Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

26.01.2017 року [PERSON] звернулася до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини з [PERSON] з 2003 року до дня його смерті [INFO]. Вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, з яким вона знаходилась в шлюбних відносинах, але реєстрацію шлюбу не оформлювали. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно. 20 жовтня 2016 року вона звернулась до приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Богомолова В.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак відповідно до листа №523/01-16 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, на підставі того, що їй необхідно довести факт спільного проживання з [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Заявник [PERSON] свою заяву підтримала. Адвокат заявниці - Глущенко Д.Л. в судовому засіданні просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Виконавчого комітету Апостолівської міської ради Апостолівського району в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви заперечень суду не надав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області. [PERSON] знаходилась в шлюбних відносинах з [PERSON], але реєстрацію шлюбу не оформлювали. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно. 20 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Богомолова В.І. із усним зверненням про прийняття спадщини після смерті [PERSON], відповідно до листа №523/01-16 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, на підставі того, що їй необхідно довести факт спільного проживання з [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (а.с.12). Відповідно до Акту від 10.10.2016р. депутатом Апостолівської міської ради в присутності свідків було проведено обстеження, в ході якого зі слів свідків встановлено, що [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] з 2003 року проживала разом та вела спільне господарство з [PERSON] до його смерті [INFO]. Згідно домової книги з 10.06.2008 року по 2010 рік [PERSON] був прописаний за адресою [ADDRESS] (а.с.10). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою, показала, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 2003 року у будинку заявниці, як сім'я, вели спільне господарство, свідок бувала у них у гостях. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 2003 року у будинку заявниці, як сім'я, вели спільне господарство. Покази свідків є логічними, послідовними, такими, що не протирічать матеріалам справи та підтверджені заявником та заінтересованою особою, а тому можуть бути прийняті судом. Статтею 256 ЦПК України передбачено можливість встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу, якщо він виник після 01.01.2004 року. Згідно ст. 3 СК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право. Кодекс про шлюб та сім'ю України (ст.ст. 2, 6, 6-1, 12, 13), який діяв до 01.01.2004 року, установлював, що визнається тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану; реєстрація шлюбу встановлюється як в інтересах державних і громадських, так і з метою охорони особистих і майнових прав та інтересів подружжя і дітей, тільки такий шлюб породжує права і обов'язки подружжя, час виникнення цих прав і обов'язків визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану; при здійсненні прав і виконанні обов'язків, що виникають із шлюбних і сімейних відносин, громадяни повинні додержувати законів. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя (ст. 21 ч.ч. 1, 2 СК України). Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними (ст. 74 ч. 1 СК України). До набрання чинності СК України, тобто до 01.01.2004 року, правовий інститут проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу законом не був передбачений. Цивільний процесуальний кодекс України (в редакції 1963 р.) передбачав можливість встановлення судовим порядком як факту, що має юридичне значення, перебування у фактичних шлюбних відносинах лише у встановлених законом випадках, якщо шлюб в органах запису актів громадянського стану не міг бути зареєстрований внаслідок смерті одного з подружжя (ст. 271, ст. 273 ч. 1 п. 5), а Верховний Суд України в п. 11 постанови Пленуму від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» свого часу роз'яснив, що встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах на підставі п. 5 ст. 273 ЦПК може мати місце, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 року і тривали до смерті (пропажі без вісті на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах реєстрації актів громадського стану; в інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають. Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується поясненнями свідків та фактично не заперечується особами, які беруть участь у справі, [PERSON] та [PERSON] з 2003 року до [INFO] проживали в незареєстрованому шлюбі. Жоден із них не перебував у іншому зареєстрованому шлюбі. Оскільки вказаний вище факт має юридичне значення для заявника, заінтересована особа доводи заяви визнає, а інша проти них не заперечує, виходячи з положень діючого законодавства, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви та встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без шлюбу з 01.01.2004 року, враховуючи набрання чинності Сімейний кодексом України, по [INFO], тобто по день смерті [PERSON] В задоволенні заяви в іншій частині - відмовити.

Outcome: partial