Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

24 січня 2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаним позовом. На підтвердження позовної заяви зазначила, щоу 2013 та 2014 роках вона оформила кредитні договори в банках, отримані грошові кошти в сумі 74\~000 грн. а також 2\~000 у. о. власних заощаджень позивачка позичила [PERSON], які відповідачка зобовязувалася повернути до кінця 2016 року, що підтверджується борговою розпискою, написаною власноруч [PERSON] 15 серпня 2016 року. Позивач умови договору виконала належним чином шляхом передання грошових коштів у визначеній сумі, відповідач прийняла кошти та написала боргову розписку. В порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконала в результаті чого станом на 23.01.2017 [PERSON]має заборгованість в сумі 128\~660 грн. Зважаючи на вищевикладене, [PERSON] просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 74\~000 грн, 2\~000 дол. США, та 50\~000 грн. моральної шкоди. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином відповідно до п.5 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до положень ст. ст 77, 224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно укладеного договору позики [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 74\~000 гривень, 2\~000 дол. США, остання отримала кошти та згідно з борговою розпискою (а.с.3) зобовязувалася повернути вказані кошти в строк до 31.12.2016. Відповідач належним чином не виконала зобовязання, в результаті чого позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статей 625, 629 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, договір є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також, засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми, має при цьому реквізити договору позики, немає потреби визнавати договір дійсним в судовому порядку. Досліджуючи боргову розписку, суд виявив справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа. На підставі вищевикладеного з відповідача, [PERSON], необхідно стягнути на користь [PERSON]заборгованість у розмірі 74 000 гривень, 2 000 дол. США. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди в розмірі 50\~000 грн., суд виходить з наступного. Заявляючи вимогу про стягнення моральної шкоди, позивачка посилається на ст. 1167 ЦК України. Однак, зазначена норма закону регулює правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної шкоди, а тому не поширюється на спірні договірні відносини. Статтею 611 ЦК встановлені правові наслідки порушення зобов'язання, в тому числі і відшкодування моральної шкоди. Однак, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування моральної шкоди. Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст.ст. 625 та 1050 ЦК України, які не передбачають відшкодування моральної шкоди. Не передбачає таких наслідків порушення договору позичальником і укладений між сторонами договір позики, відтак, відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди. Згідно з довідкою МСЕК сер. МСЕ № 0234243 позивачка [PERSON] є інвалідом ІІ групи, а тому відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідачки [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1\~286 грн. 60 коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved