Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

25.01.2016 року Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки- [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісяця , але не менше 30% 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позивних вимог позивачка посилається на те що, 22.08.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі в Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову ХМУЮ, актовий запис № 1490. Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям було відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя. Шлюбно-сімейні відношення між ними припинені з 2013 року, сторони мешкають окремо Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Крім цього, позивачка зазначила, що дитина мешкає разом з нею , у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, свої позовні вимоги підтримала . Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а також зазначив що позовні вимоги він визнає в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 22.08.2009 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову ХМУЮ, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1490. Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами, сім'я розпалась. Позивач стверджує, що родини фактично не існує, оскільки шлюбні відносини припинені, примирення між ними не можливе. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. У зв»язку в вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Стосовно стягнення з відповідача аліментів, на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги також підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно наданої суду копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 22.03.2013 року, року сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO].. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача . Надавши оцінку всім обставинам та доказам по справі, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Згідно зі ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплат за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами , суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved