Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

25 травня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 6322886000:04:000:0284, площею 6.2287 га, що розташована на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області, ділянка [NUMBER] , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказала, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . За життя [PERSON] зробила заповіт від 23 травня 2005 року , відповідно до якого на випадок її смерті земельну ділянку площею 6,2287 га, розташовану на території Куньєвіської сільської ради, КСП « Жовтень» належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 718716,виданого на підставі розпорядження Ізюмської райдержадміністрації № 105 від 28.03.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю № 45 06.04.2002 року заповіла позивачці. Вказаний заповіт посвідчено 23 травня 2005 року секретарем виконавчого комітету Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області та зареєстровано в реєстрі за № 69.Проте у зв`язку з тим, що бабуся позивачки здійснювала вказаний заповіт самостійно, то у написанні прізвища позивачки була допущена помилка. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова встановлено факт, що правовстановлюючий документ - заповіт, складений 23 травня 2005 року [PERSON] на ім`я [PERSON] належить [PERSON] . Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської позивачці встановлено додатковий строк для прийняття спадщини протягом двох місяців. У вказаний строк позивачка звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, внаслідок чого заведена спадкова справа . Проте на теперішній час вона позивачка не може оформити спадщину, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документа на спадкове майно. У зв`язку із наведеним, позивач звернулася до суду з указаним позовом для захисту своїх спадкових прав. \~ \~ \~ \~Представник позивача надала суду клопотання про розгляд справи без особистої участі [PERSON] та її представника. Відповідач про дату та місце, час проведення судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судового повідомлення про відкриття провадження у справі у спосіб, передбачений\~ЦПК України. Вдруге в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у відповідності до ст.ст.\~174,\~178 ЦПК України\~відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.\~178, ст.\~181 ЦПК України. Фактичні обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 15 серпня 2007 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с. 7). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 718716 від 06 квітня 2002 року, [PERSON] , належала земельна ділянка, площею 6,2287 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Куньєвської сільської ради , КСП « Жовтень», кадастровий номер земельної ділянки 6322886000:04:000:0284 (а.с.17,18). 23 травня 2005 року [PERSON] склала запотів, відповідно до якого на випадок її смерті земельну ділянку площею 6,2287 га, розташовану на території Куньєвіської сільської ради, КСП « Жовтень» належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 718716,виданого на підставі розпорядження Ізюмської райдержадміністрації № 105 від 28.03.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю № 45 06.04.2002 року заповіла позивачці ( а.с.10). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 липня 2018 року у справі № 641/3121/18 встановлено факт, що правовстановлюючий документ заповіт, складений 23 травня 2005 року [PERSON] ( яка померла у м. Чугуїв Харківської області [INFO] ), посвідчений 23 травня 2005 року секретарем виконавчого комітету Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області Пивовар Р.М., зареєстрований в реєстрі за № 69, на ім`я [PERSON] належить [PERSON] , [INFO] , місто народження м. Харків ( а.с.11,12). Позивачці встановлений додатковий строк для прийняття спадщини строком два місяці, що вбачається з рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 грудня 2018 року справа № 623/3799/18 ( а.с.13,14). Приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Юрченко О.М. заведена спадкова справа № 8/2019, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ( а.с.34-43). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.05.2021 року вбачається, інформації щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6322886000:04:000:0284 відсутня ( а.с.23). Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою\~статті 1298 ЦК України\~встановлене загальне правило про строки видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до якого свідоцтво може бути видане після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною третьою\~статті 1296 ЦК України\~визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом статей\~316,\~328 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статей\~1216,\~1217,\~1218,\~1225 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) і здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В силу вимог частини першої статті\~1268\~та частини п`ятої статті\~1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першою\~статті 126 ЗК України\~(в редакції до 2013 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Частиною першою\~статті 1225 ЦК України\~передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з пунктом 10\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~відповідно до\~статті 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~про те, що відповідно до\~статті 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до\~статті 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. При розгляді справи судом установлено, що спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії Р1 № 718716 від 06 квітня 2002 року, [PERSON] , належала земельна ділянка, площею 6,2287 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Куньєвської сільської ради, КСП «Жовтень», кадастровий номер земельної ділянки 6322886000:04:000:0284, а тому зазначене нерухоме майно може входити до складу спадщини і бути успадкованим спадкоємцями після його смерті. [PERSON] 23 травня 2005 року склала заповіт на ім`я позивачки. Зазначені обставини вказують на те, що [PERSON] , є спадкоємницею за заповітом першої черги після смерті [PERSON] та в силу положень частини першої\~статті 1261 ЦК України\~має право на успадкування належної останній вищезазначеної земельної ділянки. Відповідно до частини четвертої\~статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із частиною третьою\~статті 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на положеннях закону, не обмежують прав інших осіб. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами. На підставі встановлених судом обставин,

Outcome: approved