overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

26.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON] від якого мають дитину: сина Дмитра, [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені у жовтні 2008 року внаслідок того що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не зявилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. А тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

26.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням, вказуючи на те, що квартира за адресою вул. Мічуріна,38/51 в м.Новогродівка належить їй на праві особистої власності. В квартирі також прописані її онука [PERSON] та правнуки відповідачі [PERSON], [PERSON] З червня 2012 року відповідачі виїхали в [PERSON] до свого батька, де отримали громадянство та повертатися не збираються. Вона декілька разів просила їх виписатись з квартири, але вони не можуть та і не бажають зараз приїхати до України. В зв»язку з тим, що правнику прописані в її квартирі, в неї виникають проблеми з випискою побутового вугілля, а також вона сплачує за них комунальні послуги. Тому вона вимушена звертатися до суду. Просить позбавити відповідачів права користування вказаним житловим приміщенням. В судове засідання позивач та її представник надали письмові заяви, в яких повністю підтримали позовні вимоги, просять розглянути справу без їх участі, в зв»язку із хворобою.. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, про дату слухання справи були повідомлені належним чином, а саме оголошенням в газеті «Регіональні вісті» за №30(191) від 30.12.2015 року, про причину неявки суд не повідомили. 3 особа представник ОСББ «Україна» м.Новогродівка, згідно наданої письмової заяви, підтримує вимоги позову, підтверджує, що відповідачі дійсно не проживають в квартирі позивача, просить розглядати справу без участі їх представника. Суд ухвалив слухати справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Селидівської БТІ від 21.11.2008 року, двокімнатна квартира за адресою: м.Новогродівка, вул..Мічуріна,38/51 належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 14.08.2008 року. Згідно копії паспорту позивача [PERSON] ВЕ 833912, вона зареєстрована за адресою [INFO] з 18.07.1984 року. Згідно акту обстеження квартири [ADDRESS] від 16.11.2015 року, складеного ОСББ «Україна» м.Новогродівка, в цій квартирі проживає [PERSON] з онукою [PERSON] В квартирі також зареєстровані [PERSON], [PERSON], але вони з червня 2014 року по теперішній час не проживає, їх особистих речей в квартирі немає. Акт підписаний свідками [PERSON], [PERSON] Згідно копії паспортів громадян [PERSON] [PERSON], [PERSON], виданих 14.08.2015 року відділом УФМС [PERSON] по Калужській області, вони зареєстровані в [PERSON] м.Калуга вул.Бутома,6/3 з 26.08.2015 року. Згідно ст. 71 ЖК України право на збереження жилого приміщення, при тимчасової відсутності понад шості місяців не діє для відповідача, так як він більш вказаного строку не мешкає в цьому жилому приміщенні без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

26.11.2015 року до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги аргументовано тим, що 19.10.2013 року сторони зареєстрували шлюб в органі державної реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції у Вінницької області, актовий запис №48. Від даного шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, оскільки на протязі тривалого часу вони не можуть досягнути порозуміння. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим тому, що шлюб має формальний характер і бажає його розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася. Направила суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутності. Позовні вимоги підтримує і на розірванні шлюбу наполягає. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, але повідомив телефотограмою, що позовні вимоги підтримує та проти постановлення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з постановленням заочного рішення суду, так як проти цього вони не заперечують. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає, так як збереження сім'ї позивач вважає неможливим. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ч.3ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

26.11.2015 року за допомогою засобів поштового зв'язку представника ПАТ «КредоБанк» за довіреністю Яценко О.С. звернувся до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 06.03.2014 року між ПАТ «КредоБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 13556-OWHCASH з додатком № 1 (графік платежів) за яким остання отримала кредит в розмірі 11363,20 грн., зі строком погашення до 04.03.2016 року, зі сплатою 9,99% відсотків річних за його користування та комісії за управління кредитом в розмірі 5,1%. [PERSON] кошти отримала, однак договірні зобов'язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування наданими коштами не виконала, що надає банку право вимагати дострокового повернення кредиту, стягнення заборгованості та штрафних санкцій. А тому позивач просить стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованості у розмірі 21140,33 грн., з яких: 11363,20 грн. - основна сума боргу, 1811,38 грн. - проценти за користування кредитом, 5734,24 грн. - заборгованість по комісії за адміністрування кредиту; 2231,51 грн. - пеня. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 1218,00 грн. Позовні вимоги просить задовольнити

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

26.11.2015 року, надійшла заява від [PERSON] в якій вказано, що 14 червня 1980 року, державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори заявниці було видано свідоцтво про право власності № 1023 та свідоцтво про право на спадщину за законом №1024 на житловий будинок з прибудовами, що знаходиться за адресою: м. Погребище, Вінницької області, вул. Щорса 55. При оформлені даного свідоцтва державним нотаріусом було допущено помилку, в її імені, а саме по батькові зазначено «Тевівна» , замість правильного «Анатоліївна». В зв'язку з невідповідністю зазначених записів заявниця не має змоги виготовити технічну документацію на житловий будинок. Заявниця в судове засідання не зявилася, просила провести розгляд справи за її відсутності про що до суду подала відповідну заяву, заяву підтримала в повному обсязі.(а. с. 12). Представник Погребищенської міської ради Вінницької області в судове засідання не зявився подав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. проти позовних вимог не заперечував. (а. с. 13). Дослідивши матеріали справи суд, визнає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з таких міркувань. В судовому засіданні встановлено, що в свідоцтві про право власності, №1023 та в свідоцтві про право на спадщину за законом, №1024 помилково було допущено помилку в імені, а саме по батькові «Тевівна», замість правильного «Анатоліївна», що підтверджуються: паспортом, посвідченням пенсіонера та ветерана праці в яких вірно вказане імя заявниці «Лиса Жанна Анатоліївна». (а. с. 3-4). Оскільки іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявнику належним чином реалізувати своє право власності на житловий будинок, то його необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

26.11.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 20704,42 грн. та 1218 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору № б/н від 02.08.2005 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 5100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до вимог договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 31.08.2015 року становить 20704,42 грн. і складається з наступних сум: 3397,95 грн. заборгованість за кредитом, 15844,35 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина); 962,12 грн. штраф (процентна частина). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1218,18 грн. судового збору та 500 грн. витрат, повязаних з поданням оголошення в газету «Вісті Придніпровя» для виклику відповідача до суду. В судове засідання представник позивача не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином через оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» №27 (1726) від 19.04.2016 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02.08.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, а.с.7-13. Відповідач взяті на себе зобовязання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 20704,42 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 3397,95 грн. заборгованість за кредитом, 15844,35 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина); 962,12 грн. штраф (процентна частина), - а.с.4-6. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 20704,42 грн., а також сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 1218 грн. судового збору та 500 грн. витрат, повязаних з поданням оголошення в газету «Вісті Придніпровя» для виклику відповідача до суду. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

26.11.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 04 грудня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №272. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, судом належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 04 грудня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №272 (свідоцтво про шлюб 1-ОЛ №038419, видане 04.12.2009 року). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до збереження сімї, про що свідчить його неявка у судове засідання. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

26.11.2015 року позивач [PERSON]звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]про стягнення аліментів. Мотивує позов тим, що позивач та відповідач мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх синів в розмірі 1/3 частини від заробітку батька, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач та відповідач не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду заяви, в яких проcять розглянути справу у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Повно і всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ Так, встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КГ № 056437 від 19.10.2002 року. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження серії 1-КГ № 094715 від 21.10.2002 року) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-КГ № 103088 від 12.08.2010 року). Згідно довідки, виданої Любимівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області № 1520 діти проживають разом з батьками. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 79, ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. у зв'язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

26.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 11.03.2015 року. В судове засіданні сторони не зявились, до його початку від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, представник позивача позов просить задовольнити, причини неявки представника відповідача суду невідомі. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11 березня 2015 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.03.2015 року На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою від 16.11.2015 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Відповідно до закону позивач є спадкоємцем першої черги. В шестимісячний термін, як того вимагає чинне законодавство позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В період з 29.04.2015 року по 12.05.2015 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні. У результаті чого за останні пів року, позивач звертався до лікарів 03.06.2015 року, 04.09.2015 року та 18.09.2015 року, що підтверджується амбулаторною карткою позивача, копія якої додана до даної позовної заяви. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки причини, по яким позивач пропустив строк для прийняття спадщини, суд вважає поважними, його позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

26.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 5423,34 грн, яка виникла станом на 30.04.2015 року та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 8569,6 грн з 30.04.2015 року по 26.11.2015 року, який підтримала в судовому засіданні. Представник відповідача позов визнав частково. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд встановив, що згідно наказу відповідача №137/к від 30.04.2015 року, позивач з 30.04.2015 року був звільнений з роботи у звязку із скороченням штатів - ст.40 ч.1 КЗпП України (а.с.4) Відповідач на момент звільнення працівника з роботи не здійснив виплату позивачу заборгованість із заробітної плати в розмірі 5423,34 грн станом на 30.04.2015 року. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. У відповідності до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України - підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідач, в порушення вимог ст.ст.115, 116 КЗпП України, не виплатив позивачу на момент звільнення належні грошові суми по заборгованості із заробітної плати в розмірі 5423,34 грн станом на 30.04.2015 року (з яких вже утримані податок та обовязкові платежі), суд стягує з відповідача на користь позивача також середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи за період з 05.05.2015 року по 26.11.2015 року в розмірі 4742,40 грн (114 робочих днів*41,6 грн), із утриманням податку та обовязкових платежів із вказаної суми і ці обставини є підставами для часткового задоволення позову. Судові витрати по справі (за дві позовні вимоги) - необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial