Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

25.11.2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Львівської міської ради про визнання за ними права власності на на 1/4 частину будинку з відповідними господарськими будівлями на вул.Заозерній,13 в м.Львові в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17 листопада 2005 року [PERSON] було складено Заповіт, відповідно до якого належну йому на праві приватної власності частину (1/4 частку) житлового будинку № 13 разом з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами по вулиці Заозерній в місті Львові, він заповідає в рівних частинах: [PERSON] та [PERSON]. Частка даного будинку належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.08.1994 року, зереєстрованого в реєстрі за № 1- 1957, посвідченого Третьою державною нотаріальною конторою. Будинок в цілому складається з двох житлових кімнат, кухні, розмір житлової площі становить 44,10кв.м. до будинку належать такі господарські будівлі та споруди: пивниця, два сараї, вбиральня,колодязь. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно, а саме 1/4 частини житлового будинку №13 разом з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Заозерній в місті Львові. [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці за Заповітом прийняли спадщину відповідно до Заповіту від 17.11.2005 року і вступили у володіння (управління) зазначеним спадковим майном, відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовлялись від неї. На даний момент [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці не можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину 1/4 частки будинку та оформити право власності в Державній реєстраційній службі України, так як втрачено Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26.08.1994 року, яке підтверджує право власності на будинок [PERSON] Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. В даному випадку необхідно подати оригінал Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.08.1994 року, яке підтверджує право власності на 1/4 частку житлового будинку спадкодавця [PERSON] Дане свідоцтво було втрачене [PERSON] та [PERSON] Дублікат даного свідоцтва неможливо виготовити у звязку зі смертю спадкодавця. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, зазначені в позові. Представник Львівської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечила, в подальшому в судове не зявилася, скерувала заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17 листопада 2005 року [PERSON] було складено Заповіт, відповідно до якого належну йому на праві приватної власності частину (1/4 частку) житлового будинку № 13 разом з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами по вулиці Заозерній в місті Львові, він заповідає в рівних частинах: [PERSON] та [PERSON]. Частка даного будинку належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.08.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1- 1957, посвідченого Третьою львівською державною нотаріальною конторою. Будинок в цілому складається з двох житлових кімнат, кухні, розмір житлової площі становить 44,10кв.м. До будинку належать такі господарські будівлі та споруди: пивниця, два сараї, вбиральня,колодязь. [PERSON] помер 11.06.2011р. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину житлового будинку №13 разом з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Заозерній в місті Львові. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці за Заповітом прийняли спадщину і вступили у володіння (управління) зазначеним спадковим майном відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовлялись від неї. На даний момент [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці за заповітом, не можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності в Державній реєстраційній службі України, так як втрачено оригінал Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.08.1994 року, яке підтверджує право власності на будинок [PERSON] Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Також судом встановлено, що для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. В даному випадку необхідно подати оригінал Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.08.1994 року, яке підтверджує право власності на 1/4 частку житлового будинку спадкодавця [PERSON] Дане свідоцтво було втрачене. Дублікат даного свідоцтва неможливо виготовити у звязку зі смертю спадкодавця. Як зазначено в ч.2 ст. 1299 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна. Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання повинно вирішуватись в судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальний відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Отже, за позивачами суд визнає право власності на 1/4 частину спірного житлового будинку з відповідними господарськими будівлями на вул.Заозерній,13 в м.Львові в порядку спадкування за заповітом. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved