Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

26.09.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання недійсною та скасування державної реєстрації державного акта на право приватної власності на землю та визнання права власності на земельні ділянки. У позовній заяві вказує, що [INFO] року померла [PERSON] , яка доводилася матір'ю позивачеві. Спадкодавець залишила заповіт на користь [PERSON] Позивач вважається такою, що прийняла спадщину після смерті спадкодавця, оскільки протягом шестимісячного строку як спадкоємець першої черги подала до Першої Полтавської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інші спадкоємці відсутні. Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, зокрема земельна ділянка площею 0,70 га для ведення особистого селянського господарства на території Орлицької сільської ради Кобеляцького району Полтавської області та земельна ділянка площею 0,4463 га для ведення особистого підсобного господарства в с.Орлик Кобеляцького району Полтавської області. У вересні 2016 року позивач звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця, надавши державному нотаріусу правовстановлюючі документи на обидві спадкові земельні ділянки. Але державний нотаріус своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з виявленням підчисток та дописок у правовстановлюючих документах на землю. В зв'язку з цим, [PERSON] прохала суд визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію: державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Кобеляцькою районною державною адміністрацією 21.11.2006 р. на ім'я [PERSON]; державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Орлицькою сільською радою Кобеляцького району 19.04.2002 р. на ім'я [PERSON] та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на ці земельні ділянки після її матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] надали суду заяву, в якій підтримали заявлені вимоги та прохали справу розглядати в їх відсутності. Представник відповідача Орлицької сільської ради Кобеляцького району - сільський голова Богомаз В.Д. проти позову не заперечував та прохав справу розглядати в його відсутності. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру в Кобеляцькому районі у Полтавській області, будучи повідомлений про час і місце слухання справи, в судове засідання не з'явився. Від представника відповідача Кобеляцької РДА - Бут Я.В. надійшла заява про розгляд справи в її відсутності, проти позовних вимог не заперечував. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] року року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7), яка доводилася матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Спадкодавець залишила заповіт на користь позивача (а.с. 9). Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, зокрема земельна ділянка площею 0,70 га для ведення особистого селянського господарства на території Орлицької сільської ради Кобеляцького району Полтавської області та земельна ділянка площею 0,4463 га для ведення особистого підсобного господарства в с.Орлик Кобеляцького району Полтавської області ( а.с.11,12,13,14). Державний нотаріус своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з виявленням підчисток та дописок у правовстановлюючих документах на землю ( а.с.10). Так, у державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданому Кобеляцькою районною державною адміністрацією 21.11.2006 р., зроблено підчистку кадастрового номера земельної ділянки. А в державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданому Орлицькою сільською радою Кобеляцького району 19.04.2002 р., зроблено дописку у вигляді рукописного запису такого тексту «Дописаному вірити. Сільський голова. Підпис. В. Щербина. 8.09.05» з відбитком гербової печатки Орлицької сільської ради. Згідно вимог п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 р. №43, при заповненні бланків державних актів на право власності на земельну ділянку всі записи мають бути зроблені чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Згідно п.1 гл.8 розд.І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші не застережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Стаття 153 Земельного кодексу України гарантує право власності на земельну ділянку, а саме власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України. Згідно зі ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.2 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно о ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Також слід зазначити, що у постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року у справі № 6-33цс13 зазначено, що визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у зазначеному судовому рішенні, судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Беручи до уваги вищевикладене, слід визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію: державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Кобеляцькою районною державною адміністрацією 21.11.2006 р. на ім'я [PERSON]; державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Орлицькою сільською радою Кобеляцького району 19.04.2002 р. на ім'я [PERSON] та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на ці земельні ділянки після її матері [PERSON], яка померла [INFO] року.

Outcome: approved