Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

26 грудня 2016 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до Рудської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області про визнання права на земельну ділянку (ціна позову 70950,86 грн.), мотивуючи це тим, що 10.04.1995 року померла [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно: право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ХМ № 0401293. При житті [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу, заповіт від 20 березня 1992 року, посвідчений головою виконкому Рудської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №10. Позивач спадщину прийняв, фактично вступивши в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Рудської сільської ради,інших спадкоємців немає. 23 листопада 2016 року за оформленням спадщини звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), в звязку з тим, що сертифікат на право на земельну частку виданий [PERSON] райдержадміністрацією 31 жовтня 2000 року, тобто після смерті спадкодавця, а тому змушений звернутися до суду. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її та позивача відсутності і задовольнити позов [PERSON]. Відповідач: представник Рудської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак надіслав суду повідомлення, в якому позов визнає і просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особ: [PERSON] райдержадміністрації Хмельницької області, в судове засідання не зявився, однак подав суду лист про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення позову не заперечив. Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності сторін по наявних матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 квітня 1995 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно земельна частка (пай) площею 2,05 га члена спілки селян с.Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області, що знаходиться на території Рудської сільської ради Дунаєвецького району за межами населеного пункту . Згідно ст.ст. 524, 526, 529-530 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Позивач є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] згідно зі ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті останньої, відповідно до якого визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, що підтверджується копією заповіту, посвідченого 20 березня 1992 року головою виконкому Рудської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за №10, довідкою Рудської сільської ради Дунаєвецького району від 06.12.2016 року. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти ) від 23.01.2017 р. спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, заповіт не посвідчувався. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23 листопада 2016 р. приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу видно, що [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось після померлої 10.04.1995 р. [PERSON], а саме: на земельну частку (пай) не може в зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ на зазначену земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Згідно п. 3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» , якщо спадкодавець мав право на земельну частку ( пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Згідно пункту 2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Судом встановлено, що 31 жовтня 2000 року на імя [PERSON] [PERSON] районною державною адміністрацією видано сертифікат на право на земельну частку (пай) - члену спілки селян с.Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області розміром 205 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), вартість земельної частки (паю) 70950,86 грн. ,серія ХМ № 0401293 на підставі рішення [PERSON] райдержадміністрації від 02 жовтня 2000 року № 249/2000-р. ,що підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай), копією розпорядження [PERSON] райдержадміністрації, рішенням десятої сесії Рудської сільської ради Дунаєвецького району від 16.05.2000р. №49. Відповідно до ч.10 ст.5 ЗК України 1990 року право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Відповідно до ч.4 ст. 25, ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право на спадкове майно. Суд вважає, що позивач, прийнявши у спадщину спадкове майно відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), вважається таким, що прийняв спадщину. Оскільки [PERSON] на час своєї смерті мала право на отримання земельної частки (паю) розміром 2,05 га із земель колективної власності спілки селян (СВК «Рудський») с.Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області, тому її право на отримання земельної частки (паю) перейшло у порядку спадкування до позивача за заповітом, а тому вимоги обгрунтовані і суд задовольняє їх.

Outcome: approved