Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

25 червня 2014 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до Міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, [PERSON] про звільнення майна з -під арешту. Свої позовні вимоги мотивують тим, що відповідно до укладеного договору № МК70СА00000032 від 27.07.2007 року [PERSON] (далі Відповідач 2 ) 27.07.2007 року отримала кредит у розмірі 30038,00 Долар США на наступні цілі: 27000,00 Долар СІІІА - на споживчі потреби та 3038,00 Долар США - па сплату страхових платежів у випахках та згідно порядку, передбачених договором, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на рік суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.07.2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і 30.07.2007 року уклали договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON] із № 1791 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Відповідач 2 надав в Іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 45,00 кв.м., житловою площею 29,70 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставіДоговору купівлі-продажувід08.02.2006року. У судове засідання представник позивача не з»явився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути у його відсутності. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. В судове засідання представник відповідача не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суду не повідомили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних чи доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № МК70СА00000032 від 27.07.2007 року був укладений договір іпотеки від 03 вересня 2007 року посвідченого нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON], предметом якого відповідно до п.1.2 виступає квартира загальною площею 45,00 кв.м., житловою площею 29,70 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що позичальник - [PERSON] порушила умови кредитного договору № МК70СА00000032 від 27.07.2007 року. Постановою ВП № 19502817 від 25 травня 2010 року державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], в тому числі і на майно. Майно боржника [PERSON], що знаходиться у заставі Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» , арештоване районним відділом державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції. Як встановлено ст. 527 ч. 1 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За частиною першою статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Аналогічні положення закріплені і в ст. 33 ч. 1 Закону України «Про іпотеку», згідно з приписами якої у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Положеннями частини першої ст. 23 вказаного вище Закону визначено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Як визначено частинами третьою та четвертою ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Як свідчать матеріали справи, позивачем, який є заставодержателем спірної Квартири, зареєстровано обтяження на Квартиру раніше накладення на неї арешту відповідачем (1). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має першочергове право на задоволення своїх вимог із заставленого майна переважно перед іншими кредиторами відповідача (2), що, в свою чергу, є підставою для задоволення позовних вимог за предметом даного позову. Судові витрати слід стягнути з [PERSON] згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved