Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

25.10.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у твердій грошовій сумі 3000 грн. на утримання дитини [PERSON], [INFO], починаючи з дня подання позовної заяви до суду й до досягнення дитиною повноліття. У звязку із тим, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання дитини, позивач змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивачка [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлялась. Представник позивачки [PERSON] надав через канцелярію суду письмову заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, належним чином повідомлявся. Представник відповідача [PERSON] надала через канцелярію суду письмову заяву, з якої вбачається, що просить слухати справу без участі відповідача та проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.10.2010 року, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.05.2017 року у справі № 520/3475/17. Рішення набрало законної сили 26.05.2017 року /а.с.13./. Від шлюбу у сторін народилася дитина: [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження від 07.03.2014 р. серія 1-ЖД № 382236, батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.3 /. Із позовної заяви вбачається, що після розірвання шлюбу, між сторонами була досягнута домовленість про місце проживання дитини, участі у вихованні та її утриманні. Крім того, між сторонами була досягнута домовленість про те, що відповідач [PERSON] зобовязався сплачувати щомісяця 3000 грн. на утримання дитини [PERSON], однак в подальшому частково перестав сплачувати зазначені кошти. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає разом з матір'ю за місцем її реєстрації, про що свідчить довідка з місця проживання № 150 від 08.11.2017 року. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. 2\~ст. 182 СК України\~передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки представник відповідача позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення на утримання дитини аліментів у розмірі 3000 грн. щомісячно. Суд вважає, що розмір стягуваних аліментів з відповідача є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини. Згідно з ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. \~\~ \~\~

Outcome: approved