Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

25 травня 2021 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05 грудня 2012 року у твердій грошовій сумі 500,00 грн. на утримання неповнолітнього сина, та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2012 року. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05 грудня 2012 року з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує на те, що на сьогодні відповідач не цікавиться життям сина, не дбає про його матеріальне забезпечення дитини. Аліменти сплачує несвоєчасно. У зв`язку зі зміною обставин, рівня життя, раніше визначений судом розмір аліментів не може забезпечити належний рівень життя та утримання їх дитини, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу). Зазначила, що сума аліментів, яка стягується менша за 50 % прожиткового мінімуму для дитини. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений своєчасно, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано. Крім цього, виклик відповідача здійснений в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 02 листопада 2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2007 року, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області 21 листопада 2012 року (а.с. 10). Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 12 вересня 2008 року, серії [NUMBER] (а.с. 9), в якому сторони вказані як батьки дитини. Жовтневим районним судом Миколаївської області 05 грудня 2012 року винесено рішення, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2012 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). 21 грудня 2012 року Жовтневим районним судом Миколаївської області виданий відповідний виконавчий лист. Як на доказ несвоєчасної сплати аліментів позивачка посилається на витяг з її банківського рахунку на який відповідач переводить кошти та квитанції АТ КБ «ПриватБанк» на яких зафіксована дата та час надходження коштів (а.с. 13-15, 16-22). 12 лютого 2018 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 8). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 24 травня 2021 року № 265 разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] зареєстрований та проживає син - [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на її утриманні (а.с. 11). Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати при собі й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнення за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13). Згідно з частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів, що стягується на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених правових норм, а також інтересів дитини, наведених обставин щодо незадовільного матеріального становища позивачки та дитини, з огляду на суму стягнутих за рішенням суду від 05 грудня 2012 року аліментів, яка є меншою ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини віком від 6 до 18 років, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved