Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

26.03.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення кредитної заборгованості, вказавши, що 14.12.2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений Кредитний договір № CL-009/487/2007. Згідно з умовами договору факторингу купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 травня 2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг-Україна» прийняло право вимоги за кредитними договором № CL-009/487/2007 від 14.12.2007 року. Згідно вказаного договору відповідачка отримала у Банку кредит у загальному розмірі 27676,02 доларів США та відповідно до договору зобовязалася прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені у кредитному договорі (пункти 1.1, 1.4 частини 2 кредитного договору). Згідно з п.п.1.5.1 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку повернення кредиту та сплати відсотків . Умови погашення кредиту відповідачкою систематично порушувалися, тому відповідно до п.1.9 Договору позивач має право вимагати дострокового погашення заборгованості позичальником за кредитним договором або стягнути таку заборгованість у випадках порушення останнім істотних умов кредитування та сплати відсотків у встановлений договором строк. Згідно п.4.1.1. Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань відповідач зобовязаний сплатити пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожний день прострочення. Просив стягнути з відповідачки 8734, 94 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.03.2015 року становить 202212,75 грн. та 687162, 13 грн. пені за порушення строків повернення кредиту. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву в якій вказала, що повернення кредитних коштів було передбачено періодичними щомісячними платежами. Останній платіж було здійснено 17.08.2011 року. У вересні місяці 2011 року вона не здійснила черговий платіж, тому з цієї дати у позивача почав текти строк позовної давності. Позивач не скористався своїм правом за захистом порушених прав до вересня 2014 року, а звернувся до суду з позовом лише 23 березня 2015 року, тобто після спливу строку позовної давності. Пропустив строк без поважних причин, поновити цей строк не просив, тому просила застосувати строк позовної давності, у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача її вимоги підтримала, вказала, що згідно кредитного договору № CL-009/487/2007 від 14.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та її довірителькою, остання отримала споживчий кредит в сумі 27676,02 доларів США строком до 14 грудня 2013 року на придбання автомобіля, згідно договору купівлі продажу, та зобовязувалася щомісячно погашати кредит згідно графіка, сплачувати щомісячно 384,39 доларів США. Відповідачка добросовісно виконувала свої зобовязання, проте після різкого підвищення курсу долара погашати кредит не змогла і добровільно дала згоду на реалізацію заставлено майна придбаного на кредитні кошти автомобіля. Його реалізацією займався позивач. Після реалізації автомобіля банк не звертався до неї з інформацією про те, що кредит погашений не в повному обємі. Їй стало відомо про наявну у неї заборгованість лише після звернення позивача до суду. Враховуючи, що останній платіж після реалізації автомобіля в сумі 9213.33 доларів США був внесений 17.08.2011 року і позивач не використав своє право на звернення до суду вважає, що є всі підстави для відмови у позові за пропуском строку позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 14.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», в особі [PERSON], правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено Кредитний договір № CL-009/487/2007 на 27676,02 доларів США строком до 14 грудня 2013 року на придбання автомобіля марки PEUGEOT207 Trendy , згідно договору купівлі продажу 0712СЗ-КФ-076592 від 04 грудня 2007 року між продавцем та позичальником, зі сплатою 10.49 відсотків річних за користування кредитними коштами та, згідно п.3.1.1 Договору за порушення зобовязань стосовно повернення кредиту та сплати пені в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожний день прострочення. Відповідно до п.1.5.1 Договору повернення відповідної частини Кредиту здійснюється позичальником щомісяця у строки, визначені у Графіку платежів шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахунком на поточний рахунок. Пунктами 1.8, 1.8.1, 1.8.2, 1.8.4 сторони визначили, що позичальник має право в будь-який час здійснювати (повне чи часткове) дострокове виконання боргових зобовязань за умови, що в будь-якому випадку нараховані банком проценти за користування кредитними коштами і всі інші платежі, які повинні бути сплачені на відповідну дату дострокового виконання будуть сплачені позичальником у той же час. У разі дострокового виконання позичальником частини боргових зобовязань сторони, виключно за вимогою позичальника, за умови сплати позичальником на користь банку Комісії, розмір якої визначається Тарифами, підписують Графік Платежів у новій редакції. Не підписання Графіку Платежів у новій редакції не звільняє позичальника від обовязку належно виконувати боргові зобовязання за Договором. Дострокове виконання боргових зобовязань не звільняє позичальника від обовязку здійснювати щомісячні платежі в порядку та розмірі, що передбачені цим Договором. За добровільною згодою відповідачки після реалізації заставленого майна на дострокове погашення кредиту 17.08.2011 року було внесено 9213.33 долари США. Заборгованість відповідачки за кредитним договором на вказану дату становила 8734.94 долари США. Після дострокового погашення кредиту Графік Платежів у новій редакції сторони не підписували. Вказані обставини представниками сторін визнаються. 27 травня 2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено Договір купівлі продажу кредитного портфелю відповідно до якого продавець продав (переуступив) покупцю права на Кредитний портфель, який включає в себе Кредитні договори згідно Додатку. Відповідно до п. 328 Додатку до покупця перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором договір № CL-009/487/2007 з кінцевим строком дії договору 14 грудня 2013 року з загальною сумою основного боргу 18734,94 долари США. Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1 ст.626 ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст.ст.530, 631 ЦК). Якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Сторони встановили, що строк дії договору до 14.12.2013 року, а строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів щомісяця до 25-27 числа кожного календарного місяця згідно Графіку погашення. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязаний його початок (ст.253 ЦК). Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Статтею 257 ЦК встановлена загальна позовна давність тривалістю у 3 роки. За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором та Графіком погашення і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Тобто, умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку. Таким чином, суд вважає, що право кредитора було порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Правова позиція з цього питання міститься у Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року (Справа №6-20цс14), у якій вказано, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Сторони визнають, що станом на 26.09.2011 року відповідачка не внесла черговий платіж на погашення основного боргу та відсотків за користування кредитом у звязку із чим з 26.09.2011 року у неї утворилася заборгованість за кредитним договором. Таким чином суд приходить до переконання, що до вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором слід застосувати строк позовної давності щодо вимог по стягнення основної заборгованості за період що перевищує три роки. Позов поданий 23.03.2015 року, тому стягненню підлягає заборгованість за період з 23.03.2012 року в сумі 6354,20 доларів США. (заборгованість станом на 17.09.2011 року 8734.94 доларів США : 384.39 дол. (щомісячний платіж) =22,72 міс. =6354,20 доларів США). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивач довідався про порушення свого права на отримання чергових платежів 26.09.2011 року та про порушення права на повне виконання договору після закінчення дії договору - 14.12.2013 року, до суду звернувся 23.03.2015 року, тобто вже після спливу встановленого ст. 258 ЦК України строку. Поновити строк не просив, поважних причин пропуску строку не вказав. При таких обставинах підстави для стягнення з боржника пені відсутні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial