Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

26 жовтня 2017 позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON], третя особа ПП «Альянс-ГіС» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що на підставі рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 07 жовтня 1992 року № 436/1 [PERSON] був квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. [PERSON] був зареєстрований та проживав у даній квартирі. Окрім нього у вказаній квартирі зареєстровані вона, [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], та її донька, [PERSON], [INFO].. З квітня 2010 року її батько, [PERSON], у вказаній квартирі не мешкає. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 08 грудня 2016 року [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім. З 26 квітня 2017 року вона є наймачем вказаної квартири. На даний час вона бажає переоформити особовий рахунок квартири на себе. Зазначала, що відповідач квартирою не користується, не цікавиться, особистих речей у вказаній квартирі не має. Зокрема, вважає, що оскільки [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім, тому вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник третьої особи - ПП «Альянс-ГіС», у судове засідання також не зявився за невідомих суду причин. Суд ухвалив за можливе здійснити розгляд справи у відсутність відповідача із постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження, а також свідоцтвом про шлюб з якого вбачається, що позивачем після реєстрації шлюбу було змінено з «Кахній» на «Сафонова». [PERSON] був квартиронаймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується ордером на житлове приміщення № 000794, який було видано на підставі рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 07 жовтня 1992 року № 436/1. З копії особового рахунку вбачається, що з 26 квітня 2017 року квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON], окрім неї в квартирі також зареєстрована її донька - [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. ст.71,72 ЖК України, у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім'ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі по тексту Закон) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 08 грудня 2016 року (справа №265/4721/16-ц; провадження №2-о/265/434/16) [PERSON], [INFO], було визнано безвісно відсутнім з 01 грудня 2010 року. Згідно відповіді Лівобережного районного відділу надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 04-13-6061 від 06 листопада 2017 року, [PERSON], [INFO], був знятий з місця реєстрації, а саме квартири [ADDRESS], на підставі рішення суду № 2-о/265/434/16 від 08 грудня 2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом було встановлено, що на день звернення [PERSON] до суду з вказаним позовом, відповідач, [PERSON] вже був знятий з місця реєстрації за адресою спірної квартири 20 січня 2017 року на підставі рішення суду, тобто права позивача [PERSON] порушено не було та взагалі відсутній спір у справі. . З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed