Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

25.07.2014 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути в його користь з відповідача: суму заборгованості за договором позики від 18.05.2013 року в розмірі 62 107,50 грн. та сплачений ним судовий збір. В подальшому, в судовому засіданні 12.09.2014 року представником позивача [PERSON] було уточнено позовні вимоги та остаточно просила стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики в перерахунку на гривні, що за офіційним курсом НБУ на день розгляду справить 1 297,65 грн. за 100 доларів США у розмірі 64 882, 50 грн. основного боргу, 3 424, 50 грн. відсотків, 7 152, 30 грн. інфляційних витрат, 2 105, 42 грн. 3% річних, 775, 65 грн. судового збору, а всього 78 340, 37 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що 18.05.2013 р. між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого він передав у власність відповідача кошти в сумі 5 000,00 доларів США. Дану суму та відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 250,00 доларів США відповідач зобов'язувався повернути йому не пізніше 17.06.2013 р. Проте відповідач не виконав свої зобов'язання за договором позики. На підставі ст. 625 ч. 2 Цивільного Кодексу України на суму основного боргу за період з 18.05.2013 р. по 12.09.20014 р. нараховуються інфляційні витрати в розмір 7152, 30 грн. та 3% річних, в сумі 2105,42 грн., оскільки станом на день подання позовної заяви до суду відповідач не виконав свої зобов'язання за договором позики, тому позивач вимушений звернутись до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився довіривши на підставі довіреності від 03.07.2014 року (а.с.18) представлення своїх інтересів [PERSON], яка підтримала уточнені позовні вимоги, покликаючись на вказані в позові обставини. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибув з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції та рекомендованим поштовим повідомленням, заперечень на позовну заяву відповідачами до суду подано не було, а тому, суд у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] 18.05.2013 р. позичив у позивача [PERSON] 5 000,00 доларів США., що підтверджується долученою до матеріалів справи розпискою від 18.05.2013 року. Згідно даної розписки відповідач зобов'язувався повернути вказану суму та відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 250,00 доларів США не пізніше 17.05.2014 року. Проте відповідач своїх зобов'язань за договором позики не виконав та станом на час розгляду справи отримані кошти не повернув. У відповідності до 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 625 ч. 2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно вимог ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Оскільки позивач просив стягнути інфляційні втрати та три відсотки річних то такі підлягають стягненню з розрахунку заборгованості в розмірі 7 152,30 грн. та 2105,42 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача коштів є підставними та підлягають до задоволення, а саме з відповідача слід стягнути в користь позивача 64 882, 50 грн. основного боргу, 3424, 50 грн. відсотків, 7152, 30 інфляційних витрат та 2105, 42 грн. 3% річних. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved