Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

25.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати дійсним договір № 628 купівлі - продажу 7/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладеного між [PERSON], діючого від імені [PERSON] та [PERSON], посвідченого представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі Одеської області 13 червня 1995 року, визнати дійсним договір № 2649 купівлі - продажу 3/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі Одеської області 15 грудня 1997 року та визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, мотивуючи тим, що державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що договори купівлі - продажу 7/10 часток вказаного житлового будинку та 3/10 часток вказаного житлового будинку були посвідчені представництвом Одеської товарної біржі в місті Ізмаїл 13 червня 1995 року за № 628 та 15 грудня 1997 року за № 2649, а згідно статті 227 Цивільного кодексу України 1963 року, договори купівлі - продажу часток вищевказаного житлового будинку повинні були посвідчуватись нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору № 628 купівлі-продажу 7/10 частин житлового будинку [ADDRESS] укладеного між [PERSON], діючого від імені [PERSON] та [PERSON], посвідченого представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі Одеської області 13 червня 1995 року, [PERSON] належить 7/10 частин житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. Крім цього, на підставі договору № 2649 купівлі - продажу 3/10 частин домоволодіння незавершеного будівництвом готовністю 95 %, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі Одеської області 15 грудня 1997 року, [PERSON] належить 3/10 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Актом державної технічної комісії про готовність завершеного будівництвом об'єкту до експлуатації від 23.02.1999 року було вирішено, що 3/10 частин одноповерхового житлового будинку по [ADDRESS] прийнято до експлуатації. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області № 796 від 18.10.1999 року був затверджений акт державної технічної комісії про готовність завершеного будівництвом 3/10 частин одноповерхового житлового будинку до експлуатації по [ADDRESS]. Також, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 11.02.2000 року Ізмаїльською міською радою Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1562, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.01.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Як вже встановлено судом, [PERSON] належить 7/10 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 628 від 13.06.1995 року, посвідченого представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі Одеської області та 3/10 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2649 від 15.12.1997 року, посвідченого представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі Одеської області, але нотаріально посвідчені не були. Правові підстави для реєстрації вказаних угод підтверджені технічною документацією Ізмаїльського МБТІ, а саме технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] виданим 10.11.1997 року комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації». На теперішній час вказані договори не оскаржені та не скасовані, а одна із сторін за договором [PERSON] померла [INFO] З оглядом на вищевказане, враховуючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд відповідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), визнає вищевказані договори дійсними. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення договорів не вимагається. Право власності таким чином за померлою [PERSON] встановлюється відповідно ст. 328 ЦК України. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39926333 від 19.03.2015 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 02.06.1976 року відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом стоку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на будинок [ADDRESS] , тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. від 19.03.2015 року за № 692/02-14 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що договори купівлі - продажу 7/10 часток вказаного житлового будинку та 3/10 часток вказаного житлового будинку були посвідчені представництвом Одеської товарної біржі в місті Ізмаїл 13 червня 1995 року за № 628 та 15 грудня 1997 року за № 2649, а згідно статті 227 Цивільного кодексу України 1963 року, договори купівлі - продажу часток вищевказаного житлового будинку повинні були посвідчуватись нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved