Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

24 березня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на період навчання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання сина. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач подала відзив на позов, в якому позов визнає частково та не заперечує проти стягнення з неї аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., посилаючись на те, що вона не має стабільного доходу, а також на те, що на її утриманні знаходиться неповнолітня донька. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні зазначила, що відповідач позовні вимоги визнає частково, посилаючись на підстави, викладені у відзиві, проте, у разі, якщо суд прийде до висновку про необхідність стягнення аліментів у частці від заробітку, то не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, допитавши свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2000 року, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2017 року було розірвано. Сторони є батьками: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). З копії акту від 12 лютого 2020 року вбачається, що син сторін - [PERSON] проживає разом з позивачем (а.с 21). Допитаний у судовому засіданні в якості свідка син сторін - [PERSON] суду підтвердив, що він проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні. З матір`ю спілкується рідко, коштів на його утримання вона не надає, лише один раз на його рахунок вона перерахувала 1200 грн. [PERSON] навчається в Університеті прикладних наук ISMA (Вища школа менеджменту інформаційних систем) в м. Рига, Латвія, термін навчання - 4,5 роки, що підтверджується копією договору про навчання № 19-1768 від 31 жовтня 2019 року та копією довідки № 3-3/329-20 від 03 березня 2020 року (а.с 15, 16-20). Як повідомив позивач, термін закінчення навчання - 30 червня 2023 року. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 грудня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.11.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частин першої, другої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно із частиною першою статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною першою статті 201 Сімейного кодексу України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги закону, матеріальний стан відповідача, часткове визнання відповідачем позову, а також те, що на утриманні відповідача знаходиться неповнолітня дочка - [PERSON] , [INFO] , однак син сторін [PERSON] продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на повнолітнього сина - [PERSON] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на період його навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Проте, суд не стягує аліменти у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як просить позивач, виходячи з такого. Мінімальний гарантований розмір аліментів, який встановлений законом і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбачений саме для дитини. Частиною першою статті 6 Сімейного кодексу України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Оскільки син сторін [PERSON] досяг повноліття, а тому правовий статус дитина на нього не розповсюджується, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як про це просить позивач. Крім того, на підставі статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: partial