Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

25\~лютого 2019\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~в якому\~просить суд\~ зобов`язати\~ [PERSON] усунути\~перешкоди[PERSON] у спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] , та дочкою [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення графіку зустрічей для [PERSON] наступним чином: кожної суботи з 11-00 години до 18-00 години у відсутності матері [PERSON] без обмеження місць прогулянок шляхом відвідування з дочками місць дитячих розваг та відпочинку, в загальнодоступних громадських місцях, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі бабусі та дідуся; кожного року 17 жовтня та 02 грудня з 15-00 год. до 19-00 год. у відсутності матері [PERSON] без обмеження місць прогулянок шляхом відвідування з дочками місць дитячих розваг та відпочинку, в загальнодоступних громадських місцях, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі бабусі та дідуся. Позовна заява мотивована тим, що із відповідачкою за даним позовом позивач перебував у офіційно зареєстрованому шлюбі з 12.10.2007 року, 12.06.2018 року шлюб між ними розірвано рішенням суду. Від шлюбу із відповідачкою мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після розлучення відповідач всіляко перешкоджає позивачу у спілкуванні з їхніми спільними дітьми. Така поведінка відповідачки викликана конфліктом з приводу розподілу спільного сумісного майна. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 03 червня 2019 року дана цивільна справа передана для розгляду за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Відповідач звернулась до суду з відзивом на позовну заяву, в якій просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Згідно відзиву на позов вказано, що позов не мав права підписувати представник позивача, згідно вимог ст.159 СК України позов мав подати особисто батько, мати не чинить перешкоди батьку у спілкуванні з дітьми, докази зворотнього позивачем суду не надано, позивач не скористався можливістю попередньо звернутись до органу опіки та піклування для вирішення цього питання згідно ст.158 СК України, батько хворіє на псоріаз та гепатит В, що створює небезпеку для здоров`я дітей. Задоволення позову буде суперечити інтересам дітей. Представник позивача в судовому засіданні підтримала доводи позовної заяви, просила задовольнити в повному обсязі позов. Уточнила, що не заперечує проти виключення зазначення обов`язкової умови побачень батька з дітьми - у відсутності матері. Пояснила, що мати з дітьми, а також дідуся і бабуся проживають у місті Донецьк, з березня 2020 року батько проживає у місті Донецьк постійно. В судових дебатах представник позивача наголошувала на рівності прав батьків щодо виховання та спілкування з дітьми. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи відзиву на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Додатково пояснив, що діти не мають можливості бачитись з батьком в суботу з 11-00 години, оскільки визначення такої тривалої кількості годин суперечать інтересам дітей, батько не зможе забезпечити виконання щоденних потреб дітей, в тому числі гігієнічних, вказання на зустріч з дітьми у відсутності матері суперечить нормам законодавства, вимога щодо побачення з бабусею та дідусем не підлягають задоволенню, оскільки вони не є сторонами у справі. Треті особи в судове засіданні не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 12.10.2007 року. Шлюб розірвано заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 12 червня 2018 року, рішення суду набрало законної сили. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 15 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III Про охорону дитинства дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з ч. 5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Калінінської районної у місті Донецьку ради надати суду\~у п`ятиденний\~строк з\~дати отримання\~копії ухвали письмовий висновок щодо способів участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Проте ухвала суду залишилась не виконаною у зв`язку з тим, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Калінінської районної у місті Донецьку ради фактично не перемістився з непідконтрольної Україні території. Служба у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації повідомила про неможливість надати висновок органу опіки та піклування, оскільки діти проживають з матір`ю проживають в м.Донецьк, висновок органу опіки та піклування надається відповідною установою за місцем проживання дітей. Суд вважає необхідним вирішити справу на підставі наявних у справі доказів для забезпечення якнайкращого захисту прав та інтересів дітей, учасників справи. Згідно характеристики [PERSON] від 17.01.2020 року ТОВ «Будинок пива», [PERSON] працює на посаді менеджер зі збуту з 16.10.2019 року, користується авторитетом серед колег, скромний в побуті, за характером спокійний, врівноважений, скарг на нього від клієнтів не надходило, самокритичний, визнає власні упущення. Представник позивача в судовому засіданні не заперечувала щодо наявності у [PERSON] хвороб псоріазу та гепатиту В, проте вказала, що ці хвороби не є небезпечними для оточуючих, виникли у батька дітей задовго до розлучення, тобто діти проживали до цього з батьком, користувались в побуті спільно посудом, спілкувались тощо. Суд погоджується з доводами представника позивача, що наявність у батька дітей вказаних вище хвороб не є перешкодою для спілкування з дітьми. Згідно довідки від 28.09.2020 року №879 КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», [PERSON] на наркологічному диспансерному обліку у лікарні не перебуває. Згідно довідки Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві від 28.12.2020 року, [PERSON] не має заборгованості зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей. У судовому засіданні 06.08.2020 року було допитано свідка [PERSON] , який вказав, що є братом позивача, хрещений [PERSON] . Вказав суду, що раніше сім`я жила дуже добре, батьки піклувались про дітей разом, з серпня 2018 року відповідачка стала чинити перешкоди його брату у зустрічах з дітьми. У судовому засіданні 06.08.2020 року було допитано свідка [PERSON] , яка є бабусею дітей та матір`ю позивача. Свідок повідомила суду, що останнім часом відповідачка стала чинити перешкоди її сину у спілкуванні з дітьми, хоча діти люблять батька, спілкуються з ним із задоволенням. В судовому засіданні представник позивача повідомила, що на даний час батько іноді бачиться з дітьми, проте домовленості з цього питання між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Враховуючи, що діти проживають разом з матір`ю у місті Донецьк, на території, яка не є підконтрольною органам державної влади України, з огляду на карантинні обмеження, які тривають на час розгляду справи, відсутність клопотань сторін про допит дітей, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 8, 9, 10 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. У такому випадку, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає, що систематичне спілкування дитини з батьком є необхідним для здорового морально розвитку дитини. За змістом ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право дитини включає, крім виховання батьками, право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, іншими родичами. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 1 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III Про охорону дитинства забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі М. С. проти України, у якому йдеться визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. У справі Хант проти України (рішення від 07.12.2006 року) вказано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При цьому, кожен з батьків має право не тільки на побачення із дитиною, а й має право приймати участь у вихованні та розвитку дитини, несе відповідальність за виховання і розвиток дитини. Враховуючи вік дітей, при розгляді справи судом не встановлено перепон для побачень батька з дитиною без присутності матері протягом періоду з 11-00 години до 18-00 години, тобто сім годин поспіль. Щодо заперечень представника відповідача проти зустрічей з бабусею, дідусем, суд вважає необхідним зазначити, що позивач просить визначити певний графік зустрічей з дітьми насамперед для нього, зазначаючи про можливість відвідування ним з дітьми бабусю, дідуся. На думку суду, встановлення способу участі батька у вихованні дитини у даному вигляді і на даному етапі буде максимально відповідати інтересам дітей, із врахуванням їх віку, а також з урахуванням необхідністю забезпечення належних умов для проживання, виховання дитини, виходячи з балансу в першу чергу інтересів дитини та інтересів її батьків. Зазначений спосіб участі батька у вихованні дітей може бути змінений з часом з урахуванням зміни віку дитини та обставин особистої прихильності до кожного з батьків, а також з урахуванням зміни психічного, фізичного, етичного розвитку дитини. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial