Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

25 лютого 2020 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до Центрального районного суду м. Миколаєва із вказаною позовною заявою до [PERSON] 03 червня 2020 року справу передано до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області за підсудністю. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 січня 2018 року в м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «FORD Fiesta» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «BMW» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача, якого постановою суду від 28 лютого 2018 року було визнано винним у скоєнні ДТП. Оскільки відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 21 367 грн 37 коп.. Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з відповідача вказану суму на його користь. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. В судовому засіданні встановлено, що 17 травня 2017 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 001366, згідно з яким позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «FORD Fiesta» реєстраційний номер [NUMBER] (а. с. 5-10). 06 січня 2018 року в м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного транспортного засобу під керуванням [PERSON] та автомобілю «BMW» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 28 лютого 2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України (а. с. 13-14). Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З копії заяви про настання події (а. с. 17) вбачається, що 06 січня 2018 року потерпіла [PERSON] звернулася до позивача з повідомленням про страховий випадок, який мав місце того ж дня. На підставі розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 180000141662 (а. с. 19) позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 21 367 грн 37 коп., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР005609 від 24 січня 2018 року (а. с. 20). Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Проаналізувавши досліджені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню у повному обсязі. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2 102 грн судового збору, сплата яких підтверджується відповідним платіжним дорученням(а. с. 4). На підставі викладеного,

Outcome: approved