Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

25.02.2014 року позивач звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до відповідача, в якому просив суд стягнути з неї на свою користь заборгованість за договором кредиту № 287/1-603 від 04.04.2008 року в сумі 795 682,91 грн. та судові витрати в розмірі 3 654,00 грн.. Свій позов обгрунтовував тим, що відповідно до укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем договору кредиту № 287/1-603 від 04.04.2008 року остання отримала кредитні кошти у розмірі 58 390, 79 доларів США строком до 03.04.2033 року зі сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами. Відповідач зобов'язалася повернути кредитні кошти позивачу та щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. В порушення умов договору відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим станом на 06.02.2014 року виникла заборгованість в сумі 99 547, 47 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 795 682,91 грн., яку позивач просить стягнути з неї в судовому порядку. В ході розгляду справи 29.05.2014 року позивач збільшив позовні вимоги, подавши відповідну письмову заяву (а.с. 70-71), в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту № 287/1-603 від 04.04.2008 року станом на 27.05.2014 року в сумі 1 224 100,25 грн., що є гривневим еквівалентом сумі боргу в розмірі 104 168,53 доларів США, яка збільшилася за період від пред'явлення позову до 26.05.2014 року включно. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов з підстав та в обсязі, зазначених в заяві про збільшення позовних вимог, просила його задовольнити в повному обсязі. Під час судових дебатів вказала, що просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 1 292 346 грн., що є гривневим еквівалентом суми боргу 104 168,53 доларів США за курсом НБУ станом на 07.08.2014 року. Також вказала, що позовні вимоги стосуються дострокового повернення всієї суми наданих відповідачу кредитних коштів. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 20.05.2014 року подала заперечення на позов (а.с. 57-60), в якому позов не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском зі сторони позивача 3-х річного строку позовної давності.05.08.2014 року [PERSON] подала заяву про застосування строків позовної давності в даному спорі (а.с. 130). Представники відповідача позов не визнали, пославшись на його безпідставність та пропуск позивачем строків позовної давності. Доповівши зміст заявлених позовних вимог, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та відповідачем був укладений договір кредиту № 287/1-603 (а.с. 5-9), відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 55 000 доларів США 00 центів, зі сплатою 13 % процентів річних та комісій. Погашення кредиту здійснюється в порядку, визначеному п. 1.1.1 договору до 10 числа кожного місяця, починаючи з травня 2008 року (останній платіж 03 квітня 2028 року). Згідно п. 4.1 договору кредиту (а.с. 7) у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4, 2.9 цього договору, комісій, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1, 3.2.3, 3.3.14 цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Факт виконання позивачем своїх зобов'язань по наданню кредитних коштів підтверджується заявою відповідача на видачу готівки № 3 (а.с. 39). Представниками відповідача даний факт в судовому засіданні також не оспорював ся. Згідно копії статуту (а.с. 23-25) ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк». 31.10.2008 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту № 287/1-603 від 04 квітня 2008 року (а.с. 113), згідно п. 1 якої у зв'язку зі зміною умов кредитування за договором кредиту сторони домовились про те, що з 20 жовтня 2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 14 % річних, та відповідно, зазначено по тексту договору процентну ставку в розмірі 14 % процентів річних. Інші умови договору залишаються незмінними і сторони підтверджують за ними своїми зобов'язаннями. 25.06.2009 року сторони уклали додаткову угоду № 2 про внесення змін до договору кредиту № 287/1-603 від 04 квітня 2008 року (а.с. 12). В цій угоді сторони виклали п. 1.1 та п. 1.1.1 ст.1 договору кредиту в новій редакції : 1.1 Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 58 390, 79 доларів США зі сплатою 14 % річних з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 03 квітня 2033 року на умовах, визначених цим договором. 1.1.1. Погашення кредиту здійснюється в наступному порядку до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з травня 2008 року (останній платіж 03 квітня 2033 року) згідно з новим графіком. Згідно п. 1.2 додаткової угоди № 2 кредит надається позичальнику на наступні цілі та в наступному порядку : частина кредиту в розмірі 55 000,00 доларів США на купівлю нерухомості; частина кредиту в розмірі 3 390,79 доларів США на поточні потреби. Факт виконання позивачем своїх зобов'язань по наданню кредитних коштів в розмірі 3 390,79 доларів США на поточні потреби підтверджується заявою відповідача на видачу готівки № 40-1 від 25 червня 2009 року (а.с. 155). З розрахунку заборгованості (а.с. 70-71), який міститься в заяві про збільшення позовних вимог, вбачається, що відповідач належним чином не виконувала умови укладеного договору кредиту № 287/1-603 від 04.04.2008 року, внаслідок чого станом на 27.05.2014 року виникла заборгованість в сумі 104 168,53 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 1 224 100,25 грн., яка складається із 56 557,05 доларів США заборгованості по кредиту, 39 319,50 доларів США заборгованості по відсотках, 17 235,20 грн. (еквівалент 1 466,68 доларів США) пені за порушення терміну погашення кредиту, 73 224,95 грн. (еквівалент 6 231,30 доларів США) пені за порушення терміну погашення відсотків. Згідно офіційного курсу НБУ станом на 07.08.2014 року (а.с. 169-171) гривневим еквівалентом суми боргу в розмірі 104 168,53 доларів США є 1 292 346,79 грн., що підтверджується розрахунком, наданим представником позивача (а.с. 165-168). Правильність складених позивачем розрахунків відповідачем та її представниками під час розгляду справи не оспорювалася. Факт невиконання відповідачем умов договору кредиту визнаний самим відповідачем, яка у запереченнях на позов вказала, що свої зобов'язання по сплаті встановлених платежів вона не стала виконувати виходячи з умов основного кредитного договору від 04.04.2008 року починаючи з 11 травня 2008 року, а з урахуванням додаткової угоди від 25 червня 2009 року до цього кредитного договору - у всякому разі з 11 липня 2009 року (а.с. 58). Статтями 525 -526 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 629 ЦК України вказує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження невиконання відповідачем умов договору кредиту та існування заборгованості за цим договором, а також враховуючи, що відповідач та її представники не заперечувала фактів отримання [PERSON] кредиту та неналежного виконання нею взятих на себе зобов'язань за договором кредиту по поверненню кредиту та сплаті процентів, не оспорювали правильність представленого позивачем розрахунку позову, суд задовольняє заявлений позов в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати в сумі 3 654 грн. 00 коп. сплаченого останнім при подачі позовної заяви до суду судового збору (а.с. 1). Під час судового розгляду справи відповідач подала заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 130), в якій зазначила, що позивач пропустив строки позовної давності по зверненню в суд з вимогами про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 287/1-603 від 04.04.2008 року. Відповідач вказала, що вона припинила здійснювати платежі з погашення кредиту з 22.12.2008 року, а після укладення 25.06.2014 року додаткової угоди № 2, остання проплата була здійснена нею 25.11.2009 р.. Вважає, що з урахуванням умов п. 4.5 кредитного договору строк користування кредитом сплив 23 лютого 2010 року, а з 24 лютого 2010 року у банка виникло право на судовий захист свого порушеного права. Строк позовної давності розпочав свій перебіг 24 лютого 2010 року та закінчився 24 лютого 2013 року. Проте, суд не може погодитися з доводами, викладеними в заяві про застосування позовної давності, а тому відмовляє в її задоволенні, виходячи з наступних обставин. Ст. 256 ЦК України передбачає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст. 261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України). Згідно п. 4.5 договору кредиту (а.с. 8) у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п. п. 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більш ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). В судовому засіданні встановлено, що пункт 4.5 договору кредиту був викладений у додатковій угоді № 2 (а.с. 12) в іншій редакції : «п. 3 Сторони домовились, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4.1 Договору, та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, позичальник зобов'язаний достроково погасити кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції в повному обсязі на 31 календарний день прострочення виконання зобов'язання за Договором». В той же час п. 3.2.3 договору кредиту (а.с. 6) надає право кредитору вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісії та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати кредиту (частини кредиту) та/або процентів щонайменше на 30 календарних днів (п. 3.2.3.1 договору кредиту). Цьому праву кредитора кореспондує обов'язок позичальника, зазначений в п. 3.3.14 договору кредиту, відповідно до якого позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів З ДАТИ ОДЕРЖАННЯ ПИСЬМОВОГО ПОВІДОМЛЕННЯ КРЕДИТОРА, достроково повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти, комісії, а також можливі штрафні санкції (пеню, штраф) у випадках, визначених п. п. 2.7.3, 3.2.3, 5.4 цього договору. Отже, в договорі кредиту сторони передбачили спеціальний порядок обрахування строків дострокового повернення відповідачем кредиту в досудовому порядку в разі виникнення у позивача права, передбаченого п. 3.2.3 цього договору. В судовому засіданні встановлено, що претензія на ім'я [PERSON] про дострокове повернення кредиту (а.с. 156,157) була отримана останньою за адресою : [ADDRESS], 18 травня 2012 року. Таким чином, обов'язок [PERSON] щодо дострокового повернення кредитної заборгованості згідно умов п. 3.3.14 договору кредиту виник протягом 30 календарних днів з дати одержання нею письмової претензії позивача. Цей строк закінчився 18 червня 2012 року. А тому саме з цієї дати, а не з 24 лютого 2010 року, як зазначила відповідач, слід починати обраховувати початок перебігу строку позовної давності у спорі між сторонами. Оскільки позивач звернувся із позовною заявою до суду 25.02.2014 року, строк позовної давності ним пропущений не був. Крім того, суд враховує ту обставину, що заява про застосування строків позовної давності, подана [PERSON] (а.с. 130), не підписана останньою.

Outcome: approved