Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

25.05.2017 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка, [PERSON]. В обґрунтування вимог заявник [PERSON] в заяві зазначила, що у м. Антрацит Луганської області 30.03.2017 року помер її чоловік, [PERSON]. Причиною смерті став набряк головного мозку, енцефалопатія змішаного ґенезу ІІІ ст., про що видане лікарське свідоцтво про смерть. На підставі лікарського свідоцтва про смерть нею отримано свідоцтво про смерть, видане відділом запису актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР. Оскільки [PERSON] помер на території, що Верховною Радою України визнана тимчасово окупованою, вона не має належних медичних документів, передбачених законодавством України, для реєстрації факту смерті свого чоловіка. Після одержання свідоцтва про смерть за місцем смерті [PERSON] заявник звернулась до Московського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Х\\о з проханням зареєструвати смерть її чоловіка та видати їй відповідне свідоцтво. Однак, у зв'язку з тим, що на підтвердження факту смерті чоловіка нею подано документ, форма якого не відповідає вимогам наказу «МОЗ України від 08.08.2006 р. «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», їй було відмовлено. Встановлення факту смерті необхідно для державної реєстрації смерті чоловіка, отримання в державному органі України свідоцтва про смерть, оформлення спадкових прав заявника. Заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, який помер 30 березня 2017 року на тимчасово окупованій території України, місто смерті: м. Антрацит, Луганська область. Учасники судового розгляду в судове засідання не зявились. Заявник надала суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності тому суд розглянув справу в порядку, передбаченому ст.257-1 ЦПК Україні, негайно. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1ст. 256ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Положеннями\~ ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно копії свідоцтва про смерть 1-ВВ №032794 від 11.04.2017 року, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України, помер 30 березня 2017 року в м. Антрацит Луганської Народної Республіки. З копії медичної довідки вбачається, що причиною смерті [PERSON] став набряк головного мозку, енцефалопатія змішаного ґенезу ІІІ ст. В матеріалах справи наявні копії свідоцтва про одруження заявника та її чоловіка, копії паспортів громадян України, що є належним підтвердженням родинних відносин між заявником та померлим [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» від 15 квітня 2014 року (далі Закон) громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З наведеної правової норми слідує, що свідоцтво про смерть [PERSON] видане органами юстиції Луганської Народної Республіки є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, при розгляді заяви [PERSON] судом приймаються до уваги розяснення, що містяться в інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року «Про окремі питання застосування Закону України від 04.02.2016 року №990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», згідного якого документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначений Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть чоловіка, видане державним органом України, оформити спадкові права.

Outcome: approved