Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

26.12.2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього 16\~280,05 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.09.2010 року. В обґрунтування позову послалася на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.09.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач умов укладеного договору належним чином не виконав, у звязку із чим утворилася заборгованість за кредитом станом на 22.11.2017 року на загальну суму 16\~280,05 грн. 02.05.2018 р. сторони у судове засідання не зявилися. Представник позивача в судове засідання не зявилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. У судовому засіданні, яке було проведено 12.04.2018 року відповідач пояснив, що не зявлявся в судові засідання, оскільки був в АТО. Вказує, що позивач повинен був списувати відсотки, так як він проходить військову службу. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання 02.05.2018 року не зявився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав. При цьому, відповідачем не було подано відзив на позов та будь-яких інших доказів. Згідно вимог ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із анкети-заяви від 15.09.2010 року, підписаної відповідачем, останній ознайомився та погодився із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Своїм підписом він погодився, з тим, що підписана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 22.11.2017 року заборгованість відповідача за цим договором становить 16280,05 грн., яка складається з наступного: 12416,12 грн. заборгованість за кредитом; 2612,50 грн. заборгованість за процентами; 1251,43 грн. - заборгованість по судовим штрафам. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Виходячи з вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). З огляду на вище наведене, суд приходить до переконання, що відповідач не виконав взятих на себе зобовязань по кредитному договору, та внаслідок цього заборгував позивачу кошти у розмірі 12416,12 грн. за кредитом; 2612,50 грн. по процентам; 1251,43 грн. по судовим штрафам, тобто на загальну суму 16280,05 грн. Посилання відповідача на безпідставне нарахування відсотків за користуванням кредитом, як особі, яка приймала участь в АТО, не можуть бути враховані, оскільки відповідач не надав суду належних доказів виконання ним вимог Закону України «Про соціальних і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині письмового звернення в банк з повідомленням про проходження військової служби та надання банку відповідних підтверджуючих документів. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1600 грн.

Outcome: approved