Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

24 березня 2014 року прокурор м. Славутича Київської області звернувся до суду із заявою, у якій просив визнати відумерлою спадщину у виді нерухомого майна - ? частини житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], вартістю 130192 грн., яка належала [PERSON] та передати її територіальній громаді м. Славутича в особі Славутицької міської ради. Прокурор посилався на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала трикімнатна квартира за вказаною адресою, у якій було зареєстровано місце проживання [PERSON], який помер [INFO]. Після його смерті спадкова справа не відкривалась, а відтак спадкоємці за законом і за заповітом відсутні. Статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При проведенні прокурорської перевірки були виявлені порушення закону та бездіяльність посадових осіб міської ради, у зв'язку з чим прокурор в інтересах держави звернувся до суду з цієї заявою. У судовому засіданні прокурор просив задовольнити заяву, пославшись на зазначені обставини. Представник міської ради підтримала заяву прокурора і просила її задовольнити, пославшись на те, що після смерті [PERSON] ніхто не звернувся за оформленням спадщини, у квартирі ніхто не проживає, комунальні послуги не оплачує, у зв'язку з чим вона була передана у тимчасове користування відділу освіти виконкому до вирішення питання про власність на квартиру. Перевіривши надані докази, суд вважає правильним задовольнити заяву прокурора з наступних підстав. Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.04.1996 р., виданого ВО «Чорнобильська АЕС» згідно розпорядження № 171-пр, квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 59,5 кв.м.. Характеристика квартири та її обладнання наведені у Технічному паспорті, який є складовою частиною цього Свідоцтва. Право спільної сумісної власності на квартиру зареєстровано 11.09.1996 р. бюро технічної інвентаризації комунального підприємства «Агенство з розвитку бізнесу в м. Славутичі, номер запису 167/124, що підтверджено наданою копією свідоцтва про право власності на житло. [INFO] [PERSON] помер в м. Славутичі, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 51 від 10.05.2007 р. та повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 11.03.2014 р.. Згідно довідки ф.3 від 26 лютого 2014 року, виданої комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр», [PERSON], [INFO], був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 31.01.1989 р., знятий з реєстрації 23.04.2007 р.. На вказаній площі ніхто не проживає. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 01.04.2014 р. підтверджено, що у Спадковому реєстрі інформація щодо заповітів, спадкових договорів, спадкової справи [PERSON] відсутня. Крім того, листом Славутицької міської державної нотаріальної контори від 01.04.2014 р. № 186/01/16 підтверджено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася. Копією особового рахунку по квартирі від 08.04.2014 р. підтверджено, що зареєстрованих осіб після смерті [PERSON] у квартирі немає, оплата за комунальні послуги не надходила. Згідно звіту про проведення оцінки майна - трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], від 7 березня 2014 року, ринкова вартість об'єкта оцінки становить 260384 гривні. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII (далі Закон № 2482-XII) передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), у тому числі тих, що тимчасово відсутні і за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Оскільки Законом № 2482-XII не визначено умов, за яких один із членів сім'ї матиме більшу або меншу частку в приватизованому житлі, то частка кожного є рівною і не може бути змінена рішенням суду. Виходячи з того, що квартира за адресою: [ADDRESS], була передана у спільну сумісну власність двом особам, при виділенні частка кожного з них у праві спільної власності на приватизовану квартиру становитиме одну другу частину квартири. Вартість однієї другої частини квартири становитиме: 260384 : 2 = 130192 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 2 цієї статті часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За правилом ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або його основної частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ч. 2 цієї статті). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до правила ч. 1 ст. 1217 цього Кодексу якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини (ч. 2 цієї статті). Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ч. 3 цієї статті). Відповідно до ст. 274 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За змістом ч. 2 ст. 45 цього Кодексу з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, поміж іншим звертається до суду з позовною заявою (заявою). При цьому прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Відповідно до ст. 278 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Як встановлено судом, спадкодавцеві [PERSON] належало на праві спільної сумісної власності нерухоме майно - квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], частка якого при виділенні становить одну другу частину квартири. На час смерті [PERSON] він проживав у зазначеній квартирі, де і було зареєстровано в установленому порядку місце його проживання. Після смерті [PERSON] у квартирі ніхто не проживає, її не утримує, спадкова справа за місцем відкриття спадщини не відкривалася, заповіти, спадкові договори не зареєстровані, наявність спадкоємців за заповітом і за законом, їх місце проживання не встановлено. За таких обставин заява прокурора в інтересах держави в особі Славутицької міської ради Київської області є обгрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved