Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

25 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання спільної неповнолітньої дитини- сина [PERSON], [INFO]. У позові зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13 грудня 2014 року. З 16 жовтня 2016 року сторони припинили подружні стосунки, з вказаного часу проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивача. При цьому, відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, тому позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, просила задовольнити її позов (а.с.21). Відповідач [PERSON] письмово повідомив судові про те, що ним визнаються обставини, зазначені у позовній заяві [PERSON], та він їх не оспорює, а також вказав, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] (а.с.22). Сторони у судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.18,20), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.21,22).\~ Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва\~ про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 грудня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Розівського районного управління юстиції у Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис №34 (а.с.2). Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.3). З письмових пояснень сторін та з матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, у звязку з чим з 16 жовтня 2016 року сторони припинили подружні стосунки та проживають окремо, з вказаного часу неповнолітня дитина знаходяться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний та має можливість надавати таку допомогу, оскільки працює в Розівському РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго» та отримує заробітну плату. Відповідач має на утриманні двох інших неповнолітніх дітей, разом з тим, непрацездатних батьків, дружини на утриманні не має (а.с.1,21,22). Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, що дає підстави суду для стягнення з відповідача [PERSON] коштів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позов задоволено, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved