Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

25.05.2017 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №б/н від 05.08.2011 р. станом на 16.03.2017 р. в сумі 28258,28 грн., з яких: 9166,88 грн. - заборгованість за кредитом, 8394,15 грн. - нараховані процентам за користування кредитом, 8875,43 грн. - нарахована пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1321,82 грн. - штраф (процентна складова). В подальшому, представником Банку було подану заяву про уточнення позовних вимог стосовно стягнення заборгованості з відповідача на користь Банку, станом на 16.03.2017 р., за кредитним договором б/н від 28.11.2009 року в сумі 27713,63 грн., з яких: 9166,88 грн. - заборгованість за кредитом, 8875,43 грн. - нараховані процентам за користування кредитом, 7875,43 грн. - нарахована пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1295,89 грн. - штраф (процентна складова). З посиланням на те, що відповідач неналежним чином виконує зобов'язання перед Банком, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в сумі 27713,63 грн. та 1600,00 грн. судового збору. Складом суду під головуванням судді Ітріна М.В., який звільнений з посади судді у відставку 17.10.2017 р., судовий розгляд вказаної цивільної справи було розпочато, проте не завершено, а справу передано на повторний розподіл автоматизованою системою документообігу та передано в провадження судді Демінській О.І. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд про застосування строку позовної давності та зменшити на 99 % розмір неустойки (штрафів, пені) до 1 % від суми штрафів, що вимагає банк, посилаючись на відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України. У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Враховуючи наведені норми закону, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ст.ст.204, 227 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно положенням статей 627, 631 ЦК України, сторони є вільними при укладенні договору щодо визначення його умов з урахуванням вимог цього кодексу, як щодо строку його дії так і щодо наслідків закінчення цього строку. Ст. 261 ЦК передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо строк виконання не визначений, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникло право вимоги про виконання зобов'язання Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Проте, згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки має бути визначений договором. При цьому, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку дії кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умови договору щодо права банку на зміну розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. За положеннями ст.ст. 258, 267 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Як встановлено з матеріалів справи, відповідач [PERSON] 28.11.2009 р. підписала заяву №б/н, згідно якої отримала кредит у сумі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифи банку, з якими вона ознайомлена, складає між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до 2.1.1.7.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежу по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі, який встановлено тарифами договору, що згідно змісту заяви про надання кредиту становить 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до Умов кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», базова процентна ставка за користування кредитом - 2,5% на місяць з розрахунку 360 днів в році. Погашення заборгованості по кредитному ліміту здійснюється щомісячними платежами, розмір яких становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Зобов'язання за договором Банк виконав, відкрив відповідачу картковий рахунок та видав платіжну картку з встановленим кредитним лімітом. Відповідно до п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 банк зобов'язаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку Відповідно до п. 1.1.3.2.4. вказаних Умов та правил, банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку в заяві на отримання кредиту не має. Тобто доказів виконання позивачем п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг щодо своєчасного сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки, банком суду не надано. Крім того, пунктом 2.1.1.12.17 Умов, за користування кредитом, наданим Держателю, держатель сплачує Банку фіксовану процентну ставку в розмірі, визначеному в тарифах. Доказів законності зміни розміру фіксованої процентної ставки, банком суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зміна розміру процентної ставки за кредитом з 20,40% в місяць до 32,4% , 42,0%, про що свідчить наданий банком до позовної заяви розрахунок, відбулася банком без належного повідомлення відповідача та безпідставно. Враховуючи наведене, проценти за період з 01.09.2014 р. по 16.03.2017 р. мали б застосовуватися виходячи з 20,4% в місяць, а тому підлягають перерахунку з моменту зміни процентної ставки банком, тобто з 01.09.2014 р. по 16.03.2017 р. Заборгованість за тілом кредиту, згідно доданого до позову розрахунку заборгованості по зменшенню позовних вимог від 10.07.2017 року, становить - 9166,88 грн., проценти за користування кредитом з 01.09.2014 р. по 16.03.2017.: (9166,88 грн.?20,40 %) ?360 = 5,195 грн. (% на день) ? 927 днів прострочення = 4815,76 грн. (% за користування кредитом) + 268,79 грн. (% нараховані до 01.09.2014 р.) = 5084,55 грн. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом 25.05.2017 р. Відповідач подала суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог банку щодо стягнення пені. Відповідно до статті 256 ЦК України вбачається, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четвертастатті 267 ЦК України). Оскільки кредитним договором не встановлена збільшена позовна давність, то правовідносини за зазначеним договором в частині позовної вимоги про стягнення пені регулюються, виходячи із спеціальної позовної давності, тривалість якої відповідно до п.1 ч.2ст.258 ЦК України, складає один рік. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заява відповідача про застосування строку позовної давності до вимоги позивача про стягнення пені підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що строк позовної давності щодо стягнення пені не поновлений. Встановлено, щокредит надавався в 2009 році, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом 25.05.2017 р. Відповідач подала суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог банку. Заява відповідача підлягає задоволенню, у зв'язку із чим у задоволенні вимог позивача про стягнення пені, нарахованої за період до 25.05.2016 року належить відмовити та стягнути пеню межах річного строку позовної давності, тобто в сумі 1200 грн. Крім того, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За такого, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, передбаченого Умовами та правилам, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15. Таким чином, у стягненні суми штрафів слід відмовити, у звязку із чим до стягнення підлягає станом на 16.03.2017 р. заборгованість в сумі 15451,43 грн., з яких: 9166,88 грн. - заборгованість за кредитом, 5084,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1200 грн. - пеня. Що стосується вимог відповідача стосно зменшення на 99 % розміру неустойки (штрафів, пені) до 1 % від суми штрафів, що вимагає банк, в зв'язку відсутністю негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки не ґрунтується на вимогах закону. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як встановлено судом, розмір неустойки (пені) нарахованої Банком відповідачу становить 7875,43 грн., а розмір прямого збитку, спричиненого банку невиконанням відповідачем своїх зобов'язань, становить 9166,88 грн.( тіло кредиту). Відповідно, розмір неустойки значно менший за розмір збитків, тому, дана вимога відповідача стосовно зменшення розміру неустойки, з застосування норм ч.3 ст. 551 ЦК України, не підлягає задоволенню. Крім того, судом задоволено клопотання про застосування строку позовної давності до пені. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 892 грн. 00 коп.

Outcome: partial