Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

25 листопада 2013 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача із вищезазначеним позовом, в якому, з урахуванням зменшення позовних вимог, просив суд стягнути солідарно з ТОВ «Веста-Пласт» та ПАТ «Веста-Дніпро» на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» суму боргу за Кредитним договором № 050608-КНЛ-1 від 05 червня 2008 року з урахуванням усіх змін та доповнень, станом на 01 листопада 2013 року у розмірі 10 858 822, 24 доларів США; стягнути солідарно з ТОВ «Веста-Пласт» та [PERSON] на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» суму боргу за Кредитним договором № 050608-КНЛ-1 від 05 червня 2008 року з урахуванням усіх змін та доповнень, станом на 01 листопада 2013 року у розмірі 10 858 822, 24 доларів США; стягнути солідарно з ТОВ «Веста-Пласт» та [PERSON] на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» суму боргу за Кредитним договором № 050608-КНЛ-1 від 05 червня 2008 року з урахуванням усіх змін та доповнень, станом на 01 листопада 2013 року у розмірі 10 858 822, 24 доларів США, а також покласти на відповідачів судові витрати, стягнувши з ТОВ «Веста-Пласт», ПАТ «Веста-Дніпро», [PERSON], [PERSON] судовий збір по 860,25 гривень з кожного, що разом становить 3441,00 гривень, який був сплачений ПАТ «Банк Кредит Дніпро» при зверненні з позовом до суду. В обґрунтування поданої позовної заяви представник позивача послався на те, що 05 червня 2008 року між ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», правонаступником якого в зв'язку зі зміною назви є ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Веста-Пласт» було укладено Кредитний договір № 050608-КЛН-1, згідно з умовами якого Банк, на виконання взятих на себе зобов'язань, згідно з п.п. 1.1 договору та у відповідності зі ст.ст. 509, 526, 1046, 1054 ЦК України, надав Боржнику кредитні кошти в загальній сумі 10913522,24 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань Боржника перед Банком за кредитним договором, 05 червня 2008 року між Банком та Українсько-угорським закритим акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Веста-Дніпро», правонаступником якого в зв'язку зі зміною назви є ПАТ «Веста-Дніпро» було укладено договір поруки № 050608-П-1; між банком та фізичною особою [PERSON], було укладено договір поруки № 050608-П-2; між банком та [PERSON], було укладено договір поруки № 050608-П-3. Так, банком свої зобов'язання за Кредитним договором були виконані в повному обсязі. Позичальник взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим загальний розмір заборгованості боржника перед банком за кредитним договором станом на 01 листопада 2013 року складає всього 13 231 375,88 доларів США, в т.ч.: тіло кредиту - 10 858 822,24 доларів США, нараховані проценти - 1 497 369,32 доларів США, пеня за прострочення повернення тіла кредиту та нарахованих процентів - 712 457,00 доларів США, 3% річних за несвоєчасне повернення тіла кредиту та нарахованих процентів - 162 727,32 доларів США, яку позивач і просив суд стягнути з відповідачів, як основного боржника та поручителів. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та обґрунтовуючи їх доказами наявними в матеріалах справи. Представник відповідача ТОВ «Веста-Пласт» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, також просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідачів ПАТ «Веста-Дніпро» та [PERSON] в судовому засіданні також проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в позові. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 05 червня 2008 року між ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», правонаступником якого в зв'язку зі зміною назви є ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Веста-Пласт» було укладено кредитний договір № 050608-КЛН-1 (Т. 1 а.с. 8 - 13). Після укладення вказаного кредитного договору між Позичальником та Боржником було укладено низку додаткових договорів про зміну його (Т.1 а.с. 14 - 52). Згідно з умовами Кредитного договору Банк (в редакції, викладеній у договорі №220212 від 22 лютого 2012 року про зміну Кредитного договору) на виконання взятих на себе зобов'язань згідно з п.п. 1.1. договору надав Боржнику кредитні кошти в загальній сумі 10 913 522,24 доларів США. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, наприкінці 2008 року Боржник повернув кредитні кошти в сумі 54 700,00 доларів США. Таким чином, частина неповернутого тіла кредиту складає 10 858 822,24 доларів США. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, Боржник отримані кредитні кошти в сумі 10 858 822,24 доларів США зобов'язався повернути в наступному порядку та у такі терміни: 8 744 889,82 доларів США - остаточне повернення до 31 травня 2013 року, 1 340 000,00 доларів США - остаточне повернення до 20 грудня 2012 року, 773 932,42 доларів США - остаточне повернення до 20 грудня 2012 року. Станом на 01 листопада 2013 року сума неповернутих кредитних коштів за Кредитним договором є простроченою та складає - 10 858 822,24 доларів США. Відповідно до умов Кредитного договору (п.п. 4.1., 7.1.) Боржник зобов'язався щомісяця (в кінці кожного поточного місяця) сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитом. Згідно з п. 1.3. Кредитного договору процентна ставка за користування кредитами в доларах США встановлена сторонами на рівні 13,9 % річних. Станом на 01 листопада 2013 року прострочена заборгованість Боржника перед Банком за нарахованими процентами складає 1 497 369,32 доларів США, що вбачається з розрахунку заборгованості. Пунктом 8.1. Кредитного договору передбачений обов'язок Боржника сплатити Банку пеню за прострочення виконання зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті нарахованих процентів в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Таким чином, враховуючи наявність прострочених зобов'язань по тілу кредиту та процентам за Кредитним договором, Банком Боржнику нараховано пеню, загальний розмір якої станом на 01 листопада 2013 року складає 712 457,00 доларів США, в т.ч.: за прострочення повернення тіла кредиту - 653 630,03 доларів США, за прострочення сплати нарахованих процентів - 58 826,97 доларів США. У зв'язку з тим, що Боржник припустився прострочення як повернення тіла кредиту, так і сплати нарахованих процентів, в силу ст. 625 ЦК України Боржник зобов'язаний сплатити Банку три проценти річних загальний розмір яких станом на 01 листопада 2013 року складає 162 727,32 доларів США, в т.ч.: за прострочення повернення тіла кредиту - 141 586,87 доларів США, за прострочення сплати нарахованих процентів - 21 140,45 доларів США. Таким чином, загальний розмір заборгованості Боржника перед Банком за Кредитним договором станом на 01 листопада 2013 року складає всього 13 231 375,88 доларів США, в т.ч.: тіло кредиту - 10 858 822,24 доларів США, нараховані проценти - 1 497 369,32 доларів США, пеня за прострочення повернення тіла кредиту та нарахованих процентів - 712 457,00 доларів США, 3% річних за несвоєчасне повернення тіла кредиту та нарахованих процентів - 162 727,32 доларів США (Т. 1 а.с. 62 - 64). З метою забезпечення виконання зобов'язань Боржника перед Банком за кредитним договором, 05 червня 2008 року між Банком та Українсько-угорським закритим акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Веста-Дніпро», правонаступником якого в зв'язку зі зміною назви є ПАТ «Веста-Дніпро» було укладено договір поруки № 050608-П-1; між банком та фізичною особою [PERSON], було укладено договір поруки № 050608-П-2; між банком та [PERSON], було укладено договір поруки № 050608-П-3. Після укладення вказаних договорів поруки між Банком та Поручителеми було укладено низку додаткових договорів про зміну умов договорів поруки (Т.1 а.с. 75 - 93, 131 - 149). Договори поруки є ідентичними за змістом. Як вбачається з п. 1.1. Договорів поруки (в редакції договору № 220212 від 22 лютого 2012 року про зміну Договору поруки), Поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед Банком за виконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором, а саме: по поверненню кредиту в загальній сумі 10 858 822,24 доларів США в порядку та терміни, передбачені п. 4.1. Кредитного договору: 8 744 889,82 доларів США до 31 травня 2013 року, 1 340 000,00 доларів США до 20 грудня 2012 року, 773 932,42 доларів США до 20 грудня 2013 року; по сплаті нарахованих процентів за користування кредитами в доларах США в розмірі 13,9% річних; по сплаті пені за несвоєчасне повернення кредитів та сплати нарахованих процентів. Як наведено вище, Боржник прострочив виконання своїх зобов'язань за Кредитним договором, а відтак, Поручителі за Кредитним договором відповідають перед Банком як солідарні з ним боржники в загальній сумі 13 231 375,88 доларів США. Так, у зв'язку з наявної простроченою заборгованістю основного боржника позивачем були направлені на адреси відповідачів вимоги про повернення грошових коштів Банку, які залишилися без задоволення, у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом (Т. 1 а.с. 121 - 130). Судом встановлено, що заборгованість відповідачами не була погашена, у зв'язку з чим, станом на 01 листопада 2013 року складає всього 13 231 375,88 доларів США, в т.ч.: тіло кредиту - 10 858 822,24 доларів США, нараховані проценти - 1 497 369,32 доларів США, пеня за прострочення повернення тіла кредиту та нарахованих процентів - 712 457,00 доларів США, 3% річних за несвоєчасне повернення тіла кредиту та нарахованих процентів - 162 727,32 доларів США. Дані обставини підтверджуються детальними розрахунками заборгованості, наявними в матеріалах справи. Контррозрахунку відповідачами по справі суду надано не було. Договори кредиту та поруки у судовому порядку недійсними визнані не були, а від так є чинними. Під час розгляду справи судом представник позивача в судовому засіданні зменшив первинно заявлений обсяг позовних вимог та відмовився від стягнення з відповідачів сум нарахованих процентів та просив стягнути лише тіло кредиту у розмірі - 10 858 822,24 доларів США (Т. 2 а.с. 67 - 68). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаних вище договорів, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором, який укладається в письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 549, 551 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Так, представники відповідачів проти задоволення позову заперечували, позиція яких зводилась до невизнання ними наявної суми заборгованості. Разом з тим суду повідомляли, що за актом звірки до Банку вони не зверталися, контррозрахунку не надали. Крім того, представник ПАТ «Веста-Пласт» повідомив суд, про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки позивач просить суд стягнути суму заборгованості в іноземній валюті, а відповідно до вимог ст. 533 ЦК України національною валютою є гривня. Відповідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30 березня 2012 року № 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення суду зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 статті 533 ЦК України. Враховуючи роз'яснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30 березня 2012 року № 5, суд не може погодитися з такою позицію представника відповідача щодо неможливості стягнення з боржників грошового зобов'язання у іноземній валюті. Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №050608-КЛН-1 від 05 червня 2008 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачем ТОВ «Веста-Пласт» даного договору із дотримання вимог діючого законодавства, а також встановлено факт невиконання останнім своїх зобов'язань за даним договором разом з поручителями, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог, в розмірі заборгованості за тілом кредиту, яка станом на 01 листопада 2013 року складає 10 858 822,24 доларів США з урахуванням часткового погашення основним боржником кредитної заборгованості. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 441,00 гривень, сплата яких підтверджується відповідним платіжним дорученням (Т. 1 а.с. 5). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved