Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

24.12.2013 року позивач звернувся до суду с позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 58729 грн., 67 коп., мотивуючи свій позов тим, що у 2006 році між сторонами було укладено типову угоду, згідно якої відповідач за державні кошти пройшов навчання за спеціальністю «Фармація» та зобов'язувався відпрацювати за місцем направлення не менше трьох років. Представник позивача до судового засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю. На позовних вимогах наполягав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти визнання позову заперечує. Заперечення та пояснення по справі надав до суду в письмовому вигляді. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: У 2006 році між позивачем та відповідачем було укладену Типову угоду про підготовку позивача як фахівця за спеціальністю «Фармація». Згідно цієї угоди, позивач взяв на себе обов'язки забезпечити: - якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця; - місце працевлаштування в державному секторі народного господарства після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації. Відповідач, в свою чергу, був зобов'язаний: - оволодіти теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами відповідних кваліфікаційних характеристик фахівця і його майбутньої професійної діяльності за спеціальністю; - прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; - у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. Наказом ректора навчального закладу від 17.06.2011 року за № 441 відповідача було відраховано зі складу студентів у зв'язку з закінченням навчання і здобуттям вищої освіти. Відповідно до направлення № 72/11 Відповідача було спрямовано в розпорядження управління фармації і фармацевтичної промисловості Харківської обласної державної адміністрації, ЦРА № 194, м. Первомайський, Харківської області для роботи на посаді провізора. Згідно с ст. 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням № 367 від 25.12.97 випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням. Наказом № 38 ЦРА № 194 відповідача було прийнято на 0,25 ставки посади провізора-інтерна з 1 серпня 2011 року на період проходження інтернатури. Факт прибуття відповідача до місця працевлаштування підтверджується записом у трудовій книжці. 30.06.2012 року відповідача було звільнено з посади провізора ЦРА № 194 в зв'язку з закінченням інтернатури. В подальшому працевлаштуванні було відмовлено, мотивуючи це тим, що штат працівників аптеки повністю укомплектований. Після цього відповідачем вживались спроби самостійного працевлаштування та були направлені звернення до департаменту охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації, в яких відповідач просив сприяти працевлаштуванню за спеціальністю шляхом надання направлення на роботу до ЦРА № 195 у місті Харкові. Керівником ЦРА № 195 було надано гарантійний лист, згідно якого йому надавалася посада провізора в вищезазначеній установі для відпрацювання трьох років за держзамовленням. Проте відповіддю департаменту охорони здоров'я ХОДА відповідачу було відмовлено у зміні місця призначення на роботу посилаючись на те, що у зазначеній ЦРА № 195 відсутні вакантні місця для спеціалістів. Згідно ст. 22 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням № 367 від 25.12.97, Якщо замовник відмовив у прийнятті на роботу випускника, останній звертається до державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. 12.03.2014 року позивач, намагаючись дотримуватись чинного законодавства, звернувся до Первомайського міськрайонного центру зайнятості для постановлення на облік для працевлаштування. Згідно довідки від 12.03.2014 року за № 450-02, на ім'я відповідача було створено персональну картку. Згідно ч.1 ст. 614 ГК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів, щодо належного виконання зобов'язання. Проаналізувавши надані до справи матеріали і докази, перевіривши письмові пояснення відповідача, суд доходить до висновку, що невиконання відповідачем зобов'язань Типової угоди сталося не звини відповідача. Намагаючись дотримуватись чинного законодавства відповідачем були вжиті дії спрямовані на досудове врегулювання спору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed