Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

24.10.2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу №913/К, укладений 05 грудня 2000 року, за яким [PERSON] продала, а [PERSON], [PERSON], діюча в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] купили квартиру [ADDRESS], який укладений на Одеській товарній біржі та зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 26 грудня 2000 року під №387 пр. стр.16 реєстр 396. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду до судового засідання заяву від 07.11.2017р. про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник позивача - [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду до судового засідання заяву від 09.11.2017р. про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі. Суд вважає, що наявні документи достатні для розгляду справи за відсутності відповідачки. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів /постановляє заочне рішення/. Враховуючи вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі та у відповідності до ст.ст.224,225 ЦПК України, Київським районним судом м.Одеси було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 05.12.2000 року на Одеській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу №913/К, укладений 05 грудня 2000 року, за яким [PERSON] продала, а [PERSON], [PERSON], діюча в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] купили квартиру [ADDRESS]. Договір зареєстровано в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний № 913/К від 05.12. 2000р./а.с.14-15/ Договір купівлі-продажу зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 26 грудня 2000 року під №387 пр.стр.16 реєстр 396. З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна відповідачка звільнила квартиру, а позивачка разом з сім'єю вселилась, зареєструвалась та постійно проживає та користується квартирою. Відбулось повне виконання договору, претензій один до одного немає. Відповідно до матеріалів справи [INFO] року померла мати [PERSON] - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть видане 19.02.2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, серія [NUMBER], актовий запис № 228/ а.с. 9/. [INFO] року померла бабуся [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть видане [INFO] року відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, серія [NUMBER], актовий запис № 3048/ а.с. 10./. Із довідки з місця проживання № 111 від 02.11.2017 року вбачається, що мати позивачки [PERSON], яка померла [INFO] року та бабуся [PERSON], яка померла [INFO] року, проживали та були зареєстровані в спірній квартирі по час смерті разом з позивачкою. Таким чином, [PERSON], [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], виконавши всі умови договору купівлі-продажу від 05.12.2000 року набули право власності на вищевказаний об'єкт нерухомості. Правовідносини з приводу укладання договору купівлі-продажу у 2000 році повинні регулюватися відповідно до вимог ст.ст.47, 227 ЦК України в редакції 1963 року, тобто договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до ст.47 ЦК України /ред.1963р/, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на час укладення договору, громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом, тобто позивач внаслідок купівлі-продажу квартири набув право власності на вказану квартиру. На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved