Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON]про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності. Позивач обґрунтувала свої позовні вимоги тим, що 29.03.2012 рокуміж нею та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо всіх належних умов купівлі-продажу 1/4 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який заходиться за адресою: [ADDRESS], а саме: зокрема, щодо ціни, передачі житла у власність, виготовлення документів на домоволодіння, оформлення договору в нотаріальній конторі за кошти позивача. На виконання домовленості, у присутності чоловіка позивача - [PERSON], племінника позивача [PERSON] та дружини відповідача - [PERSON], позивач передала [PERSON] 5000 (п'ять тисяч) доларів США за придбання вказаного нерухомого майна, а відповідач у свою чергу вчинив від свого імені відповідну розписку від 29 березня 2012 року, віддав позивачу усі правовстановлюючі документи за вказану частину житлового будинку, ключі та оформив нотаріально у той же день довіреність на ім'я племінника позивача для підготовки документів на продаж, зобов'язався нотаріально оформити договір купівлі-продажу до 30.05.2012 року. Позивач після сплати грошей, разом з чоловіком переїхала в домоволодіння, зробила у ньому ремонт та стала в ньому проживати, обробляти присадибну земельну ділянку, однак до цього часу відповідач договір купівлі-продажу належним чином не оформив, зв'язок з ним втрачено, на телефонні дзвінки він не відповідає. У зв'язку із зазначеними обставинами, та з урахуванням наданих до суду та прийнятих ним уточнень позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати дійсним, укладений між продавцем - [PERSON], ІПН [NUMBER] та покупцем - [PERSON], ІПН [NUMBER], договір купівлі - продажу нерухомого майна від 29 березня 2012 року, визнавши за покупцем право власності на 16/100 частин житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та складається з житлового будинку літ. «А»: 1-1 - коридор 14,3 кв.м.; 1-2 - кухня 9,3 кв.м.; 1-3 - житлова 8,7 кв.м.; 1-4 - житлова 11,2 кв.м.; 1-5 - коридор 8,2 кв.м.; 1-6 - житлова 15,5 кв.м.; 1-7 - туалет 3,3 кв.м.; 1-8 - ванна 5,4 кв.м., загальною площею 75,9 кв.м.; житловою площею 35,4 кв.м.; сарай літ. «Д»; літня кухня літ. «Н»; вбиральня літ. «О»; л. душ літ. «И», частина огорожі та мостіння, належні [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого П'ятою Одеською державною нотаріальною конторою 08.02.1991 року, р. №3-С-319, зареєстровано 28.10.1991 року. Позивач у судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву від 23.01.2015 року про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. До суду 06 січня 2015 року надійшло клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутності, згідно якого [PERSON] позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди позивача, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що 29.03.2012 рокуміж [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо всіх належних умов купівлі-продажу 1/4 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який заходиться за адресою: [ADDRESS], а саме: зокрема, щодо ціни, передачі житла у власність, виготовлення документів на домоволодіння, оформлення договору в нотаріальній конторі за кошти позивача. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на зазначену частину житлового будинку є розписка [PERSON] від 29 березня 2012 року, згідно якої він віддав [PERSON] усі правовстановлюючі документи за вказану частину житлового будинку, ключі та оформив нотаріально у той же день довіреність на ім'я племінника позивача [PERSON] для підготовки документів на продаж, зобов'язався нотаріально оформити договір купівлі-продажу до 30.05.2012 року. Оформити нотаріально укладений між сторонами правочин та виконати вимоги ст. 209 ЦК України щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння не представляється можливим, оскільки при нотаріальному посвідченні по довіреності необхідна нотаріально посвідчена згода дружини, так як вищезазначена частина житлового будинку була набута в період шлюбу, як того вимагає п.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Дружина продавця, [PERSON] була присутня при передачі грошових коштів, та свою згоду підтверджує своїм підписом розписці. У відповідності зі ст. 41 Конституції України має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Так, згідно ст. 328 ЦК України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК У країни якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст.ст.218, 220 ЦК України. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно зі статтею 655 ЦК У країни за договором купівлі-продажу, одна сторона продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. З огляду на вищезазначене, та враховуючи визнання позову відповідачем, сторони домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, що підтверджується розпискою та нотаріально посвідченою довіреністю, виданою на ім'я племінника позивача та фактично відбулося повне виконання правочину, родина позивача користується будинком з 29.03.2012 року, що ніяким чином не порушує права чи інтереси інших осіб. З 01 січня 2013 р. набув чинності Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з яким питання щодо державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, в тому числі і реконструйовані, віднесені до компетенції Державної реєстраційної служби. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. З технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], вбачається, що частина домоволодіння складається з: житлового будинку літер «А» жилою площею 35,4 кв.м., загальною площею 75,9 кв.м. та надвірних будівель і споруд: вбиральні літер «О», літнього душу літер «И», огорожі №№1-13, мостіння І-ІІІ. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом, зазначено в ст. 398 ЦК України. Відповідно до Рішення виконкому народних депутатів Одеської міської Ради народних депутатів від 05.10.1955 року, земельна ділянка, на якій розташований будинок по [ADDRESS], закріплена за землекористувачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно домової книги на той час попереднім користувачем домоволодіння за зазначеною адресою була [PERSON], яка й була там зареєстрована. КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради зроблений розрахунок ідеальних часток у домоволодінні [ADDRESS], відповідно до ухвали суду від 03.12.2014р., згідно якого [PERSON] належить 16/100 частин домоволодіння, а саме житловий будинок літ. «А»: 1-1 - коридор 14,3 кв.м.; 1-2 - кухня 9,3 кв.м.; 1-3 - житлова 8,7 кв.м.; 1-4 - житлова 11,2 кв.м.; 1-5 - коридор 8,2 кв.м.; 1-6 - житлова 15,5 кв.м.; 1-7 - туалет 3,3 кв.м.; 1-8 - ванна 5,4 кв.м., загальною площею 75,9 кв.м.; житловою площею 35,4 кв.м.; сарай літ. «Д»; літня кухня літ. «Н»; вбиральня літ. «О»; л. душ літ. «И», частина огорожі та мостіння. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved