Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

25 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №48 по вул. Вишнева в с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що вона являється власником житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами за №48 по вул. Вишнева в с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області, який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.03.2005 року. У вказаному житловому будинку зареєстрованим значиться відповідач по справі [PERSON], однак останній з лютого 2004 року не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі по утриманню житла, не отримує кореспонденцію за вказаною адресою, його особистих речей будинку немає, і взагалі житлом він не цікавиться. Між тим, проживаючи за іншою адресою, [PERSON] залишається зареєстрованим у належному позивачу житловому будинку, добровільно знятися з реєстрації не бажає, в такий спосіб строює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном, а тому посилаючись на ст. 391,405 ЦК України, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №48 по вул. Вишнева в с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 13.08.2018 року відкрито провадження у справі. За результатами підготовчого провадження відповідною ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, оскільки судові повістки направлялися за місцем його реєстрації, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є власником будинком №48 по вул. Вишнева (колишня назва вулиці Фрунзе) в с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області, який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 10 лютого 2005 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1-322 та зареєстрованого в Новомосковському районному КП БТІ «Інвентаризатор» 21.03.2005 року (а.с.9,10). Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно довідки про склад сімї, виданої Вільненською сільською радою Новомосковського району №310 від 08.06.2018року (а.с.16), а також у відповідності до відомостей відділу адресно-довідкової роботи Управління паспортної роботи громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС України у Дніпропетровській області (а.с.), в зазначеному будинку зареєстрованим значиться відповідач по справі [PERSON], [INFO], який в розумінні вимог Житлового Кодексу України, являється членом сім'ї власника, та був зареєстрований у будинку зі згоди позивача. Частина 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вимоги ст.156 ЖК України передбачають, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Суду подано акт обстеження житлово-побутових умов від 01.03.2018 року (а.с.27), а також довідку Вільненської сільської ради №387 від 13.07.2018 року (а.с.28), у відповідності до яких [PERSON] зареєстрований, але не проживає в [INFO] з лютого 2004 року. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11). У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15). Як зазначає у своєму позові [PERSON], наявність реєстрації відповідача у належному їй на праві власності житловому будинку, заважає їй вільно розпоряджатися своєю власністю, у звязку з чим суд вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №48 по вул. Вишнева в с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області. Даних про наявність будь-якої домовленості між позивачем та відповідачем з приводу користування житловим приміщенням, а також доказів про поважність причин відсутності відповідача у житловому приміщенні за місцем реєстрації суду не надано. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved