Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

26 березня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] Заяву обґрунтувала тим, що з 29 листопада 2011 року до 17 жовтня 2017 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка після розлучення переслідує його, ходить за ним, погрожує, психологічне тисне, словесно ображає, принижує та погрожує його життю та життю його цивільної дружини, [PERSON] Крім того, заявник вказує, що [PERSON] переслідує його доньку, погрожує їй, морально знущається, психологічно давить. Також, заявник стверджує, що у жовтні 2018 року [PERSON] погрожувала його матері. Заявник вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства. Посилаючись на викладені обставини, заявник просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців із відповідними заходами тимчасового обмеження її прав, а саме: заборонити наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів до місця роботи [PERSON] за адресою: вулиця Цинкаловського, 26, місто Володимир-Волинський Волинської області, до місця проживання дітей [PERSON] за адресою: вулиця Поліської Січі, 57/22, місто Володимир-Волинський, Волинської області, до місця проживання батьків [PERSON] за адресою: вулиця Ковельська, 142/31, місто Володимир-Волинський, Волинської області, до місця проживання батьків цивільної дружини [PERSON] [PERSON], за адресою: вулиця Ревуцького, 7/1, місто Володимир-Волинський, Волинської області, до місця роботи [PERSON] у ТзОВ «БІ ЕЛ [PERSON]» за адресою: вулиця Данила Галицького, 1, місто Володимир-Волинський, Волинської області, заборонити наближатися ближче ніж на 20 (двадцять) метрів до місця проходження медичного огляду, відвідування лікаря, у Володимир-Волинському територіальному медичному обєднанні, заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON], або контактувати з ним через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав, наполягав на її задоволенні з викладених підстав. [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечили. Заінтересована особа зазначила, що викладене у заяві [PERSON] не відповідає дійсності. Не заперечує факт неприязних відносин із заявником, які виникли з приводу розподілу їх спільного майна. Вважає, що ніяких насильницьких дій вона ніколи не вчиняла. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що заявник є її сином, заінтересована особа колишньою невісткою. [PERSON] особисто приходила до неї та під час розмови щодо розподілу майна погрожувала написати на її сина заяву за місцем його роботи. Син повідомляв її про погрози з боку колишньої дружини. Також пояснила, що влітку їй телефонувала онука та повідомила про конфлікт з колишньою дружиною батька. Особисто їй [PERSON] загроз не висловлювала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що із заявником в цей час перебуває в цивільному шлюбі. [PERSON] декілька разів приходила до неї на роботу та погрожувала їй та [PERSON] Крім того, [PERSON] двічі зустрічала її у Володимир-Волинському ТМО, чіплялася до неї, називала «коханкою її чоловіка». Через погрози [PERSON] вона зверталася із заявами до поліції. Заслухавши заявника, заінтересовану особу та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Спірні правовідносини регулюються Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» (далі - [PERSON]). [PERSON] визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п.п.3,4,14,17 ч.1\~Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.24 Закону \~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п.7 ч.1 ст.1 Закону \~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч.3 ст.26 Закону\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, тобто оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Зважаючи на наведені правила\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17.10.2017 року, яке є чинним, шлюб між вказаними особами розірвано. На цей час сторони проживають за різними адресами. Заявник та заінтересована особа в судовому засіданні підтвердили, що між ними існує конфлікт з приводу розподілу спільного майна. Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, [PERSON] посилається на вчинення [PERSON] психологічного насильства щодо нього, його матері, доньки та особи, з якою він в цей час перебуває у фактичних шлюбних відносинах. На підтвердження цих обставин надав повідомлення Володимир-Волинського відділу поліції ГУ НП у Волинській області відповідно від 04.01.2019 року та 28.02.2019 року, згідно яких, правоохоронними органами здійснювалися перевірки за заявами [PERSON] та [PERSON], про вчинення [PERSON] щодо них протиправних дій. Встановлено, що в діях останньої відсутні ознаки кримінальних правопорушень, за викладеними у заявах фактами з [PERSON] дільничним офіцером поліції проведено профілактичні бесіди. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.\~ст. 77 - 80 ЦПК України). Оцінюючи надані заявником докази, суд враховує, що звернення [PERSON], [PERSON] до органів поліції самі по собі не є належними доказами в розумінні\~ст. 77 ЦПК України, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази притягнення винної особи до відповідальності, а тому даний письмовий доказ не доводить вчинення будь-яких протиправних дій відносно заявника. Не є такими доказами і показання свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки показання свідків є особливим видом доказів, пов'язаних із ризиком суб'єктивного відношення до сторін. [PERSON] є матірю заявника, [PERSON] перебуває із заявником у фактичних шлюбних відносинах, а отже їх показання не можна вважати достатнім доказом для встановлення обставин вчинення домашнього насильства [PERSON] Суд вважає, що вказана заява переважно умотивована обставинами, які пов'язані із іншими правовідносинами між заявником та заінтересованою особою як колишнім подружжям. Таким чином, судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно [PERSON] та членів його сімї, а також ризиків настання насильства у майбутньому, відтак заява про видачу обмежувального припису не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed