Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

24 березня 2021 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком за адресою [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що ухвалою суду про затвердження мирової угоди за ним визнано право власності на зазначений будинок. Відповідач його колишня дружина, зареєстрована в будинку, але фактично в ньому не проживає з січня 2014 року по теперішній час. Реєстрація відповідача в будинку створює перешкоди позивачу у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відзиву на позов не надійшло. Сторонами не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Доданими до позовної заяви документами підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 1990 року по 22 вересня 2014 року (а.с.8-9). Ухвалою суду від 26 січня 2021 року у справі № 185/2193/20 затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] про поділ майна подружжя, згідно якої сторони визнають, що за час шлюбу ними спільно був придбаний житловий будинок за адресою [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами, ринкова вартість якого складає 188\~057 грн. За умовами мирової угоди за [PERSON] визнається право власності на зазначений будинок, а [PERSON] в рахунок компенсації 1/2 частки вартості будинку отримує 94\~028 грн 50 коп. [PERSON] не має до [PERSON] будь-яких інших претензій майнового характеру щодо спільного майна подружжя, в тому числі щодо земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з належними до будинку господарчими будівлями та спорудами (а.с.7). На підставі ухвали суду № 185/2193/20 від 26 січня 2021 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] (а.с.10). Актом від 22 березня 2021 року, складеним головою квартального комітету №9, та довідкою про реєстрацію та склад сім`ї № 2508 від 23 березня 2021 року, виданою КП МІРАЦ, підтверджується, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та його колишня дружина [PERSON] . За даною адресою [PERSON] не мешкає з січня 2014 року (а.с.11-12). За змістом статей 317, 319,\~321 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. З матеріалів цивільної справи видно, що відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача, не є співвласником будинку за адресою [ADDRESS] , не проживає у цьому будинку з січня 2014 року, однак не знялася з реєстрації, чим чинить перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні своїм майном. Суду не надано відомостей про те, що між позивачем та відповідачем існувала домовленість щодо користування будинком. Натомість згідно мирової угоди, укладеної між сторонами про поділ майна подружжя, право власності на будинок визнано за позивачем, відповідач отримала грошову компенсацію, при цьому збереження за відповідачем права проживання в будинку мировою угодою не передбачено. Тому суд приходить до висновку про наявність у позивача права, передбаченого статтею 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 908 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.1). Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved