Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

25 червня 2015 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київстар» (далі по тексту ПрАТ «Київстар»), в якому просив відшкодувати на його користь моральну шкоду в розмірі 3 410 грн, а також судовий збір. В ході судового розгляду до участі у справі в якості співвідповідачів були залучені суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Іванова І.В. та суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Рибальченко Л.М., а також в якості третьої особи - Національна комісія України, яка здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформації. Позивачем неодноразово уточнювалися позовні вимоги, в остаточній редакції [PERSON] просив стягнути з ПрАТ «Київстар» на його користь 8 960 грн у відшкодування моральної шкоди та 94 грн 89 коп. у відшкодування матеріальної шкоди (за поштові витрати, витрати з ксерокопіювання, вартість залізничного квитка). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначав, що він є володільцем мобільного телефонного номеру +38098... ПрАТ «Київстар» з тарифом «Безлімітний Internet». 09 травня 2014 року він передав SMS-повідомлення на міський номер 7518530 телефону з диском, що коштувало йому 5 грн. Виявилося, що повідомлення було передано голосовим способом, що є недостовірною інформацію. Крім того, 13 червня 2014 року позивач поповнив свій рахунок на 10 грн за послуги ПрАТ «Київстар» в центрі обслуговування клієнтів, який знаходиться в м. Харкові на майдані Конституції. Чек він не зміг отримати, з оголошення на терміналах, що встановлені у зазначеному центрі, він дізнався номер гарячої лінії 0-800-602-602 і інформація на терміналах різнилася одна від одної. Такими діями ПрАТ «Київстар» були порушені його права як споживача, у звязку з чим, починаючи з 07 жовтня 2014 року він декілька місяців вів переписку з органами прокуратури України, два рази із заявами про порушення його конституційних прав, а саме 07 листопада 2014 року та 14 січня 2015 року, був на особистому прийомі в Генеральній прокуратурі України. Крім того, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації була встановлена вина ПрАТ «Київстар» та було видано припис про зобовязання ПАТ «Київстар» у строк до 22 червня 2015 року усунути порушення підпункту 15 пункту 39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295, а 28 квітня 2015 року була винесена постанова за № 3/пос/13-4 про накладення адміністративного стягнення на начальника відділу регуляторної роботи Департаменту регуляторно-правового забезпечення ПрАТ «Київстар» [PERSON], за порушення підпункту 15 пункту 39 Правил, передбачене частиною першою статті 148-02 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Згідно пункту 3 статті 284 КУпАП закрито справу відносно начальника відділу регуляторної роботи Департаменту регуляторно-правового забезпечення ПрАТ «Київстар» [PERSON], за порушення підпункту 33 пункту 39 Правил за наявності обставин, передбачених пунктом 7 статті 247 КУпАП, закінчення на моменті розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Крім того, позивач поніс матеріальні збитки, які виразилися у придбанні квитків на проїзд, виготовлення копій документів. Моральна шкода, яка визначена позивачем у сумі 8\~960 грн, виразилася у фізичному та душевному болі та стражданнях у звязку з протиправними діями відповідача, приниження його честі та гідності, Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року позовну заяву [PERSON] залишено без задоволення. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги [PERSON] посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає. Судовим розглядом та наявними у справі доказами встановлено, що [PERSON] є володільцем мобільного телефонного номеру +38098... ПрАТ «Київстар» з тарифом «Безлімітний Internet». 09 травня 2014 року позивач передав SMS-повідомлення на міський номер 7518530 телефону з диском, що коштувало йому 5 грн. Виявилося, що повідомлення було передано голосовим способом, що є недостовірною інформацію. Крім того, 13 червня 2014 року позивач поповнив свій рахунок на 10 грн за послуги ПрАТ «Київстар» в центрі обслуговування клієнтів, який знаходиться в м. Харкові на майдані Конституції. Чек він не зміг отримати, з оголошення на терміналах, що встановлені у зазначеному центрі, він дізнався номер гарячої лінії 0-800-602-602 і інформація на терміналах різнилася одна від одної. 12 липня 2014 року позивач звернувся зі скаргою до директора ПрАТ «Київстар», виклавши зазначені факти. 08 вересня 2014 року в.о. начальника відділу ПрАТ «Київстар» [PERSON] надав відповідь. Вказану відповідь [PERSON] оскаржував через органи прокуратури. Починаючи з 07 жовтня 2014 року позивач вів переписку з органами прокуратури України з приводу порушення прав споживачів. Двічі позивач звертався до Генерального прокурора України, їздив на особистий прийом до нього, що підтверджується копією іменного залізничного квитка, у звязку з чим позивачу завдана матеріальна шкода. Крім того, 11 лютого 2015 прокурор Голосіївського району м. Києва [PERSON] направив звернення позивача щодо незаконних дій Президента ПАТ «Київстар» Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини. 17 лютого 2015 року начальник відділу каналів кореспонденції з клієнтами ПрАТ «Київстар» [PERSON] надав відповідь, в якій містилася інформація про те, що станом на 13 червня 2014 року Компанія не надавала послуг з обслуговування терміналів для поповнення балансів абонентських номерів, що були розміщені за адресою: м. Харків, майдан Конституції, 26; послуга «SMS додому» (далі - Послуга) - це послуга відправки текстових (SMS) повідомлень абонентам фіксованого звязку України. Відповідно до умов Послуги, SMS-повідомлення доставляються на термінали абонентів фіксованого звязку (міські номери) у формі голосового повідомлення, SMS-повідомлення відправлені на факсимільні апарати доставляються у формі факсимільного повідомлення. Нарахування за абонентським номером\~ +38098...станом на 09 травня 2014 року здійснені відповідно до обєму наданих/замовлених послуг його користувачем. У звязку з цим, 17 березня 2015 року позивач звернувся до Уповноваженого з заявою про завідомо неправдиву інформацію. Представник Уповноваженого начальник Управління з питань дотримання права на інформацію та права на звернення [PERSON] спрямувала запит в ПрАТ «Київстар» та 06 травня 2017 року надала відповідь з копією зазначеної вище відповіді [PERSON] 21 травня 2015 року член Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сфері звязку та інформатизації [PERSON] листом повідомив, що для вивчення порушених у зверненні [PERSON] питань у період з 01 по 15 квітня 2015 року уповноваженими посадовими особами НКРЗІ було проведено позапланову перевірку субєкта ринка телекомунікацій ПрАТ «Київстар» щодо дотримання законодавства у сфері телекомунікацій при наданні телекомунікаційних послуг. За результатами перевірки встановлено, що ПрАТ «Київстар» при наданні контент-послуги « SMS додому» не забезпечує до початку її надання повідомлення споживачів про найменування такої послуги і про тариф на її отримання, а також не забезпечує безоплатне надання споживачам можливості підтвердити згоду на отримання зазначеної послуги чи відмовитися від її отримання (тривалість безоплатного повідомлення споживачів становить 12 секунд); розпочинає надання послуги не виключно після повідомлення споживачів про її надання в порядку, встановленими цими Правилами, та наявності їх згоди на отримання послуги, що є порушенням підпункту 15 пункту 39 Правил. За результатами перевірки ПрАТ «Київстар» складено протокол за статтею 148-2 КУпАП та видано припис про усунення порушень законодавства про телекомунікації від 21 квітня 2015 року № 3/пос/13-3 щодо усунення порушення підпункту 15 пункту 39 Правил до 22 червня 2015 року. Отже, правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до розяснень, які містяться у пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) чи недобросовісної реклами, суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг). Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець, виготівник, виконавець зобовязані своєчасно надавати споживачеві необхідну достовірну інформацію про товар (роботи, послуги) у доступній наочній формі, яка б забезпечувала можливість компетентного вибору. З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що 5 грн, які були списані з рахунку позивача за послугу голосового повідомлення, що є недостовірною інформацію, є шкодою, яка спричинена майну споживача, оскільки ПрАТ «Київстар» при наданні контент-послуги «SMS додому» не забезпечує до початку її надання повідомлення споживачів про найменування такої послуги і про тариф на її отримання, а також не забезпечує безоплатне надання споживачам можливості підтвердити згоду на отримання зазначеної послуги чи відмовитися від її отримання (тривалість безоплатного повідомлення споживачів становить 12 секунд); розпочинає надання послуги не виключно після повідомлення споживачів про її надання в порядку, встановленими цими правилами, та наявності їх згоди на отримання послуги. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач був змушений звертатися до компетентних органів, внаслідок чого поніс також матеріальні збитки в розмірі 94 грн 89 коп. (поштові витрати, витрати на ксерокопіювання та іменний залізничний квиток Київ-Харків). У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» розяснено, що відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» шкода, заподіяна життю, здоровю або майну споживача у звязку з придбанням споживачем товарів (робіт, послуг) через ненадання йому необхідної, доступної та достовірної інформації, яка б забезпечила можливість компетентного вибору, - підлягає відшкодуванню у повному обсязі, якщо нормою законодавства не передбачене більш високої міри відповідальності. За таких підстав, апеляційний суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» розяснено, що при вирішення вимог споживачів про відшкодування на підставі статті 24 Закону України «Про захист прав споживачів» моральної шкоди суди повинні виходити з розяснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ПрАТ «Київстар» порушив права [PERSON] як споживача комунікаційних послуг, чим спричинив останньому шкоду. Судова колегія вважає, що позивачем доведено, що він, як споживач, зазнав унаслідок моральних та фізичних страждань, що настали через незаконні винні дії та бездіяльність відповідача, моральну шкоду. При визначенні розміру моральної шкоди апеляційний суд приймає до уваги те, що ПрАТ «Київстар» є одним із самих великих операторів телекомунікацій України, який надає послуги звязку та передачі даних для дуже великої кількості абонентів, має високу репутацію на телекомунікаційному ринку країни, та, виходячи з принципу розумності та справедливості визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу 2 000 грн. За наслідками розгляду апеляційної скарги [PERSON] апеляційний суд відповідно до пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 309 ЦПК України. Відповідно до статті 88 ЦПК України апеляційний суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: partial