Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

26.04.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області про зняття арешту з нерухомого майна, яким просив зняти арешт зі всього майна, що належить [PERSON] , накладеного постановою державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Слєсарєвою О.В. про арешт майна боржника від 21.03.2018 року в межах виконавчого провадження ВП №54986150 щодо примусового виконання виконавчого листа № 592/8107/17, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття чи до зміни матеріального становища сторін. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми №592/8107/17 з нього стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 21.03.2018 у рамках виконавчого провадження щодо стягнення аліментів на підставі вказаного рішення суду державним виконавцем Ковпаківського ВДВС ГТУЮ в Сумській області накладено арешт на нерухоме майно боржника, тобто позивача. Згідно довідки Сумського міського центру зайнятості від 18.03.2019, станом на 12.03.2019 заборгованість по аліментах у позивача відсутня. Позивач звертався з заявою про зняття арешту з належного йому нерухомого майна до Ковпаківського ВДВС та до Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області, однак у задоволенні вказаних заяв йому було відмовлено з підстав наявності заборгованості зі сплати аліментів та роз`яснено право звернутися до суду. Вважає, що накладений арешт порушує його право власності, оскільки позбавляє змоги у повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Позивач надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, просив позов задовольнити з наведених у ньому підстав, долучив документи про погашення заборгованості. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, 20.05.2019 направив на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, 5.08.2019 направив лист про відсутність заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів згідно заяви стягувача [PERSON] . Третя особа [PERSON] в підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, оскільки за наявної заборгованості по аліментах таке зняття погіршить становище її дитини, а 30.07.2019 року на адресу суду надійшло її клопотання про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог у повному обсязі, просила їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми №592/8107/17 від 27.09.2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 06.06.2014 року, Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис №389, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 27 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття чи до зміни матеріального становища сторін. Постановою старшого державного виконавця Ковпаківського ВДВС м. Суми ВП №54986150 від 24.10.2017 відкрите виконавче провадження щодо стягнення з позивача аліментів. Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексні номери витягів - 152549579, 157358342; реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна - 1741741559223, 1772206259101) позивач, [PERSON] є власником земельних ділянок, кадастровий номер [NUMBER] площею 2 га у Краснопільському районі та кадастровий номер [NUMBER] площею 0,08 га у місті Суми. 21.03.2018 постановою державного виконавця у вказаному виконавчому провадженні накладено арешт на нерухоме майно позивача. Згідно довідки Ковпаківського ВДВС м. Суми №19 від 07.06.2019, станом на 07.06.2019 заборгованість позивача по аліментам становила 27469,92 грн. З довідки Ковпаківського ВДВС м. Суми №19 від 01.08.2019, встановлено, що станом на 01.08.2019 заборгованість позивача по аліментам відсутня, що підтверджено також копією квитанції 0.0.1405491943.1 від 11.07.2019, наданою позивачем. З відповідей Ковпаківського ВДВС м. Суми слідує, що у зв`язку з тим, що стягнення аліментів по виконавчому листу буде проводитися до повноліття дітей, зняття арешту державним виконавцем неможливе. Відповідно до ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно з ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.316, 317 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як встановлено судом арешт на майно позивача порушує його право власності, оскільки він позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. В даному випадку виконання рішення суду є триваючими, протягом декількох років, до повноліття дитини. На час розгляду справи заборгованість по сплаті аліментів відсутня, отже на теперішній час не існує підстав для арешту майна боржника, оскільки рішення суду виконується добровільно. На підставі викладеного та враховуючи, що заборгованість по сплаті аліментів позивачем погашена, однак арешт з майна боржника не знято, що порушує законні права та інтереси позивача щодо розпорядження майном, власником якого він є, матеріали справи вказують на наявність та достатність підстав для зняття арешту з цього майна за рішенням суду, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved