Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

24.09.2020 р. [PERSON] звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ», просить: визнати недійсним пункт 3.7 договору про надання освітніх послуг № 184/mn від 20.01.2020 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ» та нею щодо [PERSON] ; визнати недійсним пункт 3.7 договору про надання освітніх послуг № 185/mn від 20.01.2020 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ» та нею, щодо [PERSON] ; стягнути з відповідача грошові кошти, сплачені на виконання договору про надання освітніх послуг № 184/mn від 20.01.2020 р. у розмірі 5 975,00 доларів США, грошові кошти, сплачені на виконання договору про надання освітніх послуг № 185/mn від 20.01.2020 р. у розмірі 5 975,00 доларів США, відшкодувати судові витрати. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 20.01.2020 р. між нею та відповідачем було укладено два договори про надання послуг дошкільної освіти щодо дочки [PERSON] та [PERSON] , за якими мала намір отримувати послуги у сфері дошкільної освіти для своїх дітей, на виконання кожного з договорів було сплачено 146 975,44 грн, або кошти у сумі 5 975,00 доларів США, при цьому відповідних послуг у сфері дошкільної освіти від відповідача не отримали, а відповідач відмовляється повернути сплачені кошти, свою відмову обґрунтовує пунктом 3.7 договорів, позивач вважає означені пункти договорів несправедливими, оскільки дозволяє відповідачу, не надаючи послугу, отримувати кошти за такі послуги. Ухвалою суду від 28.09.2020 р. відкрито провадження в справі. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ» подано відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Закон України «Про дошкільну освіту» визначає правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи дошкільної освіти, яка забезпечує розвиток, виховання і навчання дитини, ґрунтується на поєднанні сімейного та суспільного виховання, досягненнях вітчизняної науки, надбаннях світового педагогічного досвіду, сприяє формуванню цінностей демократичного правового суспільства в Україні. Згідно частин першої, другої, четвертої Закону України «Про дошкільну освіту» заклад дошкільної освіти -навчальний заклад, що забезпечує реалізацію права дитини на здобуття дошкільної освіти, її фізичний, розумовий і духовний розвиток, соціальну адаптацію та готовність продовжувати освіту. Заклад дошкільної освіти: задовольняє потреби громадян відповідної території в здобутті дошкільної освіти; забезпечує відповідність рівня дошкільної освіти вимогам Базового компонента дошкільної освіти; створює безпечні та нешкідливі умови розвитку, виховання та навчання дітей, режим роботи, умови для фізичного розвитку та зміцнення здоров`я відповідно до санітарно-гігієнічних вимог та забезпечує їх дотримання; формує у дітей гігієнічні навички та основи здорового способу життя, норми безпечної поведінки; сприяє збереженню та зміцненню здоров`я, розумовому, психологічному і фізичному розвитку дітей; здійснює соціально-педагогічний патронат, взаємодію з сім`єю; є осередком поширення серед батьків психолого-педагогічних та фізіологічних знань про дітей дошкільного віку; планує свою діяльність та формує стратегію розвитку закладу; формує освітню програму закладу; забезпечує добір і розстановку кадрів; відповідно до установчих документів утворює, реорганізує та ліквідує структурні підрозділи (відділення, групи); додержується фінансової дисципліни, зберігає матеріально-технічну базу; здійснює інші повноваження відповідно до статуту закладу дошкільної освіти. Режим роботи закладу дошкільної освіти незалежно від підпорядкування, типу і форми власності, тривалість перебування в ньому дітей встановлюються його засновником (засновниками) відповідно до законодавства України. За бажанням батьків або осіб, які їх замінюють, у закладі дошкільної освіти може встановлюватися гнучкий режим роботи, який передбачає організацію різнотривалого, цілодобового перебування дітей, а також чергові групи у вихідні, неробочі та святкові дні. Згідно абзацу 1 частини першої статті 36 Закону України «Про дошкільну освіту» батьки або особи, які їх замінюють, мають право: вибирати заклад дошкільної освіти та форму здобуття дитиною дошкільної освіти. Згідно абзацу 4 частини третьої статті 37 Закону України «Про дошкільну освіту» джерелами фінансування закладу дошкільної освіти незалежно від форми власності можуть бути кошти батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно частин першої, третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується у статті 3 ЦК України. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України) Судом встановлено, що 20.01.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ» (далі - «Виконавець») та матір`ю дитини [PERSON] (далі - «Дитина») [PERSON] (далі - «Замовник») укладено договір про надання послуг дошкільної освіти № 184/mn, за умовами якого Виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника забезпечити надання освітні послуги Дитині у сфері дошкільної освіти з понеділка по п`яницю, окрім святкових, неробочих та вихідних днів, з 07:30 год. до 19:30 год. (стаття 1 договору). Навчання проводиться у закладі Виконавця у групі № 10; строк дії договору з 03.02.2020 р. до 31.08.2020 р. (пункти 2.1.2, 2.1.3, 4.1, 4.2 договору). Відповідно до пунктів 2.1.3, 2.1.5, 2.1.6, 2.1.8 договору Виконавець після зарахування Дитини до закладу організувати перебування Дитини в закладі згідно з встановленим режимом дня і щоденним графіком роботи закладу; забезпечити якісне харчування зі збалансованим раціоном з повним дотриманням санітарних та гігієнічних норм; забезпечити Дитині догляд, виховання, зміцнення фізичного і психічного здоров`я, емоційне благополуччя, задоволення потреб в розвитку її інтелектуальних здібностей; організувати предметно-розвиваюче середовище у закладі; організовувати роботу з Дитиною у відповідності до основної загальноосвітньої програми дошкільної освіти, її віком і індивідуальними особливостями. Згідно пункту 8.18 договору підписанням цього договору Замовник підтверджує, що ознайомлена зі статутом закладу і правилами внутрішнього розпорядку, повністю згодна з їх умовами та зобов`язується їх дотримуватися без будь-яких застережень. Плата за надання освітніх послуг встановлена статтею 3 договору і складає 144 909,88 грн, що еквівалентно 5 975,00 доларів США, які сплачені Замовником в повному обсязі згідно з квитанціями, наявними в матеріалах справи (а.с. 29, 31). 20.01.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ» (далі - «Виконавець») та матір`ю дитини [PERSON] (далі - «Дитина») [PERSON] (далі - «Замовник») укладено договір про надання послуг дошкільної освіти № 185/mn, за умовами якого Виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника забезпечити надання освітні послуги Дитині у сфері дошкільної освіти з понеділка по п`яницю, окрім святкових, неробочих та вихідних днів, з 07:30 год. до 19:30 год. (стаття 1 договору). Навчання проводиться у закладі Виконавця у групі № 2, строк дії договору з 03.02.2020 р. до 31.08.2020 р. (пункти 2.1.2, 2.1.3, 4.1, 4.2 договору). Відповідно до пунктів 2.1.3, 2.1.5, 2.1.6, 2.1.8 договору Виконавець після зарахування Дитини до закладу організувати перебування Дитини в закладі згідно з встановленим режимом дня і щоденним графіком роботи закладу; забезпечити якісне харчування зі збалансованим раціоном з повним дотриманням санітарних та гігієнічних норм; забезпечити Дитині догляд, виховання, зміцнення фізичного і психічного здоров`я, емоційне благополуччя, задоволення потреб в розвитку її інтелектуальних здібностей; організувати предметно-розвиваюче середовище у закладі; організовувати роботу з Дитиною у відповідності до основної загальноосвітньої програми дошкільної освіти, її віком і індивідуальними особливостями. Згідно пункту 8.18 підписанням цього договору Замовник підтверджує, що ознайомлена зі статутом закладу і правилами внутрішнього розпорядку, повністю згодна з їх умовами та зобов`язується їх дотримуватися без будь-яких застережень. Плата за надання освітніх послуг встановлена статтею 3 договору і складає 144 909,88 грн, що еквівалентно 5 975,00 доларів США, які сплачені Замовником в повному обсязі згідно з квитанціями, наявними в матеріалах справи (а.с. 28, 30). Позивач, звертаючись до суду із вимогами про визнання недійсними умов договорів в частині пункту 3.7 кожного з договорів, яким сторони погодили, що відсутність Дитини у закладі протягом будь-якого періоду та незалежно від причин не впливає на ціну послуг та ціна послуг не підлягає зменшенню у зв`язку з невідвідуванням Дитиною закладу, погодили, що Замовник підписанням цього договору підтверджує свою згоду на вказане ціноутворення та зобов`язується оплачувати послуги в період відсутності Дитини у закладі, свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що в цій частині укладені договори містять умови, які є несправедливими, то суд вбачає, що освітні послуги надавалися строкомз 03.02.2020 р. до 31.08.2020 р., на умовах платності, Замовник у кожному разі прийняла на себе зобов`язання забезпечити регулярне відвідування Дитиною закладу (пункти 2.2.3 укладених договорів); прийняла на себе зобов`язання дотримуватися режиму роботи закладу, приводити та забирати Дитину особисто (пункти 2.2.9 укладених договорів); прийняла на себе зобов`язання вчасно приводити Дитину та вчасно її забирати згідно з графіком, встановленим закладом(пункти 2.2.13 укладених договорів); прийняла на себе зобов`язання дотримуватися вимог статуту закладу, установчих документів Виконавця, правил внутрішнього розпорядку закладу чи інших локальних нормативних актів, загальноприйнятих норм поведінки, а також погоджуватися зі змінами в розкладі (пункти 2.2.18 укладених договорів). Згідно пунктів 2.2.13 укладених договорів батьки усвідомлюють усі ризики порушення ними графіку приходу, сну, закінчення перебування Дитини у закладі та діють з врахуванням цих ризиків. Доводи [PERSON] про несправедливість умов укладених між сторонами договорів не знайшли свого підтвердження, а тому вимоги про визнання цих умов договорів недійсними є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно частини першої статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативними актами. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зі змісту оспорюваних договорів вбачається, що [PERSON] , розуміючи, що дошкільна освіта є обов`язковою первинною складовою частиною системи безперервної освіти в Україні, що сім`я зобов`язана сприяти здобуттю дитиною освіти у дошкільних та інших навчальних закладах або забезпечити дошкільну освіту в сім`ї відповідно до вимог Базового компонента дошкільної освіти, самостійно обрала навчальний заклад, тип закладу дошкільної освіти, форму здобуття дитиною дошкільної освіти, в укладених договорах сторонами визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено ціну послуг та порядок розрахунків, строк договорів і умови їх припинення. Договори підписані [PERSON] , що свідчить про її згоду з усіма їх умовами, зокрема, з пунктом 3.7, та нею виконувалися, позивач погодилася на укладення договорів саме такого змісту, сторони договорів мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Крім того, умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності, по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, по-третє, завдають шкоди споживачеві (висновок Верховного Суду у постанові від 8.06.2016 р. у справі № 6-330цс16). Втім в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про несправедливість умов договору про надання послуг дошкільної освіти № 184/mn від 20.01.2020 р., оскільки доводи [PERSON] в цій частині ґрунтуються виключно на її поясненнях і спростовуються самим змістом договору, отже відсутні підстави для визнання недійсними умов означеного договору. В ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про несправедливість умов договору про надання послуг дошкільної освіти № 185/mn від 20.01.2020 р., оскільки доводи [PERSON] в цій частині ґрунтуються виключно на її поясненнях і спростовуються самим змістом договору, отже відсутні підстави для визнання недійсними умов означеного договору. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано суду в якості письмових доказів копії: договору про надання послуг дошкільної освіти № 184/mn від 20.01.2020 р., договору про надання послуг дошкільної освіти № 185/mn від 20.01.2020 р., дублікату квитанції № 0.0.1598457990.1 від 28.01.2020 р., дублікату квитанції № 0.0.1598462653.1 від 28.01.2020 р., дублікату квитанції № 0.0.1598461459.1 від 28.02.2020 р., дублікату квитанції № 0.0.2598464215.1 від 28.01.2020 р., листів-повідомлень вих.№18/06-01 від 18.06.2020 р., вих.№24/07-01 від 24.07.2020 р. на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ», довідок Медичного центру Товариства з обмеженою відповідальністю «Доктор Сем» від 15.02.2020 р., від 25.02.2020 р. стосовно [PERSON] , [INFO] , від 22.02.2020 р. стосовно [PERSON] , [INFO] , витягу з пояснювальної записки до робочого навчального плану дошкільного навчального закладу «Академія щастя «ЛІПКІДЗ» на 2017-2018 начальник рік (1 стор.), відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ» вих.№ 28 від 14.07.2020 р. №30 від 23.07.2020 р., довідок Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут-поліклініка» стосовно [PERSON] , 2015 р.народження, стосовно [PERSON] , 2017 р.народження. Частиною 8 статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про визнання недійсними умов договорів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами. З огляду на наведене, в задоволенні позову в цій частини слід відмовити. У позовній заяві [PERSON] стверджує, що не отримувала послуг, оскільки її діти після кількох днів перебування у закладі припинили його відвідування. Дійсно, умовами укладених договорів передбачено організацію дводенного пробного перебування дитини у закладі згідно з встановленим режимом дня і щоденним графіком роботи закладу для адаптації дитини (пункт 2.1.1 укладених договорів); також умовами укладених договорів передбачено обов`язок Виконавця з 03.02.2020 р. зарахувати [PERSON] - у групу № 10, [PERSON] - у групу № 2, та надані відповідачем докази спростовують означені твердження позивача, зокрема, суду надано журнали обліку щоденного відвідування дітей, що свідчать про тривале відвідування навчального закладу дітьми позивача у лютому 2020 р., що у свою чергу свідчить як про зарахування відповідачем дітей в групи, обумовлені договорами, так і про волю [PERSON] отримувати послуги відповідача на умовах, визначених укладеними сторонами договорами. Надані відповідачем докази свідчать, що під час дії в країні обмежувальних карантинних заходів [PERSON] в групі Viber підтвердила підключення своїх дітей до занять молодшої групи (конференції LeаpKids в Zoom), нею ж обговорювалися проблеми з таким підключенням. Надані відповідачем докази свідчать про хід деяких уроків за участі дітей позивача [PERSON] в Zoom; у свою чергу саме позивач надала відповідачу документи та заяви, необхідні для надання послуг, зокрема, медичні документи про можливість відвідування її дітьми дитячого дошкільного закладу, про задовільний стан їх здоров`я, на виконання вимог пункту 2.2.9.1 укладених договорів нею подано заяви про видачу персоналізованих карток контролю доступу, що дозволяє безперешкодно заходити та виходити з території закладу, надано заяви-дозволи на роботу з її дітьми психолога, логопеда, вчителя-дефектолога. Щодо інших вимог [PERSON] , то позивач, звертаючись до суду із вимогами про стягнення коштів, такі вимоги пов`язує із визнанням недійсними умов договорів, отже, враховуючи, що у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] для визнання недійсними умов договорів, тому відсутні підстави для задоволення вимог позову і в цій частині.

Outcome: dismissed