Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

25.02.2020 [PERSON] звернулась із вказаним позовом, у якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.06.2015, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1500 грн на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування позову [PERSON] вказала, що аліменти, які стягуються з відповідача на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 516 грн, [PERSON] у розмірі 643 грн щомісячно є занадто низьким внаслідок інфляційних процесів та такі кошти не забезпечують дітей всім необхідним. Діти хворіють та вона не має достатньо грошових кошів для купівлі ліків. Крім того, її матеріальний стан погіршився, оскільки вона не працевлаштована офіційно. На її неодноразові звернення до відповідача той відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Від відповідача відзив на позовну заяву не надходив. Ухвалою суду від 25 березня 2020 року позовну заяву прийнято до провадження та у справі відкрито спрощене позовне провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності до положень частини восьмої статей 128, 130, 131 ЦПК України, оскільки судову повістку отримала матір для передання за адресою його зареєстрованого місця проживання. Позивачка до суду спрямувала заяву про підтримання позову, надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Судом, відповідно до статті 280 ЦПК України, ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8, 9, 10). Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 червня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 14 червня 2008 року Міським відділом РАЦС Бердичівського МРУЮ Житомирської області розірвано та з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] на дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 516 грн, щомісячно на кожну дитину, та дочку [PERSON] , [INFO] в розмірі 643 грн щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову - 27 березня 2015 року і досягнення дітьми повноліття (а.с. 7). Відповідно до довідки № 283 від 13 лютого 2020 року виданої Міським комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 7 [PERSON] , 1988 р.н. проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми: [PERSON] , 2013 р.н., [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2008 р.н. (а.с. 11). За положеннями статей 51 Конституції України, 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За положеннями ч. 1 ст. 184 ЦПК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що для дітей віком від 6 років з 1 липня 2020 року прожитковий мінімум становить 2318 грн. Оскільки очевидним є те, що аліменти в тому розмірі, які присуджені за судовим рішенням від 24.06.2015 не забезпечать дітей всім необхідним, з огляду на інфляційні процеси в державі та зважаючи, що закон рекомендує стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, наявні підстави для збільшення розміру аліментів. Відповідач не здійснє фактичного доголяду за дітьми, а отже він не позбавлений можливості у вільному виборі місця працевлаштування. Доказів про інших утриманців у відповідача та неможливість працевлаштуватися за станом здоров`я, суду не надано. За таких обставин суд вважає, що відповідач взмозі сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн на кожного з дітей. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме інтересам дітей. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути 840,80 грн судового збору.

Outcome: approved