Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

24 лютого 2020 року до Василівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 24 вересня 2013 року Виконавчим комітетом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис №10. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги пояснює тим, що з 2014 року у неї з чоловіком почалися сварки, кожен почав жити своїм життям. На сьогоднішній день сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства. Позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Ухвалою Василівського районного суду від 05 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Прізвище просить змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином за адресою місця реєстрації, однак на адресу суду повернулася поштова кореспонденція з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2013 року, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис №10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.09.2013 року (а.с.10). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.12.2013 року (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Право на подачу позову одним із подружжя передбачено ст.110 Сімейного кодексу України, ст.111 Сімейного кодексу України на суд покладено обов`язок вживання заходів щодо примирення подружжя, що може бути можливим у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, за ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач вважає примирення не можливе, зважаючи, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved