Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

25.01.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 3,3081 га кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на яку вона мала на підставі Державного акту про право на земельну ділянку серії [NUMBER] від 30.07.2008 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що [PERSON] є сином [PERSON], а його бабусею є [PERSON], з якою він проживав постійно після смерті його матері. [INFO] року [PERSON] померла, на момент смерті якої позивач був зареєстрований та проживав з нею. На випадок своєї смерті бабуся залишили заповіт, посвідчений 12.04.2001 року, яким заповіла усе своє майно позивачу. На день смерті бабусі позивача належала земельна ділянка площею 3,3081 га кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області на підставі Державного акту про право на земельну ділянку серії [NUMBER] від 30.07.2008 року. Після смерті бабусі позивач оригіналу вказаного Державного акту не знайшов, а лише його копію. У газеті «Сім днів» було розміщено оголошення про визнання Державного акту недійсним у зв'язку з його втратою. Оформити спадщину через втрату оригіналу Державного акту позивач не може, тому змушений звернутись до суду. В підготовче судове засідання учасники справи не з'явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Позивач просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача - Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] нарожився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 18.03.1977 року. Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 09.09.2017 року вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], [PERSON] уклала шлюб 30.08.1975 року із [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». [PERSON] померла [INFO] року в м. Харків, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданим повторно 09.09.2017 року. [PERSON] померла [INFO] року в с. Морозівка Балаклійського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданим 01.10.2014 року. Згідно заповіту, складеного [PERSON] 12.04.2001 року, посвідченого секретарем Морозівської сільської ради, вона заповідала [PERSON] усе своє майно. Із довідки Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 23.01.2018 року № 33 вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO] року, на день своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із онуком [PERSON] Державний акт на право власності на землю серія [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON] вважати втарченим, про що у газеті «Вісті Балаклійщини» №4 (1100) від 25.01.2018 року було розміщено відповідне оголошення. До матеріалів позовної заяви позивачем додано лише копію вказаного Державного акту. З відповіді приватного нотаріуса Балаклійського районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка належала [PERSON] не було видане через відстунфсть правовстановлюючого документу на землю. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч. 1 до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ч. 1 ст. 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Згідно ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування » відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права позивача на спірну земельну ділянку, а відтак позов можливо задовольнити.

Outcome: approved