Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

24 січня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власним житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право на проживання., в якому посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] (колишня вул. 28 червня) у м. Хотині Чернівецької області. З 2009 року в даній квартирі зі згоди позивача проживала відповідачка [PERSON] Будь-яких договорів на право користування квартирою між сторонами укладено не було. Крім того, відповідачка не є членом сімї позивачки, а тому на думку останньої вимоги ст. 405 ЦК України на дані правовідносини не поширюються. На неодноразові прохання звільнити приміщення відповідач не реагує. Відповідно до довідки виконавчого комітету Хотинської міської ради від 16.11.2016 року у вищезазначеній квартирі проживає відповідач зі своєю сімєю та право власності у відповідача на займане житло відсутнє. Підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та усунути перешкоди у користуванні власним житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право на проживання.. Представник позивач [PERSON] - [PERSON] в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Подав заяву про уточнення змісту позовних вимог, а також просить суд стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору та оголошення у пресі. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але була належним чином повідомлена про день та час слухання справи через оголошення у пресі. заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала. Тому суд зі згоди представника позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (колишня вул. 28 червня) у м. Хотині Чернівецької області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.12.2007р. (а.с.3). Зазначене також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія ССІ №029889 від 13.12.2007р., виданого Хотинським комунальним районним бюро технічної інвентаризації (а.с.4). З 2009 року згідно усної домовленості позивачка дала згоду на тимчасове проживання в зазначеній квартирі [PERSON], при цьому будь-яких договорів між сторонами укладено не було. Відповідно до Конституції України та ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до довідки виконавчого комітету Хотинської міської ради від 16.11.2016 року №02-14-1042 житлову площу квартири [ADDRESS] займає громадянка [PERSON] разом зі своєю сімєю. Право власності у [PERSON] на займане житло відсутнє. Інформація про реєстрацію чи відсутність реєстрації у громадянки [PERSON] за вказаним місцем проживання у виконавчому комітеті Хотинської міської ради відсутня (а.с.5). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Також ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Так, судом встановлено, що позивачка в спірній квартирі не проживала певний час, у звязку з чим надала дозвіл на проживання в ньому відповідачці, яка не є членом сімї позивача, та яка до цього часу проживає у належній позивачці квартирі. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача із вимогою звільнити належну позивачу квартиру, однак дані вимоги залишені без задоволення. Таким чином відповідач чинить перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою, як власника. Згідно ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Судом враховується, що відповідач самовільно займає спірну квартиру поза волею позивача.Відповідачка не була членом сім'ї позивачки, будь-якого права власності на її квартиру у неї не було та немає. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд вважає необхідним усунути перешкоди у користуванні [PERSON] квартирою №21 у будинку №67 по вул. Олімпійській (колишня вул. 28 червня) у м. Хотині Чернівецької області шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування нею. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 551,20 грн. та судові витрати в розмірі 620 (200 грн. + 420 грн.) гривень сплачені позивачем за оголошення про виклик відповідача в судове засідання через оголошення у пресі.

Outcome: approved