Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

25.07.2018 р. позивач звернулася до суду з вказаним позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття, на її користь починаючи стягнення з 24.07.2018 р. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.05.2009 р. між нею та відповідачем укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони тривалий час з квітня 2018 р. проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини між ними фактично припинились. Між ними втрачено почуття довіри та поваги один до одного, вважає, що збереження сімї неможливе. Їхня дитина проживає та у подальшому буде проживати з нею. Зазначає, що на ній лежить велика відповідальність за фізичний, психологічний розвиток дитини та її матеріальне забезпечення, тому просить задовольнити її позовні вимоги. Ухвалою суду від 28.08.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Позивач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 17). Відповідач [PERSON] подав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 13). На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У звязку з викладеним, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] (дошлюбне прізвище Заїка) [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 30 травня 2009 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 544 (а.с. 8). Подружжя має дитину, сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружні стосунки, що свідчить про фактичне припинення шлюбу між ними. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони проживають окремо, припинили подружні стосунки, їх сімя фактично розпалася, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на\~утримання сина,\~до досягнення\~ним повноліття, починаючи стягнення від дня предявлення позову 25 липня 2018 року, оскільки позов надійшов до суду 25.07.2018 р. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн., а на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial