overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

26.07.2017 року представник позивача звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 17129,40 грн., мотивуючи тим, що він працював у відповідача з 07.10.2014 року по 21.07.2017 року. При звільненні з ним не був проведений розрахунок. Борг відповідача по заробітній платі складає 17129,40 грн.. Представник позивача просить справу розглядати без своєї участі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання ним судової повістки, причини неявки свого представника суду не повідомив. Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач у період з 13.11.2014 року по 02.01.2017 року працював у відповідача на посаді налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції консервного цеху, а у період з 03.01.2017 року по 21.07.2017 року інженером з ремонту, що підтверджується копією трудової книжки серії АМ №015017. При звільненні відповідача, позивач з ним не розрахувався і заборгованість по заробітній платі становить 17129,40 грн. (а.с.8). Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Доводи позивача відповідачем не спростовано, а тому з огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 17129,40 грн.. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

26.07.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений 18.01.1986 року між нею та відповідачем; стягнути судовий збір 704,80 грн. Як на підставу позову посилається на те, що з 18.01.1986 року вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинені з березня 2018 року. Від сумісного проживання мають повнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 28.09.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 13.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити, на примирення незгодна. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст. 280 ЦПК України (заочний розгляд справи). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в оригіналі Свідоцтва про шлюб, 18 січня 1986 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб. Подружжя має повнолітніх дітей: [PERSON] 2000 року народження та [PERSON] 1987 року народження. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені в березні 2018 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть. На підставі викладеного, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливо, шлюб фактично розпався та існує формально, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір 704,80 грн. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~26.07.2018\~до суду звернулася [PERSON] (далі Позивач) з позовом до\~ Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, про визнання права власності на житловий будинок\~ № 17, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: вул. Шкільна в с. Хутірське Петриківського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги\~ обгрунтовує тим, що 13.11.2016\~ померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з: житлового будинку № 17, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: вул. Шкільна в с. Хутірське Петриківського району Дніпропетровської області; земельної ділянки, площею 4,1463 га переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Хутірської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ ДП № 103929. За життя її мати залишила заповіт від 02 грудня 1986 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Чаплинської сільської ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 135. Відповідно до заповіту все належне їй майно заповіла своїй дочці [PERSON] 09.10.2016 вона вже отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 4,1463 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно, що залишилося після смерті її матері. Звернувшись до приватного нотаріуса Петриківського районного нотаріального округу [PERSON] для отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на майно померлої 13.11.2016 [PERSON], отримала відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи про належність цього майна спадкодавцеві. З огляду на викладене Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, після померлої 13.11.2016 матері [PERSON], яке складається з:\~\~ житлового будинку\~ № 17, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: вул. Шкільна в с. Хутірське Петриківського району Дніпропетровської області у порядку спадкування за заповітом. Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов підтримала, надалі надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.64). Відповідач Петриківська селищна рада Петриківського району Дніпропетровської області в судове засідання також не з`явився, проте надав до суду заяву, про розгляд справи за\~ відсутності їхнього представника, у зв`язку з довірою до суду (а.с. 59).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

26.07.2018 позивач звернулася до Березанського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2003року. Від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON] [INFO] народження.Шлюбне життя не склалося, через різні погляди на життя, перестали розуміти одне одного,ведуть різні бюджети, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя з відповідачем є неможливим та суперечить інтересам позивача, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 22.08.2018 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 18 вересня 2018 року. Відповідачем не подано відзив на позовну заяву. В судовому засіданні позивач підтримала позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнав.Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2003 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] життя не склалося, сім'я розпалася остаточно і зберегти її не можливо.Шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно та примирення між сторонами є неможливим. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Виходячи з принципу добровільності шлюбу та заборони примушування до шлюбу, суд не вбачає можливості зберегти шлюб між [PERSON] та [PERSON].Суд вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати. Згідно частини 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

26.07.2018 позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2014 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, близько двох місяців вони проживають окремо. Вважає, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. У підготовче засідання сторони не з'явились, подали заяви з проханням розглянути справу без їх присутності, відповідно до яких позивач позов підтримує, відповідач позов визнав, вважають примирення неможливим. Дослідивши подані заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. Судом встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 25 липня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 330, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.7). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимоги щодо відшкодування понесених судових витрат позивачем не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

26.07.2018 року [PERSON] (далі заявник) звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною матері [PERSON], [INFO] та встановлення над нею опіки. В обґрунтування заяви зазначив, що його матір, внаслідок психічного захворювання, не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними, в звязку з чим підлягає встановленню над нею опіки. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні; представник заінтересованої особи із заявою погодився. [PERSON] не змогла чітко висловитися з приводу заяви, при цьому повідомила, що повністю довіряє своєму синові. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Заявник є сином [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO]. Як убачається з висновку судово-психіатричної експертизи від 04.10.2018 № 539 (а.с. 43-45), у [PERSON] простежуються клінічні ознаки судинної деменції (F01.8 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду) і, в звязку з наявним важким (тобто хронічним і стійким) психічним розладом, вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд повністю погоджується із зазначеним висновком експертизи, що, в силу положень статей 39, 60 ЦК України та частини шостої статті 300 ЦПК України, є підставою для визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки строком на два роки від дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

26.07.2018 року [PERSON] (далі заявник), звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що [PERSON], який помер 25.01.2018 року, є її дядьком. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що [PERSON] є її дядьком по лінії батька [PERSON], який помер 03.05.2018 року; через різне написання прізвищ батька і [PERSON] вона позбавлена можливості спадкування майна дядька, що потребує встановлення в судовому порядку факту родинних відносин. У судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи (Чернігівської міської ради) при вирішенні заяви послалася на розсуд суду. Приватний нотаріус [PERSON] не зявилася, при цьому надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Допитана судом в якості свідка [PERSON] (дочка заявника) підтвердила, що [PERSON], який помер 25.01.2018 року, був рідним дядьком заявника по лінії її батька [PERSON]. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Заявник народилася 23.01.1961 року в с. Харківці Гадяцького району Полтавської області; її батьком був [PERSON], який помер 03.05.2018 року (а.с. 6, 9-11). Приєднаними до справи письмовими доказами (а.с. 4, 5, 7, 8) і показаннями свідка, які в сукупності узгоджуються між собою, беззаперечно підтверджується, що [PERSON], який помер 25.01.2018 року, був рідним братом [PERSON] і дядьком заявника. Через відмінність у написанні прізвищ батька і дядька заявника натепер остання позбавлена можливості реалізації свого права на спадщину дядька. За таких обставин, права заявника підлягають захистові шляхом встановлення факту родинних відносин, а тому предявлена заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

26.07.2018 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав. Пояснив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 2010 року. Мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просив розірвати, своєї згоди на примирення не надав. Відповідачка [PERSON] позов визнала, шлюб просила розірвати, своєї згоди на примирення не надала. Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище «Горобець». \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 23). Мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO] (а.с.9). \~ \~ \~ \~ Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, позов підлягає до задоволення. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

26.07.2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Пояснила, вони з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO], яка проживає разом з нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним визнається, а справу він просить розглянути у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про день та час судового розгляду справи повідомлена належним чином. У відповідності до положень ст. 200 ЦПК України, зважаючи на визнання позову відповідачем, судом ухвалено провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини (а.с.4). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов підлягає до задоволення, оскільки він визнається відповідачем. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~26.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що з 09.06.1966року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають повнолітнього сина. З 1982 року не підтримують подружні відносини і проживають окремо, відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАЦС. Спору про майно, житло між ними немає. Витрати у вигляді судового збору 704,80 грн. просить покласти на неї, тому що сплатила гроші при зверненні до суду з позовом. Наполягає на задоволенні позовних вимог та ухваленні заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] з 26.07.2018 року по 06.12.2018 року в судові засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату судового розгляду, про поважні причини неявки не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позовну заяву не надходило, тому суд вважає за можливе згідно зі ст.280 ЦПК України розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка наполягає на такому вирішенні справи. \~ \~ \~ \~Суд, взявши до уваги позицію позивачки , дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Сторони перебувають у шлюбі з 9 червня 1966 року. Шлюб зареєстровано [PERSON] відділом РАЦС м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис №295. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. З 1982 року сторони не проживають як подружжя. \~ \~ \~ \~Суд надавав їм строк для примирення , але вони не бажають зберігати сімю, яка, за їх ствердженням, розпалась. Спору про майно, житло не мають. \~ \~ \~ \~Витрати, у вигляді судового збору 704,80грн. позивачка просить покласти на себе, тому що судовий збір сплатила при зверненні до суду з заявою. Прізвище після розірвання шлюбу не бажає змінювати. \~ \~ \~ \~Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

26.07.2018 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні характери; сім'я носить формальний характер, фактично шлюбно-сімейні відносини припинені з січня 2018 року, проживають кожен окремо; подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved