Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

24.07.2019 р. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулося до Васильківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 11828, 66 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.12.2018 р. з вини відповідача в м. Києві по вул. Старовокзальна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Kia Optima», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні ушкодження. На момент ДТП між відповідачем та позивачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 05.09.2018 р., на виконання вимог якого позивачем за погодженням з потерпілим, без проведення експертизи, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 11829, 66 грн., які просить позивач стягнути з відповідача в порядку регресу. Ухвалою судді від 06.09.2019 р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі доказами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, в силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). Судом достовірно встановлено, що 06.12.2018 р. о 12 год. 37 хв. в м. Києві по вул. Старовокзальній, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, при перестроюванні не надав дорогу автомобілю «Kia Optima», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по тій смузі на яку мав намір перестроїтись [PERSON] , що призвело до зіткнення, чим завдав механічних пошкоджень обом транспортним засобам, чим порушив п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. При цьому, будучи причетним до вищевказаного адміністративного правопорушення, [PERSON] залишив місце пригоди. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2019 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4,124 КУпАП та накладено на останнього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. З огляду полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 7895271 від 05.09.2018 р. вбачається, що автомобіль «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] , належний відповідачу був застрахований Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». 07.12.2018 р. до страховика було подано повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування. З огляду доказів, доданих до матеріалів справи вбачається, що позивач визнав вказану подію страховим випадком. Так, згідно рахунку-фактури № 525 від 12.12.218 р., погодженого з потерпілим [PERSON] та акту прийому-передачі виконаних робіт № 325 від 21.12.2018 р. встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Kia Optima», державний номерний знак [NUMBER] становить 12829,66 грн. На виконання вимог договору страхування позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 11829,66 грн., що підтверджується страховим актом № ОВЦ-18-32-16686/1 від 21.02.2019 р. № ОВЦ-ЗГ-18-32-16686/2 від 25.04.2019 р., розрахунками суми страхового відшкодування (за мінусом франшизи 1000 грн.) та платіжними дорученнями. В силу вимог ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - відповідно до якої, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення закріплено у ст. 27 Закону України Про страхування, за змістом якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. В силу вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Враховуючи, що на підставі зібраних по справі доказів встановлено те, що ТДП в якій пошкоджено автомобіль належний потерпілому сталася з вини відповідача, позивач виплатив потерпілому за його згодою страхове відшкодування за укладеним з відповідачем полісом обов`язкового страхування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь страховика понесені ним витрати, як з особи відповідальної за заподіяння шкоди в межах суми виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати понесені позивачем в сумі 1921,00 гривень, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved