Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

24 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 8000,00 грн. з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з 13 червня 2009 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого народився син [PERSON] , [INFO] . З січня 2021 року сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим позивач звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу, за яким відкрито провадження у справі № 758/452/21. Також зазначає, що син проживає разом з матір`ю та перебуває на її повному утриманні, потребує належного харчування, навчання та лікування, зокрема, позивач витрачає значні кошти на лікування зубів сина. Відповідач з січня 2021 року усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надає, хоча має на це матеріальні можливості з огляду на те, що займається підприємницькою діяльністю та має постійний дохід, має нерухоме майно, працездатний, інших осіб не утримує. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Ухвалою судді від 13 травня 2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідач без поважних причин відзив на позов не надав, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 13 червня 2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 365, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м. Києва. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.07.2021 року у справі № 758/452/21 шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 березня 2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. З довідки Баришівської сільської ради Київської області вих. № 127 від 14.04.2021 та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї або домогосподарства № 721 від 14.04.2021, складеного за участю [PERSON] , депутата Баришівської сільської ради Київської області Правдивого О.М., сусідів [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації разом зі своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Чоловік [PERSON] за вказаною адресою не проживає. В обґрунтування позову позивач стверджує, що сторони тривалий час спільно не проживають, дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач коштів на утримання дитини не надає. Судом беруться до уваги такі її доводи, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не подано. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на наведене, проаналізувавши встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх спільного сина. Вирішуючи питання розміру аліментів, суд у відповідності до ч.1 ст. 182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, судом приймаються до уваги також положення ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, згідно з якими розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» з 01 липня 2021 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2510,00 грн. Крім того, при розгляді даної справи суд також виходить із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки позивач не надала суду доказів наявності у відповідача доходів, достатніх для сплати аліментів на сина у розмірі 8000,00 грн., доказів наявності у відповідача постійного місця роботи та постійного заробітку, а також на встановлений ст. 180 Сімейного кодексу України спільний обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Стосовно твердження позивача про потребу сина у стоматологічному лікуванні суд зауважує, що витрати на таке лікування не є постійними, а викликані особливими обставинами і позивач вправі звернутись з вимогами про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину. За положеннями ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача належить до стягнення судовий збір у розмірі 454,00 грн. в дохід держави.

Outcome: partial