Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

24.10.2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання іпотечного договору від 06.03.2007 року, що укладений між [PERSON] та ПАТ КБ « Приватбанк» 06.03.2007 року про надання в іпотеку нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] таким, що втратив чинність. Договір іпотеки був укладений між банком та [PERSON] в рахунок забезпечення виконання кредитного договору, що був укладений між ним та банком та по якому він отримав кредит к розмірі 9927 доларів США. Посилався на те, що іпотекодавець по вказаному договору [PERSON] померла 30.05.2014 року, а отже договір іпотеки втратив чинність. У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги з підстав, що викладені у позовній заяві. Пояснив, що позивач [PERSON] по відношенню до іпотекодавця [PERSON] є зятем, а оскільки саме в рахунок забезпечення виконання кредитного договору, що укладений між позивачем та банком , укладений спірний договір іпотеки , то [PERSON] є належним позивачем у спорі, що розглядається судом. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Надав суду заперечення, які підтримав у судовому засіданні, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, що викладені у запереченнях. Заслухавши сторони дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Встановлено, що 06.03.2017 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 9927 доларів США. В рахунок забезпечення виконання вказаного кредитного договору між ПАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] укладений іпотечний договір 06.03.2007 року відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку банку належну їй трикімнатну квартиру [ADDRESS]. 30 травня 2014 року іпотекодавець [PERSON] померла. Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, адвокат [PERSON], спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась і на час розгляду справи право власності на квартиру, яка передана в іпотеку , зареєстроване за [PERSON], яка померла 30 травня 2014 року. Із пояснень адвоката [PERSON] убачається, що позивач [PERSON] є зятем іпотекодавця [PERSON] та не входить до кола спадкоємців, визначених ст. 1261-1266 ЦК України. Всупереч вимогам ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивач та його представник не надали суду будь-яких інших доказів про те, що позивач має право на отримання спадщини після смерті [PERSON] ( заповіт чи інше). [PERSON] не є стороною договору іпотеки, що укладений 06.03.2007 року між ПАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON], а та обставина, що спірний договір іпотеки був укладений в рахунок забезпечення виконання позивачем умов кредитного договору, смерть іпотекодавця не порушує будь-яких прав позивача, оскільки він за договором іпотеки немає жодних зобов»язань. Отже слід дійти до висновку про те, що позивач [PERSON] не є належним позивачем за вказаними позовними вимогами, а отже його позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач не сплатив судовий збір, судовий збір сплачений іншою особою, [PERSON]. Посилання представника позивача, що сплата судового збору дружиною позивача, відповідно до вимог СК України, є тотожною сплаті судового збору самим позивачем не ґрунтується на вимогах ЗУ « Про судовий збір», який передбачає обов»язок позивача, а не членів його родини сплатити судовий збір. За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України суд дійшов до висновку про стягнення з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved