Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

25.03.2019 року позивачка [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , [INFO] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 18.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 299, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилась дитина, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, проживають окремо з січня 2019 року, спільне господарство не ведуть,спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, у зв`язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує. Позивачка [PERSON] до судового засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав письмову заяву, якою просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти розірвання шлюбу. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу - « [PERSON] »/ 18.03.2016 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 299, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.03.2016 року /а.с.6/. Судом встановлено, що у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження від 15.02.2016 року серія [NUMBER] , батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.3/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з січня 2019 року, проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, відповідач матеріальну допомогу на дитину надає у добровільному порядку. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved