Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

25.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між нею та відповідачем 21.02.2014 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №73. Від шлюбу подружжя має одну дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Шлюбні відносини між подружжям припинені з 2016 року із за сварок та суперечок, які виникали з обоюдної вини, шлюбні відносити між подружжям не поновлювались. Крім того позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Томайле». Позивачка у судове засідання не зявилася, надала письмову заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позов задовольнити, а також вказала, що згодна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився без поважних причин, про причини неявки до суду не повідомив, хоча про час і місце судового засідання розгляду справи повідомлений був належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 21.02.2014 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 73 (а.с. 5). Під час шлюбу у сторін народилася одна дитина син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою і після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею (а.с. 6). Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з 2016 року із за сварок та суперечок, які виникали з обоюдної вини, шлюбні відносити між подружжям не поновлювались. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вище викладеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини, що змусили позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, шлюб носить формальний характер, що в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, а в заяві поданій до суду зазначила, що бажає залишити шлюбне прізвище, то його необхідно залишити.

Outcome: approved