Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

24.12.2019 року до Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання. Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу за серією [NUMBER] від 05.09.2012 року шлюб між ними розірвано, про що 25.11.2008 року в Книзі записів реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 326 від 2008 року. Від шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з нею в с. Родниківка Уманського району та перебуває на її утриманні. На підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.10.2002 року по справі № 2318/5170/12 та виконавчого листа Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.10.2012 року № 2318/5170/12 2/2318/1883/12 [PERSON] зобов`язаний був виплачувати аліменти на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 18.09.2012 року до її повноліття. На сьогодні її дочці - [PERSON] , [INFO] , виповнилося 18 років, та відповідно до чинного законодавства вона набула повноліття. Після досягнення дочкою повноліття вона неодноразово зверталася до [PERSON] з метою добровільного врегулювання спору щодо участі [PERSON] у витратах, що пов`язані із навчанням дитини. Однак батько добровільно відмовляється приймати участь у вихованні та утриманні їх дочки. [PERSON] вступила на навчання до Вінницького національного медичного університету ім.. М.І.Пирогова та є студенткою 2-го курсу денної форми навчання медичного факультету №2 за спеціальністю медична психологія та навчається за контрактом. Навчання у даному навчальному закладі здійснюється на платній основі на підставі договору № 403мп про надання освітніх послуг між вищими навчальним закладом та фізичною особою [PERSON] від 16.08.2018 року зі строком з 01.08.2018 року до 01.07.2024 року. Крім цього, у зв`язку з навчанням вона повністю несе витрати на оплату підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем знаходження навчального закладу, тощо. Як їй відомо, [PERSON] працює у фізичної особи - підприємця в мережі магазинів охоронником та отримує заробітну плату. Окрім вказаних доходів отримує пенсійне забезпечення через органи Пенсійного фонду України та є достатньо матеріально забезпеченим. Також у нього на праві власності значиться автомобіль марки Део сенс 2006 року випуску. Незважаючи на достатній рівень матеріального забезпечення належної матеріальної допомоги своїй рідній дочці батько не надає. Вважає, що є всі підстави для стягнення аліментів з 29.10.2019 року, тобто з наступного дня після народження доньки, оскільки починаючи із дня припинення виплати аліментів вона вживала достатніх заходів щодо одержання аліментів з відповідача, однак останній всіляко ухиляється від своїх обов`язків. Просить: стягувати з [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісячно, починаючи з [INFO] до досягнення дитиною 23 років. Ухвалою судді від 30.01.2020 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав копію ухвали судді та примірник позовної заяви 22.02.2020 року. 28.02.2020 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив проти позовної заяви про стягнення аліментів на період навчання. У відзиві зазначено, що він вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У своїй позовній заяві [PERSON] стверджує, що після виповнення донькою 18 років вона неодноразово зверталась до нього з метою добровільного врегулювання спору щодо його участі у витратах, що пов`язані із навчанням дитини. Однак за словами позивача він добровільно відмовляється приймати участь у вихованні та утримання їх доньки. Даний факт він заперечує, адже раніше до нього не було жодних звернень від позивача по даному питанню, зустрічей з позивачем у нього не було, на будь-які розмови та контакт вона не йде, та цими твердженнями позивач вводить суд в оману з приводу досудового врегулювання спору. Позивач також зазначає, що будь-якої участі у вихованні дитини він не приймає, проте таке твердження позивача не відповідає дійсним обставинам справи. Позивач особисто чинить перешкоди у його спілкуванні з дитиною, не дає змоги їм бачитись і взагалі максимально намагалася зменшити його побачення з дитиною, що в кінцевому результаті призвело до не бажання його дочки спілкуватися з ним, рідним батьком. Просив суд взяти до уваги, що він ніде не працює та отримує пенсію за вислугою років і це є його єдиний дохід. Також в нього на утриманні знаходяться його батьки пенсійного віку, яким також необхідний догляд та утримання. Вказав, що позивачем не наведено жодних обґрунтованих підстав про необхідність стягнення з нього аліментів в твердій грошовій формі, не надано доказів на підставі яких на думку позивача необхідно стягнути аліменти у заявленому розмірі. Він згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, однак в меншому, ніж заявлений позивачем розмірі. На цих підставах просив позов [PERSON] задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною 23 років. 11.03.2020 року позивачем [PERSON] було подано до суду відповідь на відзив, в якій вона просила суд визнати доводи відповідача у відзиві до позовної заяви необґрунтованими та ухвалити рішення, яким задовольнити позов повністю. Свою позицію мотивувала тим, що в результаті судового розгляду справи відповідач згадав, що він є батьком. [PERSON] є його єдиною дочкою. Відповідач не врахував, що його донька є вже досить дорослою і може виражати свою думку, давати пояснення, міркування, тощо. Тому [PERSON] додано заяву в якій вона спростувала доводи її батька - [PERSON] у її вихованні та утриманні. Відповідач у своєму відзиві зазначає про те, що нею не наведено жодних обґрунтувань про необхідність стягнення з відповідача у твердій грошовій формі та не надано доказів на підставі яких має стягуватися сума в заявленому розмірі. Позивач зазначає, що вочевидь, надання квитанції про оплату за навчання в сумі 39650,00 грн. на підставі укладеного договору № 403 від 16.08.2018 року не є доказом для відповідача. У зв`язку з викладеним дочкою їй передана квитанція про оплату навчання за 2020 рік на суму 13075 грн. Вважає, що відповідач повинен розуміти, що його дочка потребує всіх необхідних речей, таких як забезпечення достатнього харчування, сезонного одягу, коштів на постійні переїзди, підручники, канцелярське приладдя, та багато іншого. Відповідач, зазначаючи у своєму відзиві про те, що він, як батько своєї дитини, буде намагатися в разі необхідності надання додаткових коштів буде у майбутньому їх надавати, лише вкотре підтверджує той факт, та спростовує його твердження щодо надання ним аліментів, та не потребує додатковому доведенню, оскільки визнається відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] . Її батьками є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 12 грудня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в Книзі записів реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 326 від 25.11.2008 року. Зазначене підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно довідки № 05/1-1028 від 31.10.2019 року Вінницького національного медичного університету ім. М.І.Пирогова, [PERSON] є студентом (студенткою) 2-го курсу денної форми навчання медичного факультету №2 за спеціальністю мед.психологія. Навчається за контрактом. Термін навчання: з 01.09.2018 року по 01.07.2024 року. Рівень акредитації ІV ступеня. Орієнтована загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 156900,00 грн. Зазначене підтверджується договором № 403мп про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою від 16.08.2018 року. Згідно довідки про склад сім`ї № 1102 від 01.10.2019 року, виданої Родниківською сільською радою Уманського району Черкаської області, [PERSON] проживає в [ADDRESS] . За вказаною адресою проживає і [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про доходи від 30.01.2020 року № 621/02-16 відповідач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області і отримує пенсію за вислугу років. Розмір пенсії становив 2524 грн 46 коп. щомісяця у період з січня 2019 року по вересень 2019 року. У жовтні 2019 року розмір пенсії становив 2826 грн 78 коп. З листопада 2019 року по січень 2020 року розмір пенсії становив 3695 грн 93 коп. Інших доходів відповідач немає, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 03.02.2020 року №69. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 20) роз`яснено судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву не заперечує сплати ним аліментів на період навчання дочки, проте просить суд стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. В даному випадку суд не може вийти за межі позовних вимог та самостійно змінити спосіб стягнення аліментів, про який просить позивач. Визначаючи розмір аліментів суд враховує те, що: відповідач офіційно не працевлаштований, отримує пенсію за вислугу років; стан здоров`я та матеріальне становище дочки [PERSON] , вимоги Сімейного кодексу України щодо часу, до якого присуджуються аліменти, а також обов`язок обох батьків утримувати свою дитину. За таких обставин, оскільки повнолітня [PERSON] фактично знаходиться на утриманні матері, навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не може повноцінно працювати, суд приходить до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу повнолітній дочці. Проте, суд вважає, що необхідність стягнення аліментів з відповідача в сумі 2000 гривень, позивачем належним чином з посиланням на докази не обґрунтовано. Враховуючи матеріальне забезпечення відповідача, суд вважає за можливе визначити аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно. Відповідно до ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачем до позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача [PERSON] від їх сплати. За таких обставин позовна вимога в частині стягнення аліментів починаючи з [INFO] (із наступного дня, після народження [PERSON] ) задоволенню не підлягає, та аліменти підлягають стягненню з відповідача з дня подання позовної заяви до суду, що відповідає положенням ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України. Крім того, враховуючи те, що позивачем документально підтверджено факт навчання її дочки у конкретному навчальному закладі, суд вважає за необхідне зазначити вказаний навчальний заклад у резолютивній частині рішення. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою, тому судовий збір у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial