Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

26.02.2020 акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі-АТ «Ощадбанк»), яке є правонаспупником прав та обов`язків публічного акціонерного товариства в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Чернівецького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.09.2016 між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання № 966875 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), а також підписання заяв на встановлення відновлюваної кредитної лінії від 13.09.2016 (далі-заява на встановлення) та від 20.06.2017 (далі- заява на збільшення). Згідно з умовами кредитного договору відповідачу відкрито поточний рахунок на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та встановлено кредит в розмірі 1000грн. (за заявою на встановлення) та 10000,00 грн. (за заявою на збільшення) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на строк 36 місяців з можливим продовження на той самий строк. Відповідно до заяв на встановлення та збільшення відновлювальної кредитної лінії відповідач зобов`язався повертати кредит в розмірі обов`язкового щомісячного платежу. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 14.02.2020 у нього перед банком виникла заборгованість у сумі 15974,71грн., щго стало підставою для звернення банку з відповідним позовом. Ухвалою Чернівецького районного суду від 04.03.2020 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника банку. Відповідач, належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, в судове засідання не зявився, натомість, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 13.09.2016 публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 100001/151, правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання останнім зяви про приєднання № 966875 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), а також заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту). Згідно з умовами договору відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Зарплатний», встановлено відновлювальну кредитну лінію в розмірі 1000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30% річних на строк 36 місяців, з можливим продовженням на той самий строк. Також сторони встановили, що банк може запропонувати і погодити з клієнтом встановлення (збільшення) бажаного розміру кредиту в межах максимального (загального) розміру кредиту, який становить 40000,00 грн. Відповідно до п. 6.6. заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії відповідач зобов`язався щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу. 20.06.2017 між сторонами підписано заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якої відповідач погоджується із встановленням максимальних параметрів кредитування : бажаний розмір кредиту 10000грн., строком кредитування на 36 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Згідно п.3.6.1 заяви про збільшення відновлювальної кредитної лінії, процентна ставка є фіксованою, встановлюється в розмірі 30% на користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Відповідно до п. 3.7. заяви про збільшення відновлювальної кредитної лінії відповідач зобов`язався щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту в розмірі мінімального платежу, який складає 0% від суми заборгованості за кредитом. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 30 % процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду, та 0,001 % процентів річних за користуванням кредитними коштами протягом Грейс-періоду у період у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються згідно умов договору. Відповідачем підписано таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 13.09.2016 та 20.06.2017 року, що підтверджується копіями, долученими до матеріалів справи. Судом встановлено, що свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач порушив умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв`язку з чим станом на 14.02.2020 загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 15974,71грн., з яких: 9995,39грн. - заборгованість за кредитом; 4588,80грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 14,00 грн. - комісія; 1044,48грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів; 81,33грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 127,84грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів; 142,67грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів. 03.12.2019 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про усунення порушень за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб на адресу його місця реєстрації та вимагав повернення всієї суми кредиту та здійснення платежів за нарахованими процентами за користування кредитом (лист № 101.20-11/1709 від 03.12.2019). Зазначена вимога відповідачем була отримана, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не сплачена. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достаті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Сплата пені за невиконання чи несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед банком, передбачена у п. 9.1. розділу ІХ договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Зважаючи встановлені обставини справи, які підтверджені письмовими доказами, що містяться в матеріалах спаи та беручи до уваги викладені вище норми права суд зазначає, що укладеним між сторонами кредитним договором встановлено обов`язок відповідача повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором, а у випадку порушення умов цього договору, достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання, відтак, у випадку невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитом підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України , у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що позивач до початку розгляду справи по суті визнав позов, тому розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1051,00грн., а судовий збір у сумі 1051,00 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved