Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

25 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала таким. З 12 червня 2014 року по 28 березня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на утриманні позивача, відповідач ухиляється від матеріального утримання дитини, хоча має таку можливість, інших утриманців не має. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі ? частки усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (вх.ЕП-1441/18-вх. від 24.10.2018р.). Відповідач надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача визнав, просив справу слухати в його відсутність (вх. ЕП-1444/18-вх. від 25.10.2018р.). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 березня 2018 року розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12 червня 2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №295 (а.с.5-6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим 24 листопада 2014 року за актовим записом №19 Виконавчим комітетом Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.3). Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї №1018, виданої 19.07.2018 року Центральною сільською радою Снігурівського району Миколаївської області (а.с.4). Угоди про сплату аліментів в добровільному порядку сторонами не досягнуто. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Під час вирішення питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що угоди про сплату аліментів в добровільному порядку сторонами не досягнуто, вимоги позивача про стягнення аліментів у заявленому розмірі є обґрунтованими, відповідач визнав позов і це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з метою захисту прав дитини на матеріальне забезпечення, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову. У силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Крім того, суд ураховує, що відповідач позов визнав, тому до стягнення судового збору на користь держави підлягає 50 % ставки судового збору.

Outcome: approved