Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

25.07.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності. У належній їй на праві приватної власності квартирі з 2005 року зареєстрований [PERSON] з яким вона перебувала у шлюбі з 22.07.2005 року по 19.04.20017 року. [PERSON] поселився до належної їй на праві приватної власності квартири, проживав в ній та згодом був зареєстрований в якості її чоловіка. Однак у жовтні 2016 року відповідач, забравши свої речі, виїхав з квартири, його місце перебування їй невідоме. Оскільки відповідач, залишивши належне їй на праві власності житлове приміщення, не знявся з реєстраційного обліку в добровільному порядку, а після розірвання їх шлюбу перестали існувати обставини, що стали підставою для його проживання у спірному житловому приміщенні, останній не проживає в ньому більше року, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належною їй на праві приватної власності квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка відсутня, подала до суду клопотання про розгляд справи за її ж відсутності, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги до [PERSON] підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з»явився , про дату та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання, однак судову повістку повернуто до суду відділом зв»язку з зазначенням причин «за закінченням терміну бзений належним чином, з будь-якими клопотаннями про відкладення розгляду справи на адресу суду не звертався. З огляду на викладене, суд ухвалив провести судовий розгляд справи за відсутності відповідача на підставі даних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджено договором дарування квартири від 05.04.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори Матвієнко Т.В., зареєстрованим в реєстрі за №1-410 (а.с.7). У квартирі [ADDRESS], зареєстровані: влсник - позивачка [PERSON], син власника - [PERSON], колишній чоловік власника - [PERSON]. За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Звертаючись до суду з позовом, власник спірної квартири стверджує, що відповідач з жовтня 2016 року у належному їй на праві власності житловому приміщенні не проживає без поважних причин, витрати по утримання житлового приміщення не несе, шлюб їх розірвано 19.04.2017 року. Зазначені позивачем обставини, як підстави позову підтверджені: актами про непроживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] від: 10 липня та 06 листолпада 2017, 20 квітня та 12 липня 2018 року, затвердженими головою правління ОСББ «Теремки-1» (а.с. 9 - 12). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на те, що відповідач у справі не проживає на житловій площі за місцем реєстрації без поважних причин, а наявність будь-яких інших домовленостей між сторонами у справі щодо можливостей проживання відповідача у належному на праві власності позивачу житловому приміщенні після розірвання їх шлюбу, що мало місце 19.04.2017 року судом не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved