Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

25 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати такими, що втратили право користування [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], житловим будинком за адресою : м. Суми , вул. Гоголя, 1. Свої вимоги мотивує тим, що з 30.03.1995 року вона та [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками житлового будинку за адресою: м. Суми, вул. Гоголя, 1. 25.02.1995 року син [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 10 серпня 1995 року у них народилась донька [PERSON]. Після укладення шлюбу усі разом проживали за адресою: [INFO]. 21.10.1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. З 07.09.2005 року відповідачі були поставлені на реєстраційний облік за адресою : м. Суми , вул. Гоголя, 1. З 2008 року [PERSON] та [PERSON] в будинку не проживають , в звязку з виїздом з України на постійне місце проживання до Італії. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідачів у квартирі порушує право власності позивача та утворює перешкоди у користуванні власністю, що виражається у сплаті зайвих комунальних платежів. Посилаючись на ст. 391, 405 ЦК України, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням у житловому будинку позивача. Позивач [PERSON] в письмовій заяві підтримала позов в повному обсязі, просить розглянути справу за наявними матеріалами. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.03.1995 року на праві спільної сумісної власності є власниками житлового будинку за адресою : м. Суми , вул. Гоголя, 1. (а.с.8). З 25.02.1995 року по 21 жовтня 1999 року [PERSON] та [PERSON]В перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 25.02.1995 року серія І-БП№ 269434, копією свідоцтва про народження від 30.09.1995 року серія І-БП № 285535, копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 21.10.1999 року серія І-БП № 043038 (а.с.9-11) Згідно відомостей ЦНАП Сумської міської ради від 06 жовтня 2017 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою : [INFO].(а.с.20). Із копії виписки з будинкової книги для реєстрації громадян по вул. Гоголя, 1, в м. Суми встановлено, що за вищевказаною адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-13). Згідно копії нотаріально засвідченої заяви Посольству Італії в Україні від 24.01.2003 року встановлено, що [PERSON] не заперечує проти виїзду за кордон на постійне місце проживання [PERSON] та [PERSON] (а.с.14) Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Із пояснень позивача, зазначених ним у позові, та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідачі не є членами сім'ї власника квартири, і що відповідачі не проживають за місцем реєстрації більше 9 років . Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів у квартирі порушує права позивача як власника, оскільки позивач обмежена у своєму праві розпорядження власністю, а крім того відповідачі в квартирі не проживають, витрат по утриманню житла не несуть, і позивач несе зайві комунальні витрати. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, є обґрунтованою, і відповідачі визнаються судом такими, що втратили право користування житловим приміщенням житловим будинком за адресою: м. Суми , вул. Гоголя, 1. Судові витрати суд залишає за позивачем. На підставі ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved