Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

26.03.2014 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначив, що він працював в ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» з 02.04.2004 року по 17.01.2014 року. При розрахунку в день звільнення заробітну плату йому виплатили не в повному обсязі. Станом на 26.03.2014 року заборгованість по заробітній платі складає 2 220,43 грн. Розмір середньої заробітної плати на день за останні місяці роботи позивача складає 244,41 грн. Час затримки розрахунку при звільненні по заробітній платі в період з 17.01.2014 року по 26.03.2014 року складає 48 днів, тому сума, яка підлягає сплаті у зв'язку з затримкою розрахунку складає 11 731,68 грн. Крім того, позивач вважає, що такі порушення його прав завдали йому моральну шкоду, яку він оцінює у 5 000 грн. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 2 200,43 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 11 731,68 грн., а також суму моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача Саприкіна О.В., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, пояснила, що заробітну плату позивачу підприємством було виплачено в повному обсязі 26.02.2014 року, затримка виплати відбулась з незалежних від підприємства обставин, причини неперерахування коштів банком на рахунок позивача відповідачу невідомі, крім того, довідка з розрахунку середньої заробітної плати надана позивачем є неналежною, надала іншу довідку, згідно якої розмір середньої заробітної плати за останні місяці роботи позивача на день складає 346,89 грн. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди представник відповідача вважає недоведеними та безпідставними. На підставі викладеного, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що з 02.04.2004 року по 17.01.2014 року позивач працював в ПАТ «Шахтоуправління «Донбас», що підтверджується копією трудової книжки виданої на ім'я [PERSON] (а.с. 5-6). Згідно виписки з наказу ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» № 20-К від 17.01.2014 року, [PERSON] було звільнено з підприємства за власним бажанням у зв'язку з переходом на пенсію (а.с. 25). Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Але вимоги зазначеної норми закону відповідачем виконано не було, про що свідчить копія заяви позивача на адресу підприємства про погашення заборгованості від 27.02.2014 року. Відповідно до платіжних доручень від 21.02.2014 року та від 26.02.2014 року, реєстрів на зарахування сум зарплати в АБ «Укргазбанк» та довідки № 714 від 24.04.2014 року про нарахування та утримання по заробітній платі [PERSON] за січень 2014 року, звільненого 17.01.2014 року, наданих ПАТ «Шахтоуправління «Донбас», перерахування на банківський рахунок робітника складає 4 480,86 грн., заробітну плату за січень 2014 року підприємством позивачу було виплачено 21.02.2014 року та 26.02.2014 року по 2 240,43 грн. в повному обсязі (а.с. 26-30). Таким чином, з вищезазначеного випливає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 2 240,43 грн. не підлягають задоволенню, але оскільки заробітну плату було виплачено із затримкою, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 11 731,68 грн. підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до положень Постанови Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути сплачені за середнім заробітком. Згідно виписки наданої АБ «Укргазбанк» по рахунку [PERSON] за період з 01.01.2014 року по 07.05.2014 року, зарахування на рахунок вищезазначених сум відбулося відповідно 25.02.2014 року та 04.03.2014 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем виплату заробітної плати в повному обсязі здійснено 26.02.2014 року, але банком перерахунок коштів на рахунок позивача здійснено лише 04.03.2014 року, тобто період затримки розрахунку по заробітній платі ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» [PERSON] складає з 17.01.2014 року по 26.02.2014 року. Час затримки перерахування коштів на рахунок позивача в період з 27.02.2014 року по 04.03.2014 року відбувся не з вини відповідача, з вини установи банку, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Таким чином, час затримки виплати заробітної плати відповідачем складає 28 робочих днів. Згідно довідки ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» № 716 від 24.04.2014 року, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 346,89 грн. (а.с. 31). Отже множення середньоденного заробітку позивача у сумі 346,89 грн. на число робочих днів за час затримки виплати заробітної плати у кількості 28 днів дорівнює 9 712,92 грн. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню у розмірі 9 712,92 грн. Посилання представника відповідача на ту обставину, що затримка виплати заробітної плати відбулась не з їх вини, суд не може прийняти до уваги, оскільки позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження своїх пояснень. Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то в цій частині позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 своєї постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними доповненнями та змінами) судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Враховуючи характер і обсяг страждань позивача, їх тривалість, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 500 грн. У відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, судові витрати в сумі 243,60 гривень належить стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial