Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

24 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 26 вересня 1992 року по 21 грудня 2005 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який є студентом третього курсу другого медичного факультету ДЗ «Дніпропетровська Медична академія МОЗ України» денного відділення. В зв'язку з навчанням син не працює, не має інших доходів, тому потребує матеріальної допомоги від батьків на час навчання. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Позивач надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 13). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 вересня 1992 року сторони уклали шлюб про що відділом записів актів громадянського стану Самарської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська зроблено актовий запис № 427 (а.с. 2). 21 грудня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] виданого Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про що зроблено актовий запис № 355 (а.с. 3). [INFO] народився [PERSON], батьком якого є відповідач, згідно свідоцтва про народження від 01 лютого 1994 року, [NUMBER], актовий запис № 59 (а.с. 4). Зазначені вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, оскільки відповідач знаходиться у працездатному віці та будучи батьком дитини, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved