Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

25.10.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, позовні вимоги якої було зменшено в клопотанні від 23.07.2018 та викладені наступним чином: - стягнути з відповідача Комунального медичного закладу Бориспільської районної ради «Бориспільський центр первинної медико-санітарної допомоги», правонаступником якого є Комунального некомерційного підприємства Бориспільської районної ради Київської області «Бориспільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок використання джерела підвищеної небезпеки у сумі 245434 гривні 40 копійок (т.1 а.с.2-3,138). В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 31.05.2017 року о 21.10 годин в с.Гора Бориспільського району Київської області, на перехресті вул.Центральна та вул.Мічуріна, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ЗАЗ д.н.з [NUMBER] , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить Комунальному медичному закладу Бориспільської районної ради «Бориспільський центр первинної медико-санітарної допомоги», будучи неуважним, не виконав вимоги знаку 2.1 на рівнозначному перехресті, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Toyota» д.н.з. [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON] , внаслідок чого в результаті зіткнення автомобіль останнього відкинуло на транспортний засіб «Mitsubishi Pajero» д.н.з [NUMBER] під керуванням власника громадянина України [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що потягнуло за собою матеріальні збитки іншим учасникам ДТП. Своїми діями третя особа порушив вимоги п.2.3Б та п.16.13 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, та відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2017 року по адміністративній справі №359/5026/17 третю особу визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу. В ході слухання вказаної справи останній пояснив, що здійснив ДТП в ході виконання своїх трудових обов`язків водія Комунального медичного закладу Бориспільської районної ради «Бориспільський центр первинної медико-санітарної допомоги», керуючи автомобілем ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , належить відповідачу. Відповідно до ст.ст.1172, 1187 ЦК України зазначив, що за шкоду, спричинену третьою особою при виконанні трудових обов`язків, несе Комунальний медичний заклад Бориспільської районної ради «Бориспільський центр первинної медико-санітарної допомоги». Також, зазначив, що ПрАТ «Саламандра-Україна» на користь позивача сплачено грошову суму у розмірі 100000 гривень в якості відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок ДТП, що сталося 31.05.2017, і станом на дату звернення з позовом різниця становила 345454,40 гривень. В подальшому, в клопотанні від 23.07.2019 (т.1 а.с.138) представник позивача зазначив, що, приймаючи до уваги, що протягом календарного року позивач не має можливості отримати відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП 31 травня 2017 року, позивач провів відчуження автомобіля «Mitsubishi Pajero» д.н.з [NUMBER] на користь громадянки України [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу від 22 червня 2018 року та копією технічного паспорта серії [NUMBER] за ціною 120000 гривень. А тому просив стягнути в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок використання джерела підвищеної небезпеки 245434 гривень 40 копійок. Відповідачем Комунальним медичним закладом Бориспільської районної ради «Бориспільський центр первинної медико-санітарної допомоги», правонаступником якого є Комунальне некомерційне підприємство Бориспільської районної ради Київської області «Бориспільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», подав відзив на позову заяву (т.1 а.с.58-63), за змістом якого просив відмовити позивачу у задоволенні позову. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що позивач невірно визначив суму завданої матеріальної шкоди. Так, позивачем не повідомлено відповідача про дату та час проведення експертизи транспортного засобу. Крім того, виходячи з оцінки та встановленої вартості транспортного засобу він є фактично знищеним, у зв`язку з чим згідно п.30.2 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди при фізичному знищенні автомобіля обраховується і стягується не в розмірі вартості автомобіля до ДТП, а розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою суду від 21.03.2019 у підготовчому засіданні було частково задоволено заявлене представником позивача адвокатом Чорним Є.О. клопотання про витребування письмових доказів (т.1 а.с.85-87), витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії: -документів, що підтверджують факт перебування [PERSON] , [INFO] , у трудових відносинах з Комунальним медичним закладом Бориспільської районної ради «Бориспільський центр первинної медико-санітарної допомоги, а саме: копію наказу про прийняття на роботу (звільнення за наявності), копію трудової книжки; -документів, що підтверджують належність Комунальному медичному закладу Бориспільської районної ради «Бориспільський центр первинної медико-санітарної допомоги» автомобіля ЗАЗ д.н. [NUMBER] та використання його у господарській діяльності станом на 31.05.2017 року в с. Гора, Бориспільського району Київської області, а саме: копію подорожнього листа автомобіля ЗАЗ д.н. [NUMBER] від 31 травня 2017 року та копію свідоцтва про реєстрацію вказаного автомобіля; - документи, що підтверджують, за якою особою було закріплено автомобіль ЗАЗ д.н. [NUMBER] та підстави надання його в управління водію [PERSON] , [INFO] , 31.05.2017 року. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21.03.2018 року у підготовчому засіданні судом було задоволено клопотання представника відповідача та призначено по даній цивільній справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої було доручено Українському центру судових експертиз (т.1 а.с.88-90). Постановою Апеляційного суду Київської області від 31 травня 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] було залишено без задоволення , ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2018 року залишено без змін (т.1 а.с.128-130). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 03.10.2018 року (т.1 а.с.184-185) в порядку ст.55 ЦПК України було залучено до участі в справі правонаступника відповідача - Комунальне некомерційне підприємство Бориспільської районної ради Київської області «Бориспільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги». Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 03.10.2018 року, з урахуванням ухвали суду 03.10.2018 про виправлення описки, у підготовчому засіданні судом було призначено по даній цивільній справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої було доручено Українському центру судових експертиз (т.1 а.с.88-90), яку було скасовано Київським апеляційним судом постановою від 04.12.2018 року за апеляційною скаргою позивача (т.1 .с.225,226-230). Ухвалою суду від 18.02.2019 було задоволено клопотання представника відповідача про виклик експерта ТОВ «ЕАК «Довіра» Коваля Ігора Миколайовича (т.1 а.с.246-247,248-249). Ухвалою суду від 02.04.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача щодо залучення в якості третьої особи нового власника транспортного засобу - [PERSON] (адреса [ADDRESS] ( т.2 а.с.6-7,21-22). Ухвалою суду від 27.06.2019 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи та дослідження експертного висновку №2640/19-54 від 17.05.2019 щодо проведеної на замовлення відповідача судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз автотоварознавчої експертизи (т.2 а.с.88-89). У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити, підтвердив викладені в позовній заяві обставини, вважав їх доведеними. Додатково звернув увагу суду, що відповідач ухилився від проведення оплати експертизи, призначеної судом за клопотанням останнього, що було встановлено ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року та в постанові Київської апеляційного суду від 04 грудня 2019 року, залишеної в силі ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2019 року. Зазначив, що за таких умов, законнім та обґрунтованим рішенням суду буде визнання вартості матеріального збитку відповідно до висновку експерта Коваля від 19 червня 2017 року, №14260. Також зазначає, що звіт №78/18С-У оцінювача [PERSON] , згідно до якого вартість автомобіля після ДТП становить грошову суму у розмірі 220 514,00 гривень, надійшов відповідачу від ПрАТ СК «Саламандра-Україна» 04 травня 2018 року на адвокатський запит представника відповідача Білоус Т.Г. , датований 19 березня 2018 року. Вважає, що подання зазначеного доказу через 11 місяців після отримання та за межами підготовчого розгляду справи свідчить про зловживання правами відповідача . Прийняття доказів позиції відповідача, а саме звіту №78/18С-У оцінювача [PERSON] та інших документів , наданих до клопотання від 02 квітня 2019 року про приєднання доказів до матеріалів справи, неможливе в силу приписів ст.83 ЦПК України. Зазначає, що до звіту не долучені документи, які підтверджують повноваження оцінювача [PERSON]. Вважає незаконними посилання на Білоруську методику визначення середньої ціни по виданню [PERSON] та [PERSON], Мінськ, 2003 року, яка не внесена до реєстрів Міністерства юстиції України, а також що експерт залишив поза увагою Методику Міністерства юстиції України, затверджену спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду Державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, в редакції від 21.08.2009. Вважає, що, оскільки на підтвердження своїх повноважень представник відповідача Білоус Т.Г. Надала довіреність від 21.03.29018, у представника не було повноважень звертатися із запитом 19.03.2018. Звертає увагу на положення вимог ч.1 ст.78 ЦПК України, суд не бере докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Також, просить прийняти до увагу, що реальна ринкова вартість залишків пошкодженого автомобіля становила грошову сумі 12000,00грнивень, які позивачем реально отримано внаслідок відчуження автомобіля на користь іншої особи, що підтверджено згідно договору від 22.06.2018 року. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, підтримали поданий відзив на позовну заяву, додатково зазначили наступне. Відповідач ставить під сумнів висновок експерта № 14260 від 19.06.2017 року, наданий позивачем, так як позивач не повідомляв відповідача про дату та час проведення автототоварознавчого дослідження, вважають, що вартість відновлювального ремонту є значно завищеною, а позивач не визнає ТЗ фізично знищеним. Не визнаючи та не погоджуючись з експертизою № 14260 від 19.06.2017 року, КНП «БРЦПМСД» 22.01.2019 року звернулось до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України з замовленням провести судову автотоварознавчу експертизу ТЗ Mitsubishi Pajero Wagon 3.2 D, 2008 року д.н. [NUMBER] в порядку ст. 106 ЦПК України, за наявними матеріалами, та експертним висновком №2640/19-54 від 17.05.2019 року, яку проводив судовий експерт КНДІСЕ Єрмоленко О.О., встановлено, що ринкова вартість ТЗ до ДТП - 405 358 грн. 56 коп.; ринкова вартість ТЗ після ДТП - 204 574 грн. 92 коп.; вартість відновлювального ремонту ТЗ - 572.235 грн. 87 коп.;розмір матеріального збитку внаслідок ДТП - 405 358 грн. 56 коп.. Тому вважають, що вартість матеріального збитку завданого власнику ТЗ, в порівнянні з експертизою №14260 від 19.06.2017 року є завищеною, звертають увагу, що залишкова вартість ТЗ після ДТП співпадає з висновком оцінювача ФОП [PERSON] , що свідчить про те, що позивач продав транспортний засіб за значно заниженою ціною. Крім того, позивачем продано не залишки ТЗ, а ТЗ яким можливо користуватись після проведення ремонтних робіт. Звертають увагу, що позивачем умисно продано ТЗ з метою уникнути належного огляду транспортного засобу при проведені судової експертизи, так як буде встановлено менший перелік ушкоджень ніж зазначено в експертизі позивача. З урахуванням цих обставин, вважають, що розмір стягнення матеріального збитку є завищеним, позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, подане заперечення КНП «БРЦПМСД» проти позову [PERSON] підтримують, у задоволенні позову просять відмовити. Третя особа, [PERSON] у судовому засіданні обставини дорожньо-транспортної пригоди не заперечував. Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, допитавши експерта [PERSON] , дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що 31 травня 2017 року о 21.10 год. в с.Гора Бориспільського району Київської області на перехресті вул.Центральна та вул.Мічуріна, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ЗАЗ д.н.з [NUMBER] , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить Комунальному медичному закладу Бориспільської районної ради «Бориспільський центр первинної медико-санітарної допомоги»,(після реорганізації - Комунальне некомерційне підприємство Бориспільської районної ради Київської області «Бориспільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги»), будучи неуважним, не виконав вимоги знаку 2.1 на рівнозначному перехресті, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Toyota» д.н.з. [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON] , внаслідок чого в результаті зіткнення автомобіль останнього відкинуло на транспортний засіб «Mitsubishi Pajero» д.н.з [NUMBER] , який був під керуванням [PERSON] та рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Наведене підтверджується постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2017 року (справа №359/5026/17). Зазначеною постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2017 року у справі №359/5026/17 третю особу [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 гривень (т.1 а.с. 4-5). Постанова набрала законної сили 11.07.2017 року. У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт дорожньо-транспортної пригоди за вказаних у вище зазначених постановах обставин, а також факт пошкодження належного позивачу автомобіля з вини водія [PERSON] відповідачем, а також третьою особою не оспорюються. З наданих відповідачем та досліджених у судовому засіданні документів: витягу з наказу №7-к від 01.04.2013 про прийняття [PERSON] на посаду водія 1-го класу міської АЗП-СМ, копії наказу №69-к від 08.07.2016 про переведення [PERSON] на посаду водія 1 класу відділення невідкладної медичної допомоги, копією трудової книжки [PERSON] з відповідними записами щодо прийняття на роботу та переведення, копії наказу від 06 квітня 2017 року № 122 про закріплення автомобіля ЗАЗ Sens загальний легковий седан-В державний номер [NUMBER] за водіями, в тому числі [PERSON] , копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (т.1 а.с. 156-164),- встановлено, що [PERSON] на момент вчинення ДТП, перебував у трудових відносинах з відповідачем та 31.05.2017. під час ДТП керував належним відповідачу на праві власності ЗАЗ д.н.з [NUMBER] . Отже, водій [PERSON] спричинив ДТП при виконанні своїх трудових обов`язків. Зазначена обставина відповідачем та третьою особою не оспорюється. Також встановлено, що на підставі рішень Бориспільської районної ради Київської області від 13 лютого 2018 року №277-18-VII «Про реорганізацію шляхом перетворення Комунального медичного закладу Бориспільської районної ради «Бориспільський центр первинної медико-санітарної допомоги», від 14 червня 2018 року №335-21-VII «Про деякі питання діяльності Комунального некомерційного підприємства «Бориспільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» було реорганізоване шляхом перетворення Комунальний медичний заклад Бориспільської районної ради «Бориспільський центр первинної медико-санітарної допомоги» в Комунальне некомерційне підприємство «Бориспільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги». Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Mitsubishi Pajero» д.н.з [NUMBER] , який на момент ДТП, а також на момент звернення з позовом до суду належав позивачу [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (т.1 а.с.6). За змістом ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Встановлено, що на момент ДТП позивач мав договір добровільного комбінованого страхування наземного транспортного засобу, укладений з ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» від23.09.2016 (т.1 а.с.73-75), застрахованим транспортним засобом за яким був автомобіль, який отримав пошкодження при ДТП - «Mitsubishi Pajero Wagon» д.н.з [NUMBER] ». За зверненням позивача [PERSON] на підставі страхового акту №0015372.05.17/1 ПрАТ СК «Саламандра-Україна», було визначено та перераховано позивачу відповідно до його заяви від 11 липня 2017 року та платіжного доручення №2017 від 02 серпня 2017 року страхове відшкодування в сумі 100000 гривень (т.1 а.с.76,79, т.2 а.с.19,72), в межах встановленого договором страхового ліміту. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №0015372.05.17/1 (т.2 а.с.19-на звороті, 71) страховиком враховано, що згідно звіту №27/07-17 від 13.07.2017 ФОП [PERSON] вартість транспортного засобу на момент страхового випадку 445454,40грн.та вартість залишків - 224940,40грн. (т.2 а.с.19). Копія звіту про розрахунок вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №27/07-17 від 13 липня 2017 року як і копія страхового акту та розрахунку були витребувані судом в порядку, визначеному ч.7 ст.81 ЦПК України (т.2 а.с.26) Всупереч твердженням представника позивача, вказаний суб`єкт оціночної діяльності при складанні звіту керувався національними нормативно-правовими актами, зокрема Методикою товарознавчої експертизи і оцінки колісних транспортних засобів (затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.07.2009р. №1335/5/1159, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 4.08.2009 р. під №724/16740). Та, лише в якості інформаційного джерела використовував: Довідник «Бюлетень атотовароведа» №94, квітень 2017 ТОВ «ІОЦ СЕУ», Донецьк; Звіт по визначення вартості матеріального збитку №14260 від 19.06.2017; «Оцінювання вартості автотранспортних засобів та збитків від дорожньо-транспортних пригод» [PERSON] та [PERSON] , Мінськ, 2003 р. Як визначено оцінювачем ринкова вартість після аварійного автомобіля «Mitsubishi Pajero 3.2D» д.н.з [NUMBER] в пошкодженому стані становить 220514 гривень. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №14260 від 19 червня 2017 року, складеного судовим експертом Ковалем Ігорем Миколайовичем (т.1 а.с.9-26) на підставі заяви [PERSON] , експертом встановлено, що, оскільки заводом виробником досліджуваного КТЗ кузов, як каталожна одиниця, в запасні частини не поставляється, то проведення відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ є неможливим з технічної точки зору. Калькуляція відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ не складається. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon» д.н.з [NUMBER] , внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталось 31.05.2017, становить 445454,40грн., що дорівнює ринковій вартості досліджуваного КТЗ станом на момент ДТП (т.1 а.с.13-15) Суд звертає увагу, що з метою встановлення розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу, судом було призначено за клопотанням відповідача судову автотоварознавчу експертизу ухвалою від 21.03.2018. (т.1 а.с.88-90). Вказаною ухвалою суд зобов`язав позивача [PERSON] надати можливість експертам за участі представника відповідача та третьої особи [PERSON] . оглянути належний йому на праві власності автомобіль Mitsubishi Pajero Wagon 2008 року д.н. [NUMBER] . Цією ж ухвалою витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи суд поклав на відповідача - Комунальний медичний заклад Бориспільської районної ради «Бориспільський центр первинної медико-санітарної допомоги», зобов`язавши оплатити рахунок на проведення експертизи протягом 10 днів з моменту його отримання. Постановою Апеляційного суду Київської області від 31 травня 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] було залишено без задоволення , ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2018 року залишено без змін (т.1 а.с.128-130). 18.06.2018 року ухвалу суду про призначення судової автотоварознавчої експертизи разом з матеріалами цивільної справи надійшла до Українського центру судових експертиз та була повернута суду разом із супровідним листом від 26.07.2018 року без виконання (т.1 а.с.134,145). При цьому зазначено, що 26.06.2018 року було сформовано попередній рахунок витрат на проведення судової експертизи, направлений Комунальному медичному закладу Бориспільської районної ради «Бориспільський центр первинної медико-санітарної допомоги» та отриманий адресатом за довіреністю 07.07.2018 року, та станом на 26 липня 2018 року оплата за проведення судової експертизи здійснена не була. 23.07.2018 року представником позивача адвокатом Чорним Є.О. направлено та 27.07.2018 року надійшло до Бориспільського міськрайонного суду клопотання про поновлення провадження у справі у зв`язку з тим, що позивач провів відчуження автомобіля «Mitsubishi Pajero» д.н. [NUMBER] . Згідно з яким виклав позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди в новій редакції та просить стягнути з відповідача в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок використання джерела підвищеної небезпеки, кошти у сумі 245434 гривні 45 копійок (т.1 а.с.138). Так, відповідно до копії Договору купівлі-продажу транспортного засобу 8043/2018/995888 від 22.06.2018 року [PERSON] продав, в [PERSON] придбала транспортний засіб «Mitsubishi Pajero Wagon» д.н.з [NUMBER] . За змістом п.3.1 за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 120000(сто двадцять тисяч гривень). Слід зазначити, що позивач в особі свого представника оскаржив ухвалу суду у даній справі від 03.10.2018 року про призначення судової автотоварознавчої експертизи, яка була скасована постановою Київського апеляційного суду від 04.12.2018 року (т.1 .с.225,226-230). За змістом постанови суду апеляційної інстанції, на переконання апеляційного суду, місцевий суд повторно задовольняючи подане клопотання, не звернув уваги на положення ст.109 ЦПК України, відповідно до якої, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. В цьому зв`язку суд враховує, що як відповідач так і позивач ухилились від проведення експертизи та покладених судом обов`язків, зокрема: відповідач не здійснив оплату експертизи у визначений в ухвалі строк, а позивач відчужив транспортний засіб, який згідно з ухвалою суду мав надати для огляду експерту. З урахуванням вимог ст..109 ЦПК України, оскільки питання, для визначення яких судом призначалась експертиза потребують спеціальних знань, суд визнає обставини, які були встановлені у звіті про розрахунок вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №27/07-17 від 13 липня 2017 року (т.2 а.с.65-70), а саме, що ринкова вартість після аварійного автомобіля «Mitsubishi Pajero 3.2D» д.н.з [NUMBER] в пошкодженому стані становить 220514 гривень, а також обставини, встановлені у висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №14260 від 19 червня 2017 року (т.1 а.с.9-26), про те, що ринкова вартість досліджуваного автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon» д.н.з [NUMBER] на момент ДТП, що сталось 31.05.2017, становить 445454,40грн.(т.1 а.с.9-15). Доводи представника позивача, що ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу дорівнює сумі продажу 120000грн. суд вважає необґрунтованими. Так, відповідно до ч.1,2 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2014 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи встановлені судом обставини, вимоги чинного наведеного судом цивільного та цивільно-процесуального законодавства, той факт, що позивач не погоджується з визнання транспортного засобу фізично знищеним, у зв`язку з чим здійснив його відчуження саме як транспортного засобу, розмір відшкодування, який підлягає сплаті позивачу дорівнює різниці між встановленою ринковою вартістю пошкодженого транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди за вирахуванням отриманого позивачем страхового відшкодування: 445454,40грн.-220514,00грн.-100000,00грн.=124940,40грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, документально підтверджені витрати позивача по сплаті судового збору підлягають частковому відшкодуванню в сумі 1249,40грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial