Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

26.04.2017 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 19.07.2016 року між сторонами був укладений договір про надання послуг. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався надати йому послуги з проведення комісійної судово-медичної експертизи. Позивач стверджував, що КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи», істотно порушила умови договору, оскільки виготовлений нею висновок за №04-01/30 від 7.10.2016 року суперечить Закону України «Про судову експертизу», Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» від 08.10.1998 року, Правилам проведення комісійної судово-медичної експертизи в бюро судово-медичної експертизи, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17.01.1995 року, Правилам судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17 січня 1995 р. N 6 Так, висновок не містить відповіді на питання № 4 про причинний зв'язок тілесних ушкодження, нанесених йому [PERSON] 17.05.2011 року з регматогенним відшаруванням сітківки лівого ока, його сліпотою та безстроковою групою інвалідності по зору від 28.10.2015 року, враховуючи діагноз, встановлений у 23.20 17.05.2011 року у КУ «МКЛ № 1 м. Одеси», відповідь на питання № 2 є неповною та неоднозначною, відсутній докладний опис процесу дослідження і всіх виявлених при цьому фактичних даних з вказівкою методів та методик, що застосовувались, не досліджена медична документація в оригіналі, висновки попередніх експертиз не зазначені у висновку взагалі. Позивач вважав, що таке порушення умов договору є істотним та відповідно до ст.ст. 651, 653 ЦК України тягне його розірвання із відшкодуванням йому заподіяних відповідачем збитків. Так, позивач просив розірвати договір, стягнувши з відповідача сплачені ним за договором грошові кошти у якості оплати за експертизу у розмірі 11 842, 63 грн., відшкодувати матеріальні збитки у розмірі 3 394, 64 грн. на прибуття до експертної установи, проживання. [PERSON] наполягав також на тому, що низька кваліфікація експертів, неналежне виконання своїх обов'язків, негативне, заангажоване, упереджене ставлення до нього призвело до стресу, втрати особистого часу, погіршенню взаємовідносин в родині. Компенсацію моральної шкоди позивач оцінив у 20 000 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про розгляд справи належним чином, надав письмові заперечення проти позову. Дослідивши матеріали цивільної справи, докази, на які сторони послались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, судом встановлено, що 19.07.2015 року між КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» та [PERSON] укладений договір про надання послуг за № 24. Загальна вартість послуг, яка склала 11 842, 63 грн. сплачена позивачем (рахунок №24 від 19.07.2016 року). Відповідач на виконання умов договору надав 07.10.2016 року експертний висновок за №04-01/30. Ознайомившись із змістом останнього, позивач від підписання акту виконаних робіт відмовився. 23.11.2016 року [PERSON] звернувся до експертної установи з претензією. В своїй відповіді на претензію від 1.12.2016 року експертна установа викладені позивачем зауваження по висновку не спростувала, які і не спростувала їх в своїх письмових запереченнях в процесі розгляду справи. Зазначений висновок став однією з підстав закриття кримінального провадження у відношенні підозрюваного [PERSON] (постанова від 20.06.2017 року). Як вбачається з Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» від 08.10.1998 року, Правил проведення комісійної судово-медичної експертизи в бюро судово-медичної експертизи, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17.01.1995 року, Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17 січня 1995 р. N 6: - дослідна частина експертного висновку повинна містити докладний опис процесу дослідження і всіх виявлених при цьому фактичних даних з вказівкою методів та методик, що застосовувались, в тому числі і тих, що реєстрували ушкодження - у дослідницькій частині висновку експерта при проведенні повторної експертизи вказуються причини розбіжностей з висновками попередніх експертиз, якщо такі розбіжності мали місце - на кожне з поставлених питань має бути дано відповідь по суті або вказано, з яких причин неможливо його вирішити -при проведенні судово-медичної експертизи експерт повинен використовувати оригінали медичних документів. У виняткових випадках дозволяється використання копій і виписок, за умови відображення в останніх вичерпних відомостей про ушкодження та їх клінічний перебіг. Ці документи мають бути засвідчені підписом лікаря і печаткою лікувального закладу -підсумки у висновку експерта (акті) повинні бути результатом аналізу відомостей, що встановлені при проведенні експертизи. Вони повинні бути детальними і науково обгрунтованими -експерт може відмовитися від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов'язків, а витребувані додаткові матеріали не надані, або якщо поставлені питання виходять за межі його спеціальних знань. Повідомлення про відмову повинно бути вмотивованим -підсумки у висновку експерта складаються відповідально до поставлених питань, при неможливості дати відповідь на будь-яке питання постанови (ухвали) причина його обґрунтовується у підсумках. Як вбачається із змісту експертного висновку, виготовленого відповідачем на вирішення 4 питання: «Чи полягають в прямому причинному зв'язку тілесні ушкодження, нанесені [PERSON] 17.05.2011 року [PERSON], з регматогенним відшаруванням сітківки лівого ока, його сліпотою та безстроковою групою інвалідності по зору від 28.10.2015 року, враховуючи діагноз, встановлений у 23.20 17.05.2011 року у КУ «МКЛ № 1 м. Одеси»: ЗЧМТ, зашиблена рана надбрівної дуги зліва, крововилив лівої очної орбіти, встановленим 19.05.2011 року забоєм головного мозку зліва на підставі КТ-скану, контузією лівого ока, яка залишалась на 22.06.2011 року у відповідності до вимог п. 4.7 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», в якому чітко вказано: «Ушкодження хворобливо змінених тканин і органів може бути розцінено за ступенем тяжкості, як ушкодження здорових, якщо між цими ушкодженнями і несприятливим кінцем є прямий причинний зв'язок?» експертною установою відповідь не надана, відсутній докладний опис процесу дослідження і всіх виявлених при цьому фактичних даних з вказівкою методів та методик, що застосовувались, не досліджена медична документація в оригіналі, висновки попередніх експертиз не зазначені. Статтею 651 ЦК України встановлено, що договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Зазначене узгоджується із Правовою позицією постанови Судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6-75цс13. Обставин неможливості належного виконання відповідачем договору з підстав визначених ст. 906 ЦК України судом не встановлено. Враховуючи правову природу оспорюваного договору, суд погоджується із доводами позивача про істотне порушення відповідачем умов договору, оскількивнаслідок їх невиконання позивачу, у разі позитивної для нього відповіді, могла не бути значною мірою завдана шкода за якою, він позбавився того, на що розраховував при укладенні договору (закриття кримінального провадження у відношенні підозрюваного [PERSON] - постанова від 20.06.2017 року). Так, посилання позивача на застосування наслідків ст.653 ЦК України як стягнення на його користь вартості сплаченої експертизи є обґрунтованими. Суд не погоджується із запереченнями відповідача про відсутність між сторонами цивільно-правових відносин, оскільки відповідно до Закону України «Про судову експертизу» судовий експерт по підставах та у порядку, визначеному законом, може бути притягнутий до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної або кримінальної відповідальності. Так, за надання завідомо неправдивого висновку, за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків, а також за розголошення даних, що стали йому відомі під час проведення експертизи, експерт несе кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством. За злісне ухилення від явки до органів досудового розслідування або суду експерт несе адміністративну відповідальність згідно з чинним законодавством. За допущені порушення під час проведення експертизи, що не тягнуть за собою кримінальної чи адміністративної відповідальності, експерт може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності згідно з чинним законодавством. У разі завдання своїми діями майнової шкоди під час проведення експертизи експерт несе матеріальну відповідальність згідно з чинним законодавством. Як вбачається із укладеного між сторонами договору про надання послуг між сторонами виниклі договірні зобов'язання, а обраний позивачем спосіб захисту права відповідає вимогам закону. Вирішуючи спір суд враховує, що відповідно до ст. 96 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Належних та допустимих доказів заподіяння позивачу збитків неналежним виконанням договору у виді його витрат на прибуття до експертної установи позивачем не надано, що виключає задоволення його вимог про стягнення 3 394, 64 грн. на приїзд до експертної установи. Передбачена ст.16 ЦК України можливість отримати відшкодування завданої майнової та немайнової (моральної) шкоди для учасників цивільних відносин є одним із важливих засобів захисту їхніх цивільних прав та інтересів. Таке відшкодування шкоди можливе як за договірних відносин, так і за відсутності останніх. Відповідно до положень цивільного законодавства можливість відшкодування моральної шкоди за порушення договірних відносин передбачена окремими статтями ЦК України. Аналізуючи зміст ст. 611 ЦК України можна стверджувати, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі. Закріпленного в законодавстві положення, яке визначало б загальний обов'язок відшкодування моральної шкоди при невиконанні договірних відносин на час розгляду справи не існує. Оскільки стаття 653 ЦК України (правові наслідки розірвання договору ) не передбачає права на відшкодування моральної шкоди, і таких наслідків не встановлено договором між сторонами, підстав для задоволення відповідної вимоги [PERSON] відсутні. Посилання позивача на ст. 611 ЦК України є неправильним, оскільки згідно її положень у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи викладене, відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі. При цьому порушення договору як підстава для виникнення права на відшкодування моральної шкоди може виявлятися у невиконанні, так і в неналежному виконанні договірних зобов'язань.

Outcome: partial