Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

25 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 21 жовтня 2004 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. 08 квітня 2016 року відповідач подала зустрічну позовну заяву, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову не заперечувала. Відповідач в судовому засіданні первісний позов визнала та просила задовольнити зустрічні позовні вимоги. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 21 жовтня 2004 року, який зареєстрований Чернігівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1494 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 7). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, визнання позову відповідачем по зустрічному позову, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved