Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

24 червня 2021 року адвокат Олійник О.А, який дії в інтересах позивача [PERSON] на підставі договору №01-14/06-21 про надання професійної правничої допомог від 14 червня 2021 року, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 31 жовтня 2014 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом №998. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що подальше спільне життя суперечить її інтересам, вона не зацікавлена в збереженні шлюбу, тому просила його розірвати. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від суду від 26 липня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. 06 серпня 2021 року від відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що заперечує проти розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він любить свою родину та бажає її зберегти. Вказує, що подружжя має двох малолітніх дітей, та відповідач бажає, щоб діти росли у повноцінній родині. Подав клопотання про надання строку для примирення. 20 серпня 2021 року від представника позивача адвоката Носенко А.Ю. до канцелярії суду подано відповідь на відзив, в якому викладені заперечення стосовно доводів, викладених відповідачем у поданому ним відзиві, а також надані відповідні докази на спростування зазначеної у відзиві інформації. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2021 року задоволено клопотання відповідача та надано сторонам строк для примирення три місяці, у зв`язку з чим провадження по справі зупинено Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2021 року провадження по справі відновлено. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій вказав, що проти розірвання шлюбу заперечує та просив проводити розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 31 жовтня 2014 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом №998, під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про укладення шлюб серії [NUMBER] , видане 31 жовтня 2014 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції). Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 04 червня 2015 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 23 листопада 2016 року Червонозаводським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області). На підставі наданих сторонами доказів суд встановив, що сімейно-шлюбні відносини не підтримуються, спільне життя між подружжям стало неможливим через відсутність однакових поглядів на сімейне життя, внаслідок чого позивач не має бажання зберегти сімейні відносини. Реалізуючи положення ст. 112 СК України під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного з`ясування обставин справи, а саме: за клопотанням відповідача судом було надано сторонам строк для примирення терміном три місця, що відповідало положенням ст. 111 СК України та п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя відповідно до якого судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Проте, як вбачається з письмової заяви позивача, наданий судом строк для примирення не виправив ситуацію, яка склалася у родині, подружжя не знайшли компромісів та не прийшли до спільного рішення про збереження родинних відносин, у зв`язку з чим позивач наполягає на розірванні шлюбу. За змістом положень ч.1 ст.24\~СК України та ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд встановив, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, позивач вважає, що збереження родини є неможливим, строк на примирення позитивних результатів не дав. Посилання відповідача на те, що сторони мають двох малолітніх дітей та бажання відповідача зберегти родину є значимими, проте не вирішальними, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимими. Також не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо необхідності з`ясування судом стану здоров`я позивача, оскільки в рамках вказаної цивільної справи суд не вирішує питання щодо визнання позивача недієздатним чи обмежено дієздатним. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд також виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом, звернувшись до суду з даним позовом, та наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, які ґрунтуються на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо можливості задоволення позову. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї за неможливе. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже,\~зміна шлюбного\~прізвища на\~дошлюбне залежить\~виключно від\~волевиявлення особи,\~яка змінила\~своє дошлюбне\~прізвище на\~шлюбне,\~та не\~може залежати\~від бажання\~іншого з\~подружжя. Враховуючи те, що позивач [PERSON] у позовній заяві просить після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін, суд приходить висновку про необхідність залишення позивачу прізвища « [PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень. На підставі ч.3 ст.105, ст.ст.110, 111, 112\~Сімейного\~Кодексу\~України і

Outcome: approved