Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

24 вересня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дітей у розмірі 3 000 гривень, та на своє утримання у розмірі 1 000 гривень щомісячно і до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. Свої вимоги мотивує тим, що 03 червня 2009 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя між сторонами не склалося, між ними часто виникали сварки, конфлікти, що поступово призвело до втрати взаємоповаги та любові між ними. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спору щодо проживання та виховання спільних дітей та щодо майна немає. Діти залишились проживати разом із матір'ю. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на користь позивача та їх спільних дітей, оскільки він є суб'єктом підприємницької діяльності і отримує додатковий дохід. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, надала суду заперечення в якому, просила розірвати шлюб та призначити аліменти на утримання дітей в розмірі 50% з усіх видів заробітку (доходів) Позивача та заперечувала проти призначення аліментів на утримання дружини до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 червня 2009 року сторони уклали шлюб (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 7-9). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть господарства та на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.182, 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний, стабільний дохід, з 01 вересня 2015 року працює на посаді інженера I категорії кафедри економіки, підприємництва та права Навчально-наукового інституту менеджменту та підприємництва Державного університету телекомунікацій, що підтверджується наданою суду копією довідки з місця роботи. На твердження [PERSON] про те, що [PERSON] є суб'єктом підприємницької діяльності, представник відповідача надала суду копію повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця №4611/115-18 від 22.09.2014 року. З огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем, враховуючи офіційне працевлаштування відповідача, суд вважає за доцільне призначити аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в розмірі 60% з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не меншому ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 24 вересня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 цієї статті встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивач просить стягнути на її утримання аліменти в розмірі 1 000 гривень з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 24 вересня 2014 року, і до досягнення молодшою дитиною трирічного віку, тобто до [INFO], що на думку суду є занадто завищеним, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення зазначеної вимоги та призначення аліментів у розмірі 10% з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, і до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial