Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

26. 11. 2015 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину та перерозподіл спадщини, мотивуючи тим, що відповідачі прийняли спадщину після смерті діда позивача [PERSON], який помер [INFO]. При цьому не повідомили нотаріуса про наявність позивача як спадкоємиці першої черги за правом представлення після смерті матері позивачки [PERSON], яка померла за життя спадкодавця. Про прийняття відповідачами спадщини позивачу стало відомо в жовтні 2014 року в Заводському районному суді м. Миколаєва. Через те, що спадщину було оформлено без врахування права позивача на частку у спадщині позивач просить суд визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину, видані відповідачам та перерозподілити спадщину. Вказані обставини стали підставою для звернення [PERSON] до суду з позовом. До судового засідання в день оголошення рішення у справі позивач не з'явилася, її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачі та їхній представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, проти задоволення позову заперечували, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим. У задоволенні позову просили суд відмовити. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер рідний дід позивачки [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], повторно виданим 23. 02. 2010 Міським відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 18/25 (36/50) часток в праві спільної часткової власності на домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], що належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, виданого Районним відділом комунального господарства Заводського району м. Миколаєва 17. 11. 1986. [INFO] померла баба позивачки [PERSON], дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 03. 02. 2012 Міським відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції. Після смерті діда його дружина [PERSON] спадщину не оформлювала, хоча була зареєстрована з померлим на момент його смерті, та фактично її прийняла. На момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] разом з померлим були зареєстровані та проживали спадкоємці першої черги: [PERSON] - дружина [PERSON]; позивач [PERSON] - онука; відповідачі [PERSON], [PERSON] (онуки). У спадкодавця було двоє рідних дітей, які народилися від першого шлюбу та померли за життя спадкодавця - дочка [PERSON], рідна мати позивача, яка померла [INFO], та син [PERSON], рідний батько відповідачів, який помер [INFO]. Таким чином, у спадкодавця [PERSON] не було спільних дітей з дружиною [PERSON], діти померли ще за життя [PERSON], лишилися онуки та дружина. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. За такого, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є: позивач [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON] - за правом представлення після смерті своїх батьків, а також дружина [PERSON] - [PERSON]. Інших спадкоємців немає. Спадкоємці першої черги відповідачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори з питань оформлення спадщини після смерті свого діда [PERSON] на 36/50 домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] та складається з двох житлових будинків та господарчих побутових будівель та споруд. 24. 05. 2012 держаним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Фоменком С.П. відповідачам [PERSON], [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом - кожному на 1/2 частину від 18/25 часток в праві спільної часткової власності на домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], які зареєстровані в реєстрі за № 1-614 та № 1-616 відповідно (спадкова справа № 163/2012). При цьому відповідачі не повідомили державному нотаріусу про наявність інших спадкоємців першої черги - позивачки [PERSON] як спадкоємця за правом представлення після смерті її померлої матері [PERSON] та дружини спадкодавця [PERSON], яка була живою на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON]. З урахуванням того, що на момент відкриття спадщини позивачка [PERSON] була зареєстрована та проживала в спірному домоволодінні [ADDRESS], вона фактично прийняла спадщину за законом після смерті рідного діда [PERSON] в порядку спадкування за правом представлення після смерті своєї матері [PERSON], як спадкоємець першої черги. Факт того, що позивач дійсно проживала та була зареєстрована на момент відкриття спадщини разом зі спадкодавцем [PERSON] в будинку [ADDRESS] підтверджується відміткою про реєстрацію в паспорті позивачки [PERSON] та записами в будинковій книзі до домоволодіння [ADDRESS], відповідно до яких позивач зареєстрована у вказаному будинку з 09. 08. 1991 і до теперішнього часу. В жовтні 2014 року в Заводському районному суді м. Миколаєва позивач дізналась про те, що спадщина після смерті її діда [PERSON] оформлена та розподілена між іншими спадкоємцями першої черги за правом представлення, а саме між відповідачами [PERSON], [PERSON] в рівних частках - по 18/50 часток кожній. 14. 11. 2014 позивач звернулася до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належну йому частку у спадщині після смерті діда [PERSON] 14. 11. 2014 державним нотаріусом було винесено постанову про відмову про вчинення нотаріальної дії, з якої вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на все майно після смерті [PERSON], який помер [INFO]. У вказаній постанові від 14. 11. 2014 нотаріус зазначив, що [PERSON] до нотаріальної контори протягом шести місяців з дня смерті [PERSON], який помер [INFO] не зверталась, дані про її реєстрацію разом з померлим на день смерті відсутні, а тому неможливо встановити факт прийняття спадщини спадкоємцем. Водночас, з довідки від 30. 10. 2014 № 499, виданої ТОВ «Николаедомсервис» вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована з 09. 08. 1991 по теперішній час, тобто позивач була зареєстрована (проживала) в спірному будинку на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], а тому фактично прийняла спадщину та має право на частку у спадщині як спадкоємець першої черги. 14/70 часток спірного домоволодіння належать рідному брату позивачки [PERSON] по лінії матері - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 04. 08. 2014. З урахуванням того, що дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка як така, що постійно проживала та була зареєстрована разом з померлим на момент смерті, проте [PERSON] не є рідною бабусею для сторін у справі, її частина фактично на теперішній час не може бути оформлена як спадщина ніким зі спадкоємців, оскільки спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. У [PERSON] спадкоємців не було та її 1/4 частина у спадковому майні, яку вона прийняла після смерті [PERSON], не може бути оформлена ніким зі сторін у справі. Таким чином спадкове майно фактично було розподілене порівну між відповідачами без врахування права позивача на частку у спадщині. При цьому було включено до складу цього майна і частку померлої [PERSON] - 9/50, яку остання не оформила після смерті чоловіка [PERSON] За такого, видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] та [PERSON] є частково недійсними, а спадщина - 36/50 часток в праві спільної часткової власності на домоволодіння [ADDRESS] підлягає перерозподілу між спадкоємцями першої черги - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], виходячи з того, що у кожного було право на спадкування по 9/50 часток домоволодіння. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, сформованої у постанові від 6 червня 2012 р. № 6-32цс12, згідно з положенням статті 1280 ЦК України перерозподілу підлягає лише спадкове майно. Тому у справах про перерозподіл спадкового майна суд повинен чітко встановити обсяг спадкової маси, чітко визначити майно, яке до неї входить. Як вже було зазначено вище, судом встановлено, що до спадкової маси після смерті [PERSON] відноситься 18/25 (36/50) часток в праві спільної часткової власності на домоволодіння [ADDRESS], що належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, виданого Районним відділом комунального господарства Заводського району м. Миколаєва 17. 11. 1986. Факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем [PERSON] підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 21. 10. 2014 № 00014607892, що вказує на те, що [INFO] народилася матір позивачки [PERSON] від [PERSON] та [PERSON]; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 21. 10. 2014 №00014607615, що вказує на одруження [PERSON] з [PERSON] та зміну прізвища «[PERSON]» на «[PERSON]»; свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 11. 07. 1973, що вказує на факт народження позивачки від доньки спадкодавця [PERSON] - [PERSON]; свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 12. 07. 1992 серії [NUMBER]; Відповідно до положень ч. 1 ст. 1220 спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Приписами ч. 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними. Водночас позовні вимоги про перерозподіл спадщини підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Перерозподіл спадщини являє собою повторний розподіл спадщини між спадкоємцями, зокрема, на підставі рішення суду. Специфіка перерозподілу спадщини у площині спадкових правовідносин полягає в тому, що вона створює ефект повернення до спадкових правовідносин, які на момент перерозподілу припинені. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п. 23 постанови пленуму від 30. 05. 2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», коли відсутні умови для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину підлягають судовому розглядові. При цьому, слід зауважити, що оскільки після вирішення судом позовних вимог про визнання частково недійсними виданих відповідачам свідоцтв про право на спадщину, право власності вказаних осіб на зазначені в свідоцтвах частки спадщини (частки у праві власності на домоволодіння, по ? від 18/25) припиняються, у спадкоємців виникають умови для вирішення питання про прийняття спадщини шляхом звернення до нотаріуса. За такого, суд не вирішує позовну вимогу про перерозподіл спадщини як вимогу про право, а вважає за можливе обмежитись встановлення часток у праві на спадкове майно, на які спадкоємці мали право на момент відкриття спадщини, що є визначальним для нотаріуса при вирішенні питання про видачу свідоцтв про право на спадщину. За такого суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню понесений останньою судовий збір у розмірі 243, 60 грн. (по 121, 80 грн. з кожного), а також у дохід держави 243, 60 грн. (по 121, 80 грн. з кожного).

Outcome: partial