Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

26.01.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, яку уточнила та просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, тобто з 26.01.2015 року, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27.12.2007 року, який 21.12.2012 року розірвано. Від фактичних шлюбних відносин, в яких перебували сторони до реєстрації шлюбу, позивач народила двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач та які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Сторони разом не проживають, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, чим поставив позивача в скрутне матеріальне становище. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за іі відсутності, в якій уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 43). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечував (а.с.38). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 27.12.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). Зазначений шлюб рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2012 року, яке набрало законної сили 02.01.2013 року, - розірвано (а.с. 10). Від фактичних шлюбних відносин, в яких перебували сторони до реєстрації шлюбу, позивач народила двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, відповідно, серії [NUMBER] від 14.07.2005 року та серії [NUMBER] від 24.09.2007 року (а.с. 12,11). З копії актових записів про народження № 39 від 24 вересня 2007 року, № 30 від 14 липня 2005 року та Повних витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про народження, відповідно, [PERSON] та [PERSON] вбачається, що їх батьками є [PERSON] та [PERSON], підстава внесення запису - спільна заява про визнання батьківства (а.с. 27-29, 40-42). Діти проживають разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що вбачається із довідки Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 16.09.2014 року (а.с. 13). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровим працездатним чоловіком, інших аліментних зобов'язань не має, тому зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей, враховує і те, що позивач не має змоги самостійно забезпечити належний рівень життя для дітей, тому суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, тобто з 26.01.2015 року, до досягнення дітьми повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору та у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved