Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

24 лютого 2015р. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради в особі управління-служби у справах дітей, про надання дозволу на оформлення проїзного документу та надання дозволу на виїзд за кордон дитини без дозволу батька. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що 20 вересня 2003р. між нею та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у подружжя народився син [PERSON]. 20 лютого 2012р. між ними рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу їх син залишився на її утриманні та мешкає з нею, проти чого батько не заперечує. Проте, жодної моральної або матеріальної підтримки від батька дитина не отримує. Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 3 вересня 2013р. стягнуто із відповідача аліменти на утримання дитини на її користь у розмірі 500грн. з 31.07.2013р. до досягнення дитиною повноліття. Але навіть після рішення суду відповідач належним чином не цікавиться життям сина та не створює йому умов для нормального життя і виховання. Хлопчик взятий на облік у дільничного лікаря у зв'язку із постійними простудними захворюваннями. Окрім того, він має синдром гіперактивності із-за дефіциту уваги. 21 червня 2014р. між нею та [PERSON] було укладено шлюб, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було видано свідоцтво про шлюб. На теперішній час, у зв'язку зі своєю трудовою діяльністю та подружніми стосунками вона має можливість виїжджати за кордон, хоча постійно мешкає на Україні та оздоровлювати дитину в кращих умовах. Син дуже радий таким оздоровлюванням та пізнавальним подорожам. Так як кожний свій, навіть недовготривалий виїзд за кордон із сином, вона заздалегідь повинна узгоджувати з його батьком, який перед тим, як надати нотаріально засвідчену згоду на поїздку дитини за кордон, шантажує, вимагає гроші, тягне час з метою нашкодити дитині та зірвати її плани та дитини. Для повного урегулювання цього питання їй необхідно отримати рішення суду, згідно до якого вона зможе вивозити сина за кордон України без дозволу батька з причин його постійного перешкоджання виїзду дитини за межі країни. Окрім цього, дитина повністю знаходиться на її утриманні, мешкає разом із нею, має довірливі та теплі стосунки з нею. Відповідач же своєю непередбачуваною поведінкою по відношенню до сина, втратив в очах нього будь-який авторитет та не теперішній час сприймається ним, на жаль, як чужа людина. У зв'язку із тим, що син знаходиться на обліку у невропатолога, йому протипоказані стреси та хвилювання, вона вважає, що з метою захисту інтересів дитини в її оздоровленні, необхідно рішення суду з виїзду дитини за кордон до 18 років. Оскільки у неї є складнощі в частому отриманні згоди батька на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування та з метою забезпечення гарантованих державних прав та інтересів дитини, вона вважає, що її вимоги підлягають задоволенню. Посилаючись на викладені обставини, позивачка просила надати дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон її сину [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON], [INFO] строком дії до досягнення дитиною 18-річного віку та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України громадянина України, неповнолітньої особи [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія [NUMBER] самостійно або у супроводі матері [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] без згоди та без супроводу батька [PERSON], [INFO] до досягнення [PERSON] 18 років. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що оскільки дитина хворіє, потребує лікування, а тому мати дитини змушена її вивозити на лікування та на відпочинок до Італії. Також мати дитини часто їздить за кордон до Італії на роботу, а дитина повинна постійно бути із нею. Батько станом здоров'я дитини не цікавиться, не дбає про її фізичний та духовний розвиток і навчання, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі. Він має велику заборгованість по сплаті аліментів з 2013р. на суму 10016грн.12коп. При вирішенні питання про дачу згоди на виїзд дитини за кордон, займається шантажем, вимагаючи із позивачки гроші. Окрім того, для того, щоб дитина разом із матір'ю поїхала за кордон, потрібно постійно відповідача розшукувати, оскільки він переховується. Відповідач неодноразово в судове засідання не з'явився, кожен раз був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, ніяких заперечень суду не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, але вважала позов правомірним і прохала задовольнити позовні вимоги. Вислухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Встановлено, що 20 вересня 2003р. між сторонами було укладено шлюб. [INFO] у подружжя народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.10). 20 лютого 2012р. шлюб між сторонами рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська було розірвано (а.с.12). Після розірвання шлюбу їх син залишився на утриманні позивачки та мешкає з нею, проти чого батько не заперечує, що підтверджується заявою від імені батька [PERSON], посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шрамко В.В, зареєстрованої в реєстрі за №2500 від 3.09.2014р. (а.с.7). Проте, моральну та матеріальну підтримку батько дитині не надає. Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 3 вересня 2013р. було стягнуто із відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] на її користь у розмірі 500грн, починаючи з 31.07.2013р. до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). Згідно довідки заборгованість по аліментам у відповідача перед позивачем складає 10016грн.12коп (а.с.57). Але навіть після рішення суду відповідач належним чином не цікавиться життям сина та не створює йому умов для нормального життя, виховання. Відповідач у різні негативні та агресивні способи намагається заважати спільній дитині зростати у любові, сімейному колі, перешкоджає повноцінному розвитку та оздоровленню дитини. Хлопчик взятий на облік у дільничного лікаря у зв'язку із постійними простудними захворюваннями. Окрім того, він має синдром гіперактивності із-за дефіциту уваги. 21 червня 2014р. між нею та [PERSON] було укладено шлюб, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було видано свідоцтво про шлюб та зроблено відповідний актовий запис №397 (а.с.14). На теперішній час, у зв'язку зі своєю трудовою діяльністю та подружніми стосунками позивачка має можливість виїжджати за кордон та оздоровлювати дитину в кращих умовах. Дитина дуже рада таким оздоровлюванням та пізнавальним подорожам. Так як кожний свій, навіть недовготривалий виїзд за кордон і з сином, вона заздалегідь повинна узгоджувати з його батьком, який перед тим, як надати нотаріально засвідчену згоду на поїздку дитини за кордон, частіше за все шантажує, вимагає гроші, тягне час з метою нашкодити дитині та зірвати плани позивача та дитини. Суд вважає за необхідне надати дозвіл на вивіз дитини за кордон України без дозволу батька з причин його перешкоджання виїзду дитини за межі країни. Встановлено, що дитина повністю знаходиться на утриманні позивача, мешкає разом із матір'ю, має довірливі та теплі стосунки із нею. Із акту обстеження умов проживання від 17.03.2015р. вбачається, що дитина проживає із позивачем в нормальних житлових умовах, має окрему кімнату та санвузол. 20.04.2015р. служба у справах дітей Виконавчого комітету Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська вивчено умови утримання та виховання дитини і позивачу надано дозвіл на оформлення проїзного документу та на виїзд за кордон дитини без дозволу батька. Медичними довідками та обстеженнями підтверджується, що дитина хворіє та потребує належного лікування, а також знаходиться на обліку у невролога (а.с.19-27). Відповідач же своєю непередбачуваною поведінкою по відношенню до сина, втратив в очах дитини авторитет та не теперішній час сприймається ним, як чужа людина. У зв'язку із тим, що син знаходиться на обліку у невропатолога, йому протипоказані стреси та хвилювання, суд вважає, що з метою захисту інтересів дитини та її оздоровлення, необхідно надати дозвіл на виїзд дитини за кордон до 18 років. Згідно ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. В силу ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994р. №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995р. №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995р. №231(із змінами). У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного із батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31 березня 1995р. з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995р. №231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Згідно ст.18 цих Правил оформлення паспорта чи проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. На теперішній час позивач має намір поїхати разом із дитиною за кордон для оздоровлення дитини її фізичного, духовного та морального розвитку, але без нотаріально посвідченої згоди на те батька малолітнього сина, позивач це зробити не може. Відповідач добровільно відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд сина за кордон, а тому суд вважає за необхідне в інтересах дитини задовольнити позов . Судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітнього сина [PERSON] за межі України для тимчасового перебування. Також відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Отже виходячи з положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» суд вважає необхідним надати дозвіл на оформлення проїзного документа для виїзду за кордон малолітнього сина [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON], [INFO] строком дії до досягнення дитиною 18-річного віку, а також надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України громадянина України, неповнолітньої особи [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] самостійно або у супроводі матері [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] без згоди та без супроводу батька, [PERSON], [INFO] до досягнення [PERSON] 18 років.

Outcome: approved