Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

25.05.2018 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду зі спільною заявою, в якій просили розірвати шлюб, укладений 17 жовтня 2015 року, в якому вони мають малолітню дитину сина [PERSON], який народився 22 січня 2016 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними фактично припинені з 2017 року через несумісність характерів, розходження поглядів на сімейні стосунки та обов'язки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарової І.О. від 29.05.2018р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 19.02.2019 року у зв'язку з тим, що суддя Хайдарова І.О. не може продовжувати розгляд справи, у зв'язку із закінченням строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/9692/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2019 року справу прийнято до провадження в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд. Заявники надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити. Суд ухвалив розглянути справу у відсутність сторін. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність, ухвалив: розглядати справу у відсутність сторін. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 жовтня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-КГ №102005 від 17.10.2015 року (арк. справи 4). Судом встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям припинені з 2017 року, подружжя проживають окремо, ведуть окреме господарство, не мають наміру на подальше збереження сімї. За таких обставин збереження сімї між подружжям неможливо. Майнового спору на час розгляду справи судом немає. Від подружніх відносин сторони мають малолітню дитину [PERSON], який народився 22 січня 2016 року, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-КГ №216563 від 03.02.2016 року (арк. справи 5). Відповідно до укладеного між [PERSON] та [PERSON] 22.05.2018 року договору між батьками про проживання дитини та про участь у вихованні дитини того з батьків, хто проживатиме окремо, сторони погодили обов'язок щодо утримання малолітньої дитини, розмір та порядок сплати аліментів, додаткові витрати, місцепроживання дитини (арк. справи 6). Згідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. За приписами ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. У п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 зазначено, що розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторонами не заявлено про зміну їх прізвищ, а тому суд вважає можливим залишити без змін після розірвання шлюбу прізвища сторін. За приписами ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 25 березня 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved