overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

25.09.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27.12.2003 року. Як на підставу позову посилається на те, що з 27.12.2003 року він з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають, на примирення не згодні, фактичні шлюбні відносини припинені. Від сумісного проживання спільних дітей не мають. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, на примирення не згоден, фактичні шлюбні відносини припинені з 2013 року. Відповідач неодноразово не зявлявся, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в оригіналі Свідоцтва про шлюб, 27 грудня 2003 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №674. Подружжя має спільних неповнолітніх дітей немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені в 2013 році, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. На підставі викладеного, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливо, шлюб фактично розпався та існує формально, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що сторони не змінювали прізвище під час державної реєстрації шлюбу, то підстави для вибору та зазначення дошлюбного прізвища сторін - відсутні. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

25.09.2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 25.06.2010 року, який зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 216. Від подружнього життя у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що подальше спільне проживання з відповідачем із збереженням сімї вважає неможливим через втрату почуття любові, протилежні погляди на життя та виховання дитини. Впродовж тривалого часу сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Просить суд шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Позивач подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності за наявними матеріалами справи. Просить суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З свідоцтва про шлюб серія 1-ЕГ № 143375 від 25.06.2010 року встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 25.06.2010 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 216 (а.с. 4). Від подружнього життя у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ЕГ № 230226 від 21.01.2016 року (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що впродовж тривалого часу сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Через втрату почуття любові, протилежні погляди на життя та виховання дитини подальші подружні відносини між сторонами є неможливими. Шлюб носить формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача. При визначенні коштів, які підлягають стягненню з кожної з сторін при реєстрації розірвання шлюбу, суд виходить з матеріального становища кожного з подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

25.09.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину дійсним та визнання права особистої приватної власності на квартиру, що була придбана під час перебування в шлюбі. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Як встановлено в судовому засіданні, позивач з відповідачем [PERSON] перебували в шлюбі з «03» лютого 1990 року по «25» березня 2009 р. Шлюб між сторонами було розірвано, про що складено відповідний актовий запис за № 82 Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 25.03.2009 р. та видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Під час перебування у шлюбі позивачем [PERSON] було придбано квартиру № 23 у будинку за № 14 по вулиці Правди у місті Миколаєві у [PERSON] за суму 600 гривень на підставі договору купівлі-продажу № 5882 від 06.12.1996 року, укладеним у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Південна товарна біржа». Договір купівлі продажу №5882 від 06.12.1996 року зареєстрований у КП ММБТІ 09.12.1996 року №17211. Всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. При таких обставинах суд вважає, що такий договір можна визнати дійсним. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. З урахуванням викладеного, суд вважає що позов в частині визнання права особистої приватної власності на квартиру, що була придбана під час перебування в шлюбі не підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

25.09.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1\~426 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на своє утримання, у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення сином [PERSON] трьох років. Свої вимоги мотивує тим, що син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги можуть бути задоволені, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 502123 від 08.12.2015 року (а.с.4). Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач інших осіб на утриманні немає. У відповідності до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частинами 1,2 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч.ч.2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити. Згідно положенням ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

25.09.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 5 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2017 р. і до досягнення сином повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач у судовому засіданні погодилась із зазначеним розміром. Заслухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги можуть бути задоволені, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 443901 від 12.08.2015 року (а.с.4). Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач інших осіб на утриманні немає. У відповідності до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частинами 1,2 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити. Згідно положенням ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, починаючи з 01.05.2017 р. по 30.11.2017 р., становить 1492 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

25.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просила шлюб укладений між [PERSON] та нею, зареєстрований 30.12.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Словянська Донецької області, актовий запис № 780 розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Соляник», стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 04.10.2017 року (а.с.17), не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяви про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 30.12.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Словянська Донецької області, актовий запис № 780 (а.с.6). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують з 2016 року, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть, мешкають окремо. Майнових суперечок сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Згідно з ч.1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з викладеним з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті нею судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

25.09.2017 року до Гайворонського районного суду з позовною заявою звернувся [PERSON], до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позивач вказує, що він є спадкоємцем майна померлої по закону та прийняв спадщину, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Ізмаїльської державної нотаріальної контори. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Однак оформити спадщину позивач не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а тому змушений звертатися до суду. Позивач та його представник в судове засідання не зявився про час та місце слухання справи повідомлений в установленому порядку, представник позивача надав суду заяву в якій позов підтримав та просить його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився про час та місце слухання справи повідомлений в установленому порядку надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі позов визнав в повному обсязі. Державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа про що винесена постанова про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом №1074/02-14 від 29.08.2017 року (а.с. 11), а тому питання необхідно вирішувати в судовому порядку. Факт належності померлій земельної ділянки площею 2,52 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради, Гайворонського району, Кіровоградської області підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 192/0/198-17 від 19.09.2017 р. (а.с. 15), копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 065678 (а.с. 5), витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 12-14). З матеріалів справи вбачається, що позивач є рідним сином [PERSON], померлої 27.12.2012 року. Факт родинних відносин між ними підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) встановлено, що покійна [PERSON], будь-які заповіти чи спадкові договори не складала. З огляду на викладене, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай), розміром 2,52 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території [PERSON] сільської ради, Гайворонського району, Кіровоградської області, що належала [PERSON], померлій 27.12.2012 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

25.09.2017 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи заяву тим, що вона народилася 10.12.1979 року. Відповідно до спадкового договору на частину майна є спадкоємицею її бабусі [PERSON]. Під час її звернення до нотаріальної контори було встановлено, що в свідоцтві про народження її батька [PERSON] невірно зазначено імя його матері тобто її бабусі замість «Галина» зазначено «Ганна». В звязку чим вона на даний час не може отримати право на спадщину за законом. Тому просила суд встановити факт родинних відносин між її батьком і її бабусею, а саме те, що [PERSON], до шлюбу Звольська, яка померла 31.01.2017 року була матірю [PERSON], [INFO], який помер 21.02.2009 року. В судове засідання [PERSON] не зявилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі. Зацікавлена особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання свого представника не направила, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 10 грудня 1979 року в м.Полтава. Згідно свідоцтва про народження заявниці її батьком є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Крім того, судом встановлено, що [PERSON], [INFO] помер 21.02.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №344481 від 07.03.2017 року, актовий запис №4 (а.с.7). Також судом встановлено, що заявниця [PERSON] мала бабусю [PERSON], яка померла 31.01.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №336383 від 31.01.2017 року, актовий запис №192 (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті своєї бабусі. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі [PERSON], оскільки в свідоцтві про народження батька заявниці [PERSON] невірно записано імя його матері. Так, в свідоцтві про народження [PERSON] його матірю записано [PERSON] замість [PERSON]. В звязку з вищевказаними розбіжностями заявниця [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved