overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

25.12.2013 року на адресу Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява від [PERSON] про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявник в заяві зазначила, що просить ухвалити додаткове рішення в якому змінити [PERSON] прізвище на дошлюбне - [PERSON]. В судове засідання заявник не з`явилась, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялась належним чином про, що в матеріалах справи є зворотнє повідомлення з поштового відділення. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України неявка заявника в судове засідання не перешкоджає розгляду питання за її відсутності. Дослідивши заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15.11.2013 року, матеріали справи, заяву, суд приходить до висновку що заява про винесення додаткового рішення підлягає задоволенню. Відповідно до п.1. ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З прохальної частини позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15.11.2013 року, вбачається, що судом при ухваленні заочного рішення не було вирішено позовну вимогу заявника, щодо зміни прізвища. Таким чином, суд констатує необхідність ухвалення додаткового рішення, щодо зміни прізвища позивача. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог щодо зміні прізвища позивача виходячи із наступного. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Виходячи з вищенаведеного, суд не повноважний прийняти рішення щодо зміни прізвища особи, яка бажає його змінити, оскільки законодавцем чітко зазначено в якому порядку та яким органом проводиться дана процедура. У зв'язку із зазначеним суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову у цій частині необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

25.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з дійсним позовом та просив розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON], посилаючись на те, що фактично шлюбні відносини між ними припинились з червня 2007 року, оскільки спільне життя не склалося, часто виникало сварки, у них різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння один до одного, стали один одному фактично чужими людьми. Вважає, що примирення з відповідачкою не можливо. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], який народився [INFO], він проживає окремо. Майнової суперечки між сторонами не має. Шлюб між сторонами був зареєстрований 27.04.1985 року Родаковською селищною радою Слов'яносербського району Луганської області, актовий запис №29. Позивач підтримав позовні вимоги, відповідачка позов визнала, сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, згодні на розірвання шлюбу. Суд, вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін за існуючими доказами у справі. Дослідивши матеріали справи, заяву відповідача, з якої вбачається наполягання на розірванні шлюбу, суд визнав позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню, тому що родина розпалася остаточно і зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

25.12.2013 року позивач звернувся в Шосткинський міськрайонний суд з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача борг за кредитним договором № 002-18011-040408 від 04.04.2008 року в сумі 5 681,40 грн., а також судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп., мотивуючи тим, що між позивачем та відповідачем був укладений зазначений кредитний договір згідно якого позивачу був відкритий картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, а також ПІН-код до картки на умовах визначених договором. У порушення зазначених норм Закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав та проігнорував неодноразові повідомлення про виникнення заборгованості Так, станом на 23.11.2013 року заборгованість за кредитним договором становить 5681,40 грн. з яких: - Тіло кредиту -2040.00 грн; - прострочене тіло кредиту - 0.00 грн; - заборгованість за відсотками- 0.00 грн; - заборгованість за комісіями - 3641.40 грн; Представник позивача Романченко А.С. просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судової повістки від 04.01.2014 р. та від 24.01 2014 року, заяв чи клопотань про перенос справи суду не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Під час розгляду справи встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини, взаємні зобов'язання сторін були напряму вказані кредитному договорі. (а.с.5-9). Позивач із своєї сторони положення умов договору виконав, проте відповідач всупереч йому не виконав зобов`язання.(12-13). Відповідно до ст. 526, 527,530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та умов кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

25.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовои до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві вказав, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та громадянкою [PERSON] 04.10.2007 року було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 4400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання щодо повернення суми кредиту, відсотків відповідач не виконала належним чином, внаслідок чого, станом на 30.11.2013 року, утворилась заборгованість в сумі 13336,58 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 13336,58 грн. в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 3922,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 5559,83 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2981,58 грн., штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 623,17 грн. та судовий збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви в сумі 243,60 грн. Сторони у судове засідання не з'явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності. Позов підтримала в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, тому суд, на підставі ст.224 ЦПК України, розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 04.10.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір. За умовами даного договору, позивач надав, а відповідач отримала кредит у розмірі 4400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з розрахунку суми заборгованості доданого позивачем до позовної заяви, відповідач свої зобов'язання за договором не виконувала належним чином, чим порушила права позивача. Вимоги позивача про стягнення з відповідача суми судового збору ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.526, 610, 611 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

25.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], з тих підстав, що відповідач [PERSON], який доводиться йому сином, зареєстрований у вищевказаній квартирі, однак з червня 2011 року в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, речей відповідача у квартирі не має. Вказав, що відповідач переїхав на постійне проживання до іншого міста, куди конкретно не повідомив. Знятися з реєстрації у вказаній квартирі у добровільному порядку відповідач відмовився, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав на підставах, зазначених у позові та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. За повідомленням житлових органів він за місцем реєстрації не проживає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 2005 року з позивачем перебуває у зареєстрованому шлюбі та проживають разом за адресою: квартира [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі з 2010 року був зареєстрований їх син, відповідач [PERSON], але за вищевказаною адресою з червня 2011 року останній не проживає, оскільки зібравши речі поїхав до м. Києва поступати на навчання до спортивного інституту, до інституту так і не поступив. З того часу відповідач кілька разів дзвонив батькові, але своє місце знаходження не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва на право власності на житло від 18.01.1996 року позивачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS] /а.с. 5/ Згідно акту комісії ЖКП «Жилкомплекс» від 18.12.2013, [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS], але фактично в ній не проживає /а.с. 7/. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], оскільки понад один рік там не проживає, без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

25.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та суду пояснив, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2001 р. В подальшому шлюбні відносини були фактично припинені в грудні 2012р., а офіційно шлюб був розірваний 11.10.2013р. на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського управління юстиції у Донецькій області. 05.12.2013р. у відповідача народився син [PERSON], який був записаний на його ім'я, що не відповідає дійсності. Той факт, що дитина не є його сином відповідачем не оспорюється. Просить винести рішення, яким виключити запис про нього як батька дитини - [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Від представника третьої особи - відділу РАЦС Краматорського міського управління юстиції поступила заява про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не мають. Вислухавши думку сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.122 Сімейного кодексу України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Згідно ст.136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126 і 127 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Судом встановлено, що сторони про справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2001р. по 11.10.2013 р. 05.12.2013р. відповідач народила сина [PERSON], батьком якого був записаний позивач [PERSON]. Вказані відомості про батька дитини були внесені на підставі ч.2 ст.122 СК України. Однак, як показав позивач [PERSON] у судовому засіданні він не є батьком дитини. Вказану обставину підтвердила і відповідач у судовому засіданні. Згідлно ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами в судовому засіданні, не підлягають доказуванню. Таким чином, вимоги позивача задоволенню, і з актового запису про народження [PERSON] слід виключити запис про батька дитини як «Ткачук Сергія Валерійовича».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

25.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.06.2004 року по 01.05.2013 року в розмірі 3300,19 грн. Представник позивача Колесникова С.І. в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву в якій позов підтримала, просила його задовольнити та розглядати справу в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву в якій позов не визнав, вказав, що він був власником квартири [ADDRESS] з 23.02.2010 року по 16.04.2013 року. За даний період заборгованості за теплову енергію не має, що підтверджено матеріалами справи. 16.04.2013 року відповідач продав вищезазначену квартиру. Судом встановлено, що відповідач був власником квартири [ADDRESS] з 23.02.2010 року по 16.04.2013 року. За даний період заборгованості за теплову енергію не має, що підтверджено випискою з особового рахунку. 16.04.2013 року відповідач продав вищезазначену квартиру. Суд відмовляє в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

25.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Кремінського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства» про стягнення належної заробітної плати, в обґрунтування якого вказав, що з 01.06.1998 року й дотепер працює машиністом насосних установок 2 розряду КНС в Кремінському виробничому управлінні водопровідно-каналізаційного господарства. Відповідно до наказу № 192 від 07.11.2011 року «Про зміни штатного розпису», його заробітна плата зменшилася вдвічі. З приводу незаконності вказаного наказу № 192 проводилися багаторазові перевірки підприємства фахівцями в галузі законодавства про працю та встановлено, що наказ № 192 прийнятий з порушенням норм чинного Законодавства про працю України. А тому позивач просить стягнути з Кремінського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на його користь 13529,06 грн належної заробітної плати та судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судовому засіданні позов підтримв. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову та посилався на тяжке матеріальне становище підприємства. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до приписів статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що сторони перебувають в трудових правовідносинах. Позивач з 01.06.1998 року й дотепер працює машиністом насосних установок 2 розряду КНС в Кремінському виробничому управлінні водопровідно-каналізаційного господарства, що підтверджено записами в трудовій книжці (а.с.11). Згідно наказу № 192 від 07.11.2011 року «Про зміни штатного розпису» (а.с.15) у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем підприємства, з метою недопущення в подальшому збільшення кредиторської заборгованості підприємства та з метою своєчасних платежів за електроенергію, податків та своєчасної виплати заробітної плати,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

25.12.2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки від усіх видів заробітку щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони проживали у зареєстрованому шлюбі з 16.10.2004 року. Мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає спільно з позивачем і знаходиться на її утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст.ст.180- 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з [PERSON] суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача і вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

25.12.2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1000,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явився, для захисту своїх інтересів направив представника. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, надала заперечення проти позову, відповідно до яких позовні вимоги відповідач визнає частково в частині розміру аліментів, просить суд врахувати той факт, що він добровільно налає матеріальну допомогу дитині, має другу дитину від другого шлюбу, яка народилась 17.10.2013 року Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони проживали у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає спільно з позивачем і знаходиться на її утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. [PERSON] має другу дитину [PERSON], [INFO] згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER], яка знаходиться на його утриманні, веде власну господарську діяльність як фізична особа-підприємець, має нестабільні доходи. Відповідно до ст.ст.180- 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з [PERSON], суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача і вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 550,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

25.12.2013 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами до відповідачів про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], як спадкоємцем за законом, мотивуючи позов тим, що після смерті батька своєчасно не звернулася до нотаріальної контори. В судове засіданні сторони та представник третьої особи не з'явились, до його початку від представника позивача та представника відповідача територіальної громади с. Боровики в особі Боровиківської сільської ради, третьої особи Першої Чернігівської державної нотаріальної контори надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, представник позивача позов просить задовольнити. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). Відповідно до повідомлення Першої Чернігівської державної нотаріальної контори від 15.01.2014 року спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: 2-х кімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], яка згідно договору дарування від 08.08.2005 року передана в дар [PERSON] (а.с. 10-11) та земельні ділянки площею 1,43 га, 0,56 га, 0,61 га згідно державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с. 13-15). У визначений законом строк для подачі заяви до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивач не звернулася, оскільки не знала про існування державних актів на право власності на земельну ділянку. Оскільки причини, по яким позивач пропустила строк для прийняття спадщини, суд вважає поважними, її позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved