Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

25.07.2018 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради звернувся до суду з позовом в інтересах дитини [PERSON], [INFO] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору КЗ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що мати дитини [PERSON], [INFO], зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Від шлюбу у них народилася троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У 2013 році на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У зв'язку з тим, що [PERSON] не приділяла належної уваги навчанню та вихованню дітей, місця проживання дітей було визначене разом з батьком за адресою: [ADDRESS] [PERSON] проживала за місцем реєстрації: [ADDRESS], вела аморальний спосіб життя. На початку 2016 року намагалася продати своє житло. Відомості про батька дитини вказані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. 26.09.2016 року надійшло повідомлення з КУ «Ізмаїльський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» №398/1 з проханням з'ясувати місце перебування малолітньої дитини народженої [INFO] року, у зв'язку з тим, що під час відвідування малолітньої за останнім місцем проживання: [ADDRESS], ні матері, ні дитини не виявлено. Разом з матір'ю вона нібито вибула за адресою: [ADDRESS]. Спеціалісти служби у справах дітей та Ізмаїльського міського ЦССС виїхали за адресою: [ADDRESS]. Ані матері, ані дитини за даними адресами не виявлено. Зі слів сусідів, [PERSON] вкрала гроші у родички та втекла у с. Саф'яни Ізмаїльського району. За адресою: [ADDRESS], [PERSON] не проживає більше року (намагалася продати житло). ССД наклала арешт на продаж житла. 21.10.2016 року на телефон «102» надійшло повідомлення від невідомої особи про гучну сварку за адресою: [ADDRESS] (рапорт дільничного [PERSON]) Нарядом поліції з'ясовано, що в будинку перебуває гр. [PERSON] із співмешканцем, які були в стані алкогольного сп'яніння. Разом з ними перебувала малолітня дитина, віком приблизно 2 місяця з дня народження. У кімнаті антисанітарія, немає опалення, води їжі. Дитина недоглянута. Виявлено, що дитина не зареєстрована, медичне свідоцтва мати не отримала. Мати із дитиною була доставлена у дитяче відділення КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» для медичного обстеження, однак гр. [PERSON] втекла разом з дитиною з лікарні. На підставі заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.07.2017 року малолітню дитину [PERSON], [INFO], було відібрано без позбавлення батьківських прав у [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради не заперечувала проти позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з неї аліментів, зазначивши, що цього вимагають інтереси дитини. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов таких висновків. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до свідоцтва про народження серії [ADDRESS], виданого 05 листопада 2016 року відділом Ізмаїльського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.6). Мати дітей - [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS](а.с26) Відомості про батька дітей внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України (довідки Ізмаїльського міськрайонного ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 00017291706 від 05.11.2016).(а.с.7) Згідно з довідкою КЗ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» № 04/01-04-1201 від 18.05.2018, [PERSON], [INFO], на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.(а.с.18) Відповідно до розпорядження Ізмаїльського міського голови №477р від 21.10.2016 року «Про негайне відібрання малолітньої дитини жіночої статі [PERSON] , [INFO]», на підставі якого 22.10.2016 року о 09.00 дитину було відібрано та влаштовано до КУ «Ізмаїльська інфекційна лікарня» для проходження медичного обстеження.(а.с.10) Згідно з висновком про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» від 12.07.2018р., малолітня [PERSON], [INFO], має діагноз: ураження головного мозку, гіперметропія, IIIгрупа здоров'я, шифр G93.9. Потребує медико-педагогічної корекції. (а.с.20) Відповідно до рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради «Про залишену дитину» №1680 від 02.11.2016 року дитині надано прізвище «[PERSON]», ім'я «[PERSON]», по батькові «[PERSON]». (а.с.13) Згідно з рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №1748 від 14.11.2016 року «Про влаштування малолітньої [PERSON], [INFO] року, до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення» дитину влаштовано до КЗ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини». (а.с.14) Відповідно до акту про результати відвідування та піклування дитиною КЗ «Ізмаїльській спеціалізований будинок дитини» від 17.08.2018 р. № 02/06-37 з 14.11.2016 року ні мати, ні інші родичі жодного разу не відвідали дитину, не цікавились станом здоров'я та розвитком дитини ні в усній, ні в письмовій формі, тобто фактично самоусунулись від виховання. (а.с.21) Згідно з рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 05.09.2017 року за №1035 дитині [PERSON], [INFO] надано статус дитині, позбавленої батьківського піклування. (а.с.15) Орган опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської ради 23.07.2018 року дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно дитини [PERSON], [INFO], оскільки умови проживання незадовільні. За таких обставин, суд вважає, що відповідач дійсно не виконує свої батьківські обов'язки, оскільки не приділяє увагу вихованню дитини, не здійснює за нею належний догляд та контроль, не піклується про її духовний і фізичний розвиток, не забезпечує її необхідним харчуванням, не цікавиться її здоров'ям, а також не проявляє до неї батьківської уваги та турботи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовну заяву в частині вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] року слід задовольнити, оскільки позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дітей. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд виходить з такого. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч. ч. 2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. При розподілі витрат по справі суд керується загальними правилами ст.141 ЦПК України та стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 1 762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved