Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

25 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про звільнення від стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання. 18 листопада 2019 року ухвалою суду провадження у зазначеній справі відкрито. [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, при вирішенні справи поклалася на розсуд суду. Третя особа [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими розірвано 13 лютого 2009 року. Рішенням Гадяцького районного суду від 27 березня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 23 лютого 2018 року до закінчення сином навчання, але не довше досягнення ним 23 років. Згідно довідки Донецького юридичного інституту від 02.01.2020 [PERSON] навчається на 4-му курсі факультету № 4 даного інституту, закінчує навчання 15.06.2020. Відповідно довідки про доходи виданої Решетилівським відділенням Національної поліції в Полтавській області від 21.10.2019 року [PERSON] займає посаду начальника сектору кримінальної поліції, загальна сума доходу за період з 1 квітня 2019 року по 30 вересня 2019 року становить 71924 грн. 21 коп. Також судом встановлено, що [PERSON] є батьком дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно довідки управління кадрового забезпечення ГУ НП в Полтавській області від 17.01.2020, [PERSON] з 15.08.2017 по теперішній час проходить службу в Національній поліції України, займає посаду поліцейський, загальна сума доходу з 1 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року становить 59230 грн. 07 коп. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених норм закону, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином, віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження ним навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Під час розгляду справи встановлено, що повнолітній син сторін у справі навчається у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням і батько має можливість надавати таку допомогу, оскільки працює. Разом з цим закон передбачає право на припинення утримання дітей, які продовжують навчання, лише у єдиному випадку - припинення дитиною навчання. У інших випадках заінтересована сторона може звернутися до суду лише з позовом про зменшення або збільшення розміру стягуваних аліментів. Поміж тим, [PERSON] з даними позовними вимогами до суду не звертався, а суд, виходячи з принципу диспозитивності, не може вийти за межі заявлених позовних вимог. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Виходячи з цього, суд вважає необхідним акцентувати на тому, що обов`язок утримувати свого неповнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання покладається на обох батьків. В разі припинення батьком сплати аліментів на неповнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати дитину, яка навчається, фактично буде перекладено винятково на матір, що є порушенням норм закону. Дана правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16. Пунктом 20, 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, твердження позивача про те, що навчання дитини має бути її основним заняттям і якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину немає - не ґрунтуються на законі. За наведених обставин суд не вбачає жодних правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed