Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

25 червня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути аліменти з [PERSON] , на свою користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі твердої грошової суми - 2500 гривень 00 копійок щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 2013 року сторони проживали як сім`я без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. З 2018 року позивач та відповідач припинили проживати разом та [PERSON] , як батько дитини, почав надавати допомогу на її утримання лише періодично і не систематично. У зв`язку з цим, [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2020 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 19 серпня 2020 року на 15 год. 00 хв. Належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду [PERSON] до суду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Натомість подала заяву, якою розгляд справи просила здійснити у її відсутність, позов задовольнити в повному обсязі та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не направив. Відповідно вимог ст.\~223,\~280,\~281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Відповідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши заяви позивача та відповідача, матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали як сім`я без реєстрації шлюбу. У цих стосунках у них [INFO] народилась спільна донька [PERSON] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 13 січня 2016 року виконавчим комітетом Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 6). У даному свідоцтві батьком дитини зазначений [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно Акту обстеження житлово побутових умов проживання [PERSON] , складеного 22 червня 2020 року за участі депутата [PERSON] , мешканців села Іванків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що за адресою : [ADDRESS] зареєстрована та проживає, крім інших осіб, позивач разом з дочкою [PERSON] . Дитини проживає разом з мамою та перебуває на її утриманні (а.с. 7). Між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані\~Сімейним кодексом України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено\~ст. 180 СК України. На підставі\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Згідно\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Статтею 183 СК України\~встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч.1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню починаючи з 25 червня 2020 року. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно роз`яснень, наведених у пункті 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~та ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на те, що дитина проживає з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, враховуючи відсутність доказів неможливості надання матеріальної допомоги дитині у виді аліментів відповідачем за станом здоров`я, або через скрутне матеріальне становище платника аліментів чи наявність на утриманні [PERSON] інших осіб (дітей, непрацездатних осіб), суд приходить висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. 00 коп. починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ч. 1\~ст. 183 СК України. Згідно ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В положеннях\~статті 51 Конституції України\~зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ними повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків. За змістом\~ст. 179 Сімейного Кодексу України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до\~Цивільного кодексу України. Згідно\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом даної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Суд звертає увагу на те, що сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами. Відповідно п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. В ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Зважаючи на вказане, з відповідача на користь держави України належить стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved