Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

24 березня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме будинок [ADDRESS] , який належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.1992 року. Звернувшись до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок, позивач отримала відповідь №102/02/14 від 25.01.2016 року, в якій вказано, що спадкоємцем представлений договір купівлі-продажу, посвідчений 29.06.1992 року, відповідно до якого спадкодавцем [PERSON] набуто квартиру в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . За зазначеним договором 06.07.1992 року в БТІ зареєстровано Ѕ частку цілого житлового будинку в [ADDRESS] . В договорі взагалі відсутній номер відчужуваного будинку, предмет договору відмінний від предмету реєстрації, що не дає можливості встановити предмет спадкування та адресу його розташування. Крім того, в зазначеному договорі наявні виправлення: в адресі - закреслено «№18», а також закреслено «будинок», виправлено на «квартира», не застережені підписом посадової особи і печаткою установи, яка видала документ. Отже, наявні відмінності та виправлення не дають можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Поряд з цим позивач вказала, що спадковий будинок було придбано та зареєстровано у встановленому законом порядку, відповідно до технічного паспорту будинок поділено на два домогосподарства. Згодом, дані розбіжності було усунуто, і відповідно до довідки виконкому Піщанської сільської ради №827/02-24 від 21.12.2015 року, - господарству, що належало чоловікові позивача присвоєно адресу [ADDRESS] (раніше квартира [ADDRESS] . В свою чергу, довідкою №599/02-24 від 06.03.2020 року, виданою виконкомом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області підтверджується, що громадянину [PERSON] належить в [ADDRESS] житлова квартира, згідно обліку погосподарської книги №2 об`єкта погосподарського обліку 3493. За вказаних обставин позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, тому звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 24 березня 2020 року відкрито провадження по справі (а.с.16). Відповідною ухвалою суду від 19 травня 2020 року зобов`язано Новомосковську районну державну нотаріальну контору надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.23). В судове засідання представник позивача - адвокат Медведовська Л.М. не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала (а.с.43). Представник відповідача відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву в якій просив вирішити спір на розсуд суду згідно норм чинного законодавства та розглянути справу за відсутності представника Піщанської сільської ради (а.с.42). Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, на виконання ухвали суду від 19.05.2020 року надала копію витребуваної судом спадкової справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного. Суду подано копію свідоцтва про смерть [PERSON] , у відповідності до якого останній помер [INFO] в с. Ягідне Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.6). Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №95/2014, матеріали якої свідчать про те, що позивач прийняла спадщину після смерті покійного чоловіка (а.с.26), а в подальшому отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на певне нерухоме майно (а.с.34). В свою чергу, діти померлого [PERSON] , [PERSON] , на ім`я яких був посвідчений заповіт (а.с.33), звернулися до нотаріуса із заявами, в яких зазначили, що в шестимісячний термін до нотаріальної контори не зверталися, свідоцтво про право на спадщину отримувати не будуть, не заперечують, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано на ім`я [PERSON] (а.с.27,28). Таким чином, даних про наявність інших спадкоємців [PERSON] , померлого [INFO] , окрім позивачів, судом не встановлено. Поряд з цим, за результатами розгляду заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок, розташований в [ADDRESS] , належний [PERSON] , померлого [INFO] , державним нотаріусом на ім`я позивача надано повідомлення №102/02-14 від 25.01.2016 року, з якого вбачається, що спадкоємцем представлений договір купівлі-продажу, посвідчений 29.06.1992 року секретарем виконкому Піщанської сільської ради за №290, відповідно до якого спадкодавцем [PERSON] набуто квартиру в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . За зазначеним договором 06.07.1992 року в БТІ зареєстровано Ѕ частку цілого житлового будинку в [ADDRESS] . В договорі взагалі відсутній номер відчужуваного будинку, предмет договору відмінний від предмету реєстрації, що не дає можливості встановити предмет спадкування та адресу його розташування. Крім того, в зазначеному договорі наявні виправлення: в адресі - закреслено «№18», а також закреслено «будинок», виправлено на «квартира», зазначені виправлення не застережені підписом посадової особи і печаткою установи, яка видала документ. Наявні відмінності та виправлення не дають можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Одночасно, державний нотаріус роз`яснила спадкоємцю необхідність звернутися до суду для вирішення питання щодо спадкування (а.с.39). У відповідності до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Так, в матеріалах справи міститься копія договору купівлі-продажу, посвідченого 29.06.1992 року секретарем виконкому Піщанської сільської ради за №290, відповідно до якого [PERSON] належить квартира в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . На останньому аркуші вказаного договору міститься відмітка БТІ про реєстрацію Ѕ частки цілого житлового будинку в [ADDRESS] .Також в договорі містяться закреслення та виправлення, не засвідчені посадовою особою та печаткою установи, яка видала документ (а.с.11-12). Довідками виконавчого комітету Піщанської сільської ради №827/02-24 від 21.12.2015 року та №599/02-24 від 06.03.2020 року стверджується, що господарству, яке належало [PERSON] , [INFO] присвоєно адресу: [ADDRESS] , згідно обліку погосподарської книги №2 об`єкта погосподарського обліку 3493, останньому належить в [ADDRESS] житлова квартира (а.с.13,14) На замовлення позивача, станом на 22.10.2016 року, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] , який містить детальний опис та характеристику будинку господарських будівель та споруд (а.с.8-10). Як зазначалося вище, за наявних у правовстановлюючому документі розбіжностей та виправлень, державним нотаріусом відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу визнання права на частку у спадковому майні, врегульовані наступними нормами закону. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст.392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, яка втратила чинність 13 грудня 1995 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене Міністерством юстиції України 07.02.2002 року № 7/5, зареєстроване і Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу, реєстрація будинків проводили органи БТІ виконкомів місцевих рад. Об`єктами реєстрації були будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером в межах міст та сіл, що належали , в тому числі громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність 13 грудня 1995 року. В свою чергу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справа у своєму листі № 24-753/04/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», коли перші власники належним чином не оформили належне їм право власності та не зареєстрували його в органах БТІ, спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, його право має бути визнане в судовому порядку. Отже, усі надані позивачем докази, свідчать про те, що спадкодавець [PERSON] на законних підставах набув право власності на вищевказаний будинок, але за наявності розбіжностей та виправлень у правовстановлюючому документі, позивач, яка являється спадкоємцям першої черги за законом після смерті [PERSON] , з незалежних від неї обставин позбавлена можливості оформити свої спадкові права, а тому її право має бути визнане в судовому порядку. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню,оскільки [PERSON] на законних підставах набув право власності на вищевказаний житловий будинок, а тому до позивача, відповідно до ст.1216 ЦК України, перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець. На підставі викладеного,

Outcome: approved