Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

25 квітня 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до\~\~ [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з тих підстав, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , мають заборгованість та є абонентом ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго». Протягом періоду часу з 01 листопада 2012 року по 01 лютого 2019 року відповідачі оплату за послуги з теплопостачання не здійснювали, у зв`язку із чим, у них утворилася заборгованість по обліковому рахунку № [NUMBER] у розмірі 35909 грн. 49 коп., що порушує право позивача на отримання плати за відпущену теплову енергію у встановлений законодавством строк. Просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 листопада 2012 року по 01 лютого 2019 року у розмірі 35909 грн. 49 коп., 3% річних у розмірі 2261 грн. 57 коп., індекс інфляції у розмірі 10962 грн. 10 коп., а всього на загальну суму 49133 грн. 16 коп., а також судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 24 травня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання у справі. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання його було повідомлено належним чином. 24 лютого 2020 року від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути без його участі. Проти застосування строку позовної давності не заперечує, з урахуванням пропущеного строку позовної давності надав новий розрахунок заборгованості. В іншій частині позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Від них надійшла заява, в якій відповідачі уточнені позовні вимоги визнають, просять застосувати до вказаних у позові вимог строк позовної давності та розглянути справу без їх участі. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530\~ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за теплову енергію передбачена Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені\~Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630\~(із змінами та доповненнями). Відповідно до п. 18 Правил № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з п. 20 цих Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів теплової енергії або затверджених нормативів споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Відповідно до п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормами споживання з розрахунку за 1 кв. м (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Статтею 32\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що\~плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно зі ст.ст.\~156,\~162 Житлового кодексу України, власник зобов`язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-13). Дана квартира розташована в багатоквартирному будинку та забезпечена централізованим опаленням, прилади обліку теплової енергії в квартирі відсутні. Відповідачі не відмовлялися від даних послуг і не надали суду доказів, що вони не користувалися послугами теплопостачання або мали претензії до якості послуг з теплопостачання. Окреме індивідуальне опалення в квартирі відсутнє. Із наданих позивачем письмових доказів встановлено, що ВО «Костянтинівкатепломережа» (експлуатаційно-ремонтний тепловий район м. Часів Яр) на час розгляду справи здійснюються нарахування за особовим рахунком № 3932 за адресою: [ADDRESS] , на ім`я відповідача [PERSON] . Плата за теплопостачання нараховувалася з 01 листопада 2012 року по 01 лютого 2019 року (а.с. 4-5). Як видно з особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , відповідачі не сплачували за послуги теплопостачання в період з 01 листопада 2012 року по 01 лютого 2019 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість\~у сумі 35909 грн. 49 коп. (а.с. 4-5). Наявність у відповідачів заборгованості підтверджує невиконання ними обов`язків, передбачених п. 30 Правил надання послуг\~\~з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення\~\~№ 630 по своєчасній оплаті наданих послуг. При цьому, відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяву про застосування строків позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України. Щодо заяви відповідачів про застосування строків позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно\~ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі\~ст. 257 ЦК України, позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи правовідносини, що склались між сторонами відповідач, як споживач наданих послуг, повинен здійснювати щомісячно оплату наданих послуг, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 та ст. 32 Закону України «Про житилово-комунальні послуги». Наведене свідчить про те, що перебіг позовної давності у зазначених відносинах сторін починається з часу, коли відповідач не здійснив щомісячний платіж за надані послуги. Позивач просить стягнути заборгованість за період з 01 листопада 2012 року по 01 лютого 2019 року. З позовом позивач звернувся 25 квітня 2019 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. За цей час відповідач оплату за отримання комунальних послуг не здійснював, отже, строк позовної давності не переривався. Первісний строк звернення ОКП «Донецьктеплокомуненерго» з вимогами до [PERSON] , [PERSON] \~необхідно рахувати з грудня 2012 року. Таким чином, встановлений загальний строк позовної давності починається з моменту звернення позивача до суду із позовом, а саме з 25 квітня 2019 року.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 28 лютого 2019 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах Виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» (експлутаційнно-ремонтний тепловий район м.Часів-Яр) про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з [PERSON] , [PERSON] за період з 01 листопада 2012 року по 01 лютого 2019 року у розмірі 35909 грн. 49 коп., 3% річних у розмірі 2261 грн. 57 коп., індексу інфляції у розмірі 10962 грн. 10 коп. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2019 року по справі № 219/2181/19 (провадження № 2-н/219/262/2019) у видачі судового наказу відмовлено у зв`язку із пропуском строку позовної давності (а.с. 6). У зв`язку з викладеними обставинами, позивач 25 квітня 2019 року звернувся до суду з вказаними позовними вимогами. Частиною другою\~статті 264 ЦК України\~визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ є\~особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів (ст. 160 ЦПК України). Враховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення, подання\~заяви\~про видачу судового наказу перериває перебіг строку позовної давності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що з поданням 28 лютого 2019 року позивачем заяви про видачу судового наказу було перервано перебіг строку позовної давності. Оскільки позивач, як вже зазначалося, до суду із заявою про видачу судового наказу звернувся 28 лютого 2019 року, тобто після спливу трирічного строку загальної позовної давності, в той час як відповідачі заявили клопотання про застосування строку позовної давності, позивач не надавав заяви про поновлення цього строку, в матеріалах справи відсутні поважні причини пропуску строку позовної давності, позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» в частині стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01 листопада 2012 року по 27 лютого 2016 року задоволенню не підлягають у зв`язку із пропуском позивачем строків позовної давності. Згідно\~з ч. 2 ст. 625 ЦК України,\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із уточненим розрахунком по особовому рахунку № [NUMBER] , наданим представником позивача 24 лютого 2020 року, за період з 01 січня 2016 року по 01 листопада 2019 року за відповідачами значиться заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 24284 грн. 16 коп., сума інфляційних збитків у розмірі 2776 грн. 59 коп., 3% річних у розмірі 995 грн. 21 коп., а всього у розмірі 28055 грн. 96 коп. Зокрема, у період з 28 лютого 2016 року по 01 лютого 2019 року позивачем було нараховано відповідачам за послуги з теплопостачання суму у розмірі 23764 грн. 63 коп., суму інфляційних збитків у розмірі 2393 грн. 67 коп., суму 3% річних у розмірі 726 грн. 32 коп., а всього у розмірі 26884 грн. 62 коп. Таким чином, суд приймає до уваги уточнений розрахунок позивача із застосуванням строку позовної давності, але за період, вказаний ним у позовній заяві, тобто з 28 лютого 2016 року по 01 лютого 2019 року, оскільки позивачем не надано уточнену позовну заяву про збільшення позовних вимог відповідно до діючого законодавства. Тому вказана сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача згідно зі ст.ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). За правилом ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп. при зверненні до суду з позовною заявою (а.с. 1-2). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в абзаці 2 статті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Крім цього, відповідно до вимог абзацу 6 пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1051 грн. 13 коп., виходячи з наступного розрахунку: 26884,62 грн. х 1921 грн. / 49133,16 грн. = 1051 грн. 13 коп. За таких обставин, слід стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір по 525 грн. 57 коп. з кожного, який був сплачений останнім при подачі позову, тобто пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів, а усього 1051 грн. 13 коп. в рівних частках.

Outcome: partial