Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

24.10.2014 року до суду подано позов Мерефянської міської ради Харківського районного суду Харківської області до [PERSON], органи та особи яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Служба в справах дітей Харківської районної державної адміністрації, Харківська міжрайонна прокуратура, вимоги за яким змінені заявою від 08.12.2014 року. В своїх остаточних позовних вимогах позивач просить суд відібрати малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у матері [PERSON], [INFO] без позбавлення батьківських прав відносно дітей. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, пояснивши, що до Мерефянської міської ради надійшли матеріали від Чугуївськї міської ради щодо неналежного виконання своїх батьківських обовязків відповідачем. На теперішній час відповідач не виконує належним чином свої батьківські обовязки, проживає у житлі, що не належить відповідачу, тому діти можуть бути позбавлені місця проживання. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що вона виправила свою поведінку, намагається дбати про дітей, а також що за місцем проживання триває оформлення документів на житло, що може забезпечити належне місце проживання дітей. Представники Служби в справах дітей Харківської районної державної адміністрації та Харківської міжрайонної прокуратури просили суд позов задовольнити з підстав, наведених позивачем. Вислухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне. [PERSON] народився 24 лютого 2012 року, про що видано свідоцтво про народження І-ВЛ № 272371. Згідно цього свідоцтва та витягу з державного реєстру актів цивільного стану № 00012268659 від 6.06.2013 року підтверджено, що відповідач [PERSON] записана матірю дитини, відомості про батька записані на підставі ст. 135 СК України. [PERSON] народилась 2 вересня 2005 року, про що видано свідоцтво про народження І-ВЛ № 315992. Згідно цього свідоцтва та витягу з державного реєстру актів цивільного стану № 00012318842 від 17.06.2013 року підтверджено, що відповідач [PERSON] записана матірю дитини, відомості про батька записані на підставі ст. 135 СК України. Відповідно до ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України передбачено, що мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із наданих суду акту перевірки побутових умов за адресою м. Мерефа, пров. Горького, 3 від 23.10.2013 року, клопотання Мерефянської загальноосвітньої школи № 1272 від 11.12.13 року, листа Чугуївського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 14 листопада 2013 року, листа Чугуївської міської ради № 729 від 16.12.2013 року, листа Чугуївської центральної районної лікарні № 2185 від 12.12.13 року та від 11.12.13 року, листа Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області № 7983 від 12.12.2013 року, акту про покинуту дитину від 10.12.2013 року, пояснень та рапорту працівника міліції, доповідних № 981 від 24.10.2013 року та № 1204 від 03.12.2013 року, листа Харківського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді № 40 від 13.01.2014 року, акту обстеження побутових умов від 17 січня 2014 року, листа № 235 від 24.01.2014 року Служби в справах дітей Харківської районної державної адміністрації, протоколів засідання Мерефянської міської ради від 30.01.2014 року та 03.07.2014 року судом встановлено, що підставою для звернення позивача із позовом до суду стали події, які продовжувались на протязі останнього півріччя 2013 року. В цей час неповнолітня [PERSON], [INFO] була покинута відповідачем, не регулярно відвідувала заняття у школі, а [PERSON], [INFO] постійно знаходився на утриманні бабусі. Ці події стали підставою для складання висновку Мерефянською міською радою № 779 від 14.03.2014 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та аналогічного висновку Служби в справах дітей Харківської районної державної адміністрації № 01-15/1329 від 25.04.2014 року. Позивач раніше звертався до суду із відповідним позовом, але ухвалою суду від 20 серпня 2013 року в справі № 635/5411/13-ц позов залишено без розгляду за заявою позивача. Подані позивачем докази свідчать про те, що відсутні підтвердження факту жорстокого поводження з дитиною; не доведено, що відповідач є хронічним алкоголіком або наркоманом; вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, примушує дитину до жебракування та бродяжництва. Факт ухилення відповідача від обовязків по вихованню дітей мав місце протягом нетривалого часу і суд вважає такі події не систематичними, обмеженими у одному нетривалому проміжку часу. Крім того, на теперішній час відповідачем надані докази покращення своєї поведінки, про що свідчать надані відповідачем акти обстеження побутових умов та актами соціального інспектування. Відповідачем укладено договір про здійснення соціального супроводу з Харківським районним центром соціальних служб, складені плани соціального супроводу. З пояснень відповідача, які дані в судовому засіданні вбачається, що відповідач усвідомила помилковість свого ставлення до дітей, бажає дбати про них і виконувати свої батьківські обовязки. Таким чином, суд вважає, що обставини, які стали підставою для звернення позивача до суду із позовом про відібрання дітей на час судового розгляду відпали. Доказів наявності підстав для відібрання малолітнього [PERSON], [INFO], в матеріалах справи відсутні. Позивач також не врахував обставин, за яких діти могли б бути передані іншим родичам, оскільки з цих обставин пояснення та докази суду не подані. Підсумовуючи наведене, суд вважає, що підстави, передбачені ст. 170 СК України для відібрання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у матері [PERSON], [INFO] без позбавлення батьківських прав відносно дітей на час розгляду справи відсутні, а тому суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок держави.

Outcome: dismissed