Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

25.06.2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 100000,00 доларів США, що за курсом долара США до гривні, встановленим Національним банком України на 18.06.2020 року, становить 2670000,00 грн., трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 36868,00 грн. та втрат від інфляції в сумі 48292,20 грн. Позов мотивовано тим, що 10.02.2009 року в м. Хуст Закарпатської області відповідач позичив у позивача 100000,00 доларів США, які зобов`язався повернути на першу вимогу позивача, але не пізніше 01.01.2020 року, про що написав письмову розписку. До закінчення строку, визначеного в борговій розписці, та на час подання позовної заяви відповідач не повернув позивачу грошові кошти. Відповідач прострочив виконання зобов`язання з повернення боргу з 01.01.2020 року до 18.06.2020 року, що становить 168 днів. Три проценти річних від простроченої суми становлять 36868,00 грн., інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов`язання відповідачем - 48292,20 грн. Відповідач визнав позов повністю, про що зазначив у заяві від 25.01.2021 року (а.с. 42). 25.01.2021 року від позивача в суд поступила заява від 25.01.2021 року про розгляд справи за його відсутності (а.с. 41). 25.01.2021 року відповідач подав в суд заяву від 25.01.2021 року про розгляд справи за його відсутності (а.с. 42). 26.01.2021 року судом постановлено ухвалу про задоволення заяв сторін від 25.01.2021 року. Судом встановлено, що 10.02.2009 року [PERSON] позичив [PERSON] під розписку 100000,00 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути не пізніше 01.01.2020 року. Відповідач не повернув позивачу позичені грошові кошти. Викладені вище обставини не підлягають доказуванню у зв`язку з визнанням їх відповідачем та відсутністю в суду сумнівів в достовірності цих обставин і добровільності їх визнання. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), та в цих правовідносинах відповідач порушив право позивача на повернення позичених грошових коштів згідно умов укладеного між ними договору позики. У відповідності до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У частині першій статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із встановлених судом обставин, враховуючи те, що відповідач в порушення умов договору позики, укладеного з позивачем, не повернув позивачеві позичені в нього грошові кошти у визначений строк, та дані кошти не повернуто на час ухвалення рішення, позивач має право на стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, тобто, позов підставний. У відповідності до статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Позов пред`явлено про стягнення 100000,00 доларів США, що, згідно офіційного курсу гривні щодо долара США, встановленого Національним банком України на 18.06.2020 року, - 26,776 грн. за 1 долар США, еквівалентно 2677600,00 грн. (100000,00х26,776=2677600,00). Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в національній валюті в сумі 2670000,00 грн. станом на 18.06.2020 року, тому саме дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Інфляційні втрати за прострочення повернення відповідачем грошових коштів позивачеві за період із 01.01.2020 року до 18.06.2020 року, з врахуванням суми боргу 2670000,00 грн., становлять 53728,78 грн. (індекси інфляції складали у січні 2020 року - 100,2 %, у лютому 2020 року - 99,7 %, у березні-квітні 2020 року - 100,8 %, у травні 2020 року - 100,3 %, у червні 2020 року - 100,2 %, сума боргу з інфляцією - 2723728,78 грн., відтак інфляційне збільшення боргу - 53728,78 грн. (2723728,78-2670000,00=53728,78). Три проценти річних від простроченої відповідачем суми боргу становлять 37087,40 грн. (2670000,00х3х169:365:100 = 37087,40 грн.). З огляду на те, що позивач просить стягнути менші суми, зокрема, 48292,20 грн. інфляційних втрат та 36868,00 грн. трьох процентів річних від простроченої суми боргу, то з відповідача слід стягнути суми, про стягнення яких пред`явлено позов.

Outcome: approved