Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~25 листопада 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 01 червня 2012 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки визначені договором. Своїм підписом на анкеті-заяві [PERSON] надав згоду, що ця заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. \~ \~ \~ \~АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] не виконав обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 15 липня 2019 року має заборгованість в сумі 55701,01 грн., з яких 31090,46 грн. заборгованість за тілом кредиту, 19727,68 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1754,25 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2628,62 грн. штраф (процентна складова). Вказуючи на ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою суду від 21 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду на 21 січня 2020 року. Представник позивача за довіреністю Гребенюк О.С. у судове засідання не з`явився, до позовної заяви долучив клопотання про розгляд справи у його відсутність, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечив проти винесення заочного судового рішення. За клопотаннями відповідача [PERSON] про витребування у позивача додаткових доказів про рух коштів по рахунку та про надання можливості надати власний розрахунок боргу, розгляд справи відкладався на 20,24 лютого, 02,10 березня 2020 року. В судовому засіданні 24 лютого 2020 року відповідач [PERSON] позов не визнав. Суду пояснив, що дійсно отримав в АТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку з нульовим лімітом до червня 2017 року. В червні 2017 року на картку встановлено ліміт 15000 грн., однак жодних договорів, крім заяви-анкети він не підписував. Визнав, що користувався кредитними коштами, однак заборгованість має бути значно меншою Заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, наданий відповідачем розрахунок заборгованості (рух по карті Універсальна), суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01 червня 2012 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого АТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту «Універсальна». Цей договір укладений сторонами шляхом підписання [PERSON] та представником банку анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанк, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. При цьому [PERSON] засвідчив, що він ознайомився з умовами та Правилами надання банківських послуг та погоджується з ними. Також відповідач зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку. Позивач є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією витягу із Статуту АТ КБ «ПриватБанк», погодженого НБУ 11 червня 2018 року. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Частиною 1\~статті 634 вказаного Кодексу\~встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон) надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою. Фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору, який, серед інших умов, повинен містити умови: найменування фінансової операції; розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строк його внесення та умови взаєморозрахунків; строк дії договору, порядок зміни і припинення договору; права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; підтвердження, що клієнту надана інформація, зазначена в ч.2 ст.12 Закону; інші умови за згодою сторін; підписи сторін (ч.1 ст.6 Закону). Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч.1,2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією (ч.1 ст.546 ЦК України). Відповідно до змісту ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми є нікчемним. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою, штрафом, пенею є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтувало свої вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором тим, що між сторонами укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак останній не виконав зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Згідно наданого позивачем розрахунку за договором б/н від 01 червня 2012 року заборгованість відповідача станом на 15 липня 2019 року складає 55701,01 грн., з яких 31090,46 грн. заборгованість за тілом кредиту, 19727,68 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1754,25 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2628,62 грн. штраф (процентна складова). Підписана відповідачем [PERSON] анкета-заява від 01 червня 2012 року не містить процентної ставки за надані кредитні кошти, також відсутні умови щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання та їх розміру. Надані позивачем на підтвердження позовних вимог Витяг з Правил та Умов надання банківських послуг, та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» визначають пільговий період користування кредитними коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність а також інші умови. Однак, вказані документи не підписані [PERSON] , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів та умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку. Умови в правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» з огляду на їз мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачеві Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постановах від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19) та від 04 вересня 2019 року (справа №382/1131/18, провадження №61-4057ск19), яка згідно ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. Оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісії, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування, тому відповідно до ч.ч.1, 6\~ст.81\~ЦПК України відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем\~\~ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїх Постановах, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2\~ст.530 ЦК України\~банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» відсотків за користування кредитними коштами, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у виді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також положення частини другої\~статті 530 ЦК України, з відповідача підлягає стягненню лише заборгованість за тілом кредиту у сумі 31090,46 грн. та заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 19727,68 грн., що разом становить 50\~818,14грн., розмір якої підтверджений розрахунком банку та банківською випискою по картковому рахунку і не спростований відповідачем, оскільки наданий ним документ рух по карті Універсальна не є розрахунком заборгованості, та не є доказом меншої суми заборгованості за користування відповідачем кредитними коштами, ніж визначена банком. Задовольняючи вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд виходить з того, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами виникнення Овердрафту (перевитрата грошових коштів понад встановлений платіжний ліміт), що склало суму простроченого тіла. А тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенні в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та за простроченим тілом кредиту. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог банку на 91,23%(50818,15грн.:55701,01грн.х100%), з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1752,53 грн. (1921грн.:100%х91,23%) На підставі викладеного,

Outcome: partial