Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

26 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до відповідачів із позовом, яким просив усунути перешкоди в користуванні майном, шляхом вселення в будинок № 52 по вул. 7 Поздовжня в м. Миколаєві, поділити житловий будинок, загальною площею 67,3 кв.м. та господарськими спорудами, які знаходяться за адресою: м. Миколаїв, вул. 7 Поздовжня, виділивши [PERSON] в натурі у власність ? частини житлового будинку, з відповідною часткою надвірних будівель та споруд; визначити порядок користування земельною ділянкою зальною площею 874 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. 7 Поздовжня, 52 з урахуванням права власності [PERSON] на ? частини домоволодіння № 52 по вул. 7 Поздовжня у м. Миколаєві, з відповідною частиною надвірною частиною надвірних будівель та споруд. Свої вимоги мотивували, тим що: -Житловий будинок № 52 по вул. 7 Поздовжня належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Другої нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON]; -21.10.1999 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповідала [PERSON] житловий будинок №52 по вул. 7 Поздовжня в м. Миколаєві та грошові внески та [PERSON] заповідала квартиру [ADDRESS]. -09.02.2013 року померла [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина; -позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить ? частики житлового будинку 52 по вул. 7 Поздовжня в м. Миколаєві; -свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до ст. 1241 ЦК України, на ? частку спадкового майна не видано, іншим спадкоємцем за законом є неповнолітня [PERSON]; -проте відповідачі, які зареєстровані та проживають за вищевказаною адресою, чинять позивачу перешкоди в користуванні власністю, а саме відповідачем [PERSON] самостійно змінено замки до вхідних дверей подвіря та до будинку; -на теперішній час сторони не можуть добровільно дійти згоди щодо поділу належного їм житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, в звязку з чим виникла необхідність звернення до суду. 17.05.2017 року судом відкрито провадження у справі. Відповідно до Ухвали від 07.09.2017 року по справі призначено будівельно-земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. 20.12.2017 року провадження у справі поновлено. 27.04.2018 року Ухвалою суду прийнято справу до провадження, провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі наполягав на їх задоволенні. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Інгульського району Миколаївської міської ради, відповідно до письмового повідомлення вважали, що у разі поділу будуть порушені права неповнолітнього власника. Службою у справах дітей Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, надано суду витяг з рішення за № 19 від 02.10.2018 року «м. Миколаїв, засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Миколаївської міської ради», згідно якого вбачається, що надання висновку органу опіки та піклування щодо поділу житлового будинку № 52 по вул. 7 Поздовжня в м. Миколаєві між співвласниками є недоцільним, оскільки власником житла на даний час є позивач. А також батьку рекомендовано оформити спадкову власність дитини. Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого. Житловий будинок № 52 по вул. 7 Поздовжня в м. Миколаєві належав на праві [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1-1833, зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації від 19.05.2000 року в книзі 20 зареєстрованим за № 4854, на підставі дублікату виданого державним нотаріусом державного нотаріального архіву Миколаївської області від 07.12.2016 за реєстровим № 2-309. За життя померлою [PERSON] було складено Заповіт від 21.10.1999 р., відповідно до якого вона заповідала [PERSON] житловий будинок №52 по вул. 7 Поздовжня в м. Миколаєві та грошові внески, та [PERSON] заповідала квартиру [ADDRESS] 09.02.2013 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вказаного майна. Відповідно до ст. 1233, ст. 1236 ЦПК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що спадщину після її смерті прийняв спадкоємець за заповітом [PERSON]. [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом видане приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON]Б належить ? частки житлового будинку 52 по вул. 7 Поздовжня в м. Миколаєві, зареєстрованого в реєстрі за № 17. Також, спадкоємцями за законом першої черги після померлої [PERSON] є малолітня донька померлої [PERSON], яка спадщину не прийняла, та донька померлої [PERSON], яка не працездатна за станом здоровя, є інвалідом ІІІ групи, та прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована із померлою за однією адресою на день її смерті, проте не оформила спадкові права. 28.09.2016 року померла [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина, у вигляді частки житлового будинку. Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до ст. 1241 ЦК України, на ? частку спадкового майна ще не видано. Отже, судом встановлено, що позивачу належить ? частини житлового будинку, а відповідачу [PERSON] ? частини житлового будинку. В обґрунтування свої вимог позивач посилається на те, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні його майном, шляхом зміни замків до вхідних дверей будинку та подвіря. Відповідно до листа Інгульського відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області від 21.03.2017 року за № 3219/51-2017, працівниками поліції розглянуто заяву [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні будинком, та встановлено, що в ході розгляду матеріалів в діях мешканців будинку відсутній склад адміністративного чи кримінального правопорушення, у звязку з чим в подальшому перевірку було припинено. Згідно з\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Пункт 7\~ст. 92 Конституції України\~встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України.\~ У відповідності з ч.1\~ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ч.1\~ст.317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ч.1 та ч.2\~ст.319 Цивільного кодексу України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України\~встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Фактично у будинку постійно проживають [PERSON], [PERSON] , [PERSON]. Оскільки відповідачі створюють перешкоди позивачу у користуванні\~\~та розпорядженні належним позивачу на праві спільної часткової власності житловим будинком та відповідачами цей факт не спростовано, суд дійшов висновку, що права позивача було порушено відповідачами, а отже підлягають захисту, шляхом вселення позивача до будинку. Стосовно позовних вимог про поділ житлового будинку № 52 по вул. 7 Поздовжня в м. Миколаєві та визначення порядку користування земельною ділянкою, слід зазначити таке. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками\~ за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому володіння та користування тієї частини\~ спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.\~183,\~358,\~367,\~379,\~380,\~382 ЦК України\~слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. До теперішнього часу житловий будинок № 52 по вул. 7 Поздовжня в м. Миколаєві належить [PERSON] та [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але не оформила правовстановлюючі документи, на праві спільної часткової власності та \~ поділено в натурі між співвласниками не було. Згідно технічного паспорта вказаний житловий будинок складається з: житлового будинку літ.«А-1», літньої кухні літ. «Б», погріб з шиєю літ. «Бпд»,сарай літ. «В», душ літ. «Г», вбиральня літ. «О»,замощення літ. «І», огорожа № 2, водяна колонка № 3, огорожа № 4, хвіртка № 5. Для визначення можливості поділу майна в натурі ухвалою суду від 07.09.2017 року, по справі було призначено судову будівельно-земельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Згідно Висновку експерта № 17-930 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 30.11.2017 року, було розроблено один варіант поділу житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою. Проте, зі змісту Висновку вбачається, що при поділі житлового будинку сторонам необхідно виконувати роботи по його переобладнанню та добудову. Крім того, експертом зазначено, що у разі поділу згідно наданого висновку, ідеальна частка відповідача буде складати 17,0 кв.м. загальної площі, з яких житлова - 12,4 кв.м., кухня 5,1 кв.м., (без обладнання будь-якими комунікаціями), що не відповідає діючим будівельним нормам. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні, яке відбулося 18.07.2018 року, судом було запропоновано сторонам звернутися до компетентних органів з метою узгодження проекту перепланування житлового будинку № 52 по вул. 7 Поздовжня в м. Миколаєві, згідно запропонованого експертом варіанту експертизи. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку\~статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий обєкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння обєкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію обєктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі\~Інструкція). Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ обєкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні обєкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному обєкту поштової адреси. Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, встановлено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому . Згідно з п. 1.4.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Пункт 1.4.2. Правил № 76 встановлює, що переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. До матеріалів справи позивачем було долучено лист-відповідь Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 06.09.2018 року за № 15-1807, згідно якого повідомляють, що на підставі ст.ст. 27,36 Закону України «про регулювання містобудівельної діяльності», необхідно отримати будівельний паспорт забудови земельної ділянки в управлінні містобудування та архітектури міської ради, розробити проектну документацію ліцензованою проектною організацією, а також подати повідомлення про початок виконання будівельних робіт управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради. Однак сторони\~до управлінню\~державного архітектурно-будівельного\~контролю Миколаївської\~міської ради\~для узгодження\~проекту переобладнання\~спірного житлового\~будинку не\~звертались. Відтак, з урахуванням вищевикладеного, оцінюючи надані докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в частині поділу (виділу) частки зі спільної часткової власності неможливо без суттєвого порушення прав відповідача у разі його проведення, що не заважає спільному користуванню нерухомим майном шляхом визначення порядку користування між співвласниками. Оскільки суд дійшов висновку про неможливість поділу (виділу) житлового будинку, а визначення порядку користування земельною ділянкою є похідним від цих вимог, у задоволенні цієї частини позову також необхідно відмовити.

Outcome: approved