Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

24 жовтня 2016 року позивачі звернулися до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Козелецької селищної ради народних депутатів від 25.05.1982 № 64 «Про виділення земельної ділянки та дозвіл на проведення будівництва», [PERSON] було виділено земельну ділянку та дозволено будівництво житлового будинку та господарського блоку за адресою: смт. Козелець, вул. Східна (Восточна), 12 Козелецького району Чернігівської області та на підставі рішення Козелецької селищної ради від 23.12.1993 № 135, було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. У 1982 році на вказаній ділянці у період спільного проживання у шлюбі з позивачем [PERSON] був збудований житловий будинок, розташований за адресою: смт. Козелець, вул. Східна, 12 Козелецького району Чернігівської області. Тому [PERSON] та позивач [PERSON] мають право на дане домоволодіння в рівних частках по ? кожен. 24.07.2011 [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: смт. Козелець, вул. Східна, 12 Козелецького району Чернігівської області. За життя правовстановлюючий документ [PERSON] отриманий не був та право на домоволодіння у належний спосіб не зареєстровано, тому позивачі змушені звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Позивачі в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення судового розгляду за відсутності позивачів. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням проводити судовий розгляд без участі представника. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 26.01.1980 між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕЛ № 390975 від 26.01.1980, за актовим записом № 2 /а.с. 18/. Згідно архівного витягу з рішення виконкому Козелецької селищної Ради народних депутатів від 25.05.1982 № 64 «Про виділення земельної ділянки та дозвіл на проведення будівництва», виконком селищної Ради народних депутатів вирішив виділити [PERSON] земельну ділянку в кількості 700 кв.м. по вул. Робоча, 12 та дозволено будівництво житлового будинку тип проект 184-24-52 та господарського блоку розміром 6х9 м по вул. Восточна, 12 /а.с. 21/. Відповідно до архівного витягу з рішення виконкому Козелецької селищної ради від 23.12.1993 № 135 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» вирішено передати [PERSON] у приватну власність безкоштовно земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель 0,07 га /а.с. 20/. Згідно технічного паспорту (інвентаризаційна справа № 2939) на садибний житловий будинок № 12 по вул. Східна в смт. Козелець Козелецького району Чернігівської області, даний будинок побудований в 1982 році. Згідно довідки № 172 від 27.09.2016 виданої КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, право власності на садибний житловий будинок, розташований в смт. Козелець, вул. Східна, 12, станом на 31.12.2012 не зареєстровано /а.с. 17/. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР 1969 року, який був чинним на час побудови [PERSON] зазначеного житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таке ж положення містить і ст. 60 Сімейного кодексу України. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями № 12 по вул. Східна в смт. Козелець Козелецького району Чернігівської області є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], як подружжя. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР 1969 року частки подружжя у праві спільної сумісної власності є рівними. Аналогічне положення міститься у ст. 70 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. З наведеного вбачається, що частки позивача [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності є рівними та становлять по ? частині. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] правомірно набула право власності на відповідну частку у зазначеному нерухомому майні, яке являється спільною сумісною власністю колишнього подружжя. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд вважає, що позивачу [PERSON] належить половина спірного житлового будинку з надвірними будівлями, що перебував у спільній сумісній власності подружжя та позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визначення її частки у спірному майні в розмірі ? частини та визнання за нею права власності на ? частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. 24 липня 2011 року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 169734, видане 27.07.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області) /а.с. 14/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: смт. Козелець, вул. Східна, 12 Козелецького району Чернігівської області. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~\~у першу\~\~чергу\~\~право на спадкування за законом мають\~\~діти спадкодавця, у тому числі\~\~зачаті\~\~за\~\~життя\~\~спадкодавця та народжені\~\~після\~\~його смерті, той\~\~з подружжя який\~\~його пережив, та\~\~батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина та син позивачі у справі [PERSON] та [PERSON], родинні відносини підтверджуються записом про батька у свідоцтві про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу /а.с. 16, 18/. Відповідно до копій матеріалів спадкової справи № 547/2011, яка надійшла на запит суду з Козелецької районної державної нотаріальної контори, [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON], позивач як спадкоємець за законом, спадщину після смерті [PERSON] прийняв /а.с. 29/. Відповідно до ч. 1, 3\~ ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, позовні вимоги [PERSON]про визнання права власності на ? частину домоволодіння, яке розташоване за адресою смт. Козелець, вул. Східна, 12 Козелецького району Чернігівської області, підлягають задоволенню і за позивачем [PERSON] суд вважає можливим визнати право власності на частину зазначеного будинку. На підставі наведеного та

Outcome: approved