Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

26.07.2019 року [PERSON] звернулась до Московського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання доньки. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.08.2019 року справу передано за підсудністю до Олександрівського районного суду Донецької області. 17.09.2019 року на адресу Олександрівського районного суду Донецької області надійшла справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання доньки, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу була передана на розгляд судді Шинкаренко А.І. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2016 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх видів доходу, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі її заяви від 11.04.2019 року, державним виконавцем Олександрівського районного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було здійснено перерахунок аліментів, у зв`язку зі змінами в законодавстві. Проте, розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини, оскільки, в силу свого віку дитина, природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, що потягнуло відповідну зміну матеріального становища дитини. Крім того, донька часто хворіє, а отже, потребує систематичного медичного спостереження, що включає в себе не лише здачу аналізів, але й лікування. Відповідач є фізично здоровим, працездатним чоловіком, який займається підприємницькою діяльністю, є фермером інших аліментних зобов`язань не має, може виконувати свій обов`язок по утриманню дитини. Розмір доходів відповідач усіляко приховує, що призвело до того, що ј частина від його доходів є меншою за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, під час виконання виконавчого провадження, та при розрахунку заборгованості, бралася мінімальна гарантована державою сума, яка на день подання позову становила 1059,00 грн. Просить суд змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, встановленого рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2016 року, та постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 20000,00 гривень щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду, і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією. А також, просить судові витрати по справі покласти на відповідача. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 09.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 09 год. 00 хв. 05 листопада 2019 року. 01.11.2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, оскільки його майновий стан не поліпшився, а встановлений раніше розмір аліментів, відповідає вимогам чинного законодавства. Копію відзиву, та доданих до нього документів, направлено на адресу позивача ( т.2, а.с. 18-34). 05.11.2019 року підготовче судове засідання було відкладено на 11 год. 00 хв. 18.11.2019 року, у зв`язку з відрядженням судді (т.2, а.с. 35). 12.11.2019 року позивач надіслала до суду відповідь на відзив, копія якої була направлена відповідачеві, відповідно до якого вона не погоджується з позицією відповідача, (т.2, а.с. 39-44). Крім того, за клопотанням позивача, було долучено до матеріалів справи, додаткові докази по справі (копії договорів оренди земельних ділянок, укладених з [PERSON] в 2009 році, копії медичної картки доньки - [PERSON] , копії чеків на придбання ліків, одягу, взуття, тощо ( т.2, а.с. 55-155). Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 18.11.2019 року, за клопотанням представника позивача, було відкладено підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 09 грудня 2019 року, для надання додаткових доказів по справі. 21.11.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла довідка-розрахунок по аліментам, станом на 01.10.2019 року ( т.2, а.с. 172). Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 09.12.2019 року було продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі, відкладено підготовче судове засідання на 14 год. 00 хв. 26 грудня 2019 року, та задоволено клопотання представника позивача, щодо витребування додаткових доказів по справі з ДФС з приводу доходів [PERSON] та зобов`язано відповідача надати суду докази, які підтверджують: якими сільськогосподарськими культурами, та які площі орендованих ним земельних ділянок були засіяні у 2016-2019 роках; факт реалізації ним зібраного врожаю у 2017-2019 роках, а також суму на яку його було реалізовано; витрати, понесені ним у зв`язку з орендною земельних ділянок, та/або від провадження господарської діяльності на орендованих земельних ділянках. 13.12.2020 року на виконання ухвали суду від 09.12.2019 року, Покровсько-Добропільське управління ГУ ДПС у Донецькій області направило на адресу суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстр прав власності на нерухоме майно на 45 арк., а також, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України, про суми виплачених доходів [PERSON] 26.12.2019 року представник відповідача подав до суду листа, в якому зазначає про неможливість відповідача виконати вимоги ухвали Олександрівського районного суду Донецької області від 09.12.2019 року, у зв`язку з відсутністю у нього таких документів. Крім того, надав до суду копію постанови про арешт майна боржника від 23.01.2019 року. 26.12.2019 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було закрито підготовче провадження у цивільній справі, та призначено справу до розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 17 січня 2020 року. 17.01.2020 року було відкладено судове засідання за клопотанням представника позивача на 10 год. 00 хв. 14 лютого 2020 року, для надання часу для підготовки обґрунтованого клопотання, про витребування доказів. 11.02.2020 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача - [PERSON] , про визнання поважними причини неподання клопотання, про витребування доказів у встановлений законом строк, поновити його, та витребувати у [PERSON] докази, які підтверджують офіційне платне відчуження сільськогосподарської техніки, що йому належала (договори купівлі-продажу, інші договори, акти приймання-передачі, накладні, квитанції, докази перереєстрації транспортного засобу, зняття його з обліку, із зазначенням підстави зняття, тощо). 14.02.2020 року було відкладено судове засідання на 09 год. 00 хв. 28 лютого 2020 року, у зв`язку з неявкою відповідача, та клопотанням його представника, про відкладення розгляду справи. 25.02.2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача - [PERSON] , про витребування у [PERSON] оригіналів договір оренди землі, копії яких долучено до матеріалів справи. 28.02.2020 року розгляд справи було відкладено на 09 год. 30 хв. 06 березня 2020 року, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. 06.03.2020 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було задоволено клопотання представника позивача від 11.02.2020 та 25.02.2020 року та витребувано у [PERSON] докази, які підтверджують офіційне платне відчуження сільськогосподарської техніки, яка йому належала; оригінали договорів оренди землі, укладені між ним та фізичними особами. 16.03.2020 року на виконання ухвали суду від 06.03.2020 року відповідач - [PERSON] , повідомив, що відсутні будь-які докази в підтвердження офіційного платного відчуження сільськогосподарської техніки, яка йому належала. Крім того, надав до суду 3 (три) реєстраційні справи, які є в наявності. Інші оригінали договорів не має можливості надати, у зв`язку з їх відсутністю. 16.03.2020 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 10 год. 00 хв. 27 березня 2020 року. 27.03.2020 року судове засідання було відкладено на 10 год. 00 хв. 16 квітня 2020 року, за клопотанням представника відповідача, у зв`язку з відсутністю ВКЗ з Московським районним судом м. Харкова, оскільки встановлено особливий графік роботи в даному суді, на період запровадження карантинних заходів в Україні. 16.04.2020 року судове засідання було відкладено на 10 год. 00 хв. 14 травня 2020 року, за клопотанням представника відповідача, у зв`язку з відсутністю ВКЗ у Московському районному суду м. Харкова з іншими судами, оскільки встановлено особливий графік роботи в даному суді, на період провадження карантину в Україні, та відсутністю транспортного сполучення. 14.05.2020 року було відкладено судове засідання на 10 год. 00 хв. 28 травня 2020 року, за згодою сторін, для продовження дослідження доказів по справі. 24.05.2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача, про долучення до матеріалів справи копію електронної квитанції №0.0.1390465080.1 від 23.06.2019, та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.05.2020 року. 28.05.2020 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області слухання справи було відкладено на 10 год. 00 хв. 12.06.2020 року, у зв`язку з клопотанням представника відповідача, щодо участі його, як адвоката, у невідкладних слідчих діях. 12.06.2020 року розгляд справи було відкладено на 10 год. 00 хв. 14 липня 2020 року, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 14.07.2020 року слухання справи було відкладено до 10 год. 00 хв. 03.08.2020 року, для надання можливості представнику позивача звернутися до відділу Держгеокадастру, для надання оригіналів договорів. 30.07.2020 року позивач в обґрунтування своєї позиції по справі подала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи оригінал квитанції про сплату коштів на проведення оцінки майнових прав від 23.06.2019 року та оригінал консультаційного висновку нефролога від 16.07.2020 року та довідку КНП «Міської дитячої поліклініки № 7» про перебування [PERSON] на «Д» обліку. 03.08.2020 року слухання справи було відкладено до 10 год. 00 хв. 25.08.2020 року, за клопотанням представника позивача, для надання часу для отримання судом оригіналів договорів. 04.08.2020 року на адресу Олександрівського районного суду Донецької області надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи належним чином завірені копії договорів оренди землі, укладені з [PERSON] в 2009 році та оригінал адвокатського запиту. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, в попередніх судових засіданнях позивач зазначила, що після розлучення з [PERSON] , вона виїхала з донькою до м. Харкова де винаймає житло для проживання. Донька останні роки постійно хворіє та перебуває на «Д» обліку з діагнозом: хронічний обструктивний пієлонефрит, період неповної ремісії ХЗН І нейрогенна дисфункція сечового міхура. Дизметаболічна нефропатія. Аллергічний реніт, персіст, період неповної ремісії. В 2019 році була зарахована до першого класу Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 31. Тому, збільшились витрати на придбання ліків, шкільного одягу, канцелярських товарів, обладнання місця для навчання вдома. Крім того, збільшились витрати і на гармонійний розвиток дитини (атракціони, парк-розваг, кафе, відпочинок на морі, тощо). З моменту призначення аліментів на дитину, матеріальний стан [PERSON] значно поліпшився, оскільки збільшилась кількість орендованих ним земельних ділянок, та отримано у власність Ѕ частину зерноскладу, розташованого по [ADDRESS] . Вважає, що [PERSON] приховує свої доходи, оскільки знає який прибуток можна отримати внаслідок оренди земельних ділянок, так як під час їх спільного проживання вони разом займались цією діяльністю та вела бухгалтерську документацію. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти зміни майнового стану відповідача, та в обгрунтування своєї позиції по справі 01.11.2019 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає про безпідставність та необгрунтованість заявлених позовних вимог. Крім того, зазначив, що враховуючи вимоги ч. 3 ст. 181 СК України, якою передбачено право позивача змінювати спосіб стягнення аліментів, не заперечував проти переходу на сплату аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн щомісячно. Відповідач - [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами, щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олександрівського районного управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON] , [INFO] , значаться [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с. 15). Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 10 червня 2016 року, яке набрало законної сили 22 червня 2016 року, шлюб між з [PERSON] та [PERSON] було розірвано (т.1, а.с. 136). Після розірвання шлюбу, спільна дитина сторін, стала проживати з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2016 року (справа №227/2479/16-ц), з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 червня 2016 року, та провадити до досягнення дитиною повноліття (т.1, а.с. 16-17). Відповідно до листа Олександрівського районного відділу ДВС № 9499 від 04.06.2019 року, державним виконавцем здійснено перерахунок аліментів, з урахуванням змін до ч. 2 ст.182 СК України, у розмірі ј частки від усіх видів доходу, але не менше, 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.07.2017 року. Згідно довідки розрахунку по аліментам заборгованість станом на 29.01.2020 року становить 2799,81 грн. Середньомісячний розмір аліментів за останні 6 місяців становить 1937 грн. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, позивач посилається на те, що збільшились витрати на утримання дитини та те, що у відповідача покращився матеріальний стан, а саме: починаючи з квітня 2017 року і по квітень 2018 року [PERSON] почав орендувати 43 земельні ділянки та набув у власність Ѕ частину зерноскладу, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до висновку ВС України щодо застосування ст.ст. 181-183, 192 СК України, викладеного у постанові від 05.02.2014 року по справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). До підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, що фактично є зміною розміру, стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, посилається на збільшення витрат на утримання дитини, які пов`язані з наступним. Після розлучення з відповідачем виїхала разом з дитиною до м. Харкова, де винаймають житло, за яке сплачують орендну плату та комунальні послуги, в підтвердження чого надала договір найму житлового приміщення від 10.09.2017 року. Відповідно до договору найму житлового приміщення від 10.09.2017 року, [PERSON] орендує житлове приміщення - квартиру, у [ADDRESS] , загальною площею 47 м.кв., житловою - 43 м.кв. Розмір орендної плати за користування квартирою становить 8500,00 грн. щомісячно. Строк дії даного договору - до 10.09.2021 року. ( т.1, а.с. 44-46). Проте, суд вважає, даний договір не належним доказом, оскільки до договору не надано жодного підтверджуючого документу права власності [PERSON] , який зазначений в договорі власником та орендодавцем квартири, не зазначено в договорі номеру квартири, яку саме орендує позивач. В обґрунтування витрат на сплату комунальних послуг позивач надала ряд квитанцій, оригінали яких були дослідженні в судовому засіданні, проте суд вважає їх неналежними доказами, оскільки: по-перше - ряд квитанцій датовані до дати укладення договору оренди житла; по-друге частина квитанцій не містить доказів їх оплати; по - третє - в квитанціях, які мають підтвердження оплати, платником зазначено Зеленцов. Крім того, в квитанціях зазначено пільгу: учасник ВВВ. Відповідно до довідки Харьківської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів №31 Харківської міської ради Харківської області від 03.07.2019 року № 10, [PERSON] , [INFO] , зарахована до 1-го класу ( т.1, а.с. 47). У зв`язку з цим, як зазначає позивач у позовній заяві, зросли витрати на дитину, пов`язані з її навчанням, а саме: придбання шкільного одягу, канцелярських товарів, обладнання місця для навчання. В підтвердження даних обставин, надала суду оригінали квитанцій для огляду та їх копії для долучення до матеріалів справи. Проте, з деяких квитанцій та товарних чеків неможливо встановити особу, яка здійснювала відповідні розрахунки, товар, який було придбано та для кого саме. Як встановлено в судовому засіданні, та вбачається з копії медичної карти, копії консультаційних висновків, та виписки з медичної карти, малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , хворіла на різні респіраторні захворювання. Вартість придбаних ліків, які були рецепторно рекомендовані дитині, та придбані позивачем - [PERSON] , підтверджується, приєднаними до матеріалів справи, чеками. Проте, з деяких квитанцій неможливо встановити для кого саме були придбані ліки, оскільки не співпадало з призначенням лікаря та особу, яка здійснювала відповідні розрахунки. Крім того, твердження позивача про те, що вона несе витрати на оздоровлення, відпочинок на морі, не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки такі витрати, в тому числі на лікування, мають характер додаткових витрат, що є підставою для звернення до суду із позовом у порядку статті 185 СК України. Щодо іншої підстави збільшення розміру та способу стягнення аліментів, пов`язаних зі зміною майнового стану відповідача, суд встановив таке. Питання визначення видів доходів, які враховуються при формулюванні розміру аліментів, регулюється статтею 81 Сімейного кодексу України. Диспозиція частини 1 наведеної статті СК є бланкетною, оскільки вона відсилає до іншого нормативно-правового акту, а саме: Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146. Згідно з п. 16 частини 1 Постанови КМУ № 146 доходи від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходи, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства належать до доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів. За ч. 1 ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. В Національному положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» надане наступне визначення прибутку: прибуток - сума, на яку доходи перевищують пов`язані з ними витрати. За ст. 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом. Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Згідно довідки Покровсько-Добропільського управління ГУ ДПС у Донецькій області № 33395/10/05-99-53-85 від 13.12.2019 року [PERSON] як фізична особа-підприємець на податковому обліку в Олександрівській ДПІ за період з 2016 по 13.12.2019 року не перебував. За даними АІС «Податковий блок», площа земельних ділянок за якими сплачується земельний податок та орендна плата становить: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай-рілля) - 5,86 га; за договорами оренди - 172,0581 га. За останні 3 роки [PERSON] , як власнику земельних ділянок та землекористувачу, було нараховано та сплачено податки в таких розмірах: у 2017 році: орендна плата з фізичних осіб нарахована та сплачена у розмірі 182776,53 грн., земельний податок з фізичних осіб нараховано та сплачено 190,71 грн; у 2018 році: орендна плата з фізичних осіб нарахована та сплачена у розмірі 154398,05 грн., земельний податок з фізичних осіб нараховано та сплачено 1809,70 грн; у 2019 році: орендна плата з фізичних осіб нарахована та сплачена у розмірі 154548,05 грн., земельний податок з фізичних осіб нараховано та сплачено 1823,10 грн. Загальна сума сплачених податків за період з 2016 року по 13.12.2019 час складає 495546,14 грн. Згідно Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, загальний оподаткований дохід фізичної особи за період з 01.07.2016 по 13.12.2019 складає 82240,45 грн. Посилання позивача про укладення в 2009 році [PERSON] з фізичними особами ряду договорів оренди землі, строком на 15 років, загальною площею 314,93 га та сплати ним орендної плати як підстава для збільшення розміру аліментів є безпідставними, оскільки дані обставини існували на час ухвалення рішення про стягнення аліментів та були враховані судом при їх визначенні. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, [PERSON] за період з 2017-2019 років уклав з фізичними особами 45 договорів оренди земельних ділянок, загальною площею 441,4613 га. Згідно висновку про оцінку вартості прав оренди земельних ділянок від 09.07.2019 року, ринкова вартість прав оренди 43 земельних ділянок, на дату оцінки - 09.07.2019 року, складає 1014812,00 грн. Проте, суд вважає даний доказ не достовірним, оскільки в висновку про оцінку вартості прав оренди земельних ділянок, різниться сума ринкової вартості прав оренди земельних ділянок визначених цифрами та прописом, а саме зазначено цифрами - 1014812,00 грн, а прописом зазначено - один мільйон сто чотирнадцять тисяч вісімсот дванадцять гривень, 00 копійок. Ані позивачем, ані її представником не надано суду жодного підтверджуючого доказу, що було допущено технічну помилку. Крім того, дана суму зазначена, як на початку висновку так і вкінці та закріплена підписом експерта та печаткою. Суд, вважає безпідставним, також, посилання [PERSON] на покращення майнового стану [PERSON] , внаслідок укладення ним у 2017-2019 роках з фізичними особами 45 договорів оренди земельних ділянок, оскільки не надано жодного доказу, який би підтверджував факт обробітку та отримання ним від цього доходу. Адже, згідно довідкиПокровсько-Добропільського управління ГУ ДПС у Донецькій області № 33395/10/05-99-53-85 від 13.12.2019 року, [PERSON] протягом останніх трьох років сплачувався лише податок з орендної плати фізичних осіб та земельний податок. Крім того, як вбачається з постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 23.01.2019 року, про арешт майна боржника, було накладено арешт на право оренди 43 земельних ділянок, що перебували у користуванні боржника - [PERSON] . Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України за період з 01.01.2016 по 30.09.2019 року [PERSON] отримав доходи з таких джерел: 1, 2 -й квартал 2016 року СПД - заробітна плата у розмірі 7709,32 грн, 3, 4-й квартал 2016 року ТОВ «Мирна Долина АГРО» - заробітна плата 7600 грн., 1,2-й квартал 2017 року ТОВ «Мирна Долина АГРО» - заробітна плата 960 грн, РСЦ МВС в Донецькій області - продаж (обмін) рухомого майна у розмірі 72720,45 грн., 3, 4-й квартал 2017 року ТОВ «Мирна Долина АГРО» - заробітна плата 960 грн. Посилання позивача та її представника на приховування відповідачем своїх доходів, не підтверджено жодним допустимим доказом, адже, дані обставини, відповідно до ст. 78 ЦПК України, мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував майновий стан відповідача до 2016 року, що позбавляє суд можливості визначити чи відбулось покращення майнового стану [PERSON] за період після призначення аліментів на утримання дитини. Також, безпідставним є посилання позивача на покращення майнового стану відповідача - набуття ним у власність Ѕ частини будівлі зерноскладу, оскільки згідно рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 06.09.2017 року, дана будівля зерноскладу була визнана спільною сумісною власністю подружжя. Суд вважає помилковим твердження представника позивача про наявність у відповідача доходів, так як ним виконано ухвалу суду ( у сумі 750000 грн), якою було затверджено мирову угоду у справі про поділ майна подружжя, оскільки у суду відсутні відомості яким чином була погашена дана заборгованість, проте достовірно відомо, що за даним виконавчим провадженням на все майно боржника було накладено арешт. Контроль за правильним і своєчасним стягненням аліментів на утримання дитини здійснює державна виконавча служба, тому з урахуванням стягнення на користь позивача аліментів у розмірі ј частини від усіх видів доходів, саме державна виконавча служба, відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», має здійснювати перевірку отримання боржником будь-яких доходів, та визначати ті, з яких мають відраховуватися аліменти у відповідній частці. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем та її представником не долучено жодного належного та достовірного доказу, який би свідчив про збільшення у відповідача доходів і його реальної фінансової можливості сплачувати щомісячно 20000 грн на утримання дитини. Адже це значна сума для сплати і має бути належним чином підтверджена та обґрунтована. Проте, як зазначив представник відповідача в судовому засіданні, відповідач не заперечує проти зміни способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального стану відповідача та погодження відповідача на зміну способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн, що є більшим ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та більшим ніж сплачував відповідач у частці від доходів, суд, враховуючи інтереси дитини, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2016 року (справа №227/2479/16-ц), та стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн, щомісячно, з подальшою індексацією, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (абзац 4 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Щодо стягнення судових витрат, суд прийшов до таких висновків. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, та тих обставин, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 105,10 грн., а судовий збір в сумі 735,70 грн. слід компенсувати за рахунок держави, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Що стосується витрат, понесених позивачем на виготовлення звіту про оцінку вартості прав оренди земельних ділянок, на суму 31343,00 грн, підтверджених квитанцією №0.0.1390465080.1 від 23.06.2019 року, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні з відповідача цих витрат, пропорційно задоволеним вимогам, оскільки даний звіт визнаний судом не достовірним доказом, і не брався до уваги при розгляді справи. На підставі викладеного, та

Outcome: partial