Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

24 листопада 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що 19 квітня 1993 року його баба [PERSON], на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, згідно якого заповіла йому все своє наявне на день її смерті майно. Інших, окрім позивача спадкоємців у заповіті не призначено, спадкоємців передбачених ст. 1241 ЦК України немає. В даний час позивач постійно проживає в [PERSON] Федерації, є громадянином [PERSON] Федерації, та є професійним військовим, і проходить дійсну військову службу в лавах Збройних сил РФ. 20 липня 2014 року його баба [PERSON] померла в с. Оржиця Гребінківського району Полтавської області. Відразу після смерті баби, позивач не зміг вчасно звернутися із заявою для отримання спадщини у нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини, у звязку з службовими обмеженнями накладеними на нього як на військовослужбовця РФ, повязаними з переміщеннями через державний кордон РФ та України, через погіршення міждержавних стосунків між вказаними державами, у звязку із чим на даний час позивач позбавлений права розпоряджатися спадковим майном. При звернення до Гребінківської ДНК через свого представника, для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому було відмовлено у звязку із тим, що ним пропущений строк прийняття спадщини. Позивач вважає, що у нього були поважні причини, з яких він пропустив строк, визначений в ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, оскільки вони повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення даних дій. З огляду на вказане, просить надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивача подала заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача подав заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі, проти позову не заперечує. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 276555 [PERSON] померла 20 липня 2014 року /а.с. 13/. Як вбачається із копії заповіту [PERSON] від 19.04.1993 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Слободо Петрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, зареєстрованого за № 18, спадкодавець заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати на час її смерті, [PERSON] /а.с. 12/. Як встановлено на підставі паспорта № 45 01 390983 /а.с. 14/, свідоцтва про народженя серії І-КЕ № 270308 /а.с. 9/ позивачу по справі. Згідно ч.ч. 1 - 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці за законом. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З письмового розяснення в.о. завідувача Гребінківської ДНК за вих. № 576/01-16 від 22.11.2017 року вбачається, що згідно алфавітної книги спадкова справа на майно померлої 20 липня 2014 року [PERSON] не відкривалася, заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не подавалися, а тому про інших спадкоємців крім внука [PERSON], не відомо. Заява про приняття спадщини від [PERSON] не надходила, отже, він не прийняв спадщину ні шляхом подання заяви про прийняття спадщини, ні шляхом проживання разом з померлим на момент його смерті /а.с. 4/. Згідно копії довідки Слободо Петрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 866/2 від 16.11.2017 року /а.с. 11/ вбачається, що останнім місцем реєстрації та проживання [PERSON], яка померла 20.07.2014 року було с. Оржиця Гребінківського району Полтавської області, вул. 40 річчя Перемоги, 53, на час її смерті за цією ж адресою ніхто зареєстрований не був. Невизнане позивача право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] згідно змісту ст. 1272 ЦК України підлягає захисту судом, оскільки у судовому засіданні доведено, що ніхто спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України не прийняв. Також з цих підстав нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] /а.с. 4/. Судом встановлено, що причинами пропуску строку прийняття спадщини позивачем було те, що у звязку зі службовими обмеженнями накладеними на нього як на військовослужбовця [PERSON] Федерації, повязаними з переміщеннями через державний кордон [PERSON] Федерації та України, через погіршення міждержавних стосунків між вказаними державами. Суд наведені позивачем причини пропуску строку на прийняття спадщини визнає поважними з огляду на наступне. Суд бере до уваги рекомендації Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у постанові «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 року № 6, згідно яких поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Отже, причина пропуску позивачем строку на прийняття спадщини є поважною, оскільки повязана з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 1270 Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Суд вважає, що достатнім для подання заяви про прийняття спадщини буде три місяці. На підставі викладеного, заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 1220, 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved