Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

26 жовтня 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, в якому вказали, що вони є власниками квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.08.1995 та договору дарування 1/3 частки квартири від 29.08.2002. У зазначеній квартирі зареєстрована за місцем проживання колишня дружина позивача [PERSON] [PERSON], [INFO], яка з 2014 року у вищезазначеній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, її особистих речей у квартирі немає і взагалі квартирою вона не цікавиться. Добровільно з реєстрації за місцем проживання відповідач не знімається. Факт реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає позивачам у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Просять усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 46 у будинку № 26 по вулиці Миру у місті Рубіжне Луганської області (а.с. 4-6). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 29.10.2018 позовну заяву [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користування житловим приміщенням було залишено без руху та надано позивачам семиденний строк для виправлення вказаних в ухвалі недоліків (а.с. 18-19). 18 грудня 2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшла заява [PERSON] про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору та оригінал квитанції про сплату судового збору (а.с. 22, 23). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.12.2018 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 24-25). В судове засідання позивачі не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 30, 31). Відповідач у судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надала. Відповідачу були надіслані виклики в судове засідання за адресою, відповідно відомостей загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області, які повернулись до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 29, 34). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~131\~ЦПК України\~учасники судового\~процесу зобовязані\~повідомляти суд\~про зміну\~свого місця\~проживання (перебування,\~знаходження)\~або місцезнаходження\~під час\~провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленої відповідача, відсутність заяви відповідача про розгляд справи без її участі, неповідомлення відповідача про причини неявки до суду, відсутність відзиву відповідача на позов та згоду позивачів на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS] (копія свідоцтва про право власності на житло від 15.08.1995 - а.с. 14, копія договору дарування 1/3 частки квартири від 29.08.2002 а.с. 15, копія свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 143852 а.с. 11). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області № 21149 від 24.10.2018 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - як співвласник та [PERSON] як дружина співвласника (а.с. 16). Згідно копії заочного рішення Централь Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 31.01.2017 (а.с. 12-13). З акту про встановлення фактичного місця проживання від 26.10.2018 вбачається, що у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не проживає з 2014 року по теперішній час (а.с. 17). Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач зареєстрована в спірній квартирі як члени сімї власника - позивача, відсутня у спірній квартирі без поважної причини з 2014 року, тобто більше року, а тому є всі підстави для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved