Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

25 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила виз- нати за нею право власності на частку нерухомого майна, посилаючись на наступні обставини. У 1994 році на підставі договору купівлі-продажу вона набула у власність 1/2 частку нерухомо- го майна - садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS] . 30.07.2018 р. вона здійснила державну реєстрацію 1/2 частки житлового буди- нку та отримала довідку БТІ про реєстрацію права власності, яка стала підставою про реєстрацію права власності, так як правовстановлюючий документ було втрачено. 20.08.2021 р. вона з метою продажу свого нерухомого майна звернулася до нотаріуса та надала відповідні документи, але от- римала відмову у вчиненні нотаріальних дій з причини ненадання/відсутності правовстановлюю- чого документу на зазначений об`єкт нерухомості, їй було рекомендовано звернутися до суду. Ос- кільки відновити в оригіналі правовстановлюючий документ неможливо, просила визнати за нею право власності на 1/2 частку зазначеного житлового будинку. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, надав відзив, в якому проти за- доволення позовних вимог не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється. Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того за конних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Як вбачається із копії паспорта серії [NUMBER] (а.с.5), позивач народилася [INFO] у м. Татарбунари Одеської області. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформації з Державно- го реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.7-9) [PERSON] є власником 1/2 частки садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS] , підстава виникнення права власності - довідка БТІ про реєстрацію права власності серія та номер 103, виданий 10.07.2017 р. Вартість спірного будинку складає 43482 грн., що видно із звіту про незалежну оціночну варті- сть житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , виготовленого ПП «БВКФ «КУЛЕКСПОБУД» від 26.05.2021 р. (а.с. 11-12). З копії технічного паспорту, виготовленого за станом на 13.09.2021 р. (а.с.12-17) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] замовлено технічну документацію на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо посвідчення договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку по [ADDRESS] з причини не- надання/відсутності правовстановлюючого документу на зазначений об`єкт нерухомості (а.с.18). Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, зве- рнутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інте- ресів. За правилами ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав є визнання права. За змістом ст.ст.316-321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові нале- жить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непору- шним. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22.12.1995 р. № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами: а) про визнання права власності на майно. Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) осо- бою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завер- шення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття неру- хомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, пра- во власності виникає з моменту державної реєстрації. В силу ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права влас- ності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним до- кумента, який засвідчує його право власності. Пленум Верховного Суду України у постанові № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права при- ватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визна- ння права власності на майно. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить 1/2 частка житлового будинку по [ADDRESS] , але здійснити продаж майна не має змоги че рез втрату оригіналу правовстановлюючого документу. Отже, за позивачем може бути визнано право власності на 1/2 частку зазначеного житлового бу динку. На підставі викладеного,

Outcome: approved