Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

24.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 16 липня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 27 березня 2007 року на утримання сина з відповідача на її користь стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 130 грн. щомісячно. В даний час відповідач працює, отримує заробітну плату. Сімейним кодексом встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки за рішенням суду на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти в меншому розмірі. Вказаних коштів недостатньо для належного матеріального забезпечення дитини. З урахуванням того, що відповідач працює і отримує доходи, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частити заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Позивачка у судовому засіданні підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Пояснила, що з відповідача стягуються аліменти в розмірі 130 грн. щомісячно, вказаних коштів не вистачає на утримання дитини. Добровільно відповідач ніякої допомоги на утримання сина не надає. Відповідач позов не визнав, пояснив, що він має другу сімю та іншу дитину. Він офіційно не працює, проживає на квартирі і коштів на сплату аліментів в більшому розмірі не має. Працює неофіційно, отримує мінімальний заробіток, має задовільний стан здоровя. Сплачувати аліменти в більшому розмірі він не може, оскільки в такому випадку не зможе забезпечувати свою сімю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, а також докази у їх сукупності дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірваний, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу І-БП № 029669 (а.с.5). Після реєстрації другого шлюбу позивачка змінила прізвище з «Кругляк» на «Башук» (а.с.9). У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], батьками вказані [PERSON], [PERSON] (а.с.4). Судом встановлено, що заочним рішенням Роменського міськрайонного суду від 27 березня 2007 року з [PERSON] стягуються на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 130 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.6-7). Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. У статті 19 та частинах 1,2 статті 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. При цьому, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до п.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз положень ст. 184 СК України вказує на те, що підставами визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання ним частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право стягувача аліментів вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в таких розмірах: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017рік»\~мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня становить 3200 гривень. Відповідач [PERSON] сплачує аліменти у розмірі 130 грн. щомісяця, що не в повній мірі відповідає вимогам Сімейного кодексу України. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. ст. 60,10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Позивачка в обґрунтування позову про зміну способу стягнення аліментів посилається на ту обставину, що відповідач працює і отримує заробітну плату, проте вказана обставина нічим не підтверджена. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що має іншу сімю та на утриманні має малолітню дитину, проте жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду надати не побажав. Суд приходить до висновку, що позовна заява в частині зміни способу стягнення аліментів задоволенню не підлягає і аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] слід стягувати у твердій грошовій сумі. Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів слід задовольнити, змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Роменського міськрайонного суду від 27 березня 2007 року і стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 930 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України. Крім того, суд вважає за необхідне, після вступу даного рішення в законну силу, відкликати виконавчий лист, виданий Роменським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 130 грн. щомісячно до досягнення повноліття. \~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 640 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial