Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

25.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк», третя особа Управління праці та соціального захисту населення Заводської районної у м.Дніпродзержинську ради, в якій посилається на те, що у зв`язку з народженням 04.02.2015 року доньки [PERSON] Дар`ї Андріївни їй була призначена державна допомога у вигляді грошових коштів. З метою отримання цільової грошової допомоги вона звернулася до відділення ПАТ КБ «Приватбанк», де за заявою отримала пластикову картку № 4149497834554554 «для виплат» та ПІН код. Після отримання картки надала Управлінню праці та соціального захисту населення Заводської району реквізити картки для перерахування грошової допомоги на дитину. Грошовими коштами користувалася виключно для забезпечення потреб дитини, пін код та іншу особову інформацію стосовно зазначених платіжною карткою не передавала. 08.07.2015 року на рахунок у вигляді соціальної допомоги було нараховано 14620,00 грн., цього ж дня відбулося автоматичне списання коштів у розмірі 586,59 грн. та 6723,41 грн. (загалом 7310,00 грн.). 07.08.2015 року на рахунок у вигляді соціальної допомоги було зараховано 860,00 грн., цього ж дня відбулося автоматичне списання коштів у розмірі 130,97 грн., а загалом на 7440,97 грн. За судовими рішеннями з неї не стягувалась, за ствердженням банку начебто існуюча заборгованість її перед ПАТ КБ «Приватбанк». ПАТ КБ «Приватбанк» порушив її права і права дитини на отримання грошової допомоги від держави на дитину, відмовляється повернути грошові кошти, що вимусило її звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з Банку на її користь грошових коштів у вигляді допомоги від держави при народженні дитини у розмірі 7440,97 грн. і моральної шкоди, яку вона визначає у розмірі 3000 грн. В судове засідання позивачка не прийшла у зв`язку з тим, що доглядає малолітню доньку, написала письмову заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] підтримав заявлені вимоги, наполягає на стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 7440,97 грн. і моральної шкоди у розмірі 3000 грн. Представник Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк» [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, пояснив, що [PERSON] мав підстави для стягнення з відповідачки грошових коштів у розмірі 7440,97 грн., тому що у 2007 році отримала від Банку кредитну картку з кредитним лімітом 4500,00 грн., якою користувалася, не повернувши грошові кошти. На його думку ПАТ КБ «Приватбанк» мало підстави для стягнення з [PERSON] грошових коштів і не повинен сплачувати моральну шкоду, яку не заподіяно, позивачка сама не виконала зобов`язання за кредитним договором. Представник Управління соціального захисту населення Заводського району м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за довіреністю [PERSON] в судове засідання не прийшла, письмово повідомила, що управління соціального захисту населення Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області просить розглядати справу за відсутності представника управління соціального захисту населення. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено. Позивачці [PERSON], [INFO], у зв`язку з народженням доньки [PERSON] Дар`ї Андріївни, яка народилась 04 лютого 2015 року, управлінням соціального захисту населення Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з 01 лютого 2015 року призначена державна допомога на дитину у вигляді грошових коштів. З метою отримання цільової грошової допомоги на дитину позивачка звернулася до відділення ПАТ КБ «Приватбанк», де за заявою отримала пластикову картку № 4149497834554554 «для виплат» та ПІН код. Після отримання картки [PERSON] надала Управлінню соціального захисту населення Заводської району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області реквізити картки для перерахування грошової допомоги на дитину. Коштами, які надходили від управління соціального захисту населення Заводського району м. Дніпродзержинська користувалася виключно для забезпечення потреб дитини, пін код та іншу особову інформацію стосовно платіжної картки нікому не передавала. 08.07.2015 року на рахунок у вигляді соціальної допомоги було зараховано 14620,00 грн., цього ж дня відбулося автоматичне списання коштів у розмірі 586,59 грн. та 6723,41 грн. (загалом 7310,00 грн.). 07.08.2015 року на рахунок у вигляді соціальної допомоги було зараховано 860,00 грн., цього ж дня відбулося автоматичне списання коштів у розмірі 130,97 грн. Позивачка звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» за поясненнями, але їй була надана усна інформація про начебто існуючий борг перед Банком та виписку по руху коштів, якою підтверджується автоматичне списання грошей 08.07.2015 року на суму 586,59 грн. та 6723,41 грн. (загалом 7310,00 грн.) та 07.08.2015 року на суму 130,97 грн., в цілому 7440,97 грн. В обґрунтування своїх заперечень представник ПАТ КБ «Приватбанк» надав суду відомості, що у 2007 році позивачка отримала від Банку кредитну картку з кредитним лімітом 4500,00 грн., якою користувалася. Із виписки по рахунку позивачки, оглянутої в судовому засіданні, вона здійснювала повернення коштів останній раз 01.12.2008 року. Представник позивачки підтвердив, що заяви позивачки на списання коштів у вигляді грошової допомоги на дитину банку вона не давала. Судових рішень про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» начебто за ствердженням Банку існуючої заборгованості суду не надано в судовому засіданні, тому за таких обставин діями Банку порушено право позивачки та право її дитини на використання коштів. Відповідно п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п.7 частини 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредиту, строк давності якого минув, кредитодавцю щодо споживчого кредитування забороняється вимагати повернення споживчого кредиту. У зв`язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважає, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно, тощо), положення п.7 ч.13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується і до додаткових вимог банку. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, яка завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. [PERSON], маючи малолітню дитину, не працюючи у зв`язку з доглядом за дитиною, не отримуючи від держави грошову допомогу на дитину, знаходилась у скрутному становищі, не мала можливості купувати їжу, речі першої необхідності, сплачувати витрати на лікування дитини, а відповідач безпідставно позбавляв дитину коштів, які необхідні для забезпечення життя дитини, тому виходячи з принципу розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» моральну шкоду у розмірі 1000 грн., відмовивши в стягненні моральної шкоди у розмірі 3000 грн., задовольнивши вимоги про стягнення з банку на користь позивачки грошових коштів у розмірі 7440,97 грн., які їй виплачувались як державна допомога на дитину. Задовольнивши позовні вимоги [PERSON], суд відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» у прибуток держави судовий збір 844 грн. 97 коп. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial