Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

26.03.2018 року заступник керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України в особі Центру професійно-технічної освіти м.Житомира звернувся в суд із вказаним позовом, де зазначив, що Центром професійно-технічної освіти м.Житомира в особі директора Чернюка П.М. на підставі рішення профкома та адміністрації ЦПТО м.Житомира (протокол №42 від 12.02.2008) 21.03.2008 року видано [PERSON] ордер на житлове приміщення №12, а саме на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Вказаний багатоквартирний житловий будинок перебуває у власності держави в особі Міністерства освіти і науки України та знаходиться в оперативному управлінні центру професійно-технічної освіти м.Житомира. 08.04.2016 року начальником Управління житлового господарства Житомирської міської ради, за заявою [PERSON] було видано розпорядження №641676, про приватизацію вказаної квартири, яким квартиру передано у приватну власність [PERSON] та видано свідоцтво №64167 про право власності на неї. Посилаючись на те, що приватизація квартири відбулася з грубим порушенням чинного законодавства, оскільки на думку позивача, приватизація квартири повинна була бути здійснена органами приватизації ЦПТО м.Житомира а не Житомирської міської ради, та відповідно до листа ЦПТО м.Житомира №180 від 20.03.2018 року, а також книги протоколів засідань профспілкового комітету СПТУ-15 м.Житомира, 12.02.2008 року засідання профкому та адміністрації ЦПТО м.Житомира не відбувалося та відповідно протокол №42 не приймався, позивач просив: «Визнати незаконним та скасувати розпорядження про приватизацію №64167, видане 08.04.2016 начальником управління житлового господарства Житомирської міської ради, яким задоволено прохання [PERSON] про передачу квартири [ADDRESS] в приватну власність. Визнати недійсним свідоцтво № [NUMBER] про право власності на квартиру [ADDRESS] , видане 08.04.2016 начальником управління житлового господарства Житомирської міської ради на підставі розпорядження про приватизацію №64167 від 08.04.2016. Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 901824518101, номер запису про право власності:14159706). Стягнути з відповідачів на користь прокуратури Житомирської області сплачений нею судовий збір на розрахунковий рахунок №35215069011049, МФО 820172, ДКСУ м. Київ, код ЄДРПОУ 02909950.» 14.06.2018 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив, в якому представник заперечував проти позову, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] вселилася в спірну квартиру на підставі ордеру, та здійснила її приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства. Зазначає, що в ЦПТО м.Житомира не було органу приватизації, в зв`язку з чим, відповідно до договору про надання послуг з приватизації житла від 23.03.2001 року, приватизацію було здійснено органом приватизації Житомирської міської ради. 21.05.2018 року від особи, в інтересах якої подано позов - Міністерства освіти і науки України надійшло пояснення, в якому Міністерство просить задовольнити позов, посилаючись на те, що Центр професійно-технічної освіти м.Житомира є навчальним закладом, що підпорядковується Міністерству освіти і науки України. Основні засоби і майно, що рахується на балансі Університету, є державною власністю та перебуває в оперативному управлінні, в зв`язку з чим, відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного майна», ст.4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», ст.70 Закону України «Про вищу освіту», ст.63 «Про освіту» не могли буди відчужені у будь-який спосіб, в тому числі шляхом приватизації. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з викладених у ньому підстав. Представник Міністерства освіти і науки України та Центру професійно-технічної освіти м.Житомира позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представники в судовому засіданні позов не визнали з підстав зазначених у відзиві. Представник відповідача Управління Житлового господарства Житомирської міської ради позов не визнав. Представник третьої особи Департаменту реєстрації Житомирської міської ради в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.03.2008 року [PERSON] центром професійно-технічної освіти м.Житомира було видано ордер на житлове приміщення, а саме квартиру [ADDRESS] . Підставою видачі даного ордера зазначено : «Згідно рішенню профспілки та адміністрації центру ПТО» (а.с.216). Також в матеріалах справи міститься копія ордеру на житлове приміщення №12 від 21.03.2008 року, виданий центром професійно-технічної освіти м.Житомира [PERSON] на ту ж квартиру. В даному ордері підставою його видачі зазначено: «Рішення профкома, та адміністрації центра ПТО, протокол №42 від 12.02.2008 р.» (а.с.97). [PERSON] зареєстрована та проживає у вказаній квартирі. Даний факт не оспорювався сторонами та підтверджений копією паспорта відповідача (а.с.219). 14.03.2016 року [PERSON] звернулася до керівника органу приватизації з заявою УЖГ №66016 про приватизацію вказаної квартири та заявою про видачу свідоцтва про право власності на житло (а.с.94, 98). 08.04.2016 року начальником Управління житлового господарства Житомирської міської ради, за заявою [PERSON] було видано розпорядження №64167, про приватизацію вказаної квартири, яким квартиру передано у приватну власність [PERSON] та видано свідоцтво №64167 про право власності на неї (а.с.93, 101). 08.04.2016 року державним реєстратором Житомирського міського управління юстиції Русецьким І.В. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] .. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -901824518101. Порядок та підстави приватизації державного житлового фонду визначається Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та деталізується Положенням «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009. Відповідно до п.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 8 даного Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Аналогічна норма закріплена в п.13 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Згідно п. 9 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону. Як вбачається із наведеного змісту п.9 ст.8 Закону державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій установ може передаватись у комунальну власність за їх бажанням. При цьому Закон не містить заборон приватизації такого житлового фонду без передачі до комунальної власності. Також закон не визначає підпорядкованість вирішення питання приватизації певному органу приватизації в залежності від належності житлового фонду, а лише перелічує уповноважені органи приватизації. При цьому судом встановлено, що 23 березня 2001 року між Житомирським ПТУ №15, правонаступником якого є центр професійно-технічної освіти м.Житомира та відділом приватизації Державного житлового фонду при управлінні житлово-комунального господарства Житомирського міськвиконкому був укладений договір про надання послуг з приватизації відомчого житлового фонду (а.с.257). 09 березня 2016 року директор Центру професійно-технічної освіти м.Житомира Чернюк П.М. звернувся з листом до начальника управління житлового господарства Кондратюка С.М., в якому просив включити до договору про надання послуг з приватизації житла від 23 березня 2001 року та здійснити приватизацію п`яти квартир вказаного будинку (а.с.256), на підставі чого приватизація спірної квартири була здійснена органом приватизації Житомирського міськвиконкому. В зв`язку з викладеним суд дійшов до висновку про те, що приватизація спірної квартири була здійснена уповноваженим органом приватизації, в порядку та спосіб встановленими законом за згодою балансоутримувача майна. Суд не приймає до уваги посилання позивача на незаконність видачі відповідачу ордеру, оскільки відповідно до статті 59 ЖК України, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку. Позивачем не було заявлено вимоги про визнання ордеру на жиле приміщення не дійсним. Не надано ним і доказів того, що таке рішення існує. Суд не приймає до уваги посилання Міністерства освіти і науки України в поясненні на ч.2 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного майна», ст.4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», ст.70 Закону України «Про вищу освіту», ст.63 «Про освіту», оскільки зазначені норми національного законодавства не регулюють спірних відносин. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про те, що позов заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури про визнання незаконним та скасування розпорядження про приватизацію, визнання недійсним свідоцтва про право власності, з підстав зазначених в ньому, не підлягає задоволенню. Як похідна не підлягає задоволенню і вимога про скасування державної реєстрації права власності.

Outcome: dismissed