Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

24 грудня 2015 року заявники [PERSON], [PERSON] звернулись в суд із заявою про встановлення факту народження дитини, в якій просили встановити факт народження дитини - [PERSON], [INFO] у м.Донецьк у матері громадянки України [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та батька громадянина України [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] посилаючись на наступні обставини. [INFO] вона народила у Центрально-міській клінічній лікарні № 9 м.Донецьк сина, де їй було видано відповідний документ - медичне свідоцтво про народження № 763. Оскільки згідно Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною третьою статті 9 зазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків, заявники позбавлені можливості належним чином провести реєстрацію народженої дитини та просять суд встановити факт народження дитини - [PERSON], [INFO] у м.Донецьк, Україна, у матері громадянки України [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та батька громадянина України [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Заявники [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просили заяву про встановлення факту народження дитини задовольнити (а.с.12, 13). В судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав листа № 54/03.2-38 від 18 січня 2016 року, в якому зазначено, що згідно Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною третьою статті 9 зазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків (а.с.27). З'ясувавши позицію заявників, органу РАЦС проаналізувавши в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Судом встановлено, що заявники [PERSON] та [PERSON] 22 квітня 2015 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим міським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис 134 (а.с.8), яке згідно норм Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним. Заявниця - громадянка України [PERSON], [INFO], [INFO] народила у Центрально-міській клінічній лікарні № 9 м.Донецьк сина, де їй було видано відповідний документ - медичне свідоцтво про народження № 763 (а.с.4). Заявниками [PERSON] та [PERSON] надано спільну нотаріально посвідчену заяву про реєстрацію народження їхньої дитини, яка народилась [INFO] та присвоїти дитині прізвище батька «[PERSON]», ім'я «[PERSON]», по батькові «[PERSON]» (а.с.9). Згідно Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною третьою статті 9 зазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявники та їхня дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянам України [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про народження її сина, виданого державним органом України.

Outcome: approved