Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

26.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина відповідачки - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що вказана неповнолітня дитина, доводиться їй онуком, проживає у її родині та знаходиться виключно на її утримання, оскільки батько цієї дитини [PERSON] помер, а мати, відповідачка по справі [PERSON], відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. Посилаючись на відмову відповідачки добровільно в будь-який спосіб надавати матеріальну (грошову) допомогу на утримання вказаної дитини, просила ухвалити судове рішення про стягнення з останньої на свою користь аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], що проживає разом з нею, до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Адміністрацією Павлоградської виправної колонії УДПС України у Дніпропетровській службі (№ 142), направлено на адресу суду письмові пояснення засудженої [PERSON], згідно з якими остання пред'явлені до неї вимоги визнала та не заперечувала проти розгляду справи за її відсутності. Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування Новобузької райдержадміністрації Захарчук В.О., в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, не заперечувала проти позовних вимог [PERSON], посилаючись на достатність для цього підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Зазначені положення передбачені також статтею 180 СК України. Відповідно з даними, зазначеними у свідоцтві про народження (копії) [NUMBER] від 12.06.2001 року, [PERSON] та відповідачка [PERSON] являються батьками сина [PERSON], [INFO]. [INFO] батько неповнолітнього - [PERSON] помер, про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть [NUMBER] від 10.08.2012 року. За вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 26.07.2012 року матір неповнолітнього - відповідачку у справі [PERSON], було засуджено за вчинення злочинів передбачених ст.ст. 309 ч. 1, 317 ч. 1, 307 ч. 2, 70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією ? частини належного їй майна. Відтак, з приведенням вказаного вироку до виконання, неповнолітній [PERSON], 2001 року народження, фактично був позбавлений батьківського піклування, про що згідно розпорядження Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області від 27.08.2012 року за № 454-р, йому надано відповідний статус. В подальшому, на підставі розпорядження вказаної райдержадміністрації від 23.10.2013 року за № 362-р, неповнолітньому [PERSON] призначено опікуна - його бабу [PERSON] Таким чином, з жовтня 2013 року, вищезазначена неповнолітня дитина проживає у родині позивачки та знаходяться на її утриманні. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 СК України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на аліменти. З часу перебування дитини під опікою позивачки, його мати [PERSON] добровільно не виконувала свого обов'язку щодо її утримання жодним способом. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому ухвалює рішення про задоволення позову про стягнення аліментів з відповідачки врахуванням положень, викладених у ст.182, ст.183 СК України. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідачки належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved