Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

24 лютого 2015 року Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 4354,39 грн. за спожиту електричну енергію. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що на підставі укладеного договору від 01 травня 2003 року відповідач є користувачем послуги з постачання електричної енергії для населення. З січня 2012 року відповідач не сплачує за спожиту енергію в повному обсязі, в зв`язку з чим відключений від постачання. Водночас, суму заборгованості відповідач не сплатив та продовжує користуватися послугами з постачання електричної енергії, про що свідчать показання приладу обліку електричної енергії споживача. В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» підтримав позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, вказуючи, що є власником домоволодіння, однак послугами з електропостачання не користується, проживає за іншою адресою. З її згоди з 2006 року в будинку проживають інші особи, які є належними відповідачами та з чиєї вини виникла заборгованість. НЕ визнає суму заборгованості, оскільки за її думкою вона є значною. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що згідно визнаних сторонами обставин справи, відповідач є споживачем електричної енергії, як власник житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Калініна, 11, с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, з яким укладено договір про користування електричною енергією для побутових споживачів. Згідно витягу з особового рахунку відповідача, останній користувався послугами з постачання електричної енергії з січня 2003 року. У відповідності до п.1 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою КМУ від 26 липня 1999 р. N 1357 (надалі - Правил), ці Правила регулюють відносини між громадянами (далі - споживачі електричної енергії) та енергопостачальниками. Правила обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Згідно п.3 Правил, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Таким чином, споживачем електроенергії є особа, з якою укладений договір на постачання електроенергії та яким є відповідач. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що станом на 01 лютого 2015 року заборгованість відповідача за використану електричну енергію за період з лютого 2012 року складає 4354,30 грн. /а.с.3, 6, 7, 8, 9, 10, 11/. 27 грудня 2011 року будинок, розташований за адресою: вул. Калініна, 11, с.Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області відключено від електропостачання /а.с.5/. Згідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. На підставі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Оскільки відповідач порушив зобов'язання за договором постачання електричної енергії, має заборгованість за спожиту електричну енергію, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача належить стягнути суми заборгованості. При цьому, посилання відповідача на не підтвердження розміру нарахованої заборгованості суд не приймає до уваги, як необґрунтовані та не підтверджені належними доказами. Розглядаючи посилання відповідача про не користування електричною енергією, суд виходить з наступного. Згідно з абз.7 п.2, п.3, п.7, п.23, абз.11 п.42 Постанови Кабінету Міністрів України №1357 від 26 липня 1999 року «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення» об'єкт споживача - житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування. Споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією (далі - договір) вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Оплата спожитої електричної енергії, в тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється споживачем шляхом зарахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Споживач електричної енергії зобов'язаний не пізніше ніж за 7 днів до припинення користування електричною енергією у квартирі або на іншому об'єкті письмово повідомити енергопостачальника про розірвання договору та розрахуватися за спожиту електричну енергію, включаючи день виїзду. Оскільки сторонами визнано факт укладання договору про постачання електроенергії між позивачем та відповідачем, доказів припинення або розірвання договору суду не надано, докази щодо подання відповідачем заяви про припинення користування електричною енергією матеріали справи не містять - суд вважає посилання відповідача необґрунтованими і саме відповідач повинен нести відповідальність за невиконання обов`язку по оплаті спожитої електроенергії. На підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved