Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

25.05.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позову вказує, що вона згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано про реєстрацію права власності за №12869640 від 15.11.2013 є власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області по справі № 219/4100/15-ц № 2-з/219/10/2015 від 27.05.2015 про забезпечення позову, накладено арешт на житловий будинок за [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] , заборонивши його відчуження. Копія ухвали була направлена судом до відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції для виконання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області по справі №219/4100/15-ц провадження № 2/219/2002/2015 року від 03.11. 2015 клопотання позивача по справі [PERSON] до [PERSON] про поділ майна задоволено, прийнято відмову позивача від позову, провадження у справі закрито. Але до теперішнього часу питання про зняття арешту на вказане майно не вирішене і це суттєве впливає на неможливість позивачу у повному обсязі розпоряджатися своєю власністю. В теперішній час у позивача виникла необхідність розпорядитися своїм особистим майном через продаж. Але в лютому 2020 року при підготовці документів для укладення правочину з купівлі - продажу вказаної житлового будинку з надвірними спорудами позивачу стало відомо про наявність обтяження на цю нерухомість за №10873960 від 20.08.2015, яке внесено до державного реєстру обтяжень Артемівським міськрайонним управлінням юстиції Донецька область. Позивач вважає себе належним власником майна на яке є заборона на відчуження і тому звертається до суду за захистом своїх законних прав і вважає свої вимоги законними та аргументованими. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.06.2020 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Гостренко С.Д. в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. 01.10.2020 представник відповідача - адвокат Топчийов Є.В. надав заяву, в якій вказав проте, що [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що арешт повинен був знятися в рамкам цивільної справи № 219/4100/15-ц, 2/219/200/2015, де він відмовився від позовних вимог до [PERSON] про поділ майна, а суд прийняв його відмову. Він вважав, що заходи забезпечення позову, прийняті судом згідно з ухвалою суду від 27.05.2015 про накладення арешту на спірне майно були скасовані в результаті відмови від позову. Зазначає, відповідач вважав, що на сьогодні предмету спору немає. Представник відповідача просив розглянути справу без їх участі. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 12869640, сформованого приватним Артемівського нотаріального округу Бойко Я.С. 15.11.2013, власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 15.11.2013 приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Бойко Я.С. зареєстровано в реєстрі № 2984 (а.с.17, 19). Згідно з рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22.10.2014, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 24 квітня 2010 року Часовоярською міською радою Донецької області за актовим записом № 12, розірвано (а.с.8). Судом встановлено, що постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Усенко М.В. від 20.08.2015 (ВП 48508371), на підставі ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.05.2015, накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, яка належить [PERSON] (а.с.6, 15-16). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від (а.с.18) вбачається, що відділом державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції 20.08.2015 накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження майна [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 10873960 (а.с.18, 55-56). Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.11.2015 прийнято відмову позивача [PERSON] від позову про поділ майна подружжя, провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - закрито (а.с.15-16). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ч. 1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ч.2 ст.319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з роз`ясненнями п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Відповідно ч.2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). З вищевикладеного вбачається, що наявність арешту на майно порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом звільнення майна з-під арешту. Також, підлягають задоволенню вимоги позивача в частині виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження запису про арешт нерухомого майна, оскільки пунктом 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14.12.2012 передбачене, що у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що накладення арешту на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] є перешкодою у здійсненні позивачем своїх прав власника нерухомості, а також відсутності підстав для існування такого арешту, суд вважає за необхідне задовольнити позов та звільнити майно з-під арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved