Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

25 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що з 14 лютого 2014 року знаходились в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], якого відповідач не утримує в добровільному порядку. Сумісне мешкання не склалося, та на протязі останнього року сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувались, що привело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. З вересня 2014 року і на даний момент ведення між сторонами спільного господарства та спільного проживання припинено, примирення неможливе. Майновий спір відсутній, дитина перебуває на утриманні та вихованні у позивача. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач надала заяву про слухання справу в її відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в установленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи, а саме публікацією оголошення в газеті «Урядовий Курєр» - №126 (5746) від 08 липня 2016 року. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріли справи, та у звязку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін по матеріалам, які є в наявності в справі, і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання сторін копію рішення суду для відома. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2014 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 09 лютого 2016 року (арк.справи 5). Батьком малолітньої дитини [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження, вказаний відповідач по справі [PERSON]. Відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. З представлених позивачкою доказів, встановлено, що відповідач в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги позивачці на утримання дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України, охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд зясував фактичні взаємини подружжя, які втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, майнового спору не мають. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача так і відповідача, та необхідно шлюб розірвати в установленому законом порядку. Спорів щодо розподілу майна та місця мешкання дитини не має. З урахуванням цього, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання дитини, та варто стягнути на користь позивача аліменти на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. У силу статті 191 СК України аліменти на користь малолітньої дитини присуджуються з дня предявлення позову, тому аліменти на користь [PERSON] варто стягнути з дня звернення до суду, тобто з 25 березня 2016 року. З відповідача варто стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1% від сукупності усіх виплат, але не більш ніж за шість місяців, що складає 551,20 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved