overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

25.07.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 12.11.1999 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу на даний момент сторони неповнолітніх дітей не мають. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сторони через постійні непорозуміння та протилежні погляди на шлюб та сім'ю, тривалий час шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач не працює з 2008 року, зловживає спиртними напоями. Вважає примирення неможливе, просить шлюб розірвати, змінити прізвище на дошлюбне. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28.07.2017 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву в якій позов підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши заочне рішення у справі. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.1999 року між [PERSON] та [PERSON] Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану зареєстровано шлюб, актовий запис №1863 (а.с.8). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, що бажає їх припинення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

25.07.2017 відкрито провадження у справі. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 24.07.2015 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, виникають постійні сварки і з початку квітня 2017 року подружжя проживає окремо. Вважає, що сім'я розпалася, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає, в зв'язку з чим порушує питання про розірвання шлюбу, а також прохає суд визначити місце проживання малолітнього сина разом з нею. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні, зазначивши, що стосунки між нею та відповідачем припинені з 06 квітня 2017 року, малолітній син [PERSON] весь цей час проживає разом з нею, в зв'язку з чим вона прохає суд розірвати шлюб та визначити місце проживання малолітнього сина разом з нею. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітнього сина разом з позивачкою. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.07.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 171. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надав суду заперечень того, що стосунки між ним та позивачкою припинені внаслідок різності поглядів на життя. За таких обставин суд дійшов висновку про розірвання шлюбу між подружжям, оскільки збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї і порушуватиме права сторін. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. В судовому засіданні було встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], на даний час проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], яка прохає суд визначити місце проживання малолітньої дитини з нею і проти чого не заперечував відповідач. За наведених обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в цій частині вимог та визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], з його матір'ю [PERSON] Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

25.07.2017 позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що з 03.11.2007 вона та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, подальше сімейне життя неможливе через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, примирення між ними не можливе. Між подружжям досягнуто згоду, щодо утримання та виховання дитини, а також, щодо розподілу майна. В судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином і в установлений законом строк. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечував. При таких обставинах суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває із [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 03.11.2007, від якого вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Як зазначила [PERSON], шлюбні відносини із [PERSON] припинені вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, подальше сімейне життя неможливе через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, примирення між ними не можливе, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

25.07.2017 р. [PERSON] звернувшись до суду з позовом до [PERSON], просить збільшити розмір аліментів які стягуються на користь відповідача на утримання дочки [PERSON], [INFO] з 1/6 до 1/4 частини з усіх видів його заробітку. В обґрунтування вказує, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 16.11.1996р. Від шлюбу мають двох дітей сина [PERSON] [INFO] народження та дочку [PERSON], [INFO] суду м. Кривого Рогу з [PERSON] стягувалися аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку у зв'язку з продовженням навчання до 30.06.2017р.. На утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку. [INFO] син [PERSON] досяг повноліття, а 30.06.2017року закінчив навчання. Оскільки син досяг повноліття та припинив навчання, матеріальне становище відповідача змінилося. Крім того у відповідача є неповнолітній син від іншого шлюбу, який проживає з батьком однією сім'єю та знаходиться в кращому матеріальному стані, а діти повинні отримувати рівне утримання від батька, просить збільшити розмір аліментів. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. Відповідно до ст.ст.180-182, 184 Сімейного Кодексу України - батьки повинні утримувати своїх малолітніх дітей. При встановленні розміру аліментів в частці до заробітку або в твердій грошовій сумі, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоров'я та інші суттєві обставини. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно ст.192 СК України - розмір стягнутих аліментів може бути згодом зменшено або збільшено в разі зміни матеріального та сімейного стану одержувача, або платника аліментів. Оскільки [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та мають спільних дітей: сина [PERSON] [INFO] народження, який досяг повноліття та припинив навчання, а на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] народження з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини, матеріальне становище відповідача змінилося, тому суд вважає необхідним збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] народження. Таким чином розмір стягнутих за рішенням суду аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] народження в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку позивача підлягає збільшенню з 1/6 до 1/4частини заробітку. На підставі ст.ст.180-182, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

25.07.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яким просить позбавити відповідача права користування квартирою №41, будинку №7 по вул. Бірюзова в м.Кривому Розі. Вказує, що вона є власником квартири на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2002 року. Відповідач є членом її родини, її чоловіком , з яким шлюб зареєстровано 27.06.2003 р. та припинено 09.02.2011 року. Відповідач в квартирі не проживає з лютого 2010р., оскільки між ними було припинено шлюбні відносини, відповідач забравши свої речі, залишив житло. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про підтримання позову, та розгляд справи в свою відсутність, згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов слід задовольнити. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 20.12.2002 року, своє право на нерухомість зареєструвала у встановленому порядку а.с.5. Згідно довідки та акту а.с.6,7, у вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , який у вказаному житлі не проживає з 2010 р. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, та як колишній член сім'ї власника житла, може бути позбавлений правом користування житлом. Оскільки відповідач визнається таким, що втратив право користування квартирою, тому згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - орган державної міграційної служби при винесенні такого рішення, зобовязаний самостійно зняти особу з реєстраційного обліку, для цього винесення окремого судового рішення не потрібно. На підставі ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

25.07.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.04.2010 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинились, більше трьох років однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведеться. Просить суд шлюб розірвати. Позивач та відповідач до суду не прибули. В письмових заявах просили справу розглянути без їх участі. Позивач позов підтримав. Відповідачка позов визнала та просила шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Юрса) [PERSON], [INFO], укладений 20 квітня 2010 року та зареєстрований Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 120. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні достовірно встановлено, що подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони по справі мають кожен свій бюджет, не ведуть спільного господарства, спільно не проживають, практично їх сімя повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя. У відповідності до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Згідно зі ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Шлюб між сторонами фактично розпався і примирення між ними неможливе в звязку з чим, суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також у їх взаємному зв'язку, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтовані на вимогах закону, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого ним судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

25.07.2017 року [PERSON] звернувся із заявою до суду та просить встановити факт проживання із спадкодавцем - [PERSON] на момент смерті останнього, [INFO] року, протягом останніх п»яти років. Зазначає, що [INFO] року помер [PERSON]. Протягом тривалого періоду померлий проживав з ним, так як був похилого віку, хворів та потребував сторонньої допомоги. Між ними були дружні стосунки, всі роботи по господарству були на ньому. Організовував побут [PERSON], його лікування, купував продукти харчування, робив все для задоволення його життєвих потреб. Після смерті [PERSON] він за свій рахунок здійснив поховання та на власний розсуд розпорядився речами покійного. З дня смерті і по даний час утримує частину домоволодіння, що належала померлому. Жодних родичів у нього немає. Представник заявника надав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заінтересована особа про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить розписка про отримання нею судової повістки, причини неявки свого представника суду не повідомлено. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON], який проживав в [ADDRESS] помер [INFO] року. На день його смерті і на даний час у вказаному будинку ніхто не зареєстрований. Вказані обставини стверджуються копією свідоцтва про смерть та довідкою КП «Гарне місто» від 12.07.2017 року №7935 (а.с. 11, 13). Як пояснював у судовому засіданні 16.08.2017 року заявник, він проживав разом із [PERSON], здійснював за ним догляд, вели спільне господарство, а після його смерті похоронив за власний рахунок. Факт проживання заявника з [PERSON] однією сім'єю, підтверджується також показами свідків [PERSON] та [PERSON]. У суду не має підстав не довіряти поясненням заявника та показам свідків. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Аналізуючи добуті докази у сукупності, суд вважає, що заявник проживав однією сім'єю з [PERSON] та вели спільне господарство. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Заявником сплачено судовий збір в сумі 320 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

25.07.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі за адресою: [ADDRESS] посилаючись на те, що відповідач з лютого 2010 року не проживає за вказаною адресою. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила справу слухати без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно договору дарування квартири від 10.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], витягу про державну реєстрацію прав виданого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації від 24.10.2011 року, вбачається, що квартира № 5 в м. Миколаєві по вулиці Г.Карпенка, 2 належить на праві приватної власності [PERSON]. Згідно довідки, виданої ЖКП Миколаївської міської ради БРИЗ ЖЕК №3 № 1589 від 22.06.2017 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON]. При огляді Акту про непроживання від 22.06.2017 року видно, що [PERSON], [INFO], у квартирі №5 за адресою: вул. Г.Карпенка, 2 м. Миколаїв не проживає з лютого 2010 року. Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідач з лютого 2010 року не проживає у зазначеній квартирі, а тому вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №5 розташованою за адресою: вул. Г.Карпенка, 2 в м. Миколаєві. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати, понесені останньою та підтверджені письмовими доказами в сумі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

25.07.2017 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 17.12.2013 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем впродовж року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся про розгляд справи в порядку статей 74, 76 ЦПК України. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 17.12.2013 року перебувають у шлюбі, який згідно свідоцтва про шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2462. Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені рік потому, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved