Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

25.09.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями\~ в порядку спадкування. Свої заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що в м. Балта Одеської області по вул. Івана Франка, 10, на земельній ділянці площею 600 кв.м., розташований житловий будинок з господарськими будівлями, який був збудований відповідно до договору на право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 25 грудня 1952 року батьком позивача [PERSON] в 1958 році. 03 серпня 1983 року [PERSON] помер. Після смерті батька [PERSON] його поховала і відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР як спадкоємець за законом першої черги прийняла його спадщину, так як проживала з [PERSON] разом на момент його смерті, доглядала та поховала батька, користувалась предметами його домашнього вжитку, продовжує проживати в його будинку, доглядає за будинком, саджає город. Коли [PERSON] звернулась до нотаріуса з питанням про видачу свідоцтва про право на спадщину її батька, то нотаріус, оглянувши всі надані нею документи на житловий будинок, відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як у [PERSON] відсутній оригінал правовстановлюючого документа на будинок. Враховуючи викладене, [PERSON] не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначений будинок з господарськими будівлями, тому за захистом своїх прав вимушена звернутись до суду та просить визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями\~ в порядку спадкування. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні надавши пояснення, позов підтримав та просив задовольнити. Представник Балтської міської ради Одеської області до суду не з'явився, але надав відгук на позовну заяву, в якому не заперечує проти задоволення вимог позивача, просить розглянути справу відповідно до вимог чинного законодавства та за їх відсутності. (а.с.38) Суд, ознайомившись з доводами позивача, дослідивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На виконання ухвали суду начальником КП «Техінвентаризатор» [PERSON] на адресу суду направлені копії з інвентарної справи по вул. І.Франка, 10, м. Балта. (а.с.44). Вивчивши надані документи, судом встановлено, що відповідно до рішення № 31 виконавчого комітету ради депутатів трудящих від 25.02.1952 р. (а.с.47) та акту представника бюро технічної інвентаризації від 01.04.1952 року (а.с.48) здійснено в натурі відведення земельної ділянки, загальною площею 600 кв.м., розміщений в м. Балта по вул. Плотницкой, в користування [PERSON] 25 грудня 1952 року [PERSON] було надано договір на право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, загальною площею 600 кв.м., розміщену в м. Балта по вул. Плотницкой. Даний договір засвідчений державним нотаріусом Котовської державної нотаріальної контори, реєстр №1164. (а.с.45-46) 03 серпня 1983 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІ-ЖД № 358022. (а.с.8) Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.6), [PERSON] є донькою [PERSON]. Прізвище [PERSON] змінилося на [PERSON] після реєстрації її шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с.7) Після смерті батька [PERSON] звернулась до нотаріуса з питанням про видачу свідоцтва про право на спадщину її батька, але нотаріус, оглянувши всі надані нею документи на житловий будинок, відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як у [PERSON] відсутній оригінал правовстановлюючого документа на будинок. (а.с.10) [PERSON] після смерті батька [PERSON] відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР як спадкоємець за законом першої черги прийняла його спадщину, так як проживала з [PERSON] разом на момент його смерті, що підтверджується заявою Балтської міської ради від 18.05.2017 року. (а.с.9), доглядала та поховала батька, користувалась предметами його домашнього вжитку, продовжує проживати в його будинку, доглядає за будинком. Згідно ст.548 ЦК Української PCP, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української PCP, вважається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями належить [PERSON] з моменту відкриття спадщини в силу ч. 2 ст. 548 ЦК Української PCP. Строк оформлення спадщини після її прийняття, - законом не обмежений. З довідки державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори [PERSON] від 02.11.2017 р. № 1597/01-16 після смерті [PERSON], померлого 03.09.1983 р., спадкоємці до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, спадкові справи не заводилася. (а.с.51) Згідно з вимогами гл.7 закону «Про нотаріат» та у відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Обовязок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку обєкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 року. Саме з цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 9.06.98 №121. Таким чином, права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 року без державної реєстрації, можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. В листі Державної реєстраційної служби від 12.03.2013 року №95-06-15-13 «Щодо державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 1992 року» визначено, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, є технічний паспорт на обєкт нерухомого майна. На підставі вищенаведеного та копії технічного паспорту (а.с.13-17) збудований [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями вважаються прийнятим в експлуатацію і відповідно обєктом завершеного будівництва з моменту його будівництва, тобто будинок вважається завершений і зданий до експлуатації ще за життя [PERSON] і презюмуються, що він набув на нього право власності як на обєкт завершеного будівництва. Спадкодавець не оформив право власності на будинок за життя, проте факт належності будинку спадкодавцю є доведеним. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отже позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, тому суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved