Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

25.07.2019 року [PERSON] 25.07.2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві викладено наступну позицію: 03.10.2014 року вони із відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо і в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини. Відповідач фізично здоровий, інших утриманців не має, працює офіційно в Республіці Польща, але точної адреси та назви підприємства і його посада їй не відомі. А тому просить стягнути із відповідача аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 всіх його доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути із відповідача понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 600 гривень. Позивач не надавала клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та про призначення судового засідання. Ухвалою суду від 08.08.2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 22). Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання (а.с. 18, 20). З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.25) вбачається, що відповідач вчасно повідомлений про місце та строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяви про його виклик у судове засідання не подав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також щодо розміру аліментів не надав. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом на підставі безпосередньо досліджених доказів, встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з позовної заяви, позивач як підставу своїх позовних вимог вказала, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач офіційно працює, має дохід, працездатний, здоровий, інших утриманців не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться, а тому вважає, що із відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) на утримання дитини, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частина його доходу (заробітку), щомісячно. Підставою позову є неоспорюване батьківство відповідача та невиконання ним вимог закону щодо надання необхідних коштів на утримання дитини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб сторони 03.10.2014 року зареєстрували шлюб (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про народження сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Відповідно до довідки Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області №2814/08-04 від 16.07.2019 року (а.с. 8) позивачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд, згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу, вважає ці докази належними, допустимими та достовірними, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідач не надає відповідної матеріальної допомоги на утримання сина, а відтак права позивачки порушені та підлягають захисту. Вказаний спір регулюється положеннями Сімейного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини, і на які посилалась і позивачка. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні питання про розмір аліментів суд враховує, що відповідач працездатний, інших утриманців не має, здоровий, офіційно працевлаштований (спростувань цьому відповідач суду не надав), а також скрутне матеріальне становище дитини, і приходить до висновку про стягнення аліментів на користь позивача в інтересах дитини в розмірі 1/4 частки доходу відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову, враховуючи вимоги статтей 182, 183, 191 СК України та виходячи з обставин справи. Відповідачем проігноровано роз`яснення суду щодо надання відзиву на позовну заяву та доказів на обстоювання власної правової позиції, а тому він несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням ним процесуальних дій, які у повному обсязі роз`яснені судом в ухвалі про відкриття провадження. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. При цьому суд діє виключно в найкращих інтересах дитини - малолітньої [PERSON] , позбавлений будь-якої можливості оцінити позицію відповідача. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Окрім того, позивачкою понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 600 грн. (а.с. 4-6), які відповідно до положень ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved