overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

26 березня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ЖД № 410527. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 14, з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: с. Ісаєве, вулиця Зоряна ( Чапаєва ), Миколаївського району, Одеської області. Житловий будинок [PERSON], був заповіданий позивачці. Заповіт посвідчено 06 серпня 2008 року секретарем Ісаївської сільської ради. Для отримання спадщини позивачка не змогла вчасно звернутися із заявою у нотаріальну контору так як необізнана у діючому законодавстві і вважала, що так як у неї є заповіт і вона проживала разом з [PERSON], то вона вже є спадкоємцем прийняв спадщину. Весь час після смерті [PERSON], вона утримує житловий будинок. Нещодавно позивачка звернулася в нотаріальну контору з проханням роз'яснити їй порядок отримання спадщини. Там же їй повідомили, що нею пропущено термін на подачу заяви про прийняття спадщини, так хоча позивачка проживала разом з покійною, проте зареєстрована в [INFO]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визначити для [PERSON], додатковий строк тривалістю один місяць, починаючи з наступного дня після набрання чинності рішення суду, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], що померла 26 березня 2015 року в с. Ісаєве, Миколаївського району, Одеської області, оскільки вона його пропустила з поважної причини, в зв'язку з тим, що необізнана в діючому законодавстві. Данні обставини підтверджується матеріалами справи, копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 4 ), копією заповіту згідно якого [PERSON], заповіла все своє майно [PERSON] ( а.с. 5 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 6 ), довідкою виданою виконавчим комітетом Ісаївської сільської ради ( а.с. 7 ). На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

26 березня 2015 року прокурор Романівського району Житомирської області звернувся до суду з позовом в інтересах Романівської центральної районної лікарні (далі Романівська ЦРЛ) до [PERSON], в якому зазначив, що 13 квітня 2013 року відповідач заподіяв [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого останній у період з 13 квітня 2013 року по 23 квітня 2013 року перебував на лікуванні в Романівській ЦРЛ. Посилаючись на те, що закладом охорони здоров'я на лікування [PERSON] було затрачено 3234 грн 80 коп, прокурор просить стягнути з відповідача на користь позивача вказані витрати. Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду справи вказані особи були повідомлені належними чином. Прокурором та позивачем до суду подані заяви про розгляд справи за їх відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, в якій він, визнавши позов, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд також стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

26 березня 2015 року Публічне акціонерне товариство АКЦЕНТ-БАНК звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 166730 грн. 57 коп. У судове засідання представник позивача не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 11 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством АКЦЕНТ-БАНК та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконував у звязку з чим станом на 08 січня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 166730 грн. 57 коп., з якої 12035 грн. 90 коп. - заборгованість по кредиту, 16 грн. 15 коп. заборгованість по процентам, 5100 грн. заборгованість по комісії, 141162 грн. 78 коп. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 7915 грн. 74 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 4). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

26 березня 2018 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві посилався на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 1999 року, від шлюбу подружжя має дітей доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї вказував різні погляди на життя та відсутність спільних інтересів. Зазначив, що спільне господарство не ведеться з вересня 2017 року, вважав, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить його інтересам. Також вказав, що спору про поділ майна, що є спільною власністю, між сторонами немає, ними досягнуто згоди про утримання дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав, зазначив, що спору між сторонами про місце проживання дітей після розірвання шлюбу немає, вони проживатимуть з ним (а.с.19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала, на розірвання шлюбу погодилася, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Дадонова», підтвердила, що діти після розірвання шлюбу проживатимуть з батьком (а.с.20). Згідно із частиною 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 26 червня 1999 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому міста Луганська, актовий запис № 129 (а.с. 4). Від цього шлюбу подружжя має неповнолітній дітей [PERSON], [INFO] (а.с.5), і [PERSON], [INFO] (а.с.6). На даний час подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки відповідачем не заявлено клопотання про зміну прізвища, суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. Між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання дітей, які після розірвання шлюбу проживатимуть з батьком. В звязку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

26 березня 2018 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28 вересня 2005 року між ним та відповідачкою укладено шлюб. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Всі намагання збудувати родину не увінчались успіхом, і як результат вони не можуть проживати разом як сім'я, виконувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. На протязі останніх років їхнє сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з грудня 2016 року. Збереження сім'ї та подальше спільне проживання з відповідачкою є неможливим. Посилаючись на викладене, просив розірвати шлюб. Позивач у судове засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка у судовому засідання позов визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 вересня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-ФП № 000761 від 28 вересня 2005 року ( а с. 9). Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10, 11). Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідачка позов визнала. Діти проживають з матір'ю. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

26 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 10 травня 2014 року зроблено відповідний актовий запис за № 157. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 10 травня 2014 року. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на сімейне життя та обовязки, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. У звязку з цим вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство з грудня 2016 року. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить їх інтересам та інтересам дитини, унеможливлює примирення з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість подали до суду заяви, якими позивач позов підтримала та просила його задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Розгляд справи просили проводити у їх відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Заслухавши надані сторонами пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони 10 травня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між сторонами зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 157. Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого 10 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.5). У сторін це перший шлюб, від якого народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого 03 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 6). Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сімї неможливе. Також у судовому засіданні встановлено, що майновий спір та спір щодо визначення місця проживання дитини відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та спільної дитини, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

26 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 02 серпня 2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №392. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], 10 грудня 2008 року, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В підготовче судове засідання позивач та відповідач не зявились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02 серпня 2008 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №392, про що свідчить свідоцтво про шлюб(а.с.10). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], 10 грудня 2008 року, [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

26 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання сторони не зявилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що подружжя [PERSON] 24 квітня 2010 року в Гадяцькому районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зареєструвало шлюб, актовий запис №42. Від шлюбу є неповнолітні діти: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільним подружнім життям проживали до 2015 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спільного сімейного бюджету немає. Спору про майно теж немає. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що сім'я розпалася через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні стосунки неможливо. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, інтересам неповнолітніх дітей, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати у даній справі слід покласти на позивача за його клопотанням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

26 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 17 жовтня 1998 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільних синів [PERSON], 05 липня 2000 року наро народження, [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, постійні сварки та скандали. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав позов. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1998 року, мають спільних синів [PERSON], 05 липня 2000 року наро народження, [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони остаточно припинили шлюбні відносини, примирення між подружжям є неможливим, оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Судові витрати по справі становлять 704 грн 80 коп., які відповідно до положень ст.141 ЦПК України у звязку із задоволенням позову слід стягнути з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved