Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

24 квітня 2019 року Комунальне підприємство Павлоградтеплоенерго звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 19686 грн 07 коп. та витрати на судовий збір. В обґрунтування заявленого позову, позивач посилався на те, що Комунальне підприємство Павлоградтеплоенерго надає послуги з теплопостачання відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються до житлового приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Однак відповідач оплату за послуги теплопостачання фактично Комунальному підприємству Павлоградтеплоенерго не проводила. В результаті за період з 01 вересня 2007 року по 01 квітня 2017 року утворилась заборгованість перед Комунальним підприємством Павлоградтеплоенерго у сумі 19686 грн 07 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, та у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Третя особа у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено\~та матеріалами\~справи підтверджено,\~що відповідно\~до відомостей\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно,\~право власності\~на квартиру\~ [ADDRESS] \~належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 1-2755, зареєстрованого 28 листопада 2017 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області. У вищевказаному договорі, укладеному між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), продавець попередила нотаріуса та покупця про відсутність заборгованостей по комунальним платежам за відчужувану квартиру (п.4 договору). На підтвердження права приватної власності на відчужувану квартиру продавцем подано примірник свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 23 листопада 2017 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстровим номером 1/2708. Право власності на вказану квартиру за продавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано 23 листопада 2017 року (п.2 договору). Як вбачається з особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , утворилась заборгованість за оплату послуг з теплопостачання у період з 01 вересня 2007 року по 01 квітня 2017 року перед комунальним підприємством Павлоградтеплоенерго у сумі 19686 грн 07 коп. Місце проживання [PERSON] зареєстровано з 16 травня 2008 року за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 13 травня 2019 року. Згідно довідки колективного підприємства «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано станом на 15.01.2003 року за [PERSON] на підставі договору дарування. Дані надані станом на 31.12.2012 року. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок оплатити надані послуги з теплопостачання встановлено ст. 19 Закону України Про теплопостачання (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а саме споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Частиною 1 ст. 32 Закону Про житлово-комунальні послуги (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не була власником квартири за адресою: [ADDRESS] у період утворення заборгованості перед комунальним підприємством Павлоградтеплоенерго (з 01 вересня 2007 року по 01 квітня 2017 року) у сумі 19686 грн 07 коп., за вищевказаною адресою не було зареєстровано її місце проживання, тобто, вона не була споживачем послуг з теплопостачання. Позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог. На підставі викладеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed