Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

25.05.2020 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що з 06.11.2014 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє спільних дітей - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Однак, їх спільне сімейне життя не склалося, а тому вона звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що на разі вона придбала в іпотеку квартиру, в якій проживає разом з малолітніми дітьми, за яку платежі сплачує одноособово. В свою чергу, коштів, які залишаються у неї внаслідок виплати іпотеки та комунальних платежів, є не достатньо для належного утримання двох різностатевих дітей. Наразі, їх син ходить до школи, а донька - в дитячий садочок, що потребує постійного придбання одягу, взуття, продуктів харчування, канцелярського приладдя та речей першої необхідності. Крім того, їх спільні з відповідачем діти періодично хворіють сезонними вірусними захворюванням, що також призводить до значних затрат на їх лікування. Відповідач [PERSON] працює лікерам та отримує офіційну заробітну плату. Враховуючи викладене, просить суд постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття. До початку судового засідання позивач подала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 22). Відповідач до початку судового засідання також подав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов визнає у повному обсязі (а.с. 23). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, 06.08.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, внаслідок якого прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Дана обставина підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом ДРАЦС Горохівського РУЮ Волинської області, актовий запис № 53 (а.с. 5). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, у сторін [INFO] народилася спільна дитина - син [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом ДРАЦС по м. Володимир-Волинський Володимир-Волинського МРУЮ у Волинській області, у сторін [INFO] народилася спільна дитина - донька [PERSON] (а.с. 6). Із довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 634 від 20.05.2020 року слідує, що малолітній діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом зі своє матір`ю - позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Зі змісту позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слідує, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні як малолітніх дітей, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких інших осіб на утриманні не має. Зі змісту позовної заяви [PERSON] слідує, що [PERSON] працює лікарем та офіційно отримує заробітну плату, інформації щодо розміру якої в ході судового розгляду сторонами надано не було. Вищевказані обставини відповідачем не заперечується та доказів іншого останнім суду не надано. Малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є здоровими, на обліку в лікарів не перебувають, самостійних доходів не має. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що [PERSON] довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання їх малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, та до досягнення ними повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення у повному обсязі. Суд також враховує положення ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України та вважає, що визнання відповідачем позову не порушує законні права та інтереси третіх осіб. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 840,8 грн. На підставі ст. ст. 84, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved