Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

24.12.2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання недійсними ?? частин свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування ? частини квартири у набувача, в якому просить суд: внести зміни шляхом визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.11.2010 року (серії ВРА №565099) на двокімнатну квартиру [ADDRESS] видане на ім'я [PERSON] посвідчене державним нотаріусом 10-ї Київської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №2-1312 - недійсним в ? частині; витребувати у [PERSON] ? частину двокімнатної квартири [ADDRESS] придбаної ним на підставі договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] 17.12.2010 року; визнати за [PERSON] право власності на ? частину двокімнатної квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом; внести зміни шляхом визнання недійсним в ? частині свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.08.2010 року видане на ім'я [PERSON] на спадкове майно, яке складається з грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходились в Березняківському відділенні Київського регіонального департаменту ПАТ «Кредитпромбанк» та в Кредитній спілці «Профіт-Центр»; внести зміни шляхом визнання недійсним в ? частині свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.11.2010 року видане на ім'я [PERSON] на спадкове майно, яке складається з грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходились в Київській регіональній дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль»; визнати за [PERSON] право власності на ? частину грошових вкладів після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом у Березняківському відділенні Київського регіонального департаменту ПАТ «Кредитпромбанк», в Кредитній спілці «Профіт-Центр» та в Київській регіональній дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль»; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти у розмірі 337507,50 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти у розмірі 27289,47 доларів США. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що [INFO] року помер батько позивачки [PERSON] Від іншого шлюбу батько позивачки мав другу дитину - [PERSON], яка є відповідачкою у справі. Позивачка вказує, що за життя її померлому батьку належала квартира [ADDRESS] а також грошові вклади в гривні та доларах США розміщені у Березняківському відділенні Київського регіонального департаменту ПАТ «Кредитпромбанк», в Кредитній спілці «Профіт-Центр» та в Київській регіональній дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль». Позивачка зазначає, що спадкоємцями за законом першої черги майна померлого є вона та відповідачка [PERSON] як рідні доньки [PERSON] 03.06.2011 року позивачка звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у прийнятті заяви в зв'язку з пропуском позивачкою встановленого законом шестимісячного терміну для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2013 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва, позивачці був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вказаного рішення позивачка звернулась до 10-ї Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом позивачці було відмовлено, оскільки свідоцтва про право на спадщину за законом були видані відповідачці [PERSON] і спадкового майна, яке б залишилось без оформлення після смерті [PERSON] не залишилось. Позивачка зазначає, що відповідачка [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулась до нотаріальної контори також на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22.07.2010 року і отримала свідоцтва про право на спадщину за законом по грошових вкладах померлого та щодо зазначеної вище квартири, при цьому, приховавши від нотаріуса, що в неї є рідна сестра, яка також є спадкоємицею першої черги. В подальшому відповідачка [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу продала відповідачу [PERSON] спадкову квартиру померлого батька та зняла грошові кошти з банківських рахунків. Посилаючись на положення ст.ст. 215, 216, 1268, 1269, 1280, 1300, 1301 ЦК України позивачка просить задовольнити свої позовні вимоги, зокрема, вказуючи, що отримання відповідачкою [PERSON] всупереч нормам закону свідоцтва про право на спадщину за законом і як наслідок укладення договору купівлі-продажу квартири є порушенням спадкових прав позивачки, як спадкоємиці першої черги. Стосовно витребування частки квартири позивачка посилається на положення ст.ст. 388, 392 ЦК України та вважає, що договір купівлі-продажу суперечить нормам ЦК України, які регулюють відносини у сфері спадкування, оскільки позивачка є спадкоємцем першої черги і такий договір порушує її права, враховуючи, що за законом вона має право на ? частину квартири та грошових вкладів. Однак відповідачка [PERSON] успадкувала всю квартиру та кошти, розпорядилась спадщиною на власний розсуд, продавши квартиру, яка не належить їй в повній мірі у зв'язку із чим позивачка була позбавлена права розпорядитись на власний розсуд своєю частиною спадщини. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги своєї позовної заяви, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що 01.05.2009 року помер її син у зв'язку із чим позивачка частково припинила спілкування зі своїм батьком. Приблизно через півтора року після цих подій позивачка зателефонувала своєму батькові, однак на дзвінок відповів відповідач [PERSON] та повідомив, що батько помер, а цю квартиру він придбав у [PERSON] Також відповідач [PERSON] дав позивачці номер телефону відповідачки [PERSON] Позивачка зазначає, що ніколи до того часу не бачила відповідачку [PERSON], однак про її існування, тобто про те, що в неї є сестра, знала зі слів своєї бабусі. Позивачка вказує, що зателефонувала відповідачці [PERSON] та представилась, але відповідачка жодним чином не здивувалась цьому. Позивачка мала намір вирішити спірне питання мирно і тому багато разів спілкувалась з відповідачкою. Позивачка мала бажання отримати половину грошей за продану відповідачкою спадкову квартиру, однак відповідачка пропонувала лише ? частину. Позивачка зазначає, що в телефонній розмові відповідачка [PERSON] докладно розповідала про зміст зустрічей позивачки з померлим батьком, отже не могла не знати про її існування, враховуючи також, що вся квартира батька була наповнена фотографіями позиваки. У підсумку відповідачка погодилась на відшкодування їй половини вартості квартири, однак до теперішнього часу коштів не віддала, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що добросовісний володілець зобов'язаний повернути або відшкодувати власнику всі прибутки, які він отримав або мав отримати за весь час володіння річчю з моменту, коли він дізнався про неправомірність свого діяння. Наприклад, це може бути момент вручення повістки до суду тощо (ч.ч. 1, 2 ст. 390 ЦК України). Оскільки свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину спадщину (грошових вкладів та квартири) мають бути визнані недійсними, відповідно ? частина квартири, що відчужена одним спадкоємцем за договором купівлі-продажу від 17.12.2010 року, яка не належала їй в повній мірі, має бути витребувана у добросовісного набувача, оскільки позивачка є спадкоємцем 1-ї черги, якій за законом належить ? частина квартири і на підставі закону мала б бути стороною при укладанні договору купівлі-продажу спадкового майна, але відповідачка [PERSON] позбавила її цього права. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулось 27.05.2014 року, позовні вимоги не визнала, просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що вона законно прийняла спадщину і на той час їй не було відомо про наявність сестри, якою є позивачка. Відповідачка зазначила, що зверталась до суду з позовною заявою про визначення додатково строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька, оскільки перший рік після зникнення батька він рахувався безвісно відсутнім. Відповідачка вважає, що законно отримала свідоцтва про право на спадщину за законом і розпорядилась нерухомим майном, оскільки за продаж майна в наступному році довелось би платити великий відсоток за відчуження. Відповідачка вказує, що сплатила всі борги померлого батька по житлово-комунальним послугам, продала квартиру, а також отримала всі грошові кошти з ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ПАТ «Кредитпромбанк», а з «КС «Профіт-Центр» лише 25000,00 грн. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечує проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у письмових запереченнях, які приєднано до матеріалів справи, просить відмовити у задоволенні позову та, зокрема, пояснила суду, що відповідачка [PERSON] у відповідності до положень ст.ст. 1217, 1258, 1261 ЦК України одержала право на спадкування майна померлого батька за законом. На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22.07.2010 року по визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відповідачка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом щодо квартири [ADDRESS] та грошових вкладів у Березняківському відділенні Київського регіонального департаменту ПАТ «Кредитпромбанк», в Кредитній спілці «Профіт-Центр» та в Київській регіональній дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль». Оскільки відповідачка була забезпечена власним житлом, нею було прийнято рішення щодо відчуження спадкового нерухомого майна в наслідок чого був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з [PERSON] Також, відповідачка [PERSON] в повному об'ємі забрала всі грошові кошти по вкладах батька у ПАТ «Кредитпромбанк» та Київській регіональній дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль», а Кредитною Спілкою «Профіт-Центр» їй було виплачено лише 25000,00 грн. Інша частина вкладів по КС «Профіт-Центр» до теперішнього часу залишається несплаченою. Представниця вважає, що відповідачка на законних підставах прийняла спадщину та розпорядилась нею, а розгляд даної справи суперечить положенням ст. 205 ЦПК України, оскільки позивачка не отримувала від нотаріуса постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, представник посилається на те, що відповідачці [PERSON] на час прийняття спадщини не було відомо про існування сестри, яка також є спадкоємцем першої черги, тож докази на обґрунтування вимог про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом частково недійсними відсутні. Також представник вважає безпідставними посилання позивача на положення ст. 1301 ЦК України, оскільки відповідачка [PERSON] мала право на спадкування майна померлого батька. На думку представника, вимоги позивачки про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, оскільки до видачі державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину не передбачено визнання в судовому порядку права власності на спадкове майно. Заперечуючи проти витребування ? частини спірної квартири представник відповідача посилається на те, що на час її відчуження відповідачка [PERSON] була єдиним і законним власником квартири, тому у відповідності до положень ст. 317 ЦК України мала повне право на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Крім того, представник зазначає, що раніше видане свідоцтво про право на спадщину може бути скасоване або змінене лише у разі, якщо спадкове майно збереглося в натурі у спадкоємця, який прийняв спадщину, а у зв'язку із тим, що спірна квартира була відчужена відповідачкою за договором купівлі-продажу не можна вважати, що спадкове майно збереглося, що в свою чергу вказує на неможливість внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, витребування такого майна та визнання за позивачкою права власності на нього. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечує проти задоволення позовних вимог, які стосуються його довірителя, просить відмовити у задоволенні таких позивних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які приєднано до матеріалів справи і, зокрема, пояснив суду, що свідоцтво про право на спадщину щодо спірної квартири не може бути визнане недійсним, оскільки відповідачка [PERSON] має право на спадкування як спадкоємець першої черги і на час видачі їй свідоцтва заяв про прийняття спадщини від інших осіб не надходило, а в тому, що позивачка невчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини немає вини відповідачки [PERSON] Крім того, представник зазначає, що чинним ЦК України не передбачено такої підстави для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, як приховуванням спадкоємцем наявності інших спадкоємцем та чинне законодавство України не покладає на спадкоємців обов'язку повідомити нотаріуса про існування таких спадкоємців. Представник вважає, що законом не передбачено можливості визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, при цьому, на думку представника, у разі продажу спадкового майна, спадкоємець, який прийняв спадщину пізніше, має право лише на грошову компенсацію вартості його частки у такому майні. Обґрунтовуючи свої заперечення на позовну заяву представник також посилається на те, що відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем, а позивач на момент укладення договору купівлі-продажу не була власником і не володіла спірною квартирою, а тому квартира не вибула з володіння позивача проти її волі у відповідності до положень ст. 388 ЦК України. Позивач, не будучи власником і володільцем спірної квартири, не має права і законних підстав для витребування останньої у добросовісного набувача - [PERSON] За наведених обставин представник просить суд відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивачки на користь відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 6820,80 грн. Представник третьої особи ПАТ «Кредитпромбанк» в судовому засіданні при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду та пояснила, що банк законно видав всі кошти відповідачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виконавши таким чином свій обов'язок в повному обсязі. Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява третьої особи про розгляд справи за відсутності їх представника, при вирішенні справи по суті третя особа покладається на розсуд суду та просить розглянути справу за наявними документами і доказами, враховуючи фактичні обставини справи. Представники третіх осіб ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та КС «Профіт-Центр» в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона є матір'ю позивачки. З померлим [PERSON] свідок перебувала у зареєстрованому шлюбі вісім років. За період цього шлюбу народилась позивачка. Свідок зазначає, що після розлучення з померлим, вона часто з ним спілкувалась, а позивачка систематично його навідувала та доглядала за ним. Фотографіями позивачки були обвішані всі стіни квартири померлого та його матері. Чи спілкувались сестри між собою свідку не відомо, а позивачка з батьком дійсно спілкувалась. Про те, що у [PERSON] народилась інша донька стало відомо у 1982 році. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона має дружні стосунки з матір'ю позивачка і часто відвідує їх родину. Приблизно п'ять років тому позивачка стала спілкуватись зі своїм батьком та казала свідку, що батько її любить і тягнеться до неї, в його квартирі стоять фотографії позивачки. Також свідок зазначили, що позивачка говорила їй, що бажає зустрітись і познайомитись зі своєю сестрою - відповідачкою у справі. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази кожний окремо та в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 124). Померлий [PERSON] є рідним батьком [PERSON] - відповідачки у справі, що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 131), а також рідним батьком [PERSON] - позивачки у справі, що підтверджується копією свідоцтва про її народження, (а.с. 163), копією довідки про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 164), копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 164) та копією свідоцтва про одруження [PERSON] і [PERSON] (а.с. 163). За життя померлий [PERSON] заповіту щодо розпорядження належним йому майном на випадок своєї смерті не залишив, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 122-176). Відповідно до положень ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] як діти померлого [PERSON] є спадкоємцями першої черги належного їх батьку майна. Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22.07.2010 року, яке набрало законної сили 06.08.2010 року, [PERSON] було визначено додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON] протягом трьох місяців від дня набрання рішенням законної сили (а.с. 130). Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2010 року відповідачка [PERSON] звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] на підставі зазначеного вище рішення суду (а.с. 123). За змістом свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.09.2010 року, [PERSON], держаний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори, посвідчив, що на підставі ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], 1936 р.н., який помер [INFO] року, є його дочка - [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з: грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в: Березняківському відділенні Київського регіонального департаменту ПАТ «Кредитпромбанк» м. Києва на рахунках: [NUMBER] за договором №002613/FDDV17-08 від 11.09.2008 р., станом на 19.08.2010 р. - на суму 29505,65 дол. США, [NUMBER] за договором №002956/ FDDV17-09, від 13.03.2009 р., станом на 19.08.2010 р. - на суму 24266,55 дол. США, [NUMBER] за договором №002957/ FDDV17-09, від 16.03.2009 р., станом на 19.08.2010 р. - на суму 425,06 дол. США, [NUMBER], станом на 19.08.2010 р. - на суму 276,21 дол. США, [NUMBER], станом на 19.08.2010 р. - на суму 104,48 дол. США, [NUMBER] станом на 19.08.2010 р. - на суму 1,79 дол. США, які належали померлому на підставі повідомлення №1435/27.1.5-7215-27.1., виданого ПАТ «Кредитпромбанк» м. Києва 27.08.2010 року; Кредитній спілці «Профіт-Центр» м. Біла Церква, Київської обл. на депозитному рахунку №999/24№К - на суму 269570,00 грн., проценти - 134254,20 грн., на депозитному рахунку №108/18 - на суму 175300,00 грн., проценти - 78813,00 грн., які належали померлому на підставі повідомлення №54, виданого Кредитною спілкою «Профіт-Центр» м. Біла Церква, Київської обл. 26.08.2010 року (а.с. 139). За змістом свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.11.2010 року, [PERSON], держаний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори, посвідчив, що на підставі ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], 1936 р.н., який помер [INFO] року, є його дочка - [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з: грошового вкладу з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться в Київській регіональній дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» у відділенні поштового зв'язку №152 м. Києва на рахунку №70026726 - на суму 17077,90 грн., станом на 08.10.2010 р. (дата відкриття 14.01.2002 року), які належали померлому на підставі довідки №88-0-0-00/10-2338, виданого Публічним акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» м. Києва 11.10.2010 року (а.с. 145). За змістом свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.11.2010 року, [PERSON], держаний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори, посвідчив, що на підставі ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], 1936 р.н., який помер [INFO] року, є його дочка - [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з: квартири номер сто тридцять чотири, що знаходиться в [ADDRESS], яка належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням №55-830 Дніпровської районної державної адміністрації м. Києва 07.12.2001 року, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 04.01.2002 року, за №3581, в книзі д. 1083-164, реєстраційний номер майна 31981060 (а.с. 146). Набувши права власності на вказане вище у свідоцтвах про право на спадщину за законом майно після смерті [PERSON], відповідачка [PERSON] за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 17.12.2010 року продала квартиру №134 по вул. Серафимовича, в м. Києві відповідачу [PERSON], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією відповідного договору (а.с. 12). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.07.2013 року, позивачці [PERSON] був визначений додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON] терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили (а.с. 156-158). Як вбачається з матеріалів справи, 26.07.2013 року позивачка [PERSON] звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] померлого [INFO] року (а.с. 160). За змістом листа заст. завідувача 10-ю Київською державною нотаріальною конторою від 19.08.2013 року, нотаріальна контора на заяву позивачки від 26.07.2013 року повідомила про неможливість видачі їй свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, що належало батьку позивачці [PERSON], оскільки свідоцтва про право на спадщину за законом були видані, згідно діючого законодавства України на ім'я дочки померлого [PERSON], на грошові вклади ще 09.09.2010 року та 23.11.2010 року за р.№2-1007, р.№2-1310, а на квартиру за адресою: [ADDRESS] 23.11.2010 року за р.№2-1312. Тобто, на цей час спадкового майна, яке залишилося без оформлення, в спадковій справі немає. Також, державний нотаріус запропонував позивачці звернутись до суду з вимогами про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих на ім'я іншого спадкоємця частково недійсними та визнання за нею права власності на спадкове майно (а.с. 167). Відповідно до ч. 1 ст. 1267, ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподіл спадщину між ними. Враховуючи, що позивачка та відповідачка [PERSON] є рідними дітьми померлого [PERSON] і згідно даних спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] №920/10 окрім вказаних осіб ніхто з заявами про прийняття спадщини не звертався, суд виходить з рівності їх часток у спадковому майні, а саме по ? частині. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так, учасниками судового розгляду визнано та не оспорювалось, що відповідачка [PERSON] після отримання свідоцтв про право на спадщину за законом у повному обсязі отримала від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» спадкові кошти визначені свідоцтвом про право на спадщину за законом у розмірі 17077,90 грн., від ПАТ «Кредитпромбанк» спадкові кошти визначені свідоцтвом про право на спадщину за законом у розмірі 54579,74 доларів США, що також підтверджується матеріалами справи. Крім того, відповідачка частково отримала від КС «Профіт-Центр» спадкові кошти визначені свідоцтвом про право на спадщину за законом у розмірі 25000,00 грн. За змістом наявного в матеріалах справи копії рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.12.2010 року, яке набрало законної сили, з КС «Профіт-Центр» на користь відповідачки [PERSON] були стягнуті грошові кошти у загальному розмірі 644937,52 грн., право власності на які вона набула на підставі спірного свідоцтва про право на спадщину за законом. Зі змісту вказано рішення суду також вбачається, що в позасудовому порядку КС «Профіт-Центр» повернуло [PERSON] лише 25000,00 грн. (а.с. 215-217). Відповідно до ч. 1 ст. 1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Оскільки майно, а саме грошові кошти, які належали померлому [PERSON] та знаходились у ПАТ «Кредитпромбанк» (54579,74 доларів США), ПАТ «Райффайзен банк Аваль» (17077,90 грн.) і частково у КС «Профіт-Центр» (25000,00 грн.) не збереглось в натурі, враховуючи, що зазначені кошти відповідачка [PERSON] отримала від банківських та фінансової установ і розпорядилась ними на власний розсуд, з огляду на те, що серед позовних вимог містяться вимоги про стягнення відповідних грошових коштів, суд приходить висновку про необхідність стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивачки ? частини грошових коштів, якими розпорядилась відповідачка [PERSON] як компенсацію частки позивачки у спадщині після смерті [PERSON] у розмірах: 27289,47 доларів США, 8538,95 грн. та 12500,00 грн. відповідно. Позовні вимоги в наведеній вище частині про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та внесенні змін у їх зміст задоволенню не підлягають, враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що вказане вище майно не збереглося в натурі, адже застосування таких видів способу захисту порушених прав спадкоємця можливо лише за умови збереження майна, в даному випадку на рахунках банківських та фінансової установи, однак судом встановлено, що вказані кошти на відповідних рахунках відсутні. Щодо позовних вимог які стосуються спадкової квартири, суд приходить до висновку про необхідність відмови у їх задоволенні, оскільки судом встановлено, що відповідачка [PERSON] будучи власником спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, розпорядилась нею шляхом укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу з відповідачем [PERSON] і в даному випадку застосуванню підлягають спеціальні норми чинного законодавства України щодо спадкування, а саме положення ст. 1280 ЦК України про стягнення грошової компенсації частки позивачки у спадковому майні, оскільки воно не збереглось в натурі. Однак відповідної вимоги позивачем не заявлялось, при цьому, суд не має можливості при розгляд справи виходити за межі заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо грошових коштів, які належали померлому [PERSON] на знаходились в КС «Профіт-Центр», за вирахуванням суми у 25000,00 грн., яка була отримана відповідачкою [PERSON] та якою вона розпорядилась на власний розсуд, суд приходить до висновку, що оскільки до цього часу рішення суду про стягнення з КС «Профіт-Центр» на користь [PERSON] залишкової суми грошових коштів не виконано, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 218-220-а), визнано та не оспорювалось учасниками судового розгляду, не можна вважати, що ця частина спадкового майна не збереглася в натурі та що відповідачка [PERSON] розпорядилась нею, отже застосування положень ст. 1280 ЦК України в даному випадку є неможливим, тому вимоги позовної заяви про стягнення ? частини грошового вкладу [PERSON] в КС «Профіт-Центр» з відповідачки [PERSON] на користь позивачки задоволенню не підлягають. При цьому, згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. За змістом роз'яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Оскільки позивачка, як і відповідач [PERSON] є спадкоємицею першої черги щодо майна померлого [PERSON], видача свідоцтва про право на спадщину за законом щодо всього розміру грошових вкладів померлого у КС «Профіт-Центр» лише на ім'я відповідачки [PERSON] порушує право на спадщину позивачки, отже позовні вимоги про визнання відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним мають бути задоволенні і свідоцтво про право на спадщину за законом визнане недійсним в частині грошового вкладу померлого у Кредитній спілці «ПРОФІТ-ЦЕНТР» у сумі 316468,60 грн. (657937,20 грн.(загальна сума грошових коштів на які видано свідоцтво про право на спадщину за законом) - 25000,00 грн. (грошові кошти, які відповідачка [PERSON] отримала від вказаної фінансової установи) : 2 (розмір часток позивачки та відповідачки [PERSON] у спадщині) = 316468,60 грн.). В даному випадку суд визнає за можливе визнати за позивачкою право власності на вказані вище грошові кошти в порядку спадкування за законом, з огляду на положення ч. 5 ст. 1268 ЦК України, оскільки питання про стягнення вказаної суми з КС «Профіт-Центр» саме на користь позивачки може бути вирішено на підставі рішення суду в процесі примусового виконання, зокрема, шляхом зміни сторони виконавчого провадження, а вчинення будь-яких нотаріальних дій в межах спадкової справи стосовно цієї суми на теперішній час є не можливим, враховуючи наявність вище вказаного рішення суду, що набрало законної сили та знаходиться на примусовому виконанні, про стягнення з КС «Профіт-Центр» на користь відповідачки [PERSON] спадкових коштів. У зв'язку з наведеним відсутні також підстави для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину на підставі положень ст. 1300 ЦК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність відмовлення у задоволенні позовних вимог спрямованих до відповідача [PERSON] в повному обсязі, судові витрати понесені вказаним відповідачем підлягають стягненню з позивачки. При цьому, при визначенні суми на правову допомогу, яка підлягає стягненню з позивача, суд виходить з того, що ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. В силу ст.ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі у розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Виходячи з системного тлумачення положень ст.ст. 56, 79, 84 ЦПК України та з огляду на положення ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», витрати відповідача на правову допомогу, яка надавалась поза межами судовому засіданні, не під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та не під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, не є витратами на правову допомогу і стягненню з позивача у порядку стягнення витрат на правову допомогу не підлягають. Зазначені витрати є збитками, які особа понесла для відновлення свого порушеного права, відновлення правового станова, захисту законного права (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦПК України) та можуть бути відшкодовані у разі пред'явлення вимоги про стягнення таких збитків. Враховуючи кількість та тривалість судових засідань, в яких брав участь представник відповідача [PERSON] (13.02.2014 - 00 год. 03 хв.; 13.03.2014 - 01 год. 03 хв.; 04.04.2014 - 00 год. 04 хв.; 27.05.2014 - 01 год. 06 хв.; 11.06.2014 - 00 год. 13 хв.; 04.07.2014 - 00 год. 57 хв.), загальна сума компенсації витрат на його участь в судових засіданнях, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача [PERSON], становить 1672,72 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат пов'язаних зі сплатою позивачем судового збору, суд присуджує вказані судові витрати позивачеві з відповідача [PERSON] пропорційно до кількості і розміру задоволених позовних вимог майнового та немайнового характеру з вирахуванням вимог у задоволенні яких відмовлено до відповідача [PERSON], що становить 1073,88 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial