Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

25.10.2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що за час спільного проживання відповідач неодноразово безпричинно затівав сварки, скандали в сім»ї, обзивав її нецензурними словами, наносив побої, зневажав як жінку. Свідками його негативної поведінки в сім»ї є їхні неповнолітні діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан і кожен раз спричиняє їм душевні страждання. Вона намагалася всіма силами зберегти сім»ю, довгий період часу терпіла приниження з сторони відповідача, постійно розмовляла з ним відносно його негативної поведінки в сім»ї, але її вмовляння виявились безрезультатними. Відповідач своєї поведінки не змінив, а став ще більше агресивним і прийшовши додому 17.10.2016 року о 5 год. ранку у нетверезому стані умисно наніс їй побої в різні частини тіла спричинивши струс головного мозку і на даний час вона проходить лікування в Борщівській ЦРКЛ і з цього часу вони спільно не проживають. Через постійні стреси в сім»ї, у неї появилися нервові розлади, болі в серці. За час спільного проживання вона дійшла висновку, що відповідач в приступі неконтрольованої агресії може спричинити їй тілесні ушкодження, завдати великої шкоди її здоров»ю. Від примирення відмовляється так як воно є неможливим. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначила, що суд надавав час їм з відповідачем на примирення, однак вони не помирилася. Відповідач своєї поведінки не змінив, тому їхня сім»я розпалася і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить справу слухати у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] подав в суд письмову заяву в якій зазначив, що з метою збереження сім»ї судом сторонам надавався трьохмісячний строк для можливого примирення, однак сторони не помирилися, незважаючи на те, що відповідач намагався помиритися. У спілкуванні з [PERSON] останній усвідомлює, що зберегти односторонньо сім»ю неможливо і дає згоду на розірвання шлюбу. Просить розглядати справу без його присутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ИД №013322, виданого 15 жовтня 1999 року Іване-Пустенською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, сторони уклали шлюб 15 жовтня 1999 року у Іване-Пустенській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, актовий запис №11. Від шлюбу мають двох дітей, сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. У відповідності до\~ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як встановлено судом, між сторонами часто виникали суперечки та сварки, відповідач наносив дружині побої. Це призвело до того, що сторони припинили спільне проживання та проживають окремо. Шлюб існує формально. Ухвалою Борщівського районного суду від 28 грудня 2016 року сторонам надавався строк для примирення терміном три місяці, однак позитивного результату це не дало. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3\~ст.56 СК України). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам сторін та інтересам неповнолітніх дітей, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.24,55,56,105,112 СК України,

Outcome: approved