний позов, при цьому вважає за доцільне кімнату площею 18,4 кв. м. надати у спільне користування, що відповідатиме інтересам неповнолітніх дітей, представники решти третіх осіб в судове засідання не зявились. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, зустрічний позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю, такої згоди співвласники не досягли. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. У даній справі заявлено первісний та зустрічний позови про встановлення саме порядку користування спірною квартирою, тому суд виходить відповідно до принципу диспозитивності із заявлених вимог. Судом встановлено, що рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 03.11.2010 року по справі № 2-388/10/1605 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON], [PERSON], [PERSON], служба у справах дітей Гребінківської РДА Полтавської області, про встановлення порядку користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні квартирою, суд вирішив зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження квартирою 69 по вул. Калініна, 14, в м. Гребінка Полтавської області, яка належить їй на праві спільної сумісної власності, шляхом звільнення квартири від свого майна, що знаходиться у кімнаті площею 18,3 кв.м. Рішення набрало законної сили /а.с. 17-20/. Однак після винесення вказаного рішення, станом на сьогоднішній день змінився вид права спільної власності, зокрема, визначено частки у праві спільної власності на спірну квартиру. Так, у справі № 2-196/11 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності Гребінківський районний суд Полтавської області рішенням від 18.10.2011 року, яке набрало законної сили, позов задовольнив та визначив, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності співвласникам у розмірі: [PERSON] 21/100, [PERSON] 16/100, [PERSON] 21/100, [PERSON] 21/100, [PERSON] 21/100 частини /а.с. 14/. У вказаному рішенні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 17 лютого 1999 року, виданого 8 дистанції цивільних споруд Південної залізниці[ADDRESS] (частина) по вул. Калініна, 14, в м. Гребінка належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно технічного паспорта вищевказана частина квартири складається з трьох кімнат загальною площею 39,1 кв.м. Згідно свідоцтва про право власності від 03 червня 1998 року, виданого 8 дистанції цивільних споруд Південної залізниці[ADDRESS] (частина) по вул. Калініна, 14, в м. Гребінка належить на праві приватної власності [PERSON]. Згідно технічного паспорта вищевказана частина квартири складається з кімнати площею 8,1 кв.м. Суд визначив розмір часток співвласників у приватизованій квартирі [ADDRESS] згідно розрахунків КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», з урахуванням вказаних свідоцтв про право власності на житло, виданих на імя сторін у справі /а.с. 14/. Таким чином, вказаним рішенням суд виділив частки у праві власності на вказану квартиру, і з моменту набрання ним законної сили вказана квартира перебуває виключно у спільній частковій власності. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, … справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому, суд бере до уваги, що частки у праві спільної власності на спірну квартиру були змінені згодом на підставі рішень Гребінківського районного суду Полтавської області від 05.05.2014 року у справі № 528/542/14-ц /а.с. 15-16/, від 22.05.2015 року у справі № 528/1034/14-ц /а.с. 129-130/, договору дарування від 29.07.2014 року /а.с. 61/. До того ж особи, які брали участь у справі, при дачі пояснень визнали, що у праві спільної часткової власності на спірну квартиру на даний момент частка [PERSON] та [PERSON] складає 56/100, а [PERSON] 44/100, а тому згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України вказане не підлягає доказуванню. При цьому на підставі рішень Гребінківського районного суду Полтавської області від 18.10.2011 року у справі № 2-196/11 /а.с. 14/, від 05.05.2014 року у справі № 528/542/14-ц /а.с. 15-16/, від 22.05.2015 року у справі № 528/1034/14-ц /а.с. 129-130/, договору дарування від 29.07.2014 року /а.с. 61/ судом встановлено, що частка [PERSON] складає 35/100, [PERSON] - 21/100. Таким чином, суд встановлюючи порядок користування спірною квартирою виходить із того, що сторони у справі мають право на надання їм у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає їх частці у праві спільної часткової власності, зокрема, позивачі за первісним позовом мають право отримати у володіння і користування: [PERSON] 35/100, [PERSON] 21/100; а [PERSON] 44/100. При цьому суд бере до уваги думку представника третьої особи, яка у поясненні в судовому засіданні вказала, що є доцільним велику кімнату виділити у спільне користування, оскільки у спірній квартирі проживають неповнолітні діти як зі сторони позивачів, так і відповідачів. Вказане забезпечить їх нормальний розвиток. Однак на даний час вказана кімната заставлена меблями сторонами по справі, що унеможливлює таке користування. В судовому засіданні із пояснень осіб, які беруть участь у справі, встановлено, що на даний момент склався наступний порядок користування спірною квартирою: [PERSON] із неповнолітнім сином [PERSON] користуються кімнатою 10,6 кв.м., [PERSON] кімнатою 8,6 кв.м., [PERSON] із неповнолітнім сином [PERSON] 8,1 кв.м., кімната площею 18,4 кв. м є спірною. При цьому суд бере до уваги площі кімнат відповідно до технічних паспортів станом на 09.07.2014 року /а.с. 66-67/ та 19.09.2013 року /а.с. 102/, які представлені відповідно відповідачами за первісним позовом та позивачами за первісним позовом, оскільки дані вказаних технічних паспортів повністю збігаються. Натомість суд не бере до уваги дані технічного паспорта, виготовленого станом на 16.11.2011 року /а.с. 12-13/, що представлений позивачами за первісним позовом, оскільки як вбачається із нього він погашений, площі кімнат вказані у ньому заперечуються даними технічних паспортів на ту ж квартиру, що складені пізніше, в тому числі паспорт від 19.09.2013 року, який також представлений позивачами за первісним позовом у судовому засіданні, і які у судовому засіданні 05.10.2015 року підтвердили, що технічний паспорт станом на 16.11.2011 року погашений. Крім того, при встановленні порядку користування спірним житлом, суд не знаходить підстав для застосування положень ст. ст. 47, 48, 50 ЖК України, оскільки вони визначають норми житлової площі при наданні житлових приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, і не стосуються відповідно спірних правовідносин, оскільки в даному випадку наявний приватний житловий фонд. Однак враховує положення ст. 150 ЖК України, згідно якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, зважаючи на наявність у сторін неповнолітніх дітей, які не є власниками спірної квартири, однак проживають у ній. При цьому суд приходить до висновку, що вимоги первісного позову в частині встановлення порядку користування спірною квартирою є необґрунтованими, оскільки при встановленні такого порядку користування спірною квартирою співвласникам буде надано у користування частки, які не відповідають їх частці у праві спільної часткової власності, що суперечить вимогам ст. 358 ЦК України. Водночас, вимоги зустрічного позову в частині встановлення порядку користування спірною квартирою також є необґрунтованими з огляду на положення ч.ч. 3, 5 ст. 319 ЦК України, згідно яких усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. З метою забезпечення вказаного кімнату площею 18,4 кв.м., що є найбільшою та прохідною необхідно було б надати тільки у спільне користування співвласників, оскільки надання певних її частин у користування співвласникам квартири, як того просять сторони провадження, порушуватиме права співвласників на рівні умови здійснення своїх прав. Адже зважаючи на розташування кімнати та її площу, а відповідно значення для експлуатації квартири, інший порядок користування нею встановити не можливо. Крім того, вказане відповідало б інтересам неповнолітніх дітей, як пояснила представник служби у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області. Однак сторони не заявили вимоги про спільне користування вказаною кімнатою, а тому суд позбавлений можливості визначення порядку користування спірною квартирою, надавши у спільне користування вказану кімнату. Таким чином, зважаючи на те, що встановлення такого порядку користування спірною квартирою як просять сторони провадження суперечить чинному законодавству, таке рішення було б невиправданим втручанням у право власності кожного із співвласників спірної квартири, жодна із сторін не погоджується на грошову компенсацію її частки у праві власності, крім того, судом розяснювалось сторонам їх право на заявлення клопотання про призначення експертизи з метою визначення можливих варіантів користування спірною квартирою, однак таким правом сторони не скористались, наполягали кожен на заявленому порядку користування, а відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд позбавлений можливості виходити за межі заявлених вимог, водночас, встановлення порядку користування спірною квартирою у чіткій відповідності до часток у праві спільної часткової власності буде виходом за межі позовних вимог, тому у задоволенні вимог первісного та зустрічного позову в частині встановлення порядку користування квартирою слід відмовити. Водночас, суд бере до уваги те, що пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Однак в даній справі суд розяснив сторонам про матеріально-правові та процесуальні можливості (на грошову компенсацію частки у праві власності, право на зміну позовних вимог, на заявлення клопотання про призначення експертизи з метою визначення можливих варіантів користування спірною квартирою), які б дали можливість захистити право згідно заявлених вимог. Однак сторони вказаним не скористались. Водночас, згідно рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Бочан проти України» від 05 лютого 2015 року, п. 62, рішення національного суду, яке в принципі не має правових підстав за національним законодавством та не має жодного звязку між встановленими фактами, застосовним правом та результатами провадження, становить «відмову у правосудді». Окрім того, згідно прецедентної практики ЄСПЛ, зокрема, рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54), рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02), ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Однак сторони не скористалися альтернативною можливістю захисту права. Що ж стосується вимог зустрічного позову в частині вимоги приймати участь в загальних витратах, пов'язаних з утриманням спільного майна, суд виходить із наступного. У судовому засіданні 05.10.2015 року відповідач за первісним позовом [PERSON] пояснила, що необхідним є ремонт приміщень та обладнання, які перебувають у спільному користуванні, що підтвердили позивачі за первісним позовом. А тому вказані обставини згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Однак [PERSON] вважає, що у такому утриманні повинні приймати участь [PERSON], [PERSON] та [PERSON], натомість позивачі за первісним позовом з таким розподілом обовязку по утриманню не погоджуються, і вважають, що в утриманні повинні приймати участь тільки [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Як встановлено судом, частка у праві власності на спірну квартиру [PERSON] складає 44/100, [PERSON] - 35/100, [PERSON] - 21/100. Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повинні брати спільно участь у витратах на утримання спільного майна відповідно до своєї частки. Суд не бере до уваги пояснення [PERSON], що у випадку залучення до утримання [PERSON] необхідно також залучати неповнолітніх дітей її та [PERSON], оскільки згідно ч. 3 ст. 156 ЖК України тільки повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Водночас, суд не знаходить підстав для задоволення вимог первісного та зустрічних позовів в частині вимоги зобовязати іншу сторону дотримуватися правил співжиття. Оскільки кожна із сторін не довела належними та допустимими доказами порушення правил співжиття іншою стороною. Адже одне тільки повідомлення у правоохоронні органи про порушення правил співжиття не є допустимим доказом вказаного, за результатами вивчення такого звернення доказів того, що було прийнято якесь рішення суду не надано. Крім того, у судовому засіданні 05.10.2015 року сторони погодились з тим, що порушення правил співжиття полягає саме у порушенні порядку користування спірною квартирою. Належних і допустимих доказів іншого суду не надали. Водночас, відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні первісного позову, та часткового задоволення зустрічного позову. На підставі ст. ст. 319, 321, 358, 360 , ч. 3 ст. 364 ЦК України, ст. 150, ч. 3 ст. 156 ЖК України,

Outcome: partial