Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

26.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №164 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-КИ №245399 від 01.09.2009 року (а.с.7). Як вказував позивач, що визнала відповідач, дитина проживає з [PERSON], спір про визначення її місця проживання між сторонами відсутній. Судовим розглядом\~встановлено,\~що шлюбні стосунки між подружжям припинено з грудня 2013 року у звязку з відсутністю взаєморозуміння, втратою почуттів, на яких будуються шлюб та сімя, виникненням конфліктів та сварок. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує з ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. В ході підготовчого провадження судом застосовувались положення ст.111 СК України шляхом надання сторонам строку на примирення з метою збереження їх сімї, що позитивних результатів не дало. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, відповідач не заперечувала проти цьому. Таким чином, в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Аналізуючи викладене, обопільну згоду сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне ухвалити рішення в підготовчому провадженні із задоволенням позовних вимог [PERSON] та розірванням шлюбу, зареєстрованого між ним та [PERSON] 26.06.2009 року Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №164. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії І-КИ №140667 від 26.06.2009 року слідує, що під час державної реєстрації шлюбу відповідач [PERSON] своє дошлюбне прізвище не змінювала, у звязку з чим суд вважає за доцільне залишити його без змін, на чому також акцентувала увагу відповідач. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, а тому вважає за необхідне повернути позивачеві 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а інші 50% судового збору стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]

Outcome: approved