Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

26 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що перебувала з відповідачем в шлюбі, який був розірваний 05 березня 2014 року Комінтернівським районним судом м. Харкова. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею, позивачкою. Дитина з народження перебуває на обліку у невролога, проходить постійні консультації у психіатра та психолога. Наразі [PERSON] встановлено діагноз підвищена нервова-рефлекторна збуджуваність мозку та лікворна гіпепртензія. Батько дитини [PERSON] зневажливо ставиться до хвороби дитини, яка прагне до спілкування з ним, побачення з дитиною має несистематичний та короткостроковий характер, що більше шкодить здоров'ю дитини, батько дитини самостійно визначає максимально нетривалий час перебування з дитиною, що як наслідок, пригнічує дитину та може в подальшому спричинити прогресування хвороби. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що за станом здоров'я дитина потребує особливого режиму та підтримання психоемоційного клімату в родині, позивачка просила встановити наступний порядок спілкування відповідача з дитиною: кожної першої суботи місяця з 12-ї години до 18-ї години кожної першої неділі місяця за місцем проживання відповідача; кожної третьої суботи місяця з 12-ї години до 18-ї години кожної третьої неділі місяця за місцем проживання відповідача; щосереди з 16.00 до 19.00 години; під час відпустки відповідача, за умови, якщо таке перебування не зашкодить навчанню дитини, до 7 днів без права виїзду за межі країни та Харківської області без згоди матері; кожний день народження дитини, а саме 6 жовтня кожного року до досягнення дитиною повноліття - протягом 2 годин за попереднім узгодженням із матір'ю часу відвідування, або на наступний день після дня народження; у період хвороби дитини відвідувати її за місцем фактичного перебування; кожні шкільні канікули в літній та зимовий періоди не більше 7 діб; необмежене спілкування засобами телефонного зв'язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою, у вільний від її навчання час; зобов'язати відповідача попереджати про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх із [PERSON] з врахуванням режиму дня, стану здоров'я та інтересів дитини. В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він має бажання спілкуватися з дитиною, проте він не має можливості спілкуватися з дитиною за місцем свого проживання через відсутність належних умов для дитини. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, також зазначив, що проти позовних вимог [PERSON] щодо встановлення способу участі у вихованні дитини орган опіки та піклування заперечує оскільки з позовом про встановлення порядку участі у вихованні дитини може звернутися лише той з батьків, хто мешкає окремо від дитини та права якого на спілкування з дитиною порушено другим із батьків. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний 05 березня 2014 року Комінтернівським районним судом м. Харкова. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] а.с. 14). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім»ї), дитина зареєстрована та мешкає разом з матір'ю, що відповідачем не оспорюється. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Департаментом служб у справах надано висновок № 789 від 14 грудня 2018 року щодо встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON], [INFO], згідно якого Департамент служб у справах у справах дітей Харківської міської ради вважає за недоцільне встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON], [INFO], оскільки відповідно до Сімейного кодексу України з позовом про встановлення порядку участі у вихованні дитини може звернутися той з батьків, хто мешкає окремо від дитини та права якого на спілкування з дитиною порушено другим із батьків. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивачка посилається на неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків. Однак вказані обставини можуть бути підставою для звернення до суду з позовом про вирішення питання про позбавлення батьківських прав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, а не для встановлення примусових зустрічей батька з дитиною за позовом матері. З врахуванням вищезазначеного, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Зазначене не перешкоджає сторонам узгодити питання участі батька у спілкуванні та вихованні дитини за взаємною згодою у тому числі в порядку ч. 4 ст. 157 Сімейного кодексу України, відповідно до вимог якої батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed