Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

26.01.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/5 частину спадкового майна, який в ході судового розгляду справи уточнила зазначивши відповідачами [PERSON] та [PERSON] та збільшивши частку спадкового майна з 1/5 частина на ? (Т. 1 а. с. 197-198). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27.06.2014 року помер [PERSON], якому на праві власності на час смерті належала квартира № 145, яка розташована в м. Запоріжжі по пр. Леніна, буд. 192. Після смерті [PERSON] спадкоємці першої та другої черги відсутні. До нотаріальної контори із належними заявами про прийняття спадщини звернулися рідні дядьки та тітки померлого, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями третьої черги та які мають право на ? частину спірної квартири кожен. [PERSON] та [PERSON] належним чином оформлені заяви про прийняття спадщини не подавали, а наявні в матеріалах справи їх заяви є нікчемними в розумінні ч.1-2 ст. 1269, ч.1 ст. 219, ч.2 ст. 215, ч.1 ст. 216, ч.1 ст. 236 ЦК України, у звязку з чим правового значення не мають. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 1258 ЦК України факт подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] також правового значення не має. Оскільки постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 14.01.2015 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про права власності на спадкову квартиру, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, [PERSON] просить суд визнати за нею право спільної часткової власності на ? частину квартири, загальною площею 51,93 кв. м., в тому числі житловою площею 27,58 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. 09.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/5 частину спадкового майна, який в ході судового розгляду справи уточнив збільшивши частку спадкового майна з 1/5 частини на 1/4 (Т. 1 а. с. 204-205). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті [PERSON], померлого 27.06.2014 року, він, як спадкоємець третьої черги (рідний дядька померлого) звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім нього з аналогічними заявами до нотаріальної контори також звернулись [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є також спадкоємцями третьої черги. Оскільки заява [PERSON] була надіслана до нотаріуса поштою, а не подана ним особисто, позивач [PERSON] вважає, що [PERSON] є таким, що не прийняв спадщину за законом після смерті [PERSON] Враховуючи відмову приватного нотаріуса [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів, позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право спільної часткової власності на ? частку квартири, загальною площею 51,93 кв. м., в тому числі житлового площею 27,58 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2015 року цивільну справу за позовом [PERSON] про визнання права власності на частину спадкового майна обєднано в одне провадження із цивільною справою за позовом [PERSON] про визнання права власності на частину спадкового майна (Т. 2 а. с. 53). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2015 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів за позовом [PERSON] [PERSON] та [PERSON] (Т. 3 а. с. 128). 24.03.2015 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зміну черговості одержання права на спадкування. В зустрічному позові зазначила, що вона є двоюрідною племінницею померлого 27.06.2014 [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно квартиру [ADDRESS]. 27.12.2014 року позивач, як спадкоємець пятої черги за законом, звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою при прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] Окрім неї до нотаріальної контори із аналогічними заявами звернулись спадкоємці третьої черги за законом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Протягом останніх 11 років свого життя [PERSON] страждав на невиліковну хворобу Штрюмпеля, нижній спастичний парапарез. З 2009 року йому було надано третю групу інвалідності загального захворювання, а у звязку з прогресуючим перебігом хвороби, 07.09.2011 року [PERSON] було надано другу групу інвалідності. ЇЇ дядька [PERSON] внаслідок своєї хвороби пересувався за допомогою сидячої коляски та потребував стороннього догляду, він не міг самостійно себе обслуговувати, поратися по господарству, готувати їжу, ходити до магазину та на ринок за продуктами, в аптеку за ліками. З травня 2012 року та по день смерті [PERSON] позивач мешкала у квартирі померлого, усіляко опікувалась ним, вела домашнє господарство, оплачувала лікування, надавала матеріальну та іншу допомогу, сплачувала комунальні послуги тощо. Відповідач по справі [PERSON], яку [PERSON] вважав своєю другою матірю привозила продукти, допомагала по господарству, залишалася та доглядала за [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] майже не підтримували родинних стосунків із померлим, жодної участі у покращенні становища або допомогу [PERSON] не надавали, участі у додаткових витратах, які були покликані тяжкою хворобою, інвалідністю не приймали, а тому позивач вважає, що є всі підстави для зміни черговості одержання права власності на спадкування та наданні їй права на спадкування разом із спадкоємцями за законом третьої черги після померлого [PERSON] Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просить суд змінити черговість одержання права на спадкування та надати їй, як спадкоємцю пятої черги, право на спадкування разом із спадкоємцями за законом третьої черги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], померлого 27.06.2014 року. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2015 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] про зміну черговості одержання права на спадкування та обєднано її в одне провадження із позовом [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на частину спадкового майна (Т. 3 а. с. 129). Представники [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримали у повному обсязі, з підстав, які викладені у позовні заяві. Проти позовних вимог [PERSON] не заперечували, вважали його позов законним та обґрунтованим. Проте, заперечували проти позовних вимог [PERSON] і просили відмовити у задоволенні її позову з підстав його необґрунтованості та недоведеності. В судовому засіданні представники [PERSON] [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] підтримали і просили його задовольнити у повному обсязі. Проти позову [PERSON] не заперечували. Позов [PERSON] не визнали і посилаючись на безпідставність заявлених позовних вимог про зміну черговості у справі на спадкування, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник [PERSON] в судовому засіданні [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, які викладені у позовній заяві, та підтверджені належними доказами в ході судового розгляду справи. Проти позовних вимог [PERSON] та [PERSON] частково заперечувала, оскільки вважає, що вони мають право на спадкування 1/6 частини спадкової квартири, оскільки всі спадкоємці третьої черги звернулися до нотаріальної контори у встановленому законом порядку із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини на користь третьої особи, а з урахуванням того, що її довіритель має право на зімну черговості у праві на спадкування, тобто на спадкування нарівні із спадкоємцями третьої черги, то вважає, що за позивачами слід визнати право власності на 1/7 частину спірної квартири. Представник [PERSON] та [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнала частково, посилаючись на те, що на її думку вони мають право успадкувати 1/6 частину спадкової квартири, а з урахуванням права [PERSON] на спадкування на рівні із спадкоємцями третьої черги, то за позивачами слід визнати право власності на 1/7 частину спірної квартири. Зустрічний позов [PERSON] визнала у повному обсязі та просили його задовольнити, як такий, що ґрунтується на вимогах закону. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подавав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, оскільки він мешкає за межами м. Запоріжжя та через стан здоровя та фінансові труднощі не має можливості зявитися до суду. Проти позовних вимог [PERSON] заперечував і просив відмовити у їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку причини неявки до суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи суду не подавала. Розглянувши позовні заяви, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 27.06.2014 року помер [PERSON], про що зроблено актовий запис № 4164, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 02.07.2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (Т. 1 а. с. 44). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. ст. 1258, 1259 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Статтями 1263 та 1265 ЦК України передбачено, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Частиною 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно матеріалів спадкової справи № 108/2014 до майна померлого 27.06.2014 року [PERSON], яка заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], судом встановлено, що до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та відмову від спадщини звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є рідними тітками та дядьками померлого [PERSON], тобто спадкоємцями третьої черги, а також [PERSON], яка є двоюрідною племінницею померлого, і відноситься до спадкоємця пятої черги. [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Проте, постановами приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 14.01.2015 року № 26/02-31 (Т. 1 а. с. 131) та від 09.02.2015 року № 166/02-31 (Т. 2 а. с. 9) [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] з підстав відсутності у них оригіналів правовстановлюючих документів на спадкову квартиру. Заявляючи позовні вимоги про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] вважали, що вони, [PERSON] і [PERSON] належним чином прийняли спадщину після смерті їх племінника, а тому кожний із них має право на спадкування ? частини спадкового майна. У свою чергу [PERSON] звернулася із заявою про відмову від спадщини за законом на користь [PERSON], проте, оскільки нею до подання заяви про відмову від спадщини не було подано заяву про прийняття спадщини після померлого племінника, то позивачі вважають, що [PERSON] не дотримано порядку подання заяви про відмову від спадщини. Крім того, [PERSON] звернувся до нотаріуса із неналежно оформленою заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON], що також свідчить про нікчемність поданої ним заяви, а тому частини спадкового майна, які мали би припадати на вказаних відповідачів, повинні ділитися між тими, хто прийняв спадщину у встановленому законом порядку, тобто між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Проте, суд із такими твердженнями позивачів не погоджується з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2014 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] надійшла заява [PERSON] про відмову від права на прийняття спадщини, що залишилася після смерті її племінника [PERSON], померлого 27.06.2014 року, на користь тітки померлого [PERSON] (Т. 1 а. с. 102), яка посвідчена 27.11.2014 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] Право на подання заяви про відмову від прийняття спадщини передбачені положеннями ст. 1273 та ст. 1274 ЦК України. Відповідно до вказаних статей не передбачено обовязку спадкоємця до подання заяви про відмову від прийняття спадщини звертатися із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, статтею 1269 ЦК України передбачено обовязок особи, яка бажає прийняти спадщину, звернутися до нотаріуса із заявою про її прийняття протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, а тому доводи позивачів [PERSON] та [PERSON], а також їх представників про недотримання [PERSON] порядку подання заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону. Крім того, як вбачається з матеріалів спадкової справи, 25.12.2014 року (тобто у строк передбачений ст. 1270 ЦК України) до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] надійшла заява [PERSON] (Т. 1 а. с. 109), відповідно до якої зазначений спадкоємець заявив про відмову від права на прийняття спадщини, що залишилася після смерті його племінника [PERSON], померлого 27.06.2014 року, на користь тітки померлого - [PERSON]. Зазначена заява нотаріально не посвідчена, але на ній міститься відмітка про те, що він проживає в м. Авдіївка і стан його здоровя не дозволяє йому самому виїхати до нотаріуса, у звязку з чим він просив прийняти його відмову від спадщини на майно [PERSON] на користь [PERSON] Відповідно до п.п. 3.3. п. 3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Підпунктом 3.5. п. 3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, а спадкоємцю повідомляється про необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Враховуючи зазначені обставини, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], отримавши заяву [PERSON], 25.12.2014 року листом № 1929/02-14 повідомила його про прийняття його заяви та про її реєстрацію за № 399, але розяснила положення п.п. 3.3., п. п. 3.5. п. 3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вказаний лист знаходиться в матеріалах спадкової справи (Т. 1 а. с. 113), але доказів його фактичного направлення на адресу [PERSON] та відповідно отримання ним листа нотаріуса, матеріали спадкової справи не містять. 13.10.2015 року [PERSON] подав приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] нотаріально посвідчену 04.06.2015 року приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини, яка залишилася після його племінника [PERSON] на користь тітки спадкодавця - [PERSON] Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що твердження позивачів [PERSON] та [PERSON] про відсутність підстав вважати, що [PERSON] у встановленому законом порядку відмовився від прийняття спадщини є безпідставними, оскільки Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено порядок прийняття нотаріусами заяв, які надійшли поштою і підпис на яких не засвідчено нотаріально, та повідомлення таких осіб про необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином. При цьому, ні ЦК України, ні Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не передбачено обмеження у часі для подання належним чином оформлених заяв, а тому і відсутня необхідність у визначенні додаткового строку для подання відповідної заяви, на що посилалися позивачі [PERSON] і [PERSON] та їх представники. На думку суду, зважаючи на те, що [PERSON], проживаючи у зоні проведення антитерористичної операції, у м. Авдіївка Донецької області, будучи особою похилого віку, скориставшись своїм правом на подання заяви про відмову від спадщини на користь іншого спадкоємця, хоч і неналежним чином оформив її, не проявив байдужості до частини спадкового майна, право на яке він мав, а навпаки, виразив своє волевиявлення на розпорядження своєю часткою у спадщині на користь іншої особи, а тому відсутні підстави вважати, що він у встановлений законом строк не подав заяву про відмову від прийняття спадщини, у звязку з чим його частка у спадковому майні повинна ділитися між всіма спадкоємцями, які прийняли спадщину. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги [PERSON] про зміну черговості одержання права на спадкування, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. За змістом вказаної норми, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Застосування наведеної норми права з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України вимагає доведення позивачем факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Як вбачається з наданих суду документів, [PERSON] страждав на хворобу Штрюмпеля, нижній спастичний парапарез (Т. 3 а. с. 31-34). З 08.09.2009 року [PERSON] було встановлено 3 групу інвалідності загального захворювання (Т. 3 а. с. 24-25), а з 07.09.2011 року - другу групу інвалідності загального захворювання (Т. 3 а. с. 28-30). Внаслідок хвороби [PERSON] користувався інвалідними колясками. Згідно індивідуальних програм реабілітації інваліда, [PERSON] було протипоказана тяжка фізична праця і він може виконувати легку фізичну працю з обмеженим часовим навантаженням (Т. 3 а.с. 21-23, 35-37). З довідки, яка надана на запит суду Управлінням пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя вбачається, що пенсія [PERSON] за період з травня 2012 року по червень 2014 року в середньому складала 2 300 грн. на місяць (Т. 3 а.с. 141). Як вбачається із довідки № 26 від 04.03.2015 року, виданої КЗ «Хортицький національний навчально-реабілітаційний багатопрофільний центр» Запорізької обласної ради, [PERSON] навчалась на художньому відділенні коледжу, за спеціальністю «Дазийн» з 01.09.2012 року по 24.12.2014 року і її стипендія з моменту вступу до січня 2014 року складала 550 грн. на місяць (Т. 3 а. с. 99-100). Згідно договору на організацію поховання [PERSON], оплату за надані послуги поховання ніс [PERSON], який є батьком позивача за зустрічним позовом [PERSON] (Т. 3 а. с. 18-20). З квитанцій щодо оплати комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] вбачається, що платником цих послуг значиться [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON], яка була сусідкою [PERSON], зазначала, що після смерті батьків [PERSON] з ним стала проживати [PERSON] Внаслідок хвороби ніг, померлий користувався інвалідною коляскою і йому допомагали [PERSON] та друзі. Він потребував чоловічої допомоги, оскільки з пятого поверху необхідно було виносити коляску. Олю вона неодноразово бачила із сумками з магазину. Хто в сімї вів господарство їй не відомо. Свідок [PERSON], яка була другом [PERSON], в судовому засіданні пояснювала, що після смерті матері померлий опинився у інвалідній колясці, йому було важко спускатися та підніматися по сходинам. [PERSON] стала проживати з померлим у травні 2012 року, займалася господарством, оскільки померлий самостійно би не зміг цього роботи внаслідок хвороби. Крім того, [PERSON] допомагали його друзі [PERSON] та [PERSON] Діма. [PERSON] мав пенсію, яку витрачав на великі покупки, але [PERSON], як їй відомо зі слів померлого, йому допомагала матеріально, придбаваючи за власні кошти побутові речі, харчі та ліки. [PERSON] отримувала стипендію та працювала на ринку, за що отримувала грошові кошти. [PERSON] до самої смерті піднімався з ліжка, але з проблемами і якби не [PERSON], то він би не зміг існувати. Організацією похорон займалися батьки [PERSON]. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка була сусідкою [PERSON], пояснювала, що раніше померлий проживав з батьками, а після їх смерті, у травні 2012 року до нього переїхала жити його племінниця [PERSON], яка йому допомагала, ходила до магазину за харчами та ліками, готувала їжу. Їй відомо, що продукти харчування [PERSON] придбавала за свої кошти, які заробляла на ринку та отримувала як стипендію. Померлий не зміг би себе самостійно забезпечувати, оскільки йому було важко себе пересуватися. Йому також допомагали його друзі Діма та Юра і іноді приходила [PERSON]. Свідок [PERSON], який був другом [PERSON], зазначав, що померлий йому часто дзвонив, до моменту своєї смерті, та просив допомоги, але в основному йому допомагав [PERSON] Діма. Йому відомо, що [PERSON] завжди проживав із батьками, після смерті його матері до нього переїхала жити його племінниця [PERSON], яка проживала з ним постійно і проживає у його квартирі на даний час. Господарством займалася [PERSON], зокрема, вона готувала їжу, прибирала, ходила за покупками. Померлий би самостійно прожити не зміг, оскільки йому було важко ходити. Йому відомо, що свою пенсію [PERSON] витрачав на крупні придбання, а витрати по господарству несла [PERSON]. Організацією похорон займалися батько [PERSON] [PERSON], свідок та [PERSON], а всі витрати по похованню ніс батько позивача за зустрічним позовом. Допитаний у судовому засіданні батько [PERSON] та, відповідно, двоюрідний брат померлого [PERSON] [PERSON] пояснив, що його тітка та мати померлого [PERSON] ще за свого життя запропонувала їм, щоб [PERSON] переїжджала жити до них. Після смерті матері [PERSON] [PERSON] жила у квартирі разом із померлим, допомагала по господарству, ходила у магазин, опікувалася ним, допомагала спускатися входинами. Він їм постійно передавав із села продукти харчування, і в них була домовленість про те, що [PERSON] витрачає пенсію на лікування а всі інші витрати несе їх сімя. Оля постійно проживала у [PERSON] і продовжує проживати у його квартирі. [PERSON] отримувала стипендію, вязала якісь речі і продавала їх, за що отримувала грошові кошти, крім того він як батько також надавав їй матеріальне забезпечення. [PERSON] було важко пересуватися самостійно, тому він тримався за стіну, коли ходив. Свідок вважає, що самостійно [PERSON] не зміг би опікувати себе, оскільки йому було важко пересуватися. Похованням займався свідок, а інші рідні нічим не допомагали і він їх бачив лише на похоронах у [PERSON] та його матері [PERSON] Свідок [PERSON], яка перебувала у дружніх відносинах із [PERSON] с дитинства, суду повідомила, що вона спілкувалася із померлим дуже часто і знає, що [PERSON] з ним проживала постійно з травня 2012 року по день смерті. [PERSON] йому дуже допомагала по господарству, убирала, прала, готувала їжу, ходила по магазинам. Вважає, що якби [PERSON] не жила з [PERSON], то він би не міг себе опікувати, оскільки міг самостійно, спираючись на стіну, ходити лише до туалету та на кухню, а на вулиці він пересувався на колясці, яку звісно не міг самостійно спускати з пятого поверху. Організацією поховання займався [PERSON], [PERSON], [PERSON] і вона допомагала їм. [PERSON] отримувала стипендію, крім того на вихідних та канікулах [PERSON] працювала на Критому ринку, за що отримувала грошові кошти, а також допомогу вона отримувала від своїх батьків. Їй відомо, що [PERSON] за власний рахунок оплачувала комунальні послуги та покупала продукти харчування. Свідок ходила до померлого з метою спілкування, а допомогу померлому, крім [PERSON], також надавали друзі [PERSON] Діма та [PERSON]. Інших рідних вона вперше побачила на похоронах і знає, що вони ніколи померлому не допомагали. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є другом [PERSON] з 1985 року, і до того часу як до нього переїхала [PERSON], він постійно допомагав померлому та його матері. Після смерті матері спадкодавця та переїзду у травні 2012 року до нього [PERSON], вона займалася домашнім господарством і допомагала йому по дому (готувала їжу, прибирала, прала, ходила за покупками), а він допомагав [PERSON] як чоловік. 1-2 рази на тиждень свідок приходив додому до [PERSON], а кожні вихідні, він з ним гуляв на вулиці. [PERSON] після смерті своєї матері самостійно себе не міг обслуговувати, оскільки йому було важко пересуватися, по вулиці без сторонньої допомоги він не міг ходити, міг пересуватися із трудом по квартирі. Після смерті матері [PERSON] і до того, як до нього приїхала [PERSON], саме свідок допомагав померлому по господарству. Також свідку відомо, що батьки [PERSON] постійно передавали продукти харчування із села, а докупала вона продукти за свої власні кошти. Щодо її матеріального забезпечення зазначив, що [PERSON] отримувала стипендію, по вихідним дням вона працювала на ринку, а також гроші їй передавали її батьки. Організацією поховання [PERSON] займалися він, [PERSON] та батько [PERSON] [PERSON], який і оплатив всі витрати. Аналізуючи надані суду докази на підтвердження зустрічних позовних вимог суд, встановив, що дійсно у період з травня 2012 року по день смерті [PERSON], який помер 27.06.2014 року, разом із померлим у квартирі № 145 в буд. № 192 по пр.. Леніна в м. Запоріжжі проживала позивач за зустрічним позовом [PERSON], яка раніше проживала та зареєстрована в [INFO], яка переїхала жити у квартиру свого дядьки [PERSON] до м. Запоріжжя у звязку з навчанням. [PERSON] внаслідок хвороби пересувався із великим труднощами, користувався інвалідними колясками та потребував сторонньої допомоги від інших осіб. Позивач за зустрічним позовом надавала певну допомогу по господарству своєму дядькові [PERSON], який отримував фізичну допомогу також і від своїх друзів [PERSON] та [PERSON]. Матеріально забезпечувати свого дядька [PERSON] не могла, оскільки на момент переїзду до [PERSON] їй було 17 років, а на момент смерті спадкодавця - 19 років, її стипендія у навчальному закладі була меншою ніж пенсія померлого майже в пять разів. Показання свідків, які були дані у судовому засіданні щодо роботи [PERSON] на ринку та отримання від вказаної роботи грошових коштів жодними належними доказами не підтверджені, у звязку з чим до цих доводів суд відноситься критично. Матеріальна допомога померлому, яка надавалася батьком [PERSON] [PERSON], в тому числі і харчами, не може свідчити про те, що спадкоємець пятої черги матеріально забезпечував спадкодавця. Не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами і доводи позивача за зустрічним позовом та її представника, про те, що [PERSON] за час проживання із спадкодавцем несла витрати за комунальні послуги, оскільки квитанції, які надані суду містять відомості про платника послуг [PERSON], а оплата комунальних послуг, які були надані у квартиру [ADDRESS], після смерті спадкодавця не є обставиною на підтвердження матеріального забезпечення померлого [PERSON], тим більш як встановлено із показань свідків, допитаних у судовому засіданні у вказаній квартирі з моменту смерті [PERSON] залишилася проживати позивач за зустрічним позовом. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги є безпідставними, оскільки позивачем не доведено наявність всіх факторів, які у сукупності дають підстави у судовому порядку змінити черговість у праві на спадкування. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що первісні позову [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: partial