Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

25 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - служба у справах дітей Білгород - Дністровської міської ради, про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, відповідно просить суд: визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] ідентифікаційний код: [NUMBER] [PERSON] [INFO] ідентифікаційний код: [NUMBER] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2008 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Наразі в Білгород-Дністровському міськрайонному суду знаходиться справа № 495/1357/19 про розірвання шлюбу. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Одразу після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, відповідач забрав молодшого сина та станом по теперішній час не повертає його додому, тобто батько фактично самостійно змінив місце проживання дитини. Задля уникнення конфлікту з відповідачем з питання місця проживання дитини, позивач вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась. Від представника позивача - адвоката Волощук Т. В. надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги позивача підтримує та просить суд їх задовольнити, на заочний розгляд справи згодна, просить розглянути справу за її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не сповістив. Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 05 вересня 2019 року, суд перейшов до заочного розгляду справи. що відповідає положенням ст. ст. 280 -281 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надавши заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що дійсно батьками малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO] позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей. /л.с. 12-14/. Згідно довідки № 2 з місця проживання, склад сім`ї та реєстрації, [PERSON] мешкає в [ADDRESS] В цьому приміщенні також мешкають її члени сім`ї : син - [PERSON] 2008 року народження, син - [PERSON] 2014 року народження. /л.с. 16/ Позивач у своєму позові вказує, що відповідач самостійно змінив місце проживання їх молодшого сина - [PERSON] [INFO] Таким чином, наразі є відкритим питання визначення місця проживання дітей. Відповідно до статті 19 СК України , при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи,судом було витребувано висновок щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO] Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 24.06.2019 року встановлено, що умови проживання задовільні. Квартира обладнана меблями та необхідною побутовою технікою. Одна з кімнат є дитяча, але хлопчики користуються всією квартирою. Для виховання і розвитку дітей створені всі необхідні умови: є багато іграшок, одяг по сезону, продуктів харчування вдосталь. Згідно Листа-Інформації від 13.06.2019 № 01/68 КЗ «Дошкільний навчальний заклад /ясла-садок/ № 2 «Буратіно», адміністрація КЗ ДНЗ № 2 повідомила, що за період відвідування закладу дошкільної освіти вихованням та навчанням дитини займаються мама [PERSON] та батько [PERSON] в однаковій мірі. У відповідності до листа № 276 від 24.06.2019 року з КНЗ «Білгород-Дністровський Центр первинної медико-санітарної допомоги» Білгород-дністровської міської ради повідомлено, що обидва батьки: [PERSON] та [PERSON] беруть участь у догляді за малолітніми дітьми. Коли діти хворіють, на прийом до лікаря приходять як мама, так і батько. Рекомендації лікаря виконують. На диспансерному обліку не перебувають. Згідно характеристики [PERSON] [INFO] учня 4-А класу Білгород-Дністровської ЗОШ № 11, підписаної класним керівником та директором школи,батьки приділяють належну увагу вихованню сина, є активними учасниками і ініціаторами усіх позакласних заходів класу. [PERSON] активний член батьківського колективу класу, надавав допомогу в організації дозвілля дітей під час роботи літнього оздоровчого майданчика, організації традиційного щорічного спортивного свята класу «У колі дружної родини», нагороджений медаллю-подякою батьківського комітету «За співпрацю» [PERSON] турботлива уважна матір, активна учасниця всіх заходів, що проводились у класі. У квітні 2018 року сім`я стала переможцем міського спортивного конкурсу «Тато, мама,я - спортивна сімя» Батьки завжди відвідують батьківські збори, цікавляться успіхами дитини, реагують на пропозиції та побажання вчителя. Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї /особи [PERSON] від 24.06.2019 року № 270, родинне оточення сприятливе для розвитку та виховання дитини. 24.06.2019 року спеціалістами служби у справах дітей було складено акт обстеження умов проживання [PERSON] також протокол бесіди з його матір`ю, з якого стало відомо, що [PERSON] на даний час знаходиться на заробітках за кордоном. Прописаний [PERSON] за адресою: [ADDRESS] але фактично проживає по [ADDRESS] в квартирі, яку винаймає з подальшим викупом. Враховуючи усе вищевикладене, виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради як органом опіки та піклування був складений висновок про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO] відповідно до якого зважаючи, що батько дітей за місцем реєстрації проживає не постійно, виходячи з інтересів дітей, виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO] з матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. У відповідності до ч.2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини , бути розлучена зі своєю матір`ю. В судовому засіданні встановлено однакова участь обох батьків у житті дітей. Проте, прийнявши до уваги висновок орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради, вік дітей, виходячи з можливості створення належних умов для виховання дітей, та виходячи з якнайкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку, що дійсно правильним буде визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] ідентифікаційний код: [NUMBER] [PERSON] [INFO] ідентифікаційний код: [NUMBER] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] а отже позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved