Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

26.10.15 року позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 97 085,24 грн. матеріальної шкоди. Заяву мотивує тим, що в період з 2008 по 2011 роки ТзОВ «Яричів» постачало йому, як фізичній-особі підприємцю товари. Оплата за товар здійснювалась шляхом перерахуванням коштів на картковий рахунок, відкритий на імя менеджера товариства [PERSON], проте частіше він віддавав готівку особисто останньому в руки. Як він дізнався згодом, [PERSON] отримані кошти на розрахунковий рахунок товариства не вносив, а привласнював та використовував на власні потреби. В 2014 році ТзОВ «Яричів» звернулось до нього з позовом до Господарського суду Волинської області про стягнення коштів в сумі 95 181,60 грн. Саме тоді він довідався про те, що [PERSON] вчиняв відносно нього шахрайські дії. Даний позов було задоволено, не беручи до уваги те, що відносно останнього, по даному факту відкрито кримінальне провадження за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.11.15р. № 466/2695/15-к [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у звязку із закінченням строків давності. Проте в процесі розгляду справи, останнього визнано винуватим у вчиненні відносно [PERSON] шахрайських дій. Враховуючи викладене, [PERSON] змушений звернутись до суду про стягнення з [PERSON] завданого йому матеріального збитку у заявленій сумі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, покликаючись на викладені в заяві мотиви. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав . Судом встановлено, що 29.12.08р. між ФОП [PERSON] та ТзОВ «Яричів» укладено договір поставки № 01-29/12, за умовами якого сторони домовились про співпрацю з метою реалізації товарів постачальника на ринку. Оплата за товар здійснювалась позивачем, шляхом перерахуванням коштів на картковий рахунок, відкритий на імя менеджера товариства [PERSON], однак, як зясовано частіше кошти передавались йому особисто в руки. Судом також встановлено, що [PERSON] отримані кошти на розрахунковий рахунок товариства не вносив, а привласнював та використовував на власні потреби. Внаслідок неотримання коштів ТзОВ «Яричів», товариство звернулось до ФОП [PERSON] з позовом до суду про стягнення суми боргу. Рішенням Господарського суду Волинської області від 07.05.14р. з ФОП [PERSON] стягнуто на користь ТзОВ «Яричів» 95 181,60 грн. та 1903,64 грн. судових витрат. Внаслідок вчинення [PERSON] шахрайських дій по відношенню до ФОП [PERSON], відносно нього по даному факту відкрито кримінальне провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.11.15р. в справі № 466/2695/15-к [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у звязку із закінченням строків давності. Проте в процесі розгляду кримінального провадження судом було встановлено, що [PERSON] у період з 04.08.08 р. по 31.08.11 р., працюючи на посаді менеджера із збуту ТзОВ «Яричів», відповідно до наказу про прийняття на роботу від 04.08.08 р., несучи особисту відповідальність за завдання матеріальної шкоди товариству, згідно розділу ІV посадової інструкції менеджера із збуту від 12.09.08 р., з якою останній особисто ознайомлений, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою [PERSON] вчинив по відношенню до нього шахрайські дії, внаслідок чого заволодів коштами в сумі 41 619 грн. , отриманих від ФОП [PERSON], в якості оплати за поставлені ТзОВ «Яричів» кондитерські вироби. Зокрема, менеджер із збуту ТзОВ «Яричів» [PERSON] у березні 2011 р. на вул. Замарстинівська у м. Львові отримав від ФОП [PERSON] в якості оплати за поставлені ТзОВ «Яричів» кондитерські вироби , згідно видаткової накладної № 3225 від 24.03.11 р., грошові кошти у сумі 19 297 грн.80 коп., які в подальшому на розрахунковий рахунок товариства не вніс, а привласнив та використав на власні потреби. Згодом, у квітні 2011 р. [PERSON] по вул. Замарстинівська у м. Львові отримав від ФОП [PERSON] в якості оплати за поставлені ТзОВ «Яричів» кондитерські вироби , згідно видаткової накладної за № 4215 від 18.04.11 р. грошові кошти у розмірі 22 321 грн. 20 коп., які в подальшому на розрахунковий рахунок товариства не вніс, а привласнив та використав на власні потреби. Своїми діями [PERSON] завдав позивачу матеріальної шкоди на загальну суму 97 085,24 грн. Частиною 4 ст. 61 ЦПК України врегульовано, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязковий для суду , що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved