Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

26.08.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ОСББ «Волинь» та просила стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в сумі 11891,60 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 442,43 грн., інфляційних нарахувань в сумі 625,18 грн., 3% річних в сумі 128,04 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.08.2013 р. у справі № 753/5523/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.09.2013 р. у справі №22-ц/796/12777/2013, позов Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» задоволено повністю, стягнуто з [PERSON] суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 11662,20 грн. та 229,40 грн. судового збору. Посилається, що на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.08.2013 року позивач сплатила установлену судом суму на рахунок відповідача, про що зазначила в призначені платежу, в квитанціях №QS19418698 від 09.09.2013 р. та № NOMW039812 від 23.09.2013 року. Позивач зазначає, що в подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.01.2014 року вищезгадані судові рішення були скасовані, тобто підстава, на якій позивач перерахувала відповідачу кошти, відпала. Враховуючи вищевикладене, позивач просила стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в сумі 11891,60 грн. на підставі ст. 1212 ЦК України. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 442,43 грн., інфляційних нарахувань в сумі 625,18 грн., 3% річних в сумі 128,04 грн. На підставі викладеного, позивач просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність на необґрунтованість. Подав до суду свої письмові заперечення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд, приходить до наступного висновку. Згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України вбачається, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 цього Кодексу. З постанови Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року по справі № 6-88цс13 вбачається, що предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 статті 11 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України вбачається, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 06.12.2006 року між ОСББ «Волинь» та [PERSON] було укладено договір відносин власників нежитлових приміщень та управителя № 01-06 від 06 грудня 2006 року. Даний договір є чинним, що не заперечувалося сторонами в суді. Судом також встановлено, що позивачем було сплачено 6000,00 грн. згідно квитанції №QS19418698 від 09.09.2013 року, призначення платежу: плата за утримання будинку, споруд та прибудинкової території згідно рішення суду, а також позивачем було сплачено 5891,60 грн. згідно квитанції № NOMW039812 від 23.09.2013, призначення платежу: борг за утримання будинку, згідно рішення суду за відповідний період. Таким чином, сплата вказаних вище коштів та як наслідок, їх набуття і збереження відбулось з підстав, які мають договірний характер, що також зазначено в призначені платежу, тобто за утримання будинку, прибудинкової території , тобто за надану/спожиту послугу. Заявлені позивачем до повернення кошти були сплачені нею на виконання договірних зобов'язань, а тому не можуть вважатися такими, що є безпідставно сплаченими та набутими відповідачем в порядку ст. 1212 ЦК України.. Дані обставини підтверджуються також ухвалою Апеляційного суду м Києва від 12.08.2014 року, якою було встановлено, що відповідач сплатила на користь ОСББ «Волинь» плату за утримання будинку у розмірі 6000,00 грн. за платіжним дорученням від 09.09.2013 року та борг за утримання будинку у розмірі 5891,60 грн. за платіжним дорученням від 23.09.2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, з наведеного вбачається, що підставою сплати коштів є договірні зобов'язання, які виникли по факту наданих та спожитих послуг з утримання нежитлового приміщення, яке належить на праві власності позивачці. Разом з тим, згідно ст. 4 ЦК України, рішення суду про стягнення заборгованості не є актом цивільного законодавства, а тому твердження позивача, що заявлені до повернення кошти були нею сплачені виключно на підставі судового рішення, як акта цивільного законодавства, та як наслідок сплачені кошти мають бути повернуті, як безпідставно набуті внаслідок скасування рішення суду від 07.08.2013 року, суд вважає безпідставним. З огляду на викладене, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed