Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

26.03.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт її потійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] ; визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 3,09 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що вказане майно належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. 02.12.2005 року [PERSON] залишила заповіт, згідно якого належну їй на праві особистої власності земельну ділянку розміром 3,09 га на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 07.02.2003 року Ларжанською сільською радою заповіла [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що звернення до нотаріуса не було здійснено своєчасно та відсутній факт прийняття позивачем спадщини. 25.04.2019 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічними позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , та після смерті бабки [PERSON] , померлої [INFO] право власності на земельну ділянку площею 3,09 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 3,09 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заповіту спадкодавець не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: мати [PERSON] ; чоловік [PERSON] ; донька [PERSON] ; донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; донька [PERSON] ; син [PERSON] . [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від прийняття спадщини відмовляються на користь [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить 1/5 частка земельної ділянки від загальної площі 3,09 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] залишила заповіт від 02.12.2005 року, згідно якого належну їй на праві особистої власності земельну ділянку розміром 3,09 га на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 07.02.2003 року Ларжанською сільською радою заповіла [PERSON] . 1/5 частка земельної ділянки, яку [PERSON] успадкувала після смерті своєї доньки [PERSON] не охоплена заповітом, а отже спадкується за законом. Спадкоємцями за правом представлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 1266 ЦК України після [PERSON] , померлої [INFO] являються: онука [PERSON] ; онука [PERSON] ; онука [PERSON] ; онук [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовились від прийняття своєї частки спадкового майна, а саме частки земельної ділянки, яку [PERSON] прийняла, але юридично не оформила після смерті своєї доньки [PERSON] , на користь [PERSON] . Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори, [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.04.2019 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майнобув прийнятий та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно. [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечувала. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення первісних позовних вимог та наполягала на задоволенні зустрічних позовних вимог. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення первісних позовних та зустрічних позовних вимог. [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення первісних позовних та зустрічних позовних вимог. [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення первісних позовних та зустрічних позовних вимог. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,09 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 10.02.2003 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-9-501. Крім того, вказане підтверджено листом Міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за №1095/126-19 від 16.05.2019 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.01.2010 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,09 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 10.02.2003 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-9-501. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 56067450 від 07.05.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - мати [PERSON] , що підтверджено актовим записом про народження №37 від 12.06.1963 року, складеним виконавчим комітетом Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та актовим записом про шлюб №23 від 20.06.1981 року, складеним виконавчим комітетом Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - чоловік [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] ; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25.11.2005 року Саф`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; - донька [PERSON] , підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 28.09.2002 року Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 779 від 30.08.2018 року, наданою виконавчим комітетом Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від прийняття спадщини відмовляються на користь [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка загальною площею 3,09 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй на Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 07.02.2003 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-09-385, що підтверджено листом Міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за №1095/126-19 від 16.05.2019 року, та 1/5 частка земельної ділянки від загальної площі 3,09 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданий 10.02.2003 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-9-501), яку [PERSON] успадкувала після смерті своєї дочки [PERSON] . Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 02.12.2005 року секретарем Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Просенюк К.С., зареєстрованого в реєстрі за № 221, [PERSON] належну їй на праві особистої власності земельну ділянку розміром 3,09 га на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 07.02.2003 року Ларжанською сільською радою заповіла [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 56067233 від 07.05.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, заповіт [PERSON] від 02.12.2005 року, зареєстрований за № 221, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] , що підтверджено показаннями допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка зазначила, що [PERSON] , онука спадкодавця [PERSON] , проживала разом з нею з 2010 року та по день її смерті - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, позивач вважається такою, що прийняла спадщину за заповітом, після бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України - заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Статтею 1245 ЦК України визначено, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Спадщина у вигляді 1/5 частки земельної ділянки, яку [PERSON] успадкувала після смерті своєї доньки [PERSON] не охоплена заповітом, а отже спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. Спадкоємцями за правом представлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 1266 ЦК України після [PERSON] , померлої [INFO] являються: - онука [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25.11.2005 року Саф`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - онука [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; - онука [PERSON] , підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 28.09.2002 року Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - онук [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину. Встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовились від прийняття своєї частки спадкового майна, а саме частки земельної ділянки, яку [PERSON] успадкувала після смерті своєї доньки [PERSON] , на користь [PERSON] . Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №518/01-16 від 06.04.2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що їй необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №674/02-14 від 18.05.2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку, відсутній. Вислухавши пояснення позивача за первісним позовом, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів за первісним позовом та зустрічним позовом неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє первісні та зустрічні позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved