Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

24 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, який має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначив, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте з серпня 2014 року він постійно проживав спільно із своєю бабою, [PERSON] , у належній їй квартирі [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. До дня своєї смерті вона опікувалася заявником, а він, у свою чергу, допомагав їй у побуті, купував продукти, ліки, виконував ніші доручення тощо. Після смерті баби він продовжує проживати у вказані квартирі, утримує її, сплачує комунальні послуг. Також 24.11.2012 [PERSON] залишила заповіт, за яким заповіла все належне їй майно на користь заявника. На теперішній час він звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини, де йому було роз`яснено про необхідність встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З цих підстав просив встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем. Ухвалою суду 26 лютого 2020 року за вказаною заявою відкрито провадження у справі. Заявник [PERSON] та його представник - адвокат Крохмальова Л.П. в судовому засідання заявлені вимоги підтримали, надавши пояснення аналогічні, викладеним у заяві. Просили встановити юридичний факт. Залучена до розгляду справи у якості заінтересованої особи призваний нотаріус Демко М.Л. до суду не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Вирішення справи покладала на розсуд суд. Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, встановлено, що заявник [PERSON] є онуком [PERSON] . Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Лівобережний районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС ГтУЮ у Донецькій області від 24.06.2019, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 1142. Згідно із заповітом, посвідченим державним нотаріусом Демко М.Л. від 24.04.2012 року за реєстровим № 2-2641, [PERSON] все належне їй на день смерті майно. де б воно не знаходилось, і з цього б не складалось, заповіла на користь [PERSON] З паспорту громадянина України серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] з 08.02.2002 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Дане житло належало [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , померлого [INFO] , яке було видано 27.03.2008 за реєстрованим 2-999. Згідно із витягом з Єдиного державного демографічного реєстру за № 1438-539454-2017 від 17.06.2017 заявник [PERSON] з 28.102.003 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом із тим, згідно із довідкою, виданою ОСББ «Меотида 9/28» від 24.02.2020, заявник [PERSON] фактично без реєстрації проживає у квартирі [ADDRESS] . Актом опитування сусідів за № 283, складеним ОСББ «Меотида 9/28» від 24.02.2020, посвідчено, що [PERSON] фактично без реєстрації проживає у квартирі [ADDRESS] з серпня 2014 року. Згідно ж із актом № 320, складеним ОСББ «Рута 50» від 13.02.2020, посвідчено, що [PERSON] за місцем реєстрації у квартирі [ADDRESS] фактично не проживає з серпня 2014 року. Об`єктивно зазначені обставини також підтверджено поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , наданими в ході судового розгляду справи. Так, допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] з дитинства, навчалися разом у школі, між ними до сьогодні склалися стійкі дружні стосунки. Йому відомо, що [PERSON] приблизно влітку 2014 року переїхав на постійне проживання до своєї бабусі [PERSON] . Вона проживала у квартирі [ADDRESS] , де він часто бував у гостях. У [PERSON] там була окрема кімната, де він був забезпеченим всім необхідним. Батьки [PERSON] проживали неподалік по бульвару Морському. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що є батьком заявника [PERSON] , померла [PERSON] приходилася йому матір`ю. Син переїхав проживати до неї у 2014 році на її прохання. З того часу і до сьогодення син постійно проживає у належній їй квартирі [ADDRESS] . За змістом положень ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Підсумовуючи наведене, суд вважає, що посилання заявника [PERSON] щодо обставин та періодів його спільного проживання із спадкодавцем [PERSON] знайшли своє підтвердження у доказах, досліджених в ході судового розгляду справи. Відтак, в сенсі наведених норм та викладених обставин суд вважає встановленим, що [PERSON] , будучи єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, дійсно постійно проживав із останньою на день відкриття спадщини, та в сенсі положень ст. 1268 ЦК України є таким, що фактично спадщину прийняв, а тому не вбачає підстав для відмови у встановленні такого факту, що є необхідним для оформлення заявником своїх спадкових прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved