Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

26.06.2020 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини що навчається, згідно якого позивачка просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти у розмірі ј заробітку (доходу) відповідача, на утримання дитини - [PERSON] [INFO] , на період його навчання у «Одеському державному екологічному університеті» до 30.06.2023 року, чи до досягнення [PERSON] , 23-х річного віку у випадку продовження навчання - тобто у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] . Від спільного життя у них народився син - [PERSON] , [INFO] . У 2003 році сторони офіційно зареєстрували шлюб, який було розірвано у 2017 року. На даний час син є повнолітнім. Він є студентом денної форми навчання у «Одеському державному екологічному університету». Термін закінчення навчання - 30.06.2023 року. Син потребує матеріальної допомоги від відповідача, а відповідач є працездатним та має змогу надати йому таку допомогу. Тому просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримала у повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності з умовами Конвенції про правову допомогу та правових відностинах у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, про причину неявки суд не повідомив, заяв про відкладення справи розглядом або розгляду справи у його відсутність не надав, відзив на позов не надав . Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2001 року . За час спільного життя у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, наявним в матеріалах справи. (а.с.21) В подальшому, 06.01.2003 року сторони офіційно зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб , наявним в матеріалах справи (а.с.13) Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.11.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а також встановлено місце проживаня дитини - [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. (а.с.10-12) [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утримання, що підтверджується довідкою Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області 31.05.2019 року. (а.с.8) Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.05.2013 року, з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі ј частині всіх видів заробітку (доходів) щомісячно , до досягнення ним повноліття. На даний час [PERSON] є повнолітнім, що підтверджується паспортом № [NUMBER] . (а.с.7) [PERSON] з 29.07.2019 року є студентом 1 курсу денної форми навчання Одеського коледжу компьютерних технологій Одеського державного екологічного університету що підтверджується довідкою Одеського коледжу компь`ютерних технологій Одеського державного екологічного університету №3312 від 09.06.2020року. Також з даної довідки судом встановлено, що термін навчання визначено з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року. (а.с.18) Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України). Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Суд, дослідивши надані по справі докази, давши їм оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON] . На даний час стягнення аліментів на його утримання у відповідності до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.05.2013 року припинено, в зв`язку з досягненням сином повноліття. Однак [PERSON] є студентом денної форми навчання Одеського коледжу компьютерних технологій Одеського державного екологічного університету та не має змоги працювати і забезпечувати себе сам. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначила, що син потребує матеріальної допомоги від батька, так як навчається, а це потребує значних витрат. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. На підставі викладеного суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача починаючи з дня звернення до суду до закінчення сином навчання (30.06.2023 року), але не пізніше досягнення сином 23-х річного віку. Відповідачем не надано суду доказів про те, що він не має можливості сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернувся до суду з позовом 25.06.2020 року, тому суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, стягувати аліменти з дати пред`явлення позову, а саме з 25.06.2020 року. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст.141, 182, 191, 198-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved