overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

24 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.11.2011 року. Від спільного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося через те, що відповідач нехтує сімейними цінностями, у зв'язку із чим між ними часто виникали суперечки та непорозуміння. Більше дев'яти місяців вони проживають окремо. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а відтак, враховуючи згоду позивача слід провести заочний розгляд справи. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.11). Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.6,7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та виховання дітей, у зв'язку із чим між ними часто виникають суперечки та непорозуміння. Більше дев'яти місяців вони не підтримують шлюбні стосунки. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

24 квітня 2014 року до суду звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту батьківства, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO]. помер його батько [PERSON], проте, не має можливості отримати свідоцтво про народження, тому що його батьки в установленому порядку не зареєстрували шлюб та у свідоцтві про його народження був внесений запис його прізвища ([PERSON]) незаконно. Заявник в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив заяву задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, проте начальник відділу ДРАЦСу Лучук Л.Й. подала до суду повідомлення про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення вказаного факту. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, оскільки вимоги заявника знайшли своє повне і всебічне підтвердження в ході розгляду справи і підтверджуються документами прилученими до матеріалів справи. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

24 квітня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що одруження виявилося невдалим. Подружні стосунки між ними щодня погіршувалися через відсутність розуміння один одного. Відповідач в присутності дитини ображав її, що негативно впливало на дитину, а тому вона разом з донькою переїхала проживати до своїх батьків. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Донька буде проживати разом з нею. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що в сім'ї, де вона проживала разом з відповідачем, дитина перебуває в психологічно нездоровій обстановці через постійні сварки інших членів сім'ї. Крім того чоловік став застосовувати до неї фізичну силу. Життя стало нестерпним і вона разом зі своєю донькою повернулася проживати до своїх батьків. Відповідач не вживає жодних заходів до примирення. Сім'я розпалась остаточно і збережена бути не може. Вона має намір створити іншу сім'ю. Відповідач [PERSON] позов визнав і підтвердив той факт, що збереження сім'ї неможливе. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON]., відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 17 серпня 2011 року сторони уклали шлюб (а.с. 4). Від цього шлюбу позивачка та відповідач мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сторони на протязі останніх двох місяців разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, позивачка має намір створити іншу сім'ю, а тому подальше збереження шлюбу шкодить її інтересам. Примирення між подружжям не можливе. Спору щодо місця проживання дитини та поділу спільно нажитого майна немає. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON], оскільки вона виявила про це своє бажання. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

24 квітня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: БПМП, мешкає [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.04.2014р. о 13 год. 31 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр.[PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.04.2014р. о 13 год. 31 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Ткач А.П. лікарні Вольногорського ПНД. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора вважає, що «дочку викрали та вбили., замість дочки підставна особа», «проти мене діє заговір». Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

24 квітня 2014 року ПАТ «Акцент-Банк» вернувся до суду з позовом, де просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту від 12.07.2008 року в сумі 19 544,45 гривень, що складає 2 500 грв. - тіло кредиту, 9 601,02 грн - заборгованість за відсотками, 6037,50 грн. - заборгованість за комісією за користуванням кредитом, 500 грн. та 906,93 грн. - штрафи Представник позивача просив суд розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив слухати справу заочно на підставі наявних у ній даних та доказів у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 12.07.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку на суму 2500 грн. з виплатою 24 % річних Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Своєчасно суму позики відповідач не повернула. Заборгованість за договором кредиту на 02.03.2014 року становить 19 544,45 гривень, що складає 2 500 грв. - тіло кредиту, 9 601,02 грн - заборгованість за відсотками, 6037,50 грн. - заборгованість за комісією за користуванням кредитом, 500 грн. та 906,93 грн. - штрафи. Ці обставини підтверджується письмовими доказами, доданими до матеріалів справи Але позивачем не надано доказів що до розрахунку суми 6037,50 грн. - заборгованість за комісією за користуванням кредитом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому, суд відмовляє в стягнені зазначеної суми. Згідно платіжного доручення, позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

24 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом в якому просив розірвати шлюб укладений ним 15.11.1986 року з відповідачкою [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст. 110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 15.11.1986 року, згідно свідоцтва про одруження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану міськвиконкому м. Запоріжжя Запорізької області, актовий запис № 2681, від якого народилися - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, у зв'язку з різни поглядами на життя та взаємним непорозумінням. Сторони припинили шлюбні відносини з квітня 2009 року і проживають окремо одне від одного. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільних дітей та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню, сплачений останнім судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

24 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути з останнього аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2012 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. На даний час вони припинили подружні відносини, донька мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, інших утриманців відповідач не має. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, що маються в матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2012 року, від якого в них [INFO] народилась донька [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. Дитина здорова. На теперішній час дитина мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки між сторонами виник спір з приводу матеріального утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе урегулювати спір шляхом зобов'язання відповідача виплачувати аліменти в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров'я, а також матеріальний стан сторін, те, що відповідач фізично здоровий, працездатний, аліментних зобов'язань на користь інших осіб не має, дитина здорова, тому суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача. Окрім того, з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України також слід стягнути в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

24 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 2009 році вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від сумісного проживання мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. З березня 2014 року сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Їх сімейне життя не склалося через постійні непорозуміння, сварки, відсутність у відповідача інтересу до сім'ї. Сторони дійшли згоди про те, що дитина буде проживати з позивачем. Вона прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася остаточно та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Галицинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, шлюб зареєстрований 09 жовтня 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №16. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.22). Сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

24 квітня 2014 року позивач в особі представника Сафір Ф.О. звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 20551,57 гривень та судових витрат. В судове засідання представник позивача не прибув, звернувся з заявою в якій просить справу розглянути за його відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. В позовній заяві представник позивача вказав, що 01.09.2011 року між ПАТ « Акцент Банк» та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір № AN4АССF2О0011 від 01.09.2011 року. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 13000,00 гривень, зі сплатою 0,12 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Факт видачі кредитних коштів підтверджується заявою від 01.09.2011 року , яка додасться до цієї позовної заяви та доданою ксерокопією паспорта , завіреною 03.11.2008 року( з відміткою № 130402010075460852). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов'язується надати кредит позичальнику, в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови кредитного договору. Останній платіж боржником здійснено 17.03.2013 року. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків. У відповідності до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки У свою чергу під збитками законодавець у ст.22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

24 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту № DNH4ТP74260074 від 15.08.2006 року в сумі 30 934,45 гривень, що складає 2 587,20 грн. - тіло кредиту, 12 074,72 грн. - заборгованість за відсотками, 22 898,42 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредиту року, укладеного між ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» та відповідачеві було надано кредитні кошти за кредитним договором № DNH4ТP74260074 від 15.08.2006 в сумі 2 587,19 грн. зі сплатою 25,8 % річних. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором № DNH4ТP74260074 від 15.08.2006 року заборгованість станом на 14.04.2014 року становить 30 934,45 гривень, що складає 2 587,20 грн. - тіло кредиту, 12 074,72 грн. - заборгованість за відсотками, 22 898,42 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. У зв'язку з відсутністю щомісячних оплат по кредиту , та порушенням умов Кредитного договору, у позивача виникло право вимагати дострокового погашення Кредиту відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України. Відповідно до якої , якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Кредиту. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустила істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду за наявності обставин, які мають істотне значення. Суд вважає, що сума пені, яку нараховано позивачем в розмірі 22 898,42 грн. є несоразмірно великою та перевищує заборгованість за тілом кредиту, що суд визнає обставинами, що мають істотне значення. Тому суд,

Outcome: partial