Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

25.11.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що йому на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 09.09.2005 року належить жилий будинок за адресою: м. Артемівськ, вул. Горького, буд. 62. Відповідач [PERSON] є колишньою дружиною позивача, а відповідач [PERSON] його сином. Шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19.03.2013 року. За адресою: м. Артемівськ, вул. Горького, 62, зареєстровані позивач та відповідачі [PERSON] та [PERSON] З вересня 2014 року відповідачі за місцем реєстрації не проживають, вони виїхали в Росію на постійне місце проживання, на даний час проживають в Підмосковї, повертатися до м. Артемівська не збираються. Майнового спору між сторонами з приводу права власності на будинок за вказаною адресою: м. Артемівськ, вул. Горького, 62, не має, оскільки будинок купувався на гроші батьків позивача. Відповідач [PERSON] даний факт не оскаржує. В будинку майна відповідачів немає, приїхати до м. Артемівська та знятися з реєстраційного обліку вони не мають змоги, у звязку із тим, що не можуть виїхати за межі Росії через те, що в них немає українських паспортів, які вони здали до міграційної служби у звязку з оформленням документів на проживання в Росії. У звязку із цим, позивач був змушений звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Горького, буд.62. Представник позивача [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги на підставах викладених у позові. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просили їх задовольнити. \~\~\~\~\~\~ Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. На електрону адресу суду від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги [PERSON] визнали у повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення. \~\~\~\~\~ Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 вересня 2005 року був укладений договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] згідно якого, [PERSON] купив на праві приватної власності жилий будинок № 62, з господарськими спорудами та побудовами, загальною площею 33,96 км.м, в т.ч. жилою площею 23,66 кв.м, що знаходиться в м. Артемівську Донецької області, по вул. Горького, разом із приватизованою земельною ділянкою площею 0,0527 га (арк.с.9). Позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Горького, буд. 62, який належить йому на праві приватної власності, що підтверджується витягом Комунального підприємства бюро технічної інвентаризації м. Артемівськ про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.09.2005 року № 8318227 (арк.с.10). 19.03.2013 року рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 07.06.1997 року Первомайським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис № 69, був розірваний (арк.с.5). Згідно довідки Суспільного квартального комітету № 5 від 23.11.2015 року про склад сімї або зареєстрованих у житловому будинку осіб, за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Горького, 62, зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (арк.с.6). Згідно акту про не проживання Суспільного квартального комітету № 5 від 23.11.2015 року, головою квартального комітету [PERSON] була проведена перевірка паспортного режиму житлового будинку № 62 по вул. Горького в м. Артемівську, та встановлено, що в будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], але зі слів власника [PERSON] та [PERSON] з вересня 2014 року не проживаються за місцем реєстрації. Даний факт підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] (арк.с.7). Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України передбачається право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації, за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Горького, 62, з вересня 2014 року не проживають. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved