Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

\~ 26.11.2020\~року \~до \~ суду\~звернувся \~позивач \~АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовом\~ до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості. 04.01.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 року відкрите провадження по цивільній \~ \~ \~ \~ справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 15.03.2021 року. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 09.02.2015 року, яка виникла станом на 21.09.2020 року в сумі 17402.93 грн., яка складається з наступного: - 4287.53 грн., заборгованість за кредитом. - 3482.30 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 00.00 грн., заборгованість за комісією; - 8730.32 грн., - заборгованість за пенею; - 902.78 грн.. штраф відповідно до п 2.2. Генеральної угоди А також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102.00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт б/н від 09.02.2015 року відповідач отримала кредит у розмірі 6545.15 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами, Правилами, Тарифами Банку складають між ним та Банком кредитний договір. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач належним чином не виконувала взяті на себе за кредитним договором зобов`язання в зв`язку з чим станом на 21.09.2020 року відповідач має заборгованість в сумі 17402.93 грн., яка складається з наступного: - 4287.53 грн., заборгованість за кредитом. - 3482.30 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 00.00 грн., заборгованість за комісією; - 8730.32 грн., - заборгованість за пенею; - 902.78 грн.. штраф відповідно до п 2.2. Генеральної угоди Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши\~зміст позовних\~вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.05.2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінило свою назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», при цьому відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства, з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу. що містяться в Єдиному державному реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних із зміною назви. Тому в подальшому назва позивача вказується АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ Судом\~встановлено,\~що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт б/н від 09.02.2015 року сторони погодили зменшити розмір заборгованості, що виникла з дати надання позичальникові кредиту, а саме: проценти на 159.56 грн. і комісію на 43.36 грн., штраф на 699.86 грн.. Заборгованість по договору з дати підписання Генеральної угоди складає 7145.15 грн. дата кінцевого погашення заборгованості за договором 28.02.2017 року (п.п 1.1.1, 1.1.2. 1.1.3 Генеральної угоди). Відповідно до розділу 2 Генеральної угоди відповідач отримала кредит у розмірі 6545.15 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку строком на 24 місяці з 09.02.2015 року по 28.02.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом в сумі 327.52 грн. (п.п.2.1 Генеральної угоди). Таким чином судом встановлено, що сторони погодили шляхом укладення Генеральної угоди порядок погашення заборгованості за кредитом та встановили кредитний ліміт на картку відповідача. Погодили розмір відсотків, які сплачуються відповідачем за користування кредитними коштами. Генеральна угода підписана відповідачем. Таким чином відповідачем прийняті всі умови, визначені в укладеній Генеральній угоді. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Частино 2 ст. 6 ЦК України, передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним з відповідачем кредитним договором, та надав відповідачці кредитні кошти у спосіб, зазначений у кредитному договорі, що підтверджується наданою суду випискою за договором Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України - Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612\~Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.\~\~Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно умов укладеної Генеральної угоди, сторонами погоджено суму кредиту, розмір відсотків за користування кредитом, а також штраф в сумі 902.78 грн., та нарахування пені при порушенні позичальником умов укладеного договору. Уклавши із акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Генеральну угоду на реструктуризацію заборгованості та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач [PERSON] , порушила договірні зобов`язання, що в свою чергу призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 21.09.2020 року складає 17402.93 грн., яка складається з наступного: - 4287.53 грн., заборгованість за кредитом. - 3482.30 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 00.00 грн., заборгованість за комісією; - 8730.32 грн., - заборгованість за пенею; - 902.78 грн.. штраф відповідно до п 2.2. Генеральної угоди Оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доказів повернення кредиту відповідачем на час розгляду справи судом сторонами не надано. За даних обставин суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за тілом кредиту, які були надані відповідачеві та не були повернені в строк, передбачений в договорі. За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони\~подвійної цивільно-правової\~відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за порушення умов договору слід відмовити. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку про стягнення з відповідача штрафу в сумі 908.78, оскільки відповідачем неналежно виконувались взяті на себе зобов`язання за кредитним договором.. У задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 8730.32 грн., суд вважає за можливе відмовити, оскільки одночасне застосування штрафів і пені за одне й те саме порушення не допускається. Крім того в укладеній Генеральній угоді чітко не встановлений розмір пені, що нараховується в зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, тому суд позбавлений можливості перевірити правильність її нарахування. \~ \~ \~На підставі\~ вищевикладеного,\~ти \~виходячи \~із \~обраного позивачем\~ способу\~захисту порушених\~прав,\~який передбачений\~ \~ ст.\~16\~ ЦК\~України,\~ \~ з\~ відповідача\~ \~на користь\~позивача підлягає\~ стягненню\~ заборгованість\~за укладеною\~ Генеральною\~ угодою\~від \~09.02.2015\~року,\~яка виникла\~ станом\~на \~21.09.2020\~року \~в загальній\~ сумі\~ \~8\~672 (вісім тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 61 коп., яка складається з наступного: - 4287.53 грн., заборгованість за кредитом. - 3482.30 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 00.00 грн., заборгованість за комісією; -\~ 902.78\~грн..\~ штраф\~ \~ відповідно\~до п\~ 2.2.\~ Генеральної\~угоди В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за можливе - відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору, підлягають стягненню з відповідача оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: partial