Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

24.07.2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 18 жовтня 1989 року, виданого виконкомом Синельниківської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області. Відповідач [PERSON] є онукою позивача, а [PERSON] - співмешканцем онуки, які були зареєстровані та проживали у вказаному будинку до 2017 року та їх теперішнє місцезнаходження позивачу не відоме. Враховуючи зазначене, а також те, що відповідачі не сплачують плату за користування жилим приміщенням, не несуть інших витрат по його утриманню, не приймають участі у спільному побуті, позивач [PERSON] просить суд, на підставі ст. 405 ЦК України, визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . До початку проведення судового засідання представником позивача [PERSON] , [PERSON] , надано суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без її присутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи без їх присутності, відзиву на позов не надали, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Третьою особою - в.о. селищного голови Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Денисенко Л.К. до початку проведення судового засідання надано суду клопотання про розгляд справи без участі третьої особи. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Відповідно до копії Свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок, виданого 18 жовтня 1989 року виконкомом Синельниківської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, зареєстрованого 06 жовтня 2010 року КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] є власником жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). У вказаному будинку є зареєстрованими [PERSON] , 1985 року народження, [PERSON] , 1982 року народження, що встановлено із копії будинкової книги для реєстрації громадян, проживаючих у буд. [ADDRESS] (а.с.10-13). Довідкою, виданою виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області 09.12.2019 року підтверджено, що [PERSON] , [PERSON] , з 2017 року по теперішній час не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Окрім того, положення статті 405 ЦК України регулює взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (Постанова Верховного Суду від 17.10.2018 року №521/17805/16-ц). У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Згідно ст. 7 Закону України від 11. 12. 2003 року №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім`ї власника залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється ст. ст. 71, 72, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Виходячи з того, що закон №1382-ІV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, з огляду на вищевикладене, судом встановлено, що позивач є власником зазначеного вище будинку, реєстрація в ньому відповідачів, як колишніх членів сім`ї власника, створює позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні ним, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved