Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

26.04.2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою, яка розташована в [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником вищевказаної квартири, співвласниками якої також є треті особи. Відповідач є колишньою невісткою позивача і зареєстрована в квартирі разом з власниками. Відповідач була зареєстрована після реєстрації шлюбу з сином позивача. З березня 2015 року шлюбні відносини між сином позивача та його дружиною припинено і в суді перебуває позов про розірвання шлюбу. Відповідач перестала проживати в [INFO] з березня 2015 року і в цей період не оплачувала комунальні послуги, не цікавилася житлом, не утримувала таке. Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить суд задовольнити позов з зазначених у ньому підстав. Сам позивач надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі і зазначає, що підтримує вимоги позову. (а.с. 43) Відповідач в судове засідання не зявилася. В матеріалах справи міститься заява відповідача, в якій вона просить розглянути справу без її участі і зазначає, що проти задоволення позову не заперечує. (а.с. 42) Від третіх осіб надійшла спільна заява, в якій вони просять розглянути справу за їх відсутності і задовольнити позов у повному обсязі. (а.с. 44) Заслухавши пояснення представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право власності на житло, що видане 10.12.1998 року в м. Карлівка. Свідоцтвом засвідчено право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (згідно свідоцтва про шлюб №018509 змінила прізвище на «Климко», а.с. 14), [PERSON] (з рішення Карлівського районного суду від 16.12.2011 року вбачається, що така перебувала у шлюбі з [PERSON], у звязку з чим змінила прізвище на «Князєва», а.с. 11) на квартиру [ADDRESS]. (а.с. 15) Із записів у домовій книзі по такій квартирі вбачається, що співвласники квартири зареєстровані в такій і окрім них в квартирі зареєстрована [PERSON]. (а.с. 16-19) Факт реєстрації відповідача в квартирі, співвласником якої є позивач, підтверджується також довідкою реєструю чого органу міської ради. (а.с. 29) Позивач зазначив, що відповідач була зареєстрована в квартирі, як дружина його сина після реєстрації шлюбу між ними. До матеріалів справи долучено свідоцтво про народження [PERSON], де його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON], остання є дружиною позивача. Про що свідчать записи у свідоцтві про укладення шлюбу №339847. (а.с. 23, 7) В свою чергу [PERSON] 05.02.2013 року уклав шлюб з [PERSON], [INFO], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Козюра». (а.с. 24) Зазначені докази підтверджують, що відповідач [PERSON] є невісткою позивача, при цьому син позивача чоловік відповідача не є співвласником квартири [ADDRESS]. Відповідач була зареєстрована в квартирі з 06.03.2013 року, що вбачається з довідки міської ради (а.с. 29) і підтверджує обставину на яку посилається позивач, а саме що реєстрація проведена у звязку з укладенням шлюбу, як члена сімї сина позивача. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з положеннями ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В матеріалах справи міститься акт, з якого вбачається що на даний час [PERSON] не проживає в належній позивачу квартирі, там відсутні її речі та майно, не облаштовано для неї кімнату. Зі слів мешканці в акті зазначено, що відповідач не проживає в квартирі з березня 2015 року. (а.с. 25) В матеріалах справи також міститься довідка міської ради від 05.04.2016 року, в якій зазначено склад сімї позивача, яка проживає в [INFO], де не зазначена відповідача. (а.с. 20) Дослідивши вищевказані докази та врахувавши зазначені вище положення закону, суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову, у звязку з чим задовольнити такий у повному обсязі. Надані судом докази підтверджують, що вимога позивача є законною та обґрунтованою. Співвласники квартири були залучені до участі у справі в якості третіх осіб і не заперечували проти задоволення позову, тому їхні права не порушуються із задоволенням позову. Син позивача, який є чоловіком відповідача, не є власником квартири, тому має право вселяти в житлове приміщення осіб, лише за згодою власника. На підставі зазначеного суд вважає за можливе визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою, яка розташована в [ADDRESS].

Outcome: approved