Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

26 березня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на наступні обставини: так, на підземних роботах вугільних підприємств в умовах впливу шкідливих факторів він працював: ГП « Шахта імені 60 річчя ВЖСР» 13 років 8 місяців на посадах електрослюсаря підземного, учнем ГРОЗ, ГРОЗ 5 розряду з повним днем під землею, ЗАО «Шахта Жданівська» 12 років 5 місяців на посадах ГРОЗ 5 розряду з повним днем під землею, машиністом горно виїм очних машин ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» в якості машиніста ГВМ 4 роки 7 місяців. Працюючи на посаді електрослюсаря підземного обслуговував, ремонтував електромеханічне обладнання, машини і механізми, кабельні сіті в очисному і підготовчому забої, на посаді ГРОЗ проводив зачистку лави вручну від просипаного вугілля слід за комбайном, пересував рештачний став конвеєра гідравлічними механізмами вслід за виїмкою вугілля комбайном, кріпив при забойний простір гідравлічними стойками ГС під металевий верхняк і клиновими стойками ТУ-7. здійснював управління кровлею посадочними тумбами ОКУ-04. Працюючи машиністом ГВМ здійснював обслуговування комбайна, його ремонт, здійснював управління комбайном, виїмку вугілля, демонтаж і монтаж очисного комбайна в лаві. Вищевказані роботи виконував у шкідливих умовах: запиленість повітря робочої зони, загазованість Si02, шум, у підвищеній вологі, в зв'язку з чим переносив вібрацію, що привело до погіршення стану його здоров'я, в 2013 році у нього виявили професійне захворювання - хронічний обструктивний бронхіт пильової етіології. Легенева недостатність 1-2 ступеню. Працюючи на підприємстві ЗАО «Шахта»Жданівська» 02.01.2003 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві, про що складений акт форми Н-1, в наслідок чого 03.06.2003 року він у перше був оглянутий Обласною медично-соціальною (експертною) комісією, яка зробила висновок, шо ступень втрати його працездатності становив 15% у період з 03.06.2003 року по 03.06.2004 рік. В призначену йому дату переогляду 03.06.2004 року він не звертався більше до Обласного МСЕК № 3 по причині відновлення функцій, ви здоровлення. 04 червня 2013 року він був оглянутий Обласною МСЕК, та визнаний інвалідом третьої групи, яка зробила висновок, що ступень втрати його професійної працездатності від хронічного обструктивного бронхіту пильової етіології становить 50 %. Згідно акту розслідування професійного захворювання, яке проводилось посадовими особами різних установ, в тому числі і санітарно - епідеміологічною станцією в м. Єнакієве, причиною його професійних захворювань є наявність шкідливих умов праці у роботодавців: недосконалі технологічні процеси з видобутку вугілля, тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів виробництва - виробничий пил, шум, вібрація. Ушкодження здоров'я постійно спричиняє йому біль в грудній клітці, виникає слабкість, позбавляє його можливості піднімати будь - які вагомі речі, безсоння в нічний час, та постійно спричиняє інші неприємності у щоденному житті, а відчуття того, що це ушкодження заподіяне назавжди, постійно викликає у нього моральні страждання і переживання. А тому на підставі всього вищевикладеного просив відшкодувати, стягнувши з відповідача по справі, на його користь одноразову грошову компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив свої позовні вимоги. Пояснив, що просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 15000 грн., яка полягає в тому, що в зв'язку з профзахворюванням, яке було встановлено вперше МСЕК 04.06.2013 року в розмірі 30% втрати працездатності він вимушено був звільнений з роботи відповідачем на підставі п. 2 ст. 40 КЗПП України, в зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі, внаслідок стану здоров'я. Вимушений постійно, не менше трьох разів на рік, проходити стаціонарне лікування у лікарняних закладах. Його постійно непокоїть задишка, головний біль, загальна слабкість, пітливість та кашель. Просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. При цьому послалась на ті ж обставини, що і позивач, та пояснила, що всі вказані обставини підтверджуються медичними та іншими документами. Представник відповідача - ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» в судове засідання не з'явився, будучі належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. У судовому засіданні 01.04.2014 року, представником відповідача було заявлене клопотання оголосити перерву у слуханні справи, та надати йому час для надання суду доказів по справі - рішення суду яке б могло свідчити про незаконність встановлення відсотка втрати працездатності позивачу. Клопотання було задоволено і справу було призначено до слухання на 09:00 годину - 10.04.2014 року. Вказана дата та час слухання було узгоджено сторонами, але у вказаний час представник відповідача в судове засідання не з'явився, ніяких доказів не надав. Надав заяву з проханням знову відкласти слухання справи в зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника, який приймає участь в розгляді справи в іншому суді, та яке відповідно наданих ним матеріалів назначено на 11:00 годину. Суд вважає, що відповідач мав можливість забезпечити явку свого представника до суду, до того ж з урахуванням тих обставин, що справа в іншому суді призначено на інший час - 11: 00 годину, а також (або) надати свої докази до суду, чого ним зроблено не було. Вказані обставини свідчить про неповажність причин неявки представника відповідача до суду, та відсутність законних підстав передбачених ст. 169 ЦПК України, для відкладення розгляду справи, тому суд вважає, при наявності клопотання позивача, за можливе слухати справу за відсутністю представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини: Позивач [PERSON] працював в шкідливих умовах на підземних роботах на підприємствах вугільної промисловості, у тому числі і у відповідача по справі - ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» 4 роки 7 місяців. Висновком МСЕК від 04 червня 2013 року він був оглянутий Обласною МСЕК, та визнаний інвалідом третьої групи, по сукупності травм, та професійного захворювання, яка зробила висновок, що ступень втрати його професійної працездатності від хронічного обструктивного бронхіту пильової етіології становить 30 %. Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 26.04.2013 року ( а. с. ) професійне захворювання виникло через недосконалість технологічних процесів видобутку вугілля, тривала праця в умовах дії шкідливих чинників виробництва: фізичне перенапруження, несприятливий мікроклімат. Відповідно інформаційної довідки про умови праці № 1232 від 28.11.2012 року, при працевлаштуванні до відповідача позивач проходив попередній медичний огляд, відповідно висновку був визнаний годним для роботи за своєю професією. Відповідно повідомлення про профзахворювання від 29.03.2013 року, яке було встановлено під час роботи позивача, у відповідача пов'язано з промисловим пилом. Правовідносини сторін регулюються статтею 237-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності дія працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Згідно з роз'ясненнями, даними в п. 3.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого житія, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких, покладено на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Судом установлено, що позивач працював на підприємстві у відповідача по справі - ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. На час працевлаштування до відповідача позивач проходив попередній медичний огляд, та був визнаний годний для роботи за своєю професією. Втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання ним трудових обов'язків. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних та фізичних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливістю його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, необхідністю постійного лікування, обмеженням умов праці, звільненням в зв'язку з професійним захворюванням, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: довідками МСЕК, тяжкістю захворювання та його тривалістю, що підтверджується виписками з амбулаторної карти та історіями хвороб, та свідчить про виникнення необхідності додаткових зусиль з боку позивача для організації свого життя. Так наявність самого факту спричинення шкоди здоров'ю позивача з вини відповідача, хвороба, втрата проф. працездатності на 30 % та визнання його інвалідом третьої групи, свідчить про втрату нормальних життєвих зв'язків, необхідності додаткових зусиль з боку позивача для організації свого життя, що свідчить про наявність моральної шкоди. Факт лікування в зв'язку з проф. захворюванням, вбачається з амбулаторних карт, історій хвороб, так як позивач знаходився на лікуванні в Обласній клінічній лікарні профзахворювання з 20.03.2013 року по 01.04.2013 року, в травматологічному відділенні Жданівської ЦМЛ з 02.04.2013 року по 24.04.2013 року, в денному стаціонарі Жданівської ЦПЛСД з 17.09.2013 року по 30.09.2013 року, в Обласній клінічній лікарні профзахворювання з 10.02.2014 року по 25.02.2014 року, в травматологічному відділенні Жданівської ЦМЛ з 10.01.2014 року, по 20.01.2014 року. Про вину відповідача свідчить наявність факту порушення відповідачем законних прав позивача як працівника, та причинного зв'язку між цими порушеннями та захворюванням позивача, що призвело до втрати проф. працездатності та настання моральної шкоди, про що свідчить факт працевлаштування позивача до відповідача на момент якого стан здоров'я позивача був задовільний. При вирішення питання про встановлення розміру моральної шкоди судом враховано ті обставини, що він працював не тільки у відповідача а й на інших підприємствах. При встановлені розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів справедливості та розумності, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, вину позивача, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санаторному лікуванні, протипоказання щодо характеру та умов праці, вік позивача, час його роботи в умовах дії шкідливих факторів виробництва, та безпосередньо у відповідача, який складає 4 роки 7 місяців. Виходячи з вищевикладеного на думку суду вказаний позивачем розмір моральної шкоди суд вважає не обґрунтованим та значно завищеним. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, позов таким, що підлягає задоволенню, у вигляді стягнення суми, достатньої і необхідної для задоволення причиненої шкоди, а тому таким, що підтягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, тому судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно з ч.1,3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу», на користь [PERSON] слід стягнути сплачену позивачем кошти за юридичні послуги (згідно договору № 6 про надання правової допомоги від 11.03.2014 року) в сумі 500 грн. (п'ятсот гривень). На підставі викладеного,

Outcome: partial