Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

26.08.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 29 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції, актовий запис № 239. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, протягом тривалого часу мешкають окремо, причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Спір про розподіл майна між ними відсутній. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] \~не з`явився,\~подав заяву\~про розгляд\~справи у\~його відсутності,\~позовні вимоги\~визнав в\~повному обсязі. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 29 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції, актовий запис № 239 укладено шлюб між сторонами у справі.(а.с. 4) У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що життя не склалося, мають розбіжності щодо стосунків в сім`ї. Шлюбні стосунки припинені. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка побажала залишити шлюбне прізвище - [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~-\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у розмірі 908,00 гривень залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved