Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

25.11.2019 представник відповідачів АБ «Архипенка» в особі керуючого Архипенка О.А. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у цивільній справі № 379/1438/18 номер провадження 2/379/118/19 за уточненим позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» до [PERSON] , фермерського господарства «Даценко» про визнання недійсним договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 18.09.2012 року, в частині стягнення з позивача на користь відповідача ФГ «Даценко» судових витрат, що складаються з витрат по наданню правничої допомоги у розмірі 42000,00 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Таращанського районного суду від 19.11.2019 відмовлено у задоволенні зазначеного позову. При ухваленні судом рішення не було вирішено питання про судові витрати, які відповідачі понесли при розгляді справи судом. Про стягнення судових витрат із позивача представником відповідачів було заявлено під час розгляду даної справи судом. Просить ухвалити додаткове судове рішення про стягнення із позивача судових витрат в сумі 42000,00 грн, згідно наданого ним розрахунку. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надав наступні документи: розрахунок витрат на професійну правничу допомогу по справі №379/1438/18, копію акту приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 25.11.2019 до Договору № 01/12-2018 від 27.11.2018, копії меморіального ордеру від 22.11.2019, від 07.10.2019, 20.08.2019, копії платіжних доручень № 115 від 02.07.2019, №110 від 29.05.2019, №101 від 10.04.2019, копію договору про надання професійної правничої допомоги № 01/12-2018 від 27.11.2018, копію додаткової угоди №1/1 від 28.11.2018 до договору про надання професійної правничої допомоги №01/12-2018 від 27.11.2018 року, копію додатку №7 від 06.01.2019 до договору про надання професійної правничої допомоги №01/12-2018, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000648 від 01.09.2016, скріншот сторінки «Гугл Мапс» (т.2 а.с.125-135). 08.01.2020 позивачем на вказане рішення до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області подано апеляційну скаргу. В зв`язку з чим, ухвалою суду від 08.01.2020 було зупинено провадження у справі № 379/1438/18 номер провадження 2-др/379/4/20 за заявою представника відповідачів АБ «Архипенка» в особі керуючого Архипенка Олександра Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 379/1438/18 номер провадження 2/379/118/19. За наслідками розгляду апеляційної скарги, постановою Київського апеляційного суду від 12.02.2020 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» відхилено, а рішення Таращанського районного суду Київської області від 19.11.2019 залишено без змін. 21.02.2020 від представника відповідачів АБ «Архипенка» в особі керуючого Архипенка Олександра Анатолійовича до суду надійшли клопотання про врахування додаткових доказів у справі та клопотання про продовження (поновлення) строків для подачі таких додаткових доказів. Останній, враховуючи, що діючим законодавством не передбачено стадій розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, а також спеціальних строків на подачу додаткових доказів до заяви, з метою конкретизування правовідносин між АБ Архипенка та ФГ Даценко просив врахувати під час ухвалення додаткового рішення додаткові докази, а саме: рахунки виставлені АБ Архипенка за надання правничої допомоги у даній справі, меморіальні ордери, які підтверджують оплату послуг згідно рахунків (т. 2 а.с.235-245). Окрім того, з метою забезпечення здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін, клопотав про продовження (поновлення) строків для подачі таких додаткових доказів. Ухвалою суддді від 25.02.2020 було поновлено провадження у справі № 379/148/18 номер провадження 2-др/379/4/20 за заявою представника відповідачів АБ «Архипенка» в особі керуючого Архипенка Олександра Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат та призначено справу до розгляду на 16.00 год. 10.03.2020. 28.02.2020 до суду надійшов лист Київського апеляційного суду з проханням надіслати на адресу суду матеріали цивільної справи № 379/1438/18 у зв`язку з надходженням заяви представника фермерського господарства «Даценко» та [PERSON] про ухвалення додаткового рішення. А тому, ухвалою суддді від 02.03.2020 було зупинено провадження у справі № 379/1438/18 номер провадження 2-др/379/4/20 за заявою представника відповідачів АБ «Архипенка» в особі керуючого Архипенка Олександра Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 379/1438/18 за заявою представника фермерського господарства «Даценко» та [PERSON] про ухвалення додаткового рішення. Ухвалою суддді від 07.04.2021 поновлено провадження у справі № 379/148/18 номер провадження 2-др/379/3/21 (переєрестрація провадження у 2021 році) за заявою представника відповідачів АБ «Архипенка» в особі керуючого Архипенка Олександра Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат та призначено справу до розгляду на 13.30 год. 07.05.2021. 19.04.2021 представником позивача подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (т.3 а.с.229-230). У поданому запереченні представник позивача [PERSON] зазначає, що дана заява не може бути задоволена судом. Остання, заперечуючи факт заявлення представником відповідачів до закінчення судових дебатів про намір стягнути судові витрати та подачу доказів понесення відповідачами судових витрат після ухвалення рішення у справі, протягом п`яти днів, вважає, що у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України, АБ Архипенка не може розраховувати на стягнення судових витрат на правничу допомогу, а його заява від 25.11.2019 підлягає залишенню без розгляду. Стверджує, що якщо рішення по даній справі було ухвалено 19.11.2019, останнім днем для подання доказів на підтвердження понесення сторонами витрат на професійну правничу допомогу є 24.11.2019. Подана представником відповідачів заява з доказами через засоби поштового зв`язку - 27.11.2019, відповідно також підлягає залишенню без розгляду з тих же підстав. Просить у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити у повному обсязі. У разі наявності на думку суду підстав для задоволення заяви, просить зменшити розмір витрат таких, виходячи із принципу співмірності та розумності. Представник відповідачів [PERSON] , ФГ «Даценко» - АБ «Архипенка» в особі керуючого адвоката Архипенка О.А. у судовому засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду заяву підтримав та, спираючись на практику Європейського суду з прав людини та практики ВС, щодо забезпечення права на доступ до суду, просив суд відійти від надмірного формалізму поновити строки для подачі доказів понесення стороною відповідача витрат на правничу допомогу та ухвалити додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 42 000, 00 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви з підстав зазначених у запереченні, а у тому разі, якщо суд знайде підстави для задоволення заяви, просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Судом встановлено, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року, у задоволенні уточненого позову в цивільній справі № 379/1438/18 номер провадження 2/379/118/19 за уточненим позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» до [PERSON] , фермерського господарства «Даценко» про визнання недійсним договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 18.09.2012 року - відмовлено у повному обсязі. Зазначене рішення Таращанського районного суду Київської області набрало законної сили. При винесенні вказаного рішення, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, оскільки представником відповідачів до закінчення судових дебатів зроблено відповідну заяву. Про намір стягнути із позивача витрати на правову допомогу заявлялось представниками відповідачів під час подачі перших заяв по суті спору, у відзивах. В силу ч.ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно ч. 2 вказаної статті заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 цього Кодексу - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з статтею 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції. Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву саме в суді першої інстанції. Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. За ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Однак, суд вважає, що такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Згідно ч.ч. 1, 3, 6 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Окрім того, згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»). Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції). У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і може завадити розгляду їхніх позовних вимог та отримання розумної сатисфакції у разі ухвалення рішення на їх користь. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції. Зазначене узгоджується із практикою ВС зокрема в постанові від 09 грудня 2020 року справа № 2/20170/17 провадження № 61-9976св19 суд зазначає, що необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм є порушенням права на справедливий судовий захист. Враховуючи практику ЄС та ВС, задля забезпечення права сторони на справедливий суд гарантований Конституцією та законами країни, в контексті положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, з метою дотримання принципу змагальності сторін, а саме що кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, задля недопущення надмірного формалізму, вважає за можливе та необхідне поновити стороні відповідача строк для подання доказів понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові № 753/15683/15 від 26 вересня 2018 року розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, наявні в матеріалах справи договір про юридичні послуги, меморіальний ордер, опис наданих послуг та додаткових витрат і акт приймання виконаної роботи не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу в розмірі 42000,00 грн представником відповідачів - адвокатом Архипенком О.А. подано: 25.11.2019: розрахунок витрат на професійну правничу допомогу по справі №379/1438/18, копію акту приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 25.11.2019 до Договору № 01/12-2018 від 27.11.2018 на суму 42000,00 грн; копії меморіального ордеру від 22.11.2019, від 07.10.2019, 20.08.2019, копії платіжних доручень № 115 від 02.07.2019, №110 від 29.05.2019, №101 від 10.04.2019, копію договору про надання професійної правничої допомоги № 01/12-2018 від 27.11.2018; копію додаткової угоди №1/1 від 28.11.2018 до договору про надання професійної правничої допомоги №01/12-2018 від 27.11.2018 року; копію додатку №7 від 06.01.2019 до договору про надання професійної правничої допомоги №01/12-2018; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000648 від 01.09.2016; скріншот карти «Гугл Мапс» (т.2 а.с.125-135). 21.02.2020: копію меморіального ордеру від 22.11.2019 на суму 12250,00 грн, від 12.08.2018 на суму 12500,00 грн копію платіжного доручення № 117 від 02.07.2019 на суму 16200,00 грн, №101 від 10.04.2019 на суму 8100,00 грн, №78 від 21.02.2019 на суму 8400,00 грн, копії рахунку-фактури №24 від 12.08.2019 на суму 12550,00 грн, №28 від 15.08.2019 на суму 12250,00 грн, №19 від 24.06.2019 на суму 16200,00 грн, №7 від 05.04.2019 на суму 8100,00 грн, №4 від 13.02.2019 на суму 8400,00 грн (т.2 а.с.236-245). Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до постанови Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Суд, вважає, що надані стороною відповідача документи на підтвердження понесених відповідачем ФГ «Даценко» витрат на правову допомогу, є належними доказами і приходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування понесених ФГ «Даценко» витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають частковому задоволенню, а саме в частині зустрічі з клієнтом, вивчення матеріалів справи - 1000,00 грн, узгодження правової позиції з клієнтом та складання відзивів - 2500,00 грн, участь у судових засіданнях 22.02.2019, 09.04.2019, 23.05.2019, 25.06.2019, 13.08.2019, 30.09.2019, 19.11.2019, з урахуванням часу очікування у суді та часу витраченого безпосередньо на участь у засіданні - 8000,00 грн, підготовка клопотань по справі - 1000,00 грн. Всього на суму: 12500,00 грн. При цьому суд ураховує, що заявлений розмір витрат є співмірним обсягу послуг, що були надані адвокатом. Заперечення ТОВ «Інтерагроінвест» щодо відмови в задоволенні заяви АБ «Архипенка», в особі керуючого Архипенка О.А. в повному обсязі, на увагу не заслуговують, оскільки судом перевірена достовірність наданих заявником доказів на підтвердження понесених витрат, а встановлений судом розмір цих витрат є співмірним обсягу послуг, що були надані, складності справи та значенням спору для сторони. Решта визначена стороною відповідача сума судових витрат, яка включає витрати на дорогу та транспортні витрати за час на дорогу належними доказами не підтверджено. Вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи із засад допустимості та належності доказів. Окрім того, відповідно до постанови КАС ВС від 04.11.2019 року у справі № 9901/264/19, виїзд адвоката до суду не може бути віднесено до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону № 5076-VI. Витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи норми статті 138 ЦПК України, їх віднесено до витрат, пов`язаних з розглядом справи, які також мають бути доведені належними і допустимими доказами. Отже, оскільки заявлені представником витрати на дорогу фактично не доведені, унаслідок чого задоволенню не підлягають. При таких обставинах, враховуючи норми ст.ст. 141 п.8, 126 ЦПК, суд вважає за необхідне задовольнити заяву частково та ухвалити додаткове рішення у справі № 379/1438/18 номер провадження 2/379/118/19. На підставі викладеного,

Outcome: partial