Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

24 травня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У належному їй помешканні зареєстрований її брат [PERSON] , який є колишнім співвласником даної квартири подарував свою частину позивачу. Разом з цим [PERSON] у вказаному помешканні не проживає в ньому відсутні його особисті речі. Наразі, реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі змушує нести додаткові витрати по сплаті комунальних послух та створює перешкоди в реалізації права власності. 15 червня 2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. Станом на 25 серпня 2021 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договору дарування частини квартири./а.с.10,11/ З довідки про склад сім`ї вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] /а.с.9/ Факт реєстрації [PERSON] в належному позивачу майні підтверджується також довідкою про реєстрацію місця проживання особи наданої сектором реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ШМР./а.с.23/ Згідно копії договору дарування частини квартири від 20 лютого 2020 року, [PERSON] є колишнім співвласником спірної квартири та свою частину квартири разом з іншими співвласниками подарував позивачу. Як вказує позивач, [PERSON] в 2010 році виїхав до Російської Федерації де і проживає по цей день. До міста Шостка приїздив кілька разів, останній раз в 2017 році. На підтвердження того, що [PERSON] дійсно за зареєстрованим місцем мешкання не проживає позивач надала суду витяги з протоколу №33 від 29 вересня 2017 року та №40 від 12 жовтня 2018 року, якими працівниками ЖКО встановлено факт тимчасової відсутності [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ./а.с.16,17/ Поряд з цим, згідно матеріалів справи [PERSON] є громадянином Російської Федерації, який з 21 листопада 2017 року зареєстрований по Московській області РФ, про що свідчить копія паспорта громадянина Російської Федерації, виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] ./а.с.18/ Норми статей\~15,16,\~386,\~391 ЦК\~України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей\~16, 391,386 ЦК України\~власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно ст.346\~ЦК України втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла, а тому власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування. Встановлено, що позивач набула право власності на спірну квартиру в результаті її придбання за договором дарування. Таким чином, з даного моменту право власності відповідача є припиненим. Крім того, з моменту припинення права власності, припиняється також правомочність користування квартирою, яка нерозривно пов`язана з власністю. Крім того, згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що позивач є єдиним власником спірної квартири, в якій відповідач залишається зареєстрованим й на час розгляду справи, тобто після припинення права власності на неї й, відповідно, після припинення права користування спірною квартирою колишнім власником, чим порушується право власності позивача, тому позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, ґрунтується на вимогах закону. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved