Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

26.03.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та третьої особи [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. У своєму позові позивач зазначила, що знаходиться у шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] та 10.08.2017 року у них народився син [PERSON]. На теперішній час, дитина знаходиться на її утриманні матері, а вона сама знаходиться в декретній відпустці. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини в добровільному порядку не надає. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з моменту подання позову до досягнення дитиною трирічного віку. 04.05.2018 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва відкрито провадження по даній справі. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. До судового засідання відповідач не зявився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони знаходиться у шлюбних відносинах з 22.10.2011 року (свідоцтво про шлюб серії 1-КЕ №087619 видане 22.05.2011 року Центральним відділом ДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області, актовий запис №1616). Від сумісного проживання, 10.08.2017 року, у них народився син [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-ФП №278088 видане 11.08.2017 року Миколаївським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області, актовий запис №1084). На теперішній час неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні (довідка Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №450 від 19.04.2018 року. Відповідач ухиляється від утримання своєї дружини і добровільно не надає матеріальної допомоги. Судом також встановлено, що відповідач працює у ВЧ А2802 та має стабільну заробітну плату. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.09.2011 року у справі №2-1431/11 на відповідача покладено обовязок сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно положень ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача, аліментів на її утримання, в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з моменту подання позову до досягнення дитиною трирічного віку. Також на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved