overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

24 грудня 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області ухвалено рішення у справі за позовною заявою [PERSON] до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення заборгованості по страховим виплатам та вирішено стягнути з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь [PERSON] заборгованість по страховим виплатам в сумі 59102(п`ятдесят дев`ять тисяч сто дві) грн. 84 коп., які залишилися недоотриманими після смерті [PERSON] , що помер [INFO] та належать [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину, виданого державним нотаріусом Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори 28 листопада 2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 900. 18 лютого 2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла апеляційна скарга на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2020 року. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 02 березня 2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення заборгованості по страховим виплатам повернуто до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ухвалено рішення у справі за позовною заявою [PERSON] до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення заборгованості по страховим виплатам та вирішено стягнути з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь [PERSON] заборгованість по страховим виплатам в сумі 59102 (п`ятдесят дев`ять тисяч сто дві) грн. 84 коп.. Згідно із ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, приходить до висновку, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 243/1233/19 та стягнення з відповідача Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь позивача, сплачений ним при зверненні до суду із даним позовом судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

24 жовтня 2002 року між сторонами зареєстровано шлюб у Макіївському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1298, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 123 від 14.03.2005 року. [PERSON], [INFO], зареєстрована разом зі своєю донькою [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією довідки АВЖБ «Сузирье» № 1446 від 11.12.2018 року. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 2017 року, родина розпалась остаточно і в подальшому збережена бути не може. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України, крім того, проти цього не заперечувала в своїй заяві позивачка. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн., сплачений при звернені до суду. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

24 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 14640,10 грн., заборгованність за кредитом 6003,16 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 6376,70 грн, заборгованність за пенею та комісією 1086,90 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 673,34 грн., всього загальна сума забогованості склала 14640,10 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 жовтня 2008 року в розмірі 14640,10 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 24 жовтня 2008 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000,00 гривень вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 14640,10 грн., заборгованність за кредитом 6003,16 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 6376,70 грн, заборгованність за пенею та комісією 1086,90 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 673,34 грн., всього загальна сума забогованості склала 14640,10 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

24 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 14640,10 грн., заборгованність за кредитом - 6003,16 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 6376,70 грн, заборгованність за пенею та комісією - 1086,90 грн, а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 673,34 грн., всього загальна сума забогованості склала 14640,10 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 жовтня 2008 року в розмірі 14640,10 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 24 жовтня 2008 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000,00 гривень вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 14640,10 грн., заборгованність за кредитом - 6003,16 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 6376,70 грн, заборгованність за пенею та комісією - 1086,90 грн, а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 673,34 грн., всього загальна сума забогованості склала 14640,10 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

24 жовтня 2009 року позивач за письмовою угодою позики передав відповідачеві по справі 14 500 грн. та зобов'язався повернути кошти у строк до 01 листопада 2009 року. Впродовж всього цього часу позивач неодноразово нагадував відповідачеві про повернення боргу, але відповідач ігнорує його нагадування. Тому, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 14 500 грн. та судові витрати. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений належним чином. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 24 жовтня 2009 року, сторони уклали між собою договір позики, згідно умов якого відповідач позичив у позивача 14 500 грн., що підтверджується розпискою наданою відповідачем від 24.10.2009 року. Термін повернення коштів сплинув 01 листопада 2009 року. Але відповідач, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, боргове зобов'язання не виконав, тому сума боргу в 14 500 грн. має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

24 жовтня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 16 вересня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області він зареєстрував шлюб з відповідачкою, актовий запис № 450. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначає, що на протязі останніх двох років сімейне життя між ним та дружиною погіршувалися, що призвело до фактичного припинення сімейних відносин, він і відповідачка з вересня 2011 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, в зв'язку із сварками, різницею характерів, відсутністю взаєморозуміння, він втратив до дружини почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання представник позивача не з'явився, позивач не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позов визнає, просила суд розірвати шлюб, в разі задоволенні позову її прізвище залишити без змін. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON]. підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 16 вересня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 450, що підтверджується відповідним свідоцтвом.. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з вересня 2013 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття довіри та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

24 жовтня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить шлюб розірвати, посилаючись на обгрунтування викладені у позовній заяві. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її присутності (а.с.9). Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку (а.с.32). З'ясувавши обставини справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

24 жовтня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Позивачка у судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча судом був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, заперечень проти позову судові не надав, тому, зі згоди позивачки, суд розглядає справу заочно на підставі наявних доказів, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: зокрема, встановлено, що відповідач та позивачка перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2006 року до його розірвання 30 січня 2014 року заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області. Від спільного подружнього життя у позивачки з відповідачем народився син - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Оскільки на даний час син проживає разом з матір'ю, що вбачається з довідки про склад сім'ї (а.с.2) позивачка просить, щоб відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір. Все зазначене вище дає підстави суду задовольнити позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

24 жовтня 2013 року в с.Бариш Бучацького району Тернопільської області помер батько позивачки [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Малий Кут,3 в с.Бариш Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документа, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позов визнає і просить суд справу розглядати у її відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 24 жовтня 2013 року в с.Бариш Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало йому на праві приватної власності; Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом; Позивачка [PERSON] дочка спадкодавця є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину; Відповідачка від своєї частки у спадковому майні відмовилася на користь позивачки. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

24 жовтня 2013 року заявник звернувся до суду з заявою про визнання недієздатного її сина - [PERSON] посилаючись на те, що він не може себе контролювати та не може керувати своїми діями. Визнання сина недієздатним потрібно для оформлення над ним опіки. Також просила суд призначити її опікуном над [PERSON] Заявник в судовому засіданні вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є рідною матір'ю [PERSON],[INFO], який перебуває на обліку в МОПЛ №1. Відповідно до довідки МСЕК, [PERSON] є інвалідом І-А групи за загальним психо-неврологічним захворюванням, потребує постійного стороннього догляду та нагляду. Відповідно до Акту №626 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 30 грудня 2013 року, [PERSON] страждає стійким психічним розладом внаслідок органічного (травматичного) ураження головного мозку з афективно-маревним синдромом і зниженням інтелектуально-мнестичних функцій, внаслідок чого він не здатен розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 60 ЦК України, ч.1 ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку за поданням органу опіки і піклування та призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до подання виконкому Миколаївської міської ради від 16.10.2013 року, згідно з медичним висновком від 27.09.2013 року за станом здоров'я [PERSON] може бути опікуном, рекомендовано останню для призначення опікуном сина [PERSON], в разі визнання його недієздатним. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved