Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

26.04.2019 року представник [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Як на підставу позову посилається на те, що з 2010 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення суду від 12.03.2019 було розірвано. Від сумісного проживання мають спільного сина [PERSON] 2011 року народження, який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач здоровий, працездатний, працює в АК «Харківобленерго», інших осіб на утриманні немає, матеріальну допомогу дитині не надає. Ухвалою суду від 06.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу 15-тиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Вказану ухвалу суду від 06.05.2019 та позовну заяву з додатками відповідач отримав особисто 18.05.2019, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про вручення. Відповідач відзиву на позов не надав у встановлений строк. Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 22.05.2010 року [PERSON] та [PERSON] [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.04.2019 року розірвано (справа №640/8731/19). Від сумісного проживання сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого записаний відповідач [PERSON] , матір`ю позивачка [PERSON] - [PERSON] . Відповідач є здоровою, працездатною особою, інших осіб на утриманні не має. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною особою, інших осіб на утриманні немає, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та призначити стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК) Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та позовні вимоги задоволені, то стягненню з відповідача на користь Держави підлягає судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved