Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

26.06.2013 р., та збільшивши вимоги заявою від 08.12.2014 р., [PERSON] звернулася з позовом до суд до [PERSON], в якому просить зобовязати відповідача засипати копанку, що знаходиться поруч із земельною ділянкою по вул. Фрунзе, 257, у м. Охтирці, що перебуває у користуванні позивачки. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору на право тимчасового користування землею від 17.02.1999 р. нею в Охтирській міській раді орендується для ведення городництва земельна ділянка площею 700 м2., яка прилягає до землі домоволодіння по вул. Фрунзе № 257, що належить її синові [PERSON] згідно державного акту серії ЯЗ № 392151. Орендована земельна ділянка межує із земельною ділянкою, яка знаходиться по вул. Фрунзе № 255 та перебуває у власності [PERSON] На відстані 50-80 см. від спільної межі відповідач у 2011 р. викопав копанку для води розміром 9х6 м. та глибиною близько 3,5 м. Влітку 2012 р., коли вода в копанці була на самому дні, син позивачки помітив, що в деяких місцях берега, який межує з її земельною ділянкою, відбувся зсув ґрунту через те, що берег водойми являє собою вертикальний, нічим не укріплений обрив висотою більше 3 м.. Тому позивачка вважає, що існує реальна загроза зміни рельєфу її земельної ділянки, внаслідок чого позивачка не зможе використовувати деяку її частину за призначенням та з часом призведе до зникнення або зміщення спільної межі на їх земельних ділянках. На зауваження її сина відповідач не реагує, що і стало причиною звернення до суду. В судове засідання позивачка не зявились, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Представник позивача у судовому засіданні вимоги підтримав повністю із підстав викладених у позові. Пояснив, що копанка була вирита саме відповідачем [PERSON] у 2011 році на земельній ділянці що належить міській раді. Однак до міської ради претензій не має. Відповідач, який також був допитаний у якості свідка, в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову у звязку з його необґрунтованістю. Пояснив, що він у створенні копанки участі не приймав, Коли придбав домоволодіння, вона була вже викопана. Сама копанка знаходиться поза межами належної йому на праві власності земельної ділянки. Зі слів сусідів, які проживають там тривалий час, дізнався, що такі копанки були викопані жителями ще за радянських часів із метою меліорації, так як городи знаходяться на низині і навесні під час повені заливаються водою. Дані копанки були зєднані канавами. Земельна ділянка, на якій знаходиться копанка, знаходиться за його городом і належить Охтирській міській раді. Він тільки одного часу углиблював копанку (але на розширював її) так як позивачка та її син після того, як отримали поруч в оренду земельну ділянку штучно підняли її рівень (втому числі відбираючи чорнозем із ділянки землі з боку його городу) і внаслідок цього почало заливати його земельну ділянку. Також дану копанку він використовує з метою відібрання води для поливу у спекотний період. Вважає, що даний спір виник через неприязні стосунки, що виникли між ним та представником позивачки через судовий спір з приводу незаконної побудови сусідом на межі приміщення сараю. Представник відповідача у судовому засіданні також пояснив, що копанка знаходиться на чужих землях і відповідач до неї будь-якого відношення не має, оскільки вона знаходиться за межами його городу. Він не викопував та не розширював її. Ця копанка була викопана раніше, аніж він придбав дане господарство. Відповідач тільки чистив копанку прибравши з неї кущі. По сусідству із ним за городом господарства [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 700 м2., що була передана у оренду його матері, позивачу по справі. Межі цієї ділянки з боку копанки позивачкою та її сином встановлювались самостійно і вже декілька разів самочинно переносились в бік копанки шляхом переставляння огорожі з сітки - рабиці. Стверджує, що земельна ділянка, що виділена у користування позивачці знаходиться далі від копанки, відповідачем не доведено, що при наданні позивачці в оренду земельної ділянки, встановлювались межові знаки, які б надавали можливість встановити порушення її меж. Крім того, як зазначає представник відповідача, належним відповідачем по зазначеній справі має бути власник земельної ділянки на якій розташована ця копанка. Охтирська міська рада була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, від зазначеної установи на адресу суду надійшов лист з клопотанням про розгляд справи за відсутності їхнього представника. При вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] на праві тимчасового користування отримала земельну ділянку Охтирської міської ради площею 700 м2. для ведення городництва за адресою вул. Фрунзе, 257, у м. Охтирці, Сумської області, що підтверджується договором на право тимчасового користування землею від 17.02.1999 р.(а.с. 5-6) Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га. по вул. Фрунзе, 257, у м. Охтирці, Сумської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 392151 від 16.06.2009 р. (а.с. 7). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 278497 від 26.05.2006 р. власником земельної ділянки площею 0,0667 га. по вул. Фрунзе, 255, у м. Охтирці, Сумської області, є [PERSON], на підставі договору купівлі продажу від 30.05.2006р.. (а.с. 56, 71) Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що копанка за городом домоволодіння по вул. Фрунзе, 255, була ще з 2008 року. Відповідач тільки почистив копанку не розширюючи при цьому її меж. Копанка межувала з городом позивачки, однак межу не перетинала. Ніяких межових знаків встановлено не було. У 2012 році сином позивачки, [PERSON], встановлено огорожу з металевої сітки між копанкою та городом [PERSON]. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні показали, що копанку за городом домоволодіння по вул. Фрунзе, 255, восени 2011 року викопав за допомогою трактора-екскаватора саме [PERSON]. У цей час він копав та чистив копанки також і іншим сусідам, у тому числі і позивачці. Зазначена обставина, а саме відновлення відповідачем копанки за допомогою техніки, підтверджується окрім показів свідків також фото таблицями, наданими позивачем та представником відповідача, які містяться в матеріалах справи. (а.с. 8-10, 58-63 ) З огляду на викладене, суд погоджується із доводами позивача та його представника про відновлення [PERSON] копанки до теперішнього стану. Разом з тим, відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до п. «г», «е», «ж» ч. 1, ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон, за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф. Відповідно до ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Відповідно до ст. 104 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Відповідно до ч. 2, ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як було встановлено у судовому засіданні, і це визнали сторони у справі, відповідач не є ані власником, ані землекористувачем земельної ділянки на якій розміщена копанка. Дана копанка розміщена за належною йому на праві власності земельною ділянкою під городом. Згідно довідки наданої управлінням держземагенства у Охтирському р-ні зазначена земельна ділянка є власністю Охтирської міської ради. ( т. 2, а.с. 52). З огляду на викладене [PERSON] не є належним відповідачем по зазначеній справі, адже дотримання правил добросусідства стосується власників та землекористувачів земельних ділянок. Представник позивача у промові під час дебатів заявив про обовязок суду залучення до участі у справі в якості співвідповідача Охтирську міську раду Сумської обл. на виконання ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ. Проте ані позивачка, ані її представник у судовому засіданні такого клопотання не заявляли. Представник позивача у судовому засіданні заявив про відсутність претензій до зазначеної установи та про небажання залучати як співвідповідача ( т. 1, а.с. 60). У заяві про збільшення позовних вимог вимоги позивача були спрямовані виключно на зобовязання саме [PERSON] вчинити певні дії. Крім того, зазначені вимоги позивачка обґрунтовує відповідним актом обстеження земельної ділянки. Встановлено, що Державною інспекцією сільського господарства в Сумській області проведено перевірку факту порушення вимог земельного законодавства [PERSON] при використанні земельної ділянки біля спільної межі земельних ділянок № 255 та №257 по вул. Фрунзе, м. Охтирці, в ході якої встановлено, що [PERSON] викопав копанку на землях державної власності в районах межі даних земельних ділянок, яка є причиною зсуву землі, дані дії [PERSON] є порушенням ЗК України, що підтверджується повідомленням № 4536 від 16.10.2013 р. та актом обстеження земельної ділянки № 85 від 02.10.2013р.(а.с.69, 99) 11 вересня 2013 р., позивачка зверталася до Державної інспекції сільського господарства в Сумській області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та зобовязання його усунути порушення земельного законодавства щодо розташування копанки, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 94) Свідок [PERSON], яка здійснювала перевірку вказаного факту на підставі доручення № 226 від 20.09.2013 р. Державної інспекції сільського господарства в Сумській області, в судовому засіданні пояснила, що між копанкою та городом [PERSON] межові знаки відсутні, наявна лише огорожа із сітки. При перевірці відповідну землевпорядну організацію, що має ліцензію на проведення землевпорядних робіт не залучала, оскільки ця послуга є платною. Висновки зазначені у акті нею зроблені за наслідками її візуального обстеження. Земельна ділянка позивачки, що перебуває у оренді на даний час є не сформованою, кадастрового номеру не має. На даний час слід виготовити технічну документацію із землеустрою на цю земельну ділянку для встановлення її меж. Однак це навряд чи можливо із огляду на те, що орендована земельна ділянка земельна використовується для городництва, а надання землі у оренду у межах міста під город на даний час не передбачено. Шкоду суміжній земельній ділянці нею не встановлено, відповідач [PERSON] за порушення вимог земельного законодавства до адміністративної відповідальності не притягувався. З огляду на викладене, суд не може взяти до уваги вищезазначений акт як належний доказ порушення відповідачем прав позивачки. Через відсутність технічної документації із землеустрою й відповідного кадастрового номера на неї, не залучення відповідної ліцензованої землевпорядної організації при обстеженні земельної ділянки з метою визначення суміжної межі із орендованою землею позивачки, а також через небажання представника позивача проведення відповідного експертного дослідження із цього приводу, про що він заявив у судовому засіданні суд також позбавлений можливості встановити наявність чи відсутність шкоди або загрози заподіяння такої шкоди орендованій позивачкою земельній ділянці внаслідок відновлення копанки відповідачем. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до даного відповідача є не обґрунтованими, належними та допустимими доказами не доведеними, тому не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати в даній справі не відшкодовуються.

Outcome: dismissed