Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~26 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами у порядку спадкування за заповітом. Вимоги мотивовані тим, що 02 січня 2001 року в с. Воронівка Білопільського району Сумської області померла її мати [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована та постійно проживала в [INFO]. За життя [PERSON] склала заповітне розпорядження, яким все своє майно заповіла дочці [PERSON], тобто позивачу по справі. Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Воронівка, вул. Миру (колишня назва вул. Ватутіна), буд. 35. Забудовником та власником вказаного будинку згідно записів з погосподарської книги Воронівської сільської ради являється [PERSON] Як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON], позивач має намір прийняти спадщину. У встановлений законом термін позивач звернулась до нотаріальної контори та частково оформила свої спадкові права, прийнявши спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 серпня 2001 року. Однак, отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок і вільно розпоряджатись спадковим майном вона не може у звязку з тим, що на зазначене домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи, будинок не зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно попереднім власником. Оскільки в інший спосіб у нотаріальному порядку позивач не може набути права на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця, вона звернулась до суду із захистом своїх спадкових прав. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться по вул. Миру (колишня назва вул. Ватутіна), буд. 35 в с. Воронівка Білопільського району Сумської області у порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], яка померла 02 січня 2001 року. Ухвалою від 27 листопада 2018 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом. У підготовче засідання позивач [PERSON] не зявилась, її представник за довіреністю [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують (а. с. 35-36). \~ \~ \~ \~ Представник відповідача Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області в підготовче засідання не зявився. Сільський голова надіслав лист про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти позову не заперечують (а. с. 33). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області у підготовче засідання також не зявився. Державний нотаріус [PERSON] надіслала письмову заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а. с. 31). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 1 ст.\~206\~ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Стосовно визнання права власності на житловий будинок з господарськими\~будівлями і\~спорудами у порядку спадкування за заповітом, суд враховує слідуюче. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Статтями 15 та 16\~ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 377 ЦК України\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Судом встановлено, що матірю позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище) [PERSON], [INFO] є [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії ЯЕ № 194117 (а. с. 8). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БП № 323170 після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 8). Згідно з копією заповіту, посвідченого 31 жовтня 1996 року секретарем виконавчого комітету Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за № 220, [PERSON] заповіла все своє майно дочці [PERSON], тобто позивачу по справі (а. с. 21). [PERSON] померла 02 січня 2001 року в с. Воронівка Білопільського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 096675 (а. с. 18). За даними довідки характеристики Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 30 жовтня 2018 року [PERSON] до дня своєї смерті 02 січня 2001 року постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] одиноко. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом сільської ради посвідчувався і зареєстрований в реєстрі за № 220 від 31 жовтня 1996 року, який не змінювався і не відмінявся. [PERSON] фактично прийняла спадщину шляхом розпорядження речами померлої, доглядала за спадковим будинком, який розташований за адресою: с. Воронівка, вул. Миру, буд. 35 Білопільського району Сумської області (а. с. 15). Згідно виписки з погосподарської книги Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, вбачається, що [PERSON] являється забудовником та господарем будинку, який побудовано у 1965 році за адресою: с. Воронівка, вул. Миру, буд. 35 Білопільського району Сумської області (а. с. 17). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок № 35 по вул. Миру в с. Воронівка Білопільського району Сумської області, виданого філіалом «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 31 жовтня 2018 року замовником на виготовлення технічної документації є [PERSON] (а. с. 4-7). Згідно довідки Філіалу Білопільської ГВД КП «Сумське МБТІ» від 18 жовтня 2018 року № 1154, право власності в БТІ на житловий будинок під № 35 по вул. Миру (колишня назва вул. Ватутіна) в с. Воронівка Білопільського району Сумської області ні за фізичною, ні за юридичною особою не зареєстровано. Первинна інвентаризація проведена по замовленню [PERSON] (а. с. 12). На підставі довідки КП «Білопільське районне архітектурно-планове бюро» № 35 від 18 жовтня 2018 року та відповідного висновку житловий будинок та господарські будівлі за адресою: с. Воронівка, вул. Ватутіна, буд. 35 Білопільського району Сумської області, зведені з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм і правил, знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці і не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а. с. 13-14). Із висновку про вартість майна вбачається, що оціночна вартість обєкту житлового будинку № 35 по вул. Миру в с. Воронівка Білопільського району Сумської області, станом на 06 листопада 2018 року становить 56 812 грн. (а. с. 10-11). На підставі рішення Воронівської сільської ради 5 сесії 7 скликання від 19 лютого 2016 року вулиця Ватутіна в с. Воронівка Білопільського району перейменована на вулицю Миру. У розясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданого державним нотаріусом Білопільської державної нотаріальної контори [PERSON] від 30 жовтня 2018 року вбачається, що видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: с. Воронівка, вул. Миру, буд. 35 Білопільського району Сумської області, не вдається можливим у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (а. с. 16). Згідно з п. 24 зазначеної вище постанови при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Із інформаційної\~довідки зі\~Спадкового реєстру\~Білопільської районної\~державної нотаріальної\~контори вбачається, що Білопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 307/2001 після [PERSON], яка померла 02 січня 2001 року та видано свідоцтво про право на спадщину (а. с. 32). Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Білопільською державною нотаріальною конторою 07 серпня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1454 (спадкова справа № 307) вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 02 січня 2001 року, є її дочка [PERSON]. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається із земельних ділянок (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,57 умовних кадастрових гектарів та площею 0,49 га, а також права на майновий пай, що знаходиться у колективній власності АФ ім. Ватутіна (а. с. 9). Зокрема, частиною 3 статті 3\~Закону України\~від 1\~липня 2004\~року «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з ч. 4 ст.\~3\~означеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Вказаним нормативним актом передбачалася державна реєстрація (інвентаризація)\~будинків і\~домоволодінь у\~межах міст\~та селищ,\~в тому\~числі й\~на підставі\~записів у\~погосподарських книгах\~(п.\~20\~Інструкції). Проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто, фактично записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що спадкодавець набув право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Воронівка, вул. Миру (колишня назва вулиці Ватутіна), буд. 35, у порядку, який був передбачений законодавством, що діяло на момент виникнення цього права. Таким чином, позивач [PERSON], як спадкоємець має право на спадщину після смерті матері, але не може оформити її, отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. При цьому видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку і вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок № 35 по вул. вул. Миру (колишня назва вулиці Ватутіна) в с. Воронівка Білопільського району Сумської області у порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], яка померла 02 січня 2001 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved