Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

25 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07 листопада 1999 року сторони по справі уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис зроблено за №69. Від подружнього життя сторони мають двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що сімейні стосунки з відповідачем не підтримує близько чотирьох років, мешкають окремо один від одного. Спільні діти проживають з позивачем. Причиною розпаду сімї стало те, що відповідач тривалий час проживає з іншою жінкою. Позивач вважає, що за таких обставин їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, їх сімя розпалась остаточно, примирення між сторонами, як подружжям, неможливе. За таких обставин позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач, [PERSON], у судове засідання не зявилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.10). Відповідач, [PERSON], у судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та погодився на розірвання шлюбу (а.с.16). Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД №276498 від 07.11.1999 року (а.с.3) видно, що 07 листопада 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис за №69. Прізвище дружини після укладення шлюбу змінене на «Алєксєєнко». Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що 07 листопада 1999 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис зроблено за №69. Від подружнього життя сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти після розірвання шлюбу проживатимуть з позивачем. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, сторони по справі мешкають окремо близько чотирьох років, шлюбних стосунків не підтримують, спільного сімейного бюджету не мають. Позивач у збереженні шлюбу сенсу не бачить, вважає примирення неможливим. Відповідач погодився на розірвання шлюбу. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами наразі носить тільки формальний характер, відносини між сторонами зіпсувалися, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а в першу чергу інтересам дітей, у звязку з чим, суд вважає, що шлюб має бути розірваний.

Outcome: approved