Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

24.09.2018 р. позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з вересня 2003 року по квітень 2009 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не виконує свого обов'язку щодо утримання дитини, незважаючи на те, що син періодично хворіє і потребує постійної батьківської уваги та допомоги. 12.10.2018 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 20.11.2018 року у підготовчому судовому засіданні ухвалою суду за клопотанням відповідача залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] 10.12.2018 року відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначив про те, що він періодично за власною ініціативою надавав матеріальну допомогу на утримання сина, однак зараз його матеріальний стан змінився, з 2016 року він немає постійного місця роботи, крім того, у 2017 році у другому шлюбі у нього народилася дитина, яка також перебуває на його утриманні. 12.12.2018 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не прибув, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи у його відсутність. Третя особа також не прибула у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою реєстрації місця проживання, з будь якими заявами до суду не зверталася, письмові пояснення до суду не подавала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2003 року по 09.04.2009 року (а. с. 5, 6). У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. (а. с. 7). Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір'ю і перебуває на її утриманні. Як зазначив відповідач у своїх запереченнях, він офіційно не працює, має мінливий нестабільний дохід. На його утриманні перебуває також донька [PERSON], [INFO] (а. с. 30, 31, 36 - 39). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у відповідача іншої неповнолітньої дитини. З огляду на вказане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у зазначеному розмірі щомісячно на дитину є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини. За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial