Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

24 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить ухвалити рішення, згідно якого визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є одним із власників квартири розташованої за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло. Відповідач за даною адресою зареєстрована, однак не проживає, виїхала за невідомою адресою. Участі в утриманні житла не бере, станом на сьогоднішній день позивачу не відомо її місце проживання. Це підтверджується актом державного виконавця від 17.12.2013 року. Відповідач не сплачує комунальні послуги, взагалі квартирою не цікавиться. Комунальні платежі нараховується згідно численності зареєстрованих осіб. Позивач зазначила, що так як відповідач не сплачує зазначені платежі, вона змушена сплачувати всі витрати сама. Таким чином, відповідач за даною адресою зареєстрована, однак фактично не проживає, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином, шляхом надання повідомлення до редакції газети Слобідський край». Представник відділу реєстрації місця проживання у Жовтневому районі м. Харкова управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлені належним сином, причини неявки не повідомили. Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.01.2003 року реєстраційний номер №6-03-152345-41-1 [PERSON] та члени її сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають на праві спільної сумісної власності квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с13) Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 06.05.2016 року № 451 вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована у вищевказаній квартирі.(а.с. 12) Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положення ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] з 2013 року в вищевказаній квартирі не проживає. Факт не проживання відповідача у квартирі підтверджується актом державного виконавця від 17.12.2013 року (а.с. 14). У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що відповідач [PERSON] у квартирі №129 житлового будинку №53 по вул. Комсомольске шосе у м. Харкові не мешкає. Їм це достовірно відомо, оскільки вони мешкають по сусідству та спілкуються з позивачем. Не вірити поясненням вищевказаних свідків, у суду немає ніяких підстав, оскільки вони є сторонніми особами, які не зацікавлені у розгляді справи на користь позивача. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача у належній їй квартирі, порушує її права, як власника, оскільки вона змушена сплачувати рахунки відповідача за надані комунальні послуги. Також, враховуючи ту обставину, що відповідач за місцем реєстрації тривалий час не проживає, позивач вважає її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є відсутність цієї особи без поважних причин протягом встановленого законом строку в жилому приміщенні, право користування яким має ця особа. Судом встановлено, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], значиться зареєстрованою [PERSON], яка фактично не проживає за вказаною адресою з 2013 року, що є підставою вважати її такою, що втратила право користування\~\~ житловим будинком. Враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими. За змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, прийнятій за результатами перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2011 року у справі про усунення перешкод у користуванні власністю вказано, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 Житлового кодексу України; ст. 405 ЦК України). За таких обставин вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial