Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

26 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Посилаючись на те, що 03.05.2006 року між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №1031 відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 59000,00 доларів США та зобов`язувалась повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумах, в строки та на умовах передбачених договором. Умовами договору також передбачено право банку достроково стягнути заборгованість у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань. 17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір відступлення права вимоги(Договір відступлення) відповідно до якого ТОВ «Кредитні Ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами. Первинний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі надавши боржнику кредит у сумі 59000,00 доларів США. Вказував на те, що позичальник належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала в результаті чого станом на 01.11.2018 року за нею рахується заборгованість за кредитом в сумі 45224,00 доларів США, по відсотках - 80162,50 доларів США, по комісії - 4051,95 доларів США. 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено договір про передачу прав за договором забезпечення, відповідно до якого ТОВ «Кредитні Ініціативи» набуло права звернення стягнення на заставлене майно у відповідності до договору забезпечення. А тому, з метою забезпечення належного виконання вказаного зобов`язання за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір відповідно до якого Банку передали в іпотеку майно, а саме: нежилі приміщення(магазин) загальною площею 158,3 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS] . Таким чином, за відповідачем рахується заборгованість за кредитом в сумі 45224,00 доларів США, по відсотках - 80162,50 доларів США, по комісії - 4051,95 доларів США. Про наявність вказаної заборгованості та порушення умов зобов`язання відповідач повідомлялась шляхом направлення на їх адресу вимогу про дострокове повернення кредиту. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми права, просив в рахунок погашення за кредитним договором №1031 від 03.05.2006 року, яка станом 01.11.2018 року складається з заборгованість за кредитом в сумі 45224,00 доларів США, по відсотках - 80162,50 доларів США, по комісії - 4051,95 доларів США. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежилі приміщення(магазин) загальною площею 158,3 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів за ціною 1769794,00 гривень та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 26546,91 гривень. Ухвалою судді від 21.01.2019 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. 14.03.2019 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву у якій зазначила, що позов є безпідставним, незаконним та не може підлягати задоволенню, посилаючись на те, що банком вже було використано право на дострокове стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, що встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.12.2011 року, а також звернено стягнення заборгованості за кредитним договором. Також вважає, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості був вчинений не кваліфікованою особою, а тому дані відображенні у ньому не можуть вважатись належними. Крім того, вказувала, що позивач приховує той факт, що є рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.12.2011 року. Заявила про наявність підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності до спірних правовідносин, оскільки дострокове стягнення заборгованості свідчить про зміну позивачем строку виконання зобов`язання та початок перебігу строку позовної давності слід рахувати саме з моменту виникнення права на вимогу, вказувала, що позов є безпідставний так як строк дії іпотечного договору закінчився 01.05.2016 року і позивач на даний день не є Іпотекодержателем, розрахунок не відповідає сумі заборгованості, вимога з дострокового погашення заборгованості надіслана відповідачу 16.11.2018 року та надано 30 днів для виконання або для відповіді, але позов поданий передчасно 07.12.2018 року, а тому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі Від представника позивача, надійшла до суду відповідь на відзив відповідача, в якому він зазначив, щодо пропущення строку позовної даності, то сторони погодили строк позовної давності у кредитному договорі від 03.05.2006 року строком на десть років, а отже позивач не пропустив ці строки, щодо строку дії іпотечного договору зазначив, що строк дії іпотечного договору в п. 2.4 кредитного договору визначає не строк його дії а строк кредитування, а тому вважає, що позов є небезпідставний та законний, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 14.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. До початку судового засідання від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. До початку судового засідання від відповідача до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності, в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. 03.05.2006 року між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №1031 відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 59000,00 доларів США та зобов`язувалась повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумах, в строки та на умовах передбачених договором.(а/с 6-8) 26.03.2008 року та 24.08.2008 року між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] було укладені договори про внесення змін №356,№1607 до кредитного договору №1031 від 03.05.2006.(а/с 10/11) 03.05.2006 року між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір за яким Іпотекодержатель у разі не виконання умов Іпотекодавцем основного зобов`язання за кредитним договором набуває права про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення(магазин) загальною площею 158,3 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS] .(а/с 13-15) Відповідно до договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року який укладено між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» відповідно до якого ТОВ «Кредитні Ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами.(а/с 19-29) 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено договір про передачу прав за договором забезпечення, відповідно до якого ТОВ «Кредитні Ініціативи» набуло права звернення стягнення на заставлене майно у відповідності до договору забезпечення.(а/с 30-33) Згідно звіту №ВА 181113-010 з незалежної оцінки вартості, ринкова вартість нежилих приміщень(магазину) загальною площею 158,3 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS] , що належить [PERSON] складає (без урахування ПДВ) 1769794,00 гривень. (а/с 50-116). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.12.2011 року по справі №2-90/11 з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором №1031 від 03.05.2006 року із змінами №1607 від 24.09.2008 року у розмірі 54846,55 доларів США, що еквівалентно 434340 грн. 80 коп. та 23665 грн. 78 коп. за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та по комісійній угоді за кредитним договором, а всього стягнути 458006 грн. 58 коп.(а/с 163-168) Крім того, з обставин, встановлених вказаним рішенням суду вбачається, що позивач використав своє право на дострокове стягнення заборгованості з відповідача, яка станом на 20.09.2010 року загальна заборгованість відповідачки [PERSON] по кредитному договору № 1031 від 03.05.2006 року із змінами № 1607 від 24.09.2008 року, що непогашена та підлягає стягненню складає 54846,55 дол. США та 23665 грн. 78 коп., з яких 45224 дол. США заборгованість по кредиту ; 9622,55 дол. США заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках за користування кредитом за період з 01.03.2009 року по 20.09.2010 року ; 5521 грн. 07 коп. заборгованість по комісійній винагороді за управління кредитом з 01.03.2009 року по 20.09.2010 року ; 18144 грн. 71 коп. пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за період з 21.09.2009 року по 20.09.2010 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.11.2016 року по справі №727/3578/16-ц скаргу [PERSON] на незаконні дії державних виконавці державної виконавчої служби Чернівецького управління юстиції було задоволено, та постанову про відкриття виконавчого провадження №45165812 від 23.10.2014 року визнано незаконною та скасовано.(а/с 169-170) З обставин встановлених судом вбачається, що у зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 5.3.2 кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором, яка була стягнута рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.12.2011 року. Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання. За змістом ч.4 ст.559 ЦК України термін дії договору іпотеки є припиненим. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених цим Кодексу. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Наявність невиконаного судового рішення про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет застави. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117гс18). Аналогічні висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), в якій зазначено, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення. Таким чином, вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки у розмірі сум, у рахунок погашення яких попереднім рішенням суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, по суті є обґрунтованою. Разом із тим, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідач просив застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог ТОВ «Кредитні Ініціативи». Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Таким чином, пред`явивши позов про звернення стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, банк скористався наданим йому частиною другою статті 1050 ЦК України правом дострокового погашення боргу за кредитом, чим змінив строк виконання основного зобов`язання з 01 травня 2016 року на 06 грудня 2011 року, пред`явивши у 2011 року відповідний позов до суду. З цієї дати почався перебіг позовної давності за вимогами банку про стягнення із позичальника боргу, нарахованого до 06 грудня 2011 року, в інший спосіб. Щодо сум, нарахованих банком після 06 грудня 2011 року та заявлених до стягнення у даному позові, необхідно зазначити таке. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Подаючи у липні 2011 року позов про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, кредитор реалізував право на дострокове повернення кредиту та платежів за ним. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Отже, кредитор, звернувшись у 2011 році із позовом про дострокове повернення кредиту (шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором), на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати відсотків за користування кредитом, а також комісії. Рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить про закінчення строку дії кредитного договору. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом, комісію припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). З урахуванням викладеного, нарахування банком відсотків і комісії після 06 грудня 2011 року є необґрунтованим. Разом з тим, після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у позивача відсутні підстави для нарахування відсотків, у зв`язку з чим суд приходить до висновку в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed