Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

24.07.2018 р. позивач звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому просить визнати за ним право власності на гаражі № [NUMBER], [NUMBER] у гаражному кооперативі [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що земельні ділянки під будівництво цих гаражів йому виділено у 1996 р., а у 2016 р. він оформив право власності на останні. Вказав, що на цих ділянках побудував гаражі, будівельні вимоги дотримано, внески в кооператив ним внесені, з часу будови гаражів і по цей час постійно користується ними для зберігання автотранспорту, займається його обслуговуванням та підтриманням у технічно справному стані. Однак у зв'язку із тим, що останні побудовані без відповідної проектної документації, не має можливості оформити право власності. З огляду на наведене просить визнати за ним право власності на дані гаражі. Розгляд справи здійснено 24.09.2018 р. у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання сторін про інше (ч. 7 ст. 279 ЦПК України). У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно інформаційної довідки № 53222555 від 15.02.2016 р., позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка для гаражного будівництва № [NUMBER], № [NUMBER] у гаражному кооперативі [ADDRESS]. Згідно даних технічних паспортів від 10.07.2015 р., позивачем збудовано цегляні гаражі № [NUMBER], [NUMBER] у гаражному кооперативі [ADDRESS] Згідно довідки гаражного кооперативу № 5 від 17.07.2018 р., за позивачем відсутня заборгованість по гаражах № [NUMBER], № [NUMBER]. Відповідно до технічних висновків № 11, № 12 від 26.04.2018 р., проведеного експертом [PERSON], останньою було здійснено технічне обстеження приміщень вказаних гаражів з метою визначення їх фактичного технічного стану та надано висновок про те, що будівлі гаражів відповідають вимогам надійності і безпечної експлуатації та передбачають можливість подальшої експлуатації останніх. Окрім цього, ОП Львівським обласним проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро, в особі виконавця - [PERSON], надано висновки від 01.05.2018 року про те, що архітектурно-планувальні рішення збудованих гаражів відповідають вимогам ДБН В.2.3.-15:2007 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів», санітарним та пожежним нормам і правилам, а також надано висновок про можливість легалізації самочинно збудованих гаражів. Як видно з позовної заяви та клопотання представника відповідача, 16.05.2018 р. на засіданні постійно діючої узгоджувальної комісії по плануванню і забудові населених пунктів при виконавчому комітеті Червоноградської міської ради прийнято рішення, що комісія не має застережень щодо визнання права власності на самочинно збудовані гаражі. Згідно із ст. 321 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу. Окрім цього, як передбачено ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Беручи до уваги наведене а також, враховуючи те, що гаражі позивачем побудовані на земельних ділянках, які були надані йому з цією метою, останні відповідають державним будівельним нормам та стандартам, санітарним та протипожежним нормам, вимогам надійності і безпечної експлуатації та не порушують прав інших осіб, тому суд приходить до висновку, що вимоги за даним позовом є підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved