Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

25 листопада 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Вказала, що у лютому 2014 р. [PERSON] покинув сімю та виїхав до матері в с. Леляки Баришівського району Київської області, вул. Мічуріна, 21. З вказаного часу з дитиною взагалі не спілкується і не приймає участі у її вихованні, а також має борг по аліментам в сумі 18\~822,85 грн. З посиланням на ці обставини та статті 150, 157, 164, 165 і 166 СК України просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина, а також стягнути борг по аліментам в сумі 18\~822,85 грн і пеню в розмірі 90\~975,63 грн, а всього 109\~798,48 грн. У судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не зявився. Про причини неявки суду не повідомив. Позивач погодилася на постановлення рішення у заочному порядку. Представник третьої особи райдержадміністрація просила розглянути позов в інтересах дитини. В ході розгляду справи ухвалою суду, на підставі заяви позивача, позов в частині стягнення боргу по аліментам та пені залишено без розгляду. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, покази свідків, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 164 СК України мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом те, що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2011 року, який розірвали у судовому порядку 25 вересня 2014 року. Від вказаного шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. У лютому місяці 2014 року відповідач [PERSON] покинув сімю та виїхав з постійного місця проживання до матері в с. Леляки Баришівського району Київської області, вул. Мічуріна, 21. До цього часу жодного разу долею дитини не цікавився. Дитина залишилася проживати з матірю, тобто позивачем і знаходиться на її повному утриманні. Викладене підтверджується характеристикою сільського голови відносно відповідача, а також свідченнями [PERSON] і [PERSON] Райдержадміністрація як орган опіки та піклування надала свій висновок, яким не змогла визначитись про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дитини. Проте, в ході розгляду справи представник служби у справах дітей суду повідомила, що мала телефонну розмову з матірю відповідача, яка розповіла, що на даний час її син дійсно зловживає спиртними напоями і не виховує та не утримує сина. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, а саме, не забезпечує її виховання, харчування, медичний догляд, що негативно може вплинути на фізичний розвиток дитини як складову виховання. Тривалий час, більше ніж два роки взагалі не спілкується з дитиною. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності є в причинному звязку з винною поведінкою відповідача [PERSON] і розцінюється судом як ухилення від виховання дитини і свідомого нехтування ним своїми обовязками, а тому суд вбачає наявність правових підстав щодо позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його сина. З відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути на користь Держави судовий збір.

Outcome: approved