Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

26.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом в якому вказав, що заочним рішенням Борівського районного суду Харківської обл. від 06.07.2010 р. він був виселений з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] зобовязано орган реєстрації зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Рішенням апеляційного суду Харківської обл. від 14 квітня 2016 р. вказане рішення скасовано частково, відмовлено в задоволенні позову про виселення його зі спірної квартири. Указане рішення суду апеляційної інстанції дає йому підставу звернутись з позовом про поновлення права користування квартирою, про визнання незаконною реєстрацію в квартирі відповідачів, скасування приватизації квартири, виселення з квартири указаних осіб, так як вони вселилися в його квартиру незаконно. Квартира за вказаною адресою, в якій проживав та був зареєстрований позивач, була виділена відповідачам 23.11.2010 р. за рішенням виконавчого комітету [PERSON] с/ради №01 «ПРГ поліпшення житлових умов гр. [PERSON]С.». Рішенням виконкому [PERSON] с/ради №4 від 10 вересня 2013 р. вказана квартира передана у власність [PERSON] Оскільки позивач був виселений незаконно, то вважає, що необхідно поновити його право на квартиру, його реєстрацію у вказаній квартирі, а відповідачів виселити з квартири, зняти з реєстраційного обліку в ній та визнати недійсною приватизацію квартири. Позивач вказує, що в результаті незаконного рішення суду були порушені його права, передбачені ст.47 Конституції України. Оскільки за рішенням суду апеляційної інстанції скасовано рішення про виселення позивача з квартири, то він має тепер право на цю квартиру, таке право користування, яке він мав до виселення з відновленням реєстрації в квартирі. 04.09.2013 р. рішенням виконкому [PERSON] с/ради №4 квартира була передана у власність відповідачів та видане свідоцтво про право власності на підставі вказаного рішення сільради. Свідоцтво про право власності було видане в порядку державної приватизації на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Вважає, що вказана приватизація квартири була проведена з порушенням норм закону. Необхідність судового скасування приватизації ґрунтується на тому, що вказаною приватизацією були порушені його права на житло, а відповідачі не бажають самостійно повернути йому квартиру. Вважає, що рішення виконкому №01 від 23.11.2010 р. «Про поліпшення житлових умов гр. [PERSON]С.» необхідно визнати незаконним, так як воно ухвалено з порушенням закону на фактично невільну квартиру. Просив поновити його право на користування квартирою, зареєструвати його в квартирі [ADDRESS], скасувавши рішення виконкому [PERSON] с/ради Борівського р-ну Харківської обл. 01 від 23.11.2010 р. «Про поліпшення житлових умов гр. [PERSON]С.», визнавши право користування квартирою та реєстрацію в ній відповідачів незаконною, скасувавши рішення виконкому [PERSON] с/ради №4 від 10.09.2013 р. про передачу у власність [PERSON] квартири, визнавши недійсним свідоцтво про визнання права власності квартири [ADDRESS], видане на відповідачів. Скасувавши державну реєстрацію власності на вказану квартиру, виселивши відповідачів з квартири. 03.06.2016 р. відповідач [PERSON] надав заперечення на позовну заяву [PERSON], в якому просив в звязку з ненаданням доказів про офіційну причетність до квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], позивачу [PERSON] відмовити в заявлених вимогах повністю. 29.06.2016 р. до Борівського районного суду надійшла позовна заява від [PERSON] с/ради до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила на право користування жилим приміщенням, в якій просили [PERSON], який проживає на теперішній час за адресою: [ADDRESS], визнати особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Борівського районного суду Харківської обл. від 10.10.2016 р. об'єднано в одне провадження наступні цивільні справи: - за позовом [PERSON] сільської ради Борівського району Харківської області до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за позовом [PERSON] до [PERSON], неповнолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON] сільської ради Борівського району Харківської області про визнання права користування квартирою, визнання незаконною реєстрацію в квартирі відповідачів, скасування приватизації квартири, виселення з квартири. Крім того, ухвалою Борівського районного суду Харківської обл. від 10.10.2016 р. притягнуто до участі у обєднаній цивільній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог службу у справах дітей Борівської районної державної адміністрації. В судовому засіданні позивач за основним позовом [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, з обставин, викладених у позові, проти задоволення позовних вимог [PERSON] с/ради заперечував через необгрунтованість. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] с/рада в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечували, просили відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Представник служби у справах дітей Борівської РДА проти позовних вимог [PERSON] заперечувала та просила ухвалити рішення в інтересах дитини. Позивач [PERSON] с/рада просила залишити без розгляду її позовну заяву до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свідок на боці позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заборгованість за комунальні платежі у [PERSON] за 2010 р. складала 1170 грн., які вона мала намір сплатити за нього, так як хотіла зареєструвати спільну дитину з [PERSON] у квартирі [ADDRESS], але [PERSON] сільська рада їй відмовила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] орендує у нього квартиру в м. Купянськ. Як зазначає, [PERSON] дуже охайний, в квартирі чисто, нарікань на нього не було. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відмову в задоволенні основного позову, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії заочного рішення Борівського районного суду від 6 липня 2010 р. позовні вимоги [PERSON] сільської ради Борівського району Харківської області задоволено: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] сільської ради Борівського району Харківської області заборгованість в сумі 1170,45 грн. та ухвалено виселити [PERSON] з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS].,\~ с. Богуславка Борівського району Харківської області. Зобовязати СГІРФО Борівського РВ ГУМВС України в Харківській області зняти з реєстрації [PERSON], за адресою: [ADDRESS].,\~ с. Богуславка Борівського району Харківської області (а.с.6). Згідно з копією рішення апеляційного суду Харківської обл. від 14 квітня 2016 р. заочне рішення Борівського районного суду Харківської обл. від 06 липня 2010 р. змінено; у частині виселення [PERSON] з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], рішення суду скасовано, у задоволенні позову в цій частині відмовлено; в іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с.7-8). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 р., рішення апеляційного суду Харківської обл. від 14 квітня 2016 р. в частині позову [PERSON] с/ради Борівського р-ну Харківської обл. до [PERSON], третя особа сектор громадянства і реєстрації фізичних осіб Борівського РВ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській обл., про виселення з квартири комунального житлового фонду, зобовязання зняти з реєстрації скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішенням апеляційного суду Харківської обл. від 16 лютого 2017 р. заочне рішення Борівського районного суду Харківської обл. від 6 липня 2010 р. змінено. Скасовано рішення суду в частині зобовязання СГІРФО Борівського РВ ГУМВС України у Харківській обл. зняти з реєстрації [PERSON] за адресою: пров. Шкільний, б.№2, кв.№15, в с. Богуславка Борівського р-ну Харківської обл. та постановлено ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову [PERSON] с/ради Борівського р-ну Харківської обл. в цій частині. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Таким чином, на час розгляду судом даного позову [PERSON], рішення суду про його виселення із спірної квартири є чинним. Виселення [PERSON] відбулося 19.10.2010 р.На примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Борівського РУЮ Харківської обл. перебував виконавчий лист №2-324, виданий 15.09.2010 р. Борівським районним судом Харківської обл., за позовом [PERSON] с/ради про виселення [PERSON], що підтверджується копією повідомлення ВДВС Борівського РУЮ Харківської обл. (а.с.120). Відповідно до копії акту від 28 січня 2011 р., всі речі, які знаходились на квартирі за адресою: с. Богуславка, пр. Шкільний.б.2, кв.15, передані особисто [PERSON]; гр. [PERSON] претензій до [PERSON] с/ради не мав (а.с.126). До липня 2010 р. право власності на квартиру №15, пров. Шкільний,2, с. Богуславка Борівського р-ну Харківської обл. не було зареєстровано та технічна інвентаризація не проводилася, що підтверджується довідкою КП «Борівське БТІ» (а.с.208). Після фактичного виселення [PERSON] ,згідно рішення виконавчого комітету [PERSON] с/ради №4 від 10.09.2013 р. передано житлову квартиру за адресою [ADDRESS], у приватну власність: [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частині в рівних долях, що підтверджується копією повідомлення [PERSON] с/ради (а.с.9). Згідно записів у погосподарській книзі №7 о/рахунок №345 за 2006-2010 роки за адресою: [ADDRESS], станом на 01.01.2010 р. значились зареєстрованими [PERSON], який за даною адресою значився зареєстрованим з 1983 р., в 1984 р. вибув на навчання та в 1989 р. 16 травня прибув, зареєструвався та проживав до виселення та зняття з реєстрації за рішенням Борівського районного суду від 06.07.2010 р.; [PERSON] та [PERSON] станом на 01.01.2010 р. проживали та значились зареєстрованими за адресою: [INFO] (прибули в 2008 р.), що підтверджується повідомленням [PERSON] с/ради (а.с.68). Крім того, відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Позивач [PERSON] систематично псував житлове приміщення, порушував правила соціалістичного співжиття, що робило неможливим для інших проживання з ним в одному житловому будинку, а заходи запобігання і громадського впливу застосовані до нього виявились безрезультатними, тому позивача обґрунтовано рішенням Борівського районного суду від 6 липня 2010 р. було виселено з вищевказаної квартири (в цій частині вказане рішення рішенням апеляційного суду Харківської обл. від 16 лютого 2017 р. залишено без змін). Що стосується вимог позивача про визнання незаконною реєстрацію в квартирі позивачів та скасування приватизації квартири, то відповідно до ст.1, ч.1 ст.5, ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі (будинку) разом із наймачем або за яким зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир (будинків) шляхом передачі їм цих квартир (будинків) у спільну сумісну власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї відповідного органу приватизації. На підтвердження своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилається на рішення виконавчого комітету [PERSON] с/ради №01 від 23 листопада 2010 р. «Про поліпшення житлових умов гр. [PERSON]С.», яке він вважає незаконним. Однак, приватизація є врегульованою законом процедурою передачі квартир державного житлового фонду у приватну власність громадян, яка включає в себе відповідні етапи, які оформлюються відповідними документами. Так, згідно з ч.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Таким чином, визнання приватизації недійсною як такої, без визнання недійсними розпорядження про передачу квартири у власність, свідоцтва про право власності та скасування його державної реєстрації, спір по суті не вирішується. Однак, таких позовних вимог до органу приватизації та реєстраційної служби позивач [PERSON] не заявляв, а відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, відповідач [PERSON] вселившись у квартиру №15 будинку №2 с. Богуславка разом із членами своєї сімї набули права користування цим жилим приміщенням, також набули права на придбання цього житлового приміщення шляхом приватизації. З моменту вселення по сьогоднішній день постійно мешкають за цією адресою та ніколи не позбавлялись права користування цим житлом. Крім того, відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що вищевказаний закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Зняття особи з реєстрації місця проживання можливе лише за таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Отже, за таких підстав позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], неповнолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON] сільської ради Борівського р-ну Харківської обл. про визнання права користування квартирою, реєстрацію в квартирі, визнання незаконною реєстрацію в квартирі відповідачів, скасування приватизації квартири, виселення з квартири необґрунтовані та задоволенню не підлягають. Крім того, оскільки позивачем [PERSON] с/радою заявлене клопотання про залишення їхньої позовної заяви до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, без розгляду, підстав для неприйняття вказаної заяви судом не встановлено, оскільки відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed