Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

26.03.2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], Головного Управління державної міграційної служби у Донецькій області про позбавлення права користування квартирою посилаючись на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS]: [PERSON] належить 1/3 частина вказаної квартири згідно свідоцтва про право власності на житло №2101 від 27.08.1999 року, виданого Комітетом по управлінню комунальної власності міської Ради народних депутатів; [PERSON] належить 1/3 частина вказаної вище квартири згідно свідоцтва про право власності на житло №2101 від 27.08.1999 року, виданого Комітетом по управлінню комунальної власності міської Ради народних депутатів та 1/3 частина на підставі договору дарування квартири від 29.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №7077. У вказаній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] з 20.07.2000 року, позивач [PERSON] з 17.10.1991 року та відповідач [PERSON] з 17.10.1991 року, який з лютого 2007 року в квартирі не проживає та його особистих речей в квартирі немає. Оскільки відповідач більше 6 місяців без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS], вони просять суд відповідно до ст.71 ЖК України позбавити відповідача [PERSON] права користування квартирою та зобов'язати відповідача ГУ ДМС в Донецькій області зняти з реєстраційного обліку відповідача [PERSON], справу просили розглянути у їх відсутність за участю представника [PERSON] В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] надав суду уточнену позовну заяву, в якій відмовився від вимоги про зобов'язання відповідача ГУ ДМС в Донецькій області зняти з реєстраційного обліку відповідача [PERSON] та просив визнати [PERSON] втративши право користування квартирою [ADDRESS] з подальшим зняттям з реєстраційного обліку (а.с.36). Відповідач [PERSON] про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з'явився, тому зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник відповідача ГУ ДМС України в Донецькій області в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надав суду заперечення проти позову. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS]: [PERSON] належить 1/3 частина вказаної квартири згідно свідоцтва про право власності на житло №2101 від 27.08.1999 року, виданого Комітетом по управлінню комунальної власності міської Ради народних депутатів (а.с.3); [PERSON] належить 1/3 частина вказаної вище квартири згідно свідоцтва про право власності на житло №2101 від 27.08.1999 року, виданого Комітетом по управлінню комунальної власності міської Ради народних депутатів (а.с.3) та 1/3 частина на підставі договору дарування квартири від 29.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №7077 (а.с.4-6). У спірній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] з 20.07.2000 року, позивач [PERSON] з 17.10.1991 року та відповідач [PERSON] з 17.10.1991 року, який, згідно довідки КП «Красноармійський центр єдиного замовника» від 27.09.2013 року (а.с.14), з лютого 2008 року в квартирі не проживає. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Вимогами ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.371 ЦК України зміст права власності становить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Щодо позовних вимог позивачів про зобов'язання Головного Управління державної міграційної служби у Донецькій області зняти відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] без його присутності, то ці вимоги, суд вважає, необхідно залишити без розгляду, згідно заяви представника позивачів від 22.04.2014 року (а.с.36). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] та [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та підлягає зняттю з реєстрації. Крім того, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 243,60грн., згідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial