Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

25.11.2021 року позивач [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, згідно якого позивач просить: Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 01.08.2020 року між ними [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив 1:2 частину нерухомого майна у вигляді 1:2 частини юридичної консультації по [ADDRESS] , що в цілому складається з коридору площею 3,4 кв.м., кабінету площею 13,0 кв.м., підсобного приміщення площею 2,2 кв.м., загальна площа приміщень 18,6 кв.м., в тому числі призначена під приміщення основною площею 13,0 кв.м., підсобна площею 5,6 кв.м. Визнати за ним [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на юридичну консультацію по [ADDRESS] , що в цілому складається з коридору площею 3,4 кв.м., кабінету площею 13,0 кв.м., підсобного приміщення площею 2,2 кв.м., загальна площа приміщень 18,6 кв.м., в тому числі призначена під приміщення основною площею 13,0 кв.м., підсобна площею 5,6 кв.м. У судове засідання позивач не з`явився, але надав заяву про розгляд справи в його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позивні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3\~ст.128 ЦПК України\~судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5\~ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Згідно ч.11\~ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК\~Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно\~ст. 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями\~263\~і\~265 ЦПК України, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до\~ст. 283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому\~ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. 01.08.2020 року між [PERSON] (далі по тексту, позивач) та [PERSON] (далі по тексту, відповідач), в простій письмовій формі, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 1:2 частини юридичної консультації по [ADDRESS] , що в цілому складається з коридору площею 3,4 кв.м., кабінету площею 13,0 кв.м., підсобного приміщення площею 2,2 кв.м., загальна площа приміщень 18,6 кв.м., втому числі призначена під приміщення основною площею 13,0 кв.м., підсобна площею 5,6 кв.м. Відповідач отримав кошти, передав позивачу вищевказане приміщення, однак від нотаріального посвідчення договору відмовився, тому я і звернувся до суду з позовом. Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2017 року право власності на юридичну консультацію по [ADDRESS] визнано в рівних частках за [PERSON] та [PERSON] . Після виконання своїх обов`язків покупця (сплати коштів за вищезазначений об`єкт нерухомості), відповідачем були передані позивачу відповідні правовстановлюючі документи, і позивач став користуватись ними та користуюсь по цей час на правах власника, сплачую відповідні платежі та податки, прибираю від сміття. Однак, на неодноразові вимоги позивача до відповідача, щоб оформити договір купівлі-продажу юридичної консультації в передбачений цивільним законодавством нотаріальній формі ( ст.ст. 209, 657 ЦК Украйни), відповідач по теперішній час з різних мотивів (зайнятістю та інше) ухиляються від нотаріального оформлення угоди. Відповідно до ст.224 ЦК України\~(в редакції 1960 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.128 ЦК України\~(в редакції 1960 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до\~ст.153 ЦК України\~(в редакції 1960 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до\~\~ Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона\~продавець передає майно (товар) у власність іншій стороні покупцю, а покупець приймає і сплачує за нього визначену грошову суму. Згідно з ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно зі\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до\~ст. 334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства та той факт, що сторонами були виконані усі істотні умови договору, а також що майно було правомірно придбано позивачем, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved