Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

25 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №DNDZA80000111903 від 16.07.2008 року у розмірі 10186,41 доларів США та судовий збір у розмірі 4061 грн. 32 коп. В обґрунтування\~позову,\~позивач вказав\~на те,\~що відповідно\~до укладеного\~договору №DNDZA80000111903\~від 16.07.2008\~року [PERSON] отримав\~кредит у\~розмірі 20236,56\~доларів США\~на термін\~до 15.07.2013\~року.\~Відповідач зобовязався\~повернути кредит\~та сплатити\~відсотки за\~користування кредитними\~коштами в\~строки та\~в порядку,\~встановлених кредитним\~договором. У звязку з тим, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 25.07.2018 року має заборгованість у сумі 51669,57 доларів США, з яких: 10186,41 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 958,39 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1457,04 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 39067,73 доларів США заборгованість за пенею, однак позивач просить стягнути лише частину заборгованості у сумі 10186,41 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту), у звязку з чим, позивач вимушений звернутися до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, надавши на адресу суду, разом з позовною заявою, письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у звязку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 16.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №DNDZA80000111903, відповідно до якого, відповідач отримав кредит у розмірі 20236,56 доларів США на термін до 15.07.2013 року. В порушення умов кредитного договору, відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого, утворилася заборгованість у сумі 51669,57 доларів США, з яких: 10186,41 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 958,39 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1457,04 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 39067,73 доларів США заборгованість за пенею, однак позивач просить стягнути лише частину заборгованості у сумі 10186,41 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту). Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно зі статтею\~99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до вимог ст.\~192 ЦК\~гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 524 ЦК\~грошовим визнається зобов'язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст.\~533 ЦК\~України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо не встановлено інший порядок її визначення; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті\~533 ЦК). Правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов'язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті були визначені статтею\~53\~Закону «Про виконавче провадження». Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що судове рішення не може змінювати зміст договірного зобовязання, що існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобовязанням в іноземній валюті. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 12 липня 2017 року (справа № 6-708цс18), 1 листопада 2017 року (справа № 6-1063цс17).\~ [PERSON] Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року (справа №761/12665/14-ц) виклала правову позицію щодо застосування норм права (пункти 55.56), за якою у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Водночас, [PERSON] Верховного Суду дійшла висновку про необхідність відступити від правової позиції Верховного Суду України щодо застосування пункту 8 частини\~першої\~статті\~49 Закону\~у подібних правовідносинах, викладеного в постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1445цс17 (пункт 53). Таким чином, з відповідача на користь позивача в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає стягненню заборгованість в розмірі 10186,41 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту). Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 4061 грн. 32 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved