Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

26 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до суду про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 21 вересня 2013 року між нею та [PERSON] було укладено усну угоду про купівлю - продаж нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами, які розташовані за адресою [ADDRESS] на загальну суму 50000 грн. Вказана нерухомість відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та реєстраційним посвідченням належала [PERSON] на праві особистої власності. Відповідно до умов укладеної усної угоди про купівлю - продаж вона зобов'язалася сплатити кошти за будинок у сумі 50000 грн., а [PERSON] в строк до 21 грудня 2013 року звільнити житловий будинок. Вона в повному обсязі виконала умови укладеної угоди та в повному обсязі передала [PERSON] суму за житловий будинок, в той час, коли остання не встигла виконати остаточні дії щодо оформлення укладеної угоди та звільнити будинок, оскільки в листопаді 2013 року померла. З моменту укладення усної угоди вона фактично вступила в володіння нерухомим майном [PERSON], зробила ремонт, але в установленому законом порядку не зареєструвала своє право власності на зазначений житловий будинок. З цих підстав, вона просить суд визнати усну угоду, укладену 21 вересня 2013 року між нею та [PERSON] про купівлю - продаж житлового будинку зі всіма надвірними побудовами і спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS] та визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю. Представник позивача в судовому засіданні також підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд повністю задовольнити вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була сусідкою померлої [PERSON] і підтвердила факт укладення 21 вересня 2013 року між нею та [PERSON] усної угоди про купівлю - продаж житлового будинку зі всіма надвірними спорудами і побудовами, розташованих за адресою [ADDRESS]. Зазначене нерухоме майно на праві власності належав [PERSON] Свідок [PERSON] суду надала такі ж саме свідчення, що й свідок [PERSON] Вислухавши пояснення всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що житловий будинок зі всіма надвірними спорудами та побудовами, розташованими за адресою [ADDRESS] на праві особистої власності належить [PERSON] (а.с. 6-12). 21 вересня 2013 року між [PERSON], позивачем по справі та [PERSON] була укладена усна угода про купівлю - продаж зазначеного вище нерухомого майна (а.с.4). Відповідно до умов укладеної усної угоди від 21.09.2013 року [PERSON] зобов'язалася передати [PERSON] за житловий будинок кошти в сумі 50000 грн., а остання зобов'язалася в строк до 21.12.2013 року виїхати з будинку. Судом на підставі показань свідків з'ясовано, що позивач по справі в повному обсязі передала кошти в сумі 50000 грн. [PERSON], тобто повністю виконала умови укладеної усної угоди, а остання передала їй всі документи на будинок. Однак через деякий час [PERSON] захворіла і [INFO] померла ( а.с. 5), так і не встигнувши оформити договір купівлі - продажу у нотаріуса. У зв'язку з цим, суд зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Статтею 334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 220 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу купівлі-продажу житлового будинку зі всіма надвірними спорудами і побудовами, при цьому сторони досягли угоди щодо істотних умов договору та їхні дії були спрямовані на його виконання. Перешкодою у остаточному оформленні договору купівлі-продажу стала смерть продавця. Тому суд, на підставі наведеного, вважає, що даний правочин може бути визнаний дійсним, а позовні вимоги повністю доведеними, отже підлягають задоволенню.

Outcome: approved