Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

24 червня 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зазначивши заінтересованою особою - Новомосковську районну державну нотаріальну контору Дніпропетровської області. В обґрунтування заяви [PERSON] та [PERSON] посилалися на те, що вони є рідними дочками [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . За життя, 23 червня 1980 року їх мати склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 53, яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те , що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла їм, [PERSON] і [PERSON] ,в рівних долях. Після смерті матері відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з необхідністю оформлення спадкових прав на майно, заявник [PERSON] звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, проте відповіддю державного нотаріуса Крутько Л.П. від 05.06.2020 року за вих. № 736/02-14 отримала відмову з тих підстав, що наявні розбіжності в прізвищі їх матері до реєстрації шлюбу і власника, а саме: свідоцтво про смерть видане на ім`я [PERSON] ; заповіт, посвідчений 23 червня 1980 року секретарем виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за р. № 53, складений від імені [PERSON] ; свідоцтво про укладення шлюбу (російською) між [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане 24 лютого 1994 року Новомосковською районною адміністрацією на ім`я (російською) [PERSON] , а також, свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане20 жовтня 1992 року виконавчим комітетом Новомосковської районної ради на ім`я (російською) [PERSON] . Заявники зазначили, що дані розбіжності не дають можливості оформити їм спадкові права. В зв`язку з наведеним, в заяві [PERSON] та [PERSON] , посилаючись на вимоги п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, просили суд: -встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане 20 жовтня 1992 року Новомосковською районною Радою на підставі рішення виконавчого комітету Новомосковської районної Ради народних депутатів № 440 від 05 жовтня 1992 року на ім`я (російською) [PERSON] , було фактично видане на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] ; - встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане 24 лютого 1994 року Новомосковською районною адміністрацією на підставі розпорядження Новомосковської районної адміністрації № 315 від 03 травня 1993 року на ім`я (російською) [PERSON] , було фактично видане на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 26 червня 2020 року зазначену заяву було залишено без руху, заявнику [PERSON] надано строк для усунення недоліків заяви. 03 липня 2020 року представник заявника на виконання зазначеної вище ухвали суду звернувся з заявою, згідно якої усунув недоліки первісної заяви. Ухвалою суду від 07 липня 2020 рокувідкрите провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року здійснено заміну заінтересованої особи. В судове засідання заявники та їх представник не з`явилися, згідно заяви представника заявників, останній просив розглядати справу без його участі, вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи - Новомосковської районної державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)в судове засідання не з`явився,про місце, дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані заявниками письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] у віці 72 роки померла [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 лютого 1994 року. За життя, 23 червня 1980 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за реєстровим № 53, яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] та [PERSON] , в рівних долях. Встановлено, що заявник [PERSON] для оформлення своїх спадкових прав звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, проте відповіддю державного нотаріуса Крутько Л.П. від 05.06.2020 року за вих. № 736/02-14 отримала відмову з тих підстав, що наявні розбіжності в прізвищі спадкодавця до реєстрації шлюбу і власника. Так, згідно свідоцтва про право власності свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане 24 лютого 1994 року Новомосковською районною адміністрацією на підставі розпорядження Новомосковської районної адміністрації № 315 від 03 травня 1993 року на ім`я (російською) [PERSON] . Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 27444509 від 27 вересня 2010 року (реєстраційний номер об`єкту 31597658), власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Зокрема, свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане 20 жовтня 1992 року виконавчим комітетом Новомосковської районної ради на підставі рішення виконавчого комітету Новомосковської районної ради народних депутатів № 440 від 05 жовтня 1992 року на ім`я (російською) [PERSON] . Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 27416133 від 23 вересня 2010 року (реєстраційний номер об`єкту 31576023) власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] . В той же час, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 20 грудня 1980 року (російською) [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 45. Після укладення шлюбу (російською) [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] . Як вже встановлено вище, за життя, 23 червня 1980 року, до укладення шлюбу, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за реєстровим № 53, яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те , що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Згідно з рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2020 року у справі № 183/738/20 встановлено факт родинних відносин, а саме, встановлено, що заявники [PERSON] і [PERSON] є дочками [PERSON] , померлої [INFO] . Зокрема, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2011 року у справі № 2о-53/11 встановлено належність заявнику [PERSON] заповіту, складеного матір`ю [PERSON] 23 червня 1980 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за реєстровим № 53.При цьому, суд в рішенні звернув увагу на те, що прізвище [PERSON] спадкодавцю було присвоєне при отриманні паспорту в 1971 році, що підтверджується копією її трудової книжки, а до цього її прізвище українською мовою було записане як [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За встановлених вище обставин, суд дійшов висновку, що при оформленні свідоцтва про право приватної власності на житлові будинки (домоволодіння), видані 20 жовтня 1992 рок увиконавчим комітетом Новомосковської районною Радою народних та 24 лютого 1994 року Новомосковською районною адміністрацією допущені помилки в написанні прізвища власника (російською) [PERSON] , в той час як вірно [PERSON] , фактично були видані на ім`я [PERSON] . Задовольняючи заявлені вимоги, суд застосовує наступні норми права. Згідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи надані заявниками докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилаються останні, а розбіжності в прізвищі спадкодавця до реєстрації шлюбу і власника, суд розцінює як помилку, в зв`язку з чим, вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved