Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

26.12.2019 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом в якому вказала, що 12.02.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який було розрізано рішенням суду 01.07.2019 року. За час шлюбу, у квітні 2018 р., ними було придбано майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці розміром 0,0648 га для його обслуговування. Вказані об`єкти нерухомого майна були оформлені на відповідача [PERSON] , про що до державного реєстру прав власності у 2018р. внесений відповідний запис. Посилаючись на те, що зазначене нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та ст. ст. 60, 69, 70, 71 СК України, просила позов задовольнити, визнати за нею право власності на Ѕ частину цих об`єктів нерухомості. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте звернулась до суду із заявою (вх. № 1999 від 05.05.2020р.), в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Крім того просить судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1849 грн. 53 коп. стягнути з відповідача на її користь. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувшись з заявою за вх. № 1591 від 08.04.2020р. про закінчення розгляду справи у його відсутність, в якій позов визнає повністю, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на Ѕ частину спірного житлового будинку та земельної ділянки. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: ?[PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.02.2001 року, який було розірвано рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області 01.07.2019 року (рішення суду №474/953/18 від 01.07.2019р.); ?02.04.2018р. у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 25540798 внесено запис про право власності [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] загальною площею 50 кв.м., з визначення підстави виникнення - договору купівлі-продажу серії та номеру 361, виданого 02.04.2018р. приватним нотаріусом Демченко Т.М. (витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 119312413 від 02.04.2018р., договір купівлі-продажу житлового будинку від 02.04.2018р.); ?02.04.2018р. у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності за номером 25541421 внесено запис про право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим №4822355100:06:009:0002 по [ADDRESS] загальною площею 0,0648 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з визначення підстави виникнення - договору купівлі-продажу серії та номеру 362, виданого 02.04.2018р. приватним нотаріусом Демченко Т.М. (витяг з державного реєстру речових прав № 119317357 від 02.04.2018р., договір купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2018р.); ?судові витрати понесені позивачем складають - судовий збір в розмірі 1849,53 грн. ( квитанція № @2L116715 від 11.12.2019р.) Суд вважає що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання об`єктів нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділу. При прийнятті рішення суд керується: Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено устатті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, другастатті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина другастатті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1,2ст.70 СК Українивстановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. В разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18.01.2017 р. по справі № 6-2565цс16, в постанові від 30.03.2016 р. № 6-2811цс15. Зі змісту п.п. 23,24постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65СК України. З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеним, що подружжям [PERSON] та [PERSON] за час перебування у зареєстрованому шлюбі (з 2011 р. по 2019р.) було набуто житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0, 0648 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку за цією ж адресою, тому слід визнати зазначене нерухоме майно спільною сумісною власністю подружжя, частки подружжя в якому є рівними, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 184952,93 грн..

Outcome: approved