Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

24 лютого 2017 року [PERSON] звернулись до суду з цим позовом, вказуючи, що 21.10.1995 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії 1-АМ № 328106, актовий запис № 151. Після смерті [PERSON] відповідно до ст.. 529,549 ЦК України 1963 року, спадщину фактично прийняла мати позивачки та його дружина [PERSON], яка на момент смерті чоловіка разом з ним проживала та вони були повязані спільним побутом. 19.10.2008 року мати позивачки [PERSON] померла так і не переоформивши спадщину після смерті чоловіка [PERSON]. За життя [PERSON] скористалась правом передбаченим ст. ст. 1233, 1234 ЦК України, і залишила розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту. За таких умов, у відповідності до ст. 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом. Інші спадкоємці за заповітом спадщину не приймали. Особи, що мають право на обовязкову частку відсутні. З метою реалізації свого законного права на отримання спадщини, [PERSON] особисто, у відповідності до статей 1268, 1269 ЦК України, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та подавши всі наявні документи, що підтверджували право померлої на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Після закінчення терміну, протягом якого спадкоємці звертаються із відповідними заявами про прийняття спадщини, вона на підставі ст. 1298 ЦК України, звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, нотаріус [PERSON] державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовив. Причиною відмови є те, що відповідно до підпункту 4.15, пункту 4, глави 10, ІІ розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належного майна спадкодавцеві. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявились, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, направив до суду телефонограму, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст.. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено що, [PERSON], який помер 21.10.1995 року в м. Погребище Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 328106 (а. с. 8), був власником будинковолодіння розташованого по вул. Кооперативна, 3, в м. Погребище Вінницької області, що підтверджується звітом про оцінку майна (а. с. 12-13), а його дружина [PERSON], яка померла 19.10.2008 року в м. Погребище Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 127222 (а.с. 7) не встигла за життя переоформити спадщину. У встановлений законом строк позивачка, як єдина спадкоємця за заповітом (а.с. 9), подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. (а. с. 5). Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, [PERSON], який помер 21.10.1995 року в м. Погребище Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 328106, був власником будинковолодіння розташованого по вул. Кооперативна, 3, в м. Погребище Вінницької області, що підтверджується звітом про оцінку майна, а його дружина [PERSON], яка померла 19.10.2008 року в м. Погребище Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 127222, не встигла за життя переоформити спадщину. У встановлений законом строк позивачка, як спадкоємця за заповітом, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на це майно.

Outcome: approved