Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

25.04.2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що позивачка, її син [PERSON], [INFO], та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 02 грудня 2008 року, реєстраційний № 1-08- 292229, виданим Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради. 27.01.2010 року в спірній квартирі був зареєстрований чоловік [PERSON], - [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою дільниці № 9 комунального підприємства «Жилкомсервіс». В червні 2011 року подружжя припинили шлюбні відносини та з того часу спільно не проживали. Рішенням суду Дзержинського району м. Харкова від 06 серпня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішення суду. Відповідач у вищезазначеній квартирі не мешкає понад п'ять років, ніяких йому належних речей в квартирі немає, комунальні послуги не сплачує в зв'язку з чим є заборгованість, так як позивач сплачувати за відповідача не має змоги. В звязку з чим позивач просить визнати [PERSON] [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. До суду надійшла заява позивача, про розгляд справи за його відсутності та в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, відзив на позов суду не надав, але надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та про не заперечення проти задоволення позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. З'ясувавши дані у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає встановленими наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивачка, її син [PERSON], [INFO], та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 02 грудня 2008 року, реєстраційний № 1-08- 292229, виданим Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради. 27.01.2010 року в спірній квартирі був зареєстрований чоловік [PERSON], - [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою дільниці № 9 комунального підприємства «Жилкомсервіс». В червні 2011 року подружжя припинили шлюбні відносини та з того часу спільно не проживали. Рішенням суду Дзержинського району м. Харкова від 06 серпня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішення суду. Відповідач у вищезазначеній квартирі не мешкає понад п'ять років, ніяких йому належних речей в квартирі немає, комунальні послуги не сплачує в зв'язку з чим є заборгованість, так як позивач сплачувати за відповідача не має змоги. Судом досліджено акт про не проживання від 17 квітня 2018 року, відповідно до якого встановлено, що [PERSON] в указаній квартирі не мешкає тривалий час. Його особистих речей не виявлено. Судом досліджено розрахунки щодо несплати комунальних послуг. Відповідно до наданих копій даних про сплату комунальних послуг, оплата за вказаною адресою проводиться за чотирьох осіб, проте всі рахунки відкриті на ім'я матері позивача. Суд констатує великі суми заборгованості по сплаті комунальних послуг. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік (ст.405 ЦК України). Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням (ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-IV). За таких обставин, враховуючи конституційне право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, зокрема сплачувати за спожиті комунальні послуги за себе та осіб які фактично проживають в квартирі та те, що без судового рішення скасувати реєстрацію непроживаючої за адресою особи фактично не можливо, суд прийшов до висновку про задоволення позову. За ч. 1, п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved