Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

25 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом зняття з реєстрації місця проживання особи. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником домоволодіння №245 , на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 27.12.2007. Відповідач її зять, не проживає у будинку з 2017 року, однак його реєстрація змушує її нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Позивач неодноразово зверталася до відповідача із проханням знятися із реєстраційного обліку в добровільному порядку, однак той відмовляється, тому вона змушена була звернутися до суду за захистом порушених прав. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] , які належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, не використали наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу у їх відсутності, про що надали письмову заяву, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, а позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] належить на праві приватної власності домоволодіння [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2007, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховською С.Л., зареєстрованого в реєстрі №4596, в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 04.02.2008, номер запису: 33261 в книзі 148-95, 28дод.-57, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7,8). Крім того, домовою книгою підтверджено, що в домоволодінні [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с.9-12). Разом із цим, з акту від 09.11.2017 вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає там з 2017 року (а.с.30). Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.12.2017, яке набрало законної сили 23.01.2018, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.62-63). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. З урахуванням викладеного та з огляду на доведеність факту відсутності відповідача в домоволодінні [ADDRESS] , суд на підставі вимог ст. 405 ЦК України вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням через відсутність понад один рік у цьому жилому приміщенні без поважних причин. Однак, судом береться до уваги, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , не підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, та становить 640 грн. Отже з урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved