Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

25 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що він є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], він дізнався що на його частину квартири накладено арешт постановою державного виконавця ВДВС Комсомольського районного управління юстиції у звязку з заборгованістю на користь ТОВ «Україна». Позивач вказує, що він боржником ТОВ «Україна» не значиться, а будинок № 80 по вул. Ілліча м. Херсона ніколи не входив до ТОВ «Україна». У звязку з цим просив зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, а саме 1/3 частини квартири [ADDRESS], що накладений постановою державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ м. Херсона 27.11.2004 року та виключити належну позивачу 1/3 частину квартири [ADDRESS] з Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна. Позивач в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з»явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, \~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, 1/3 частина квартири № 85 будинку № 80 по вул. Ілліча м. Херсона належить [PERSON] на підставі свідоцтва № 273 про право власності на житло від 29.12.1994 року. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження серії АА № 434682 від 27.11.2004 року накладено арешт на 1-3 частину квартири [ADDRESS]. З листа архіваріуса Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.01.2016 року вбачається, що справа за позовом ТОВ «Україна» до [PERSON] про стягнення боргу по алфавітному показнику 2004 року не виявлено. З листа ТОВ «Україна» № 644 від 28.12.2015 року вбачається, що відповідно до реєстру боржників підприємства, [PERSON] не значиться. Згідно листа ТОВ «Україна» № 144 від 17.03.2016 року, житловий будинок № 80 по вул. Ілліча у м. Херсоні не знаходиться на обслуговуванні ТОВ «Україна». З листа ВДВС Комсомольського РЮУ у м. Херсоні № 2421 від 15.02.2016 року вбачається, що вищевказане виконавче провадження знищено. Згідно ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника. У постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу ( посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. \~Враховуючи, що на момент звернення позивача до суду з вказаним позовом він є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], виконавче провадження, яке стало підставою для накладення арешту на вказане знищено, а тому у суду є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved