Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

25 березня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява органу опіки та піклування Черкаської селищної ради Донецької області в інтересах неповнолітніх: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову зазначено, що на території Черкаської селищної ради ( Черкаської об`єднаної територіальної громади ) за адресою: [ADDRESS] , проживав [PERSON] , [INFO] , який є біологічним батьком трьох неповнолітніх дітей, народжених під час проживання з ним ( без реєстрації шлюбу ) громадянкою [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвами про народження дітей. Матір`ю дітей є [PERSON] . Понад десять років батько ніякої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні своїх дітей не приймає, життям дітей взагалі не цікавиться, ніякої участі у їх вихованні, матеріальному забезпеченні не приймає. З січня 2017 року багатодітна родина [PERSON] була взята під соціальний супровід відділу соціальних питань, сім`ї дітей та молоді, Черкаської селищної ради. Черкаською селищною радою надавалась всебічна допомога. Результати супроводу не дають стверджувати, що родина подолала складні життєві обставини, мати на даний час перебуває на лікуванні в КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янська», згідно із висновком ЛКК за станом здоров`я наданий час не може виконувати належним чином батьківські обов`язки. Приймаючи до уваги наведене, орган опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області вимушений був звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в розмірі єдиної частини його заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дітей (а.с.1-3). У судовому засіданні представник позивача [PERSON]., яка діє на підставі довіреності № 651/02.1-08 від 07 травня 2019 року (а.с. 29), позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав наведених у позові, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала, та повідомила, що намір встановити піклування над дітьми має старша сестра [PERSON] , але у зв`язку із тим, то що оформлення документів потребує значного часу, вона не має можливості оформити їх найближчим часом. Тому вважає за можливе передати дітей під піклування органу опіки та піклування до призначення їм піклувальника. На допиті свідка [PERSON] не наполягала. У судовому засіданні [PERSON] , яку залучено на час розгляду справи в суді, як законного представника неповнолітніх ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 15 травня 2019 року на підставі подання органу опіки та піклування виконкому Черкаської селищної ради від 14 травня 2019 року за № 3, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав наведених в позові, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. На допиті свідка [PERSON] не наполягала. В судовому засіданні допитаний неповнолітній [PERSON] в присутності законного представника пояснив, що йому п`ятнадцять років, він ходить у школу, на даний час готується до іспитів, а у подальшому планує поступити до навчального закладу «Слов`янський коледж транспортної інфраструктури». Батько більше десяти років їм не цікавився та його не відвідував, він його не пам`ятає. В судовому засіданні допитана неповнолітня [PERSON] в присутності законного представника пояснила, що їй сімнадцять років, батька більш десяти років не бачила, та він не цікавився її життям та не відвідував її, вона майже його не пам`ятає, пам`ятає лише випадок, як він з ними переховувався у кукурудзяному полі. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за останньою відомою адресою місця проживання [PERSON] однак відповідач у судове засідання не з`явився, у зв`язку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час та місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 12 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду провадження у справі відкрито (а.с.25); Ухвалою суду від 15 травня 2019 року судом за поданням органу опіки та піклування, відповідно до вимог ст.63 ЦПК України та залучено до участі у справі, як законного представника неповнолітніх [PERSON] (а.с.32, 34-35, 37-38); Ухвалою суду від 15 травня 2019 року, клопотання представника позивача [PERSON]. про виклик свідків [PERSON]. , [PERSON] , [PERSON] було задоволено, закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд (а.с. 36, 39-40). Ухвалою суду від 29 травня 2019 року прийнято рішення про розгляд справи у заочному порядку(а.с.47); Вислухавши доводи представника позивача, законного представника, думку неповнолітніх дітей, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги органу опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області в інтересах неповнолітніх: [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. Згідно із свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4); згідно із свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , який народився [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5); згідно із свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , який народився [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6) Згідно із довідкою від 15 травня 2019 року № 193 [PERSON] навчається у 11 -му класі Прелеснеської ЗОШ І-ІІІ ст. (а.с.10). Згідно із довідкою від 15 травня 2019 року № 192 [PERSON] навчається у 8 -му класі Прелеснеської ЗОШ І-ІІІ ст. (а.с.11). Згідно із довідкою від 15 травня 2019 року № 191 [PERSON] навчається у 8-му класі Прелеснеської ЗОШ І-ІІІ ст. (а.с.12). Згідно із довідкою № 1251/0219 від 18 березня 2019 року, виданою виконавчим комітетом Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області, мати [PERSON] разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно із висновком Черкаської селищної ради № 2 від 27 лютого 2019 року, виходячи з інтересів малолітніх дітей, орган опіки та піклування Черкаської селищної ради вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та стягнути з відповідача аліменти на їх утримання (а.с. 16). Згідно із висновком Черкаської селищної ради № 2 від 27 лютого 2019 року, мати неповнолітніх дітей [PERSON] перебуває у лікарні та за станом здоров`я не має можливості виконувати обов`язки законного представника, у зв`язку з цим, орган опіки та піклування просить визначити на час розгляду справу неповнолітнім законного представника - сестру вказаних дітей, яка на сьогодні фактично ними опікується - [PERSON] (а.с.32) Допитана як свідок в порядку ст. 92 ЦПК України, в судовому засіданні [PERSON]. під присягою ствердила, що дійсно після того як мати потрапила у лікарню, родина опинилася на межі виживання. Громада допомогла родині, а один з мешканців села придбав для родини будинок. Батько дітей більш як десять років життям дітей не цікавиться, в селі не з`являється. Допитана як свідок в порядку ст. 92 ЦПК України, в судовому засіданні [PERSON] під присягою ствердила, що дійсно свого та своїх братів та сестер батька давно не бачила. Може ствердити, що за час проживання із ними він до них не ставився погано, але до мами відносився вкрай погано, наносив їй побої, було таке, що він їх, дітей, викрав, та ховався з ними у кукурудзяному полі. Потім він залишив село, і вони його більше не бачили. Одного разу вони приїхали у м. Слов`янськ, до родичів батька, де познайомилися із хлопцем, який був їх рідним братом по батькові, та стало відомо, що він також залишений батьком. Наскільки їй відомо, він десь проживає чи то у Харкові, чи а Харківській області, має можливість поцікавитися ними, однак цього не робить. На сьогодні сталося так, що мати захворіла на психічне захворювання, її поклали у лікарню, і вони певний час залишилися без засобів існування, вона залишила навчання, зараз заробляє, щоб якось утримати родину та інших дітей - як старша в родині. Відповідно до положень статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із положеннями Закону та роз`яснень, наведених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Аналізуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, показання свідків, кожен окремо та в їх сукупності, суд приймає їх до уваги, як належні, допустимі та достовірні, оскільки вони узгоджуються між собою та не містять внутрішніх протиріч. Суд приймає до уваги висновок Черкаської селищної ради , оскільки вказаний висновок підписаний уповноваженою особою, зроблений на підставі вивчення всіх обставин справи. З огляду до викладеного, суд приходить до переконання, що позивачем доведена та обставина, що [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ухилився. а саме суду надані докази того, що відповідач не піклується про своїх дітей, не відвідує дітей, їх долею, життям та здоров`ям не цікавиться, не виявляє батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надає та жодних заходів для повернення дитини до родини не здійснює. Натомість, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування. До того зі слів самих дітей видно, що відповідач жодним чином не намагався налаштувати зв`язок з дітьми. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в своїй сукупності, суд розцінює як те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що відповідно до ст. 164 СК України, є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дітей. Проаналізувавши обставини ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків у своїй сукупності, беручи до уваги, що таке ухилення має тривалий характер, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для застосування до відповідачу такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відносно його дітей. У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав [PERSON] якимось чином вплине на інтереси дітей, які не отримують від батька необхідної допомоги, уваги та догляду. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин, згідно із ст. 169 СК України, відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та його задоволення в повному обсязі. У судовому засіданні достовірно встановлено, що неповнолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично позбавлені батьківського піклування, оскільки батько дітей перестав про них дбати, а мати наразі перебуває у лікарні та за станом здоров`я не має можливості здійснювати свої батьківські обов`язки. Згідно із ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Отже призначення піклувальника неповнолітній дитині, у випадку, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, є обов`язком суду, за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства - захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав малолітньою особою. Аналізуючи при цьому норми ЦК України у вказаному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи неповнолітню особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні по справі, в якій буде встановлено, що неповнолітня особа позбавлена батьківського піклування, вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом встановлення над нею піклування та призначення їй піклувальника за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення піклувальника, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для неповнолітньої особи може виконувати обов`язки піклувальника. Слід зазначити, що за змістом ст. 60 ЦК України, законодавцем не конкретизується яка саме це повинна бути справа. У зв`язку з цим, призначення піклувальника неповнолітній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена у повній мірі самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Згідно із ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Статтею 243 СК України закріплено, що опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно із ч. 2 ст. 244 СК України, при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. У судовому засіданні достовірно встановлено, що мати дітей перебуває у лікарні у зв`язку з хворобою психічного характеру, діти проживають із старшою сестрою [PERSON] , яка фактично здійснює піклування. Суду не представлено подання органу опіки та піклування щодо можливості здійснювати [PERSON] піклування. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні повідомила, що на сьогодні документи на піклування перебувають на стадії оформлення, саме тому подання до суду не подано. Відповідно до ст. 65 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки на час розгляду справи відсутнє подання щодо призначення піклувальника неповнолітнім дітям, суд встановлює піклування та до призначення піклувальника передає дітей для здійснення піклування органу опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов`янского району Донецької області. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За частиною третьої згаданої статті, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2, 3 ст. 181 СК України). Згідно із вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. ст.183, 184 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. - у твердій грошовій сумі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що діти, власних доходів не мають, а тому потребують матеріальної допомоги, відповідач є працездатною, інших утриманців не має. Доводів на спростування такого висновку суду відповідачем не надано. З огляду на викладене, оскільки передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання дітей судом не встановлено, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, досліджених доказів у їх сукупності, суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в розмірі Ѕ частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, на особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. ЗУ «Про судовий збір» визначає дві понятійні категорії, до першої відносять заяви, за яких справляння судового збору не передбачено взагалі, друга категорія, зокрема, визначає коло осіб, яким надається пільга у виді звільнення від сплати судового збору за подачу певних (визначених законом) заяв. Аналіз положень п.14, ч.2, ст.1 ЗУ «Про судовий збір» дозволяє дійти висновку, що на законодавчому рівні визначено, що судовий збір не справляється зокрема за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Орган опіки та піклування Черкаської селищної ради Донецької обласної відноситься до осіб, які мають право звернення до суду в інтересах малолітніх чи неповнолітніх. Враховуючи ту обставину, що в даному випадку підставою звернення до суду із вказаним позовом було саме захист прав малолітніх дітей які залишилися без батьківського піклування, суд приходить до висновку, що звернення із вказаною заявою підпадає під дію п.14, ч.2 ст. 1 ЗУ «Про судовий збір», згідно із яким справляння судового збору відсутнє. На підставі наведеного,

Outcome: approved