Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

26.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим в [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є наймачем квартири [ADDRESS]. До цього часу квартира не приватизована. З 29.12.2009 року в вищевказаній квартирі були зареєстровані: її син - [PERSON] та його колишня дружина - [PERSON], шлюб з якою він розірвав за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 02.11.2011 року, та онук - малолітній [PERSON], [INFO]. Фактично із нею ніхто не проживав. З 09.10.2012 року [PERSON] знятий з реєстрації, але залишаються зареєстрованими [PERSON] та [PERSON]. На даний час місце проживання відповідача не відоме. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивачки на заочний розгляд справи, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що позивачка проживає в [ADDRESS]. (а.с.5) Як вбачається із довідки відділу адресно - довідкової роботи ГУДМВС України в Харківській області від 13.05.2014 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] - відповідачка по справі. ( а.с.14). Як вбачається із акту обстеження від 25.03.2014 року, складеного депутатом Балаклійської міської ради [PERSON], під час перевірки за фактом реєстрації мешканців в квартирі [ADDRESS] встановлено, що на вищезазначеній житловій площі прописана [PERSON], але ніколи там не проживала ( а.с.10). Позивач в судовому засіданні пояснила, що в 2009 році вона прописала в своїй квартирі відповідачку - [PERSON], як невістку, разом з її сином [PERSON], але вони ніколи не проживали в зазначеній квартирі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що відповідачка [PERSON] та її син [PERSON] в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ніколи не проживали, їх особистих речей в квартирі не має, їх місцезнаходження невідоме. Він є сусідом позивачки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом 6-ти місяців. Якщо наймач або члени його родини відсутні з поважної причини понад 6-ти місяці, то цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений у випадку суперечки судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку ( ст. 72 ЖК України). Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки судом встановлена відсутність відповідача [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] у житловому приміщення на протязі більше шести місяців без поважної причини. На підставі викладеного,

Outcome: approved