Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

24.12.2018 Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Позовна заява мотивована тим, що 29.12.2016 в м. Радомишлі по вул. Велика Житомирська відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Chevrolet Аveo» державний номер [NUMBER] , та автомобіля «Volkswagen Golf» державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, і допустив зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 28.02.2016 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушень за ст. 124 та ч.2 ст. 130 КУпАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулася потерпіла сторона та надала всі необхідні документи, на підставі страхового акту від 31.01.2017 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 13938,46 грн., які позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу разом із 1762,00 грн. сплаченого позивачем судового збору. Ухвалою суду від 18.07.2019 провадження по справі було відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено відповідачеві його право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали (а.с.16). Копії зазначеної ухвали були направлені сторонам (а.с.17,18). У встановлений судом строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. З матеріалів справи вбачається, що всі поштові відправлення, направлені відповідачу за адресою вказаною в позовній заяві, повернулися до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Крім того, на веб-сайті «Судова влада» суду було розміщено оголошення про відкриття провадження у даній справі, і роз`яснено відповідачу право на заявлення відповідних клопотань. Таким чином, враховуючи вжиття судом всіх передбачених законом заходів для сповіщення відповідача, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подав, жодних пояснень, заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд зі згоди представника позивача у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 05.06.2016 між [PERSON] та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АЕ-9380491, забезпечений транспортний засіб «Volkswagen Golf» державний номер [NUMBER] , строк дії полісу: з 06.06.2016 до 05.06.2017 (а.с.21). Як вбачається із копії постанови Радомишльського районного суду Житомирської області від 28.02.2017, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених статтями 124 та ч. 2 ст. 130 КУпАП, при цьому суд встановив, 29.12.2016 о 21.36 год. гр. [PERSON] керував автомобілем Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] в м. Радомишль по вул. Велика Житомирська, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та під час руху не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважний, внаслідок чого здійснив наїзд ззаду на автомобіль, що рухався попереду та повертав ліворуч, внаслідок чого було пошкоджено автомобілі чим завдано матеріальних збитків (а.с.20). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт вини відповідача, та наслідки його протиправних дій, а саме - завдання механічних пошкоджень транспортному засобу доведенню не підлягає. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 31.01.2017, розробленого на підставі ремонтної калькуляції № 17-99484 від 26.01.2017 (а.с.34-37) сума страхового відшкодування складає 13938,46 грн. (а.с.25), позивач, визнав випадок страховим та здійснив 02.02.2017 виплату страхового відшкодування в розмірі 13938,46 грн. потерпілому [PERSON] (а.с.32). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 2 статті 1187 ЦК України регламентовано, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно підпункту а п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, вказані обставини не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved