overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

26.07.2017 року позивач звернулась з позовом про визнання за нею права власності на присадибну земельну ділянку площею 0,1 га, що розташована по [ADDRESS] та визнання за нею права постійного користування на присадибну земельну ділянку площею 0,018 га, що розташована по [ADDRESS]. Позов мотивований тим, що 04.03.2002 року [PERSON] продав вищевказаний житловий будинок з господарчими спорудами на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Токарчуком С.А. позивачці. Земельна ділянка для обслуговування вказаного житлового будинку передана: 0,1 га у власність, а 0,018 га у постійне користування [PERSON] на підставі рішення виконкому Первомайської міської ради від 22.06.1993 року №165, який не розпорядившись земельною ділянкою, продав вищевказаний житловий будинок 10.04.2001 року [PERSON] Так як до позивачки перейшла власність на житловий будинок, то їй повинна належати і присадибна земельна ділянка. В судове засідання позивачка не з'явилась, а її представник [PERSON] надав заяву в якій підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити, а справу розглядати у відсутність його та позивачки. Представник Первомайської міської ради Миколаївської області надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність та проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копії державного акту на право приватної власності на землю виданого 06.07.1993 року ( а.с.4) видно, що земельна ділянка розташована по [ADDRESS] передана [PERSON] на підставі рішення виконкому Первомайської міської ради від 22.06.1993 року №165: 0,1 га у власність, а 0,018 га у постійне користування, а згідно висновку про грошову оцінку земельної ділянки від 19.06.2017 року (а.с.8) видно, що земельна ділянка площею 0,1 га по [ADDRESS] коштує 31500 грн. Із копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.03.2002 року (а.с.9) посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Токарчуком С.А. видно, що [PERSON] продав належний йому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого Токарчуком С.А. приватний нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області від 10.04.2001 року житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами що знаходиться по [ADDRESS] [PERSON]. Так як ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України (в редакції яка діяла до 2010 року та яка не протирічить теперішній редакції) передбачають, що до особи, яка придбала житловий будинок переходить право власності та користування і на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення на ту частину, яка зайнята житловим будинком та яка є необхідною для його обслуговування, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

26.07.2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 12.11.1994 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, через це у них постійно виникали непорозуміння, вони не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, тривалий час сторони разом не проживають і сім`я фактично розпалась. Від шлюбу сторони мають дітей сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл майна та місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами на даний час не має. Позивач у судове засідання не зявилася, до суду надійшла заяву за підписом представника позивача [PERSON], про розгляд справи за їхньої відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов підтримують повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить залишити їй після розірвання шлюбу її дошлюбне прізвище «Дацюк». Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

26.07.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом, пояснюючи, що відповідач є батьком її дитини, [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Відповідач мешкає окремо та добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку та інших доходів до повноліття дитини. У судове засідання позивачка не з*явилася, подала заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з*явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки зі свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що її батьком записаний відповідач. Доводи позивачки, що дитина знаходиться на її утриманні, підтверджуються довідкою № 604 від 09.08.2017 року, виданою Зачатівською сільською радою Волноваського району Донецької області. Відповідач є працездатним, зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, бо має для цього матеріальну можливість. На підставі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача до спеціального фонду Держбюджету України судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

26.07.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 18.06.2015 року. Від даного шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обов'язки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася. В заяві просила справу розглядати без її присутності. Просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації. Заяв, заперечень до суду не надійшло. Беручи до уваги, що позивача в заяві не заперечує проти вирішення справи без присутності відповідача з постановленням заочного рішення, суд проводить розгляд справи на підставі наявних доказів по справі. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. Сторони 18.06.2015 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1380, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 15). У шлюбі спільних дітей не мають. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї. Позивач в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу. Строк на примирення просила не давати. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін . Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання зберегти прізвище «[PERSON]». Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відтак, встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

26.07.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 27.06.2014 року. У шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обовязки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу дитину просить залишити на виховання їй та бажає змінити прізвище на дівоче «Тарасенко». В судове засідання позивач не зявилася. В заяві просить справу розглядати без її присутності. Наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. Клопотань, заперечень відповідача щодо розірвання шлюбу до суду не надійшло. Беручи до уваги, що позивач в заяві не заперечує проти вирішення справи без присутності відповідача з постановленням заочного рішення, суд проводить розгляд справи на підставі наявних доказів по справі. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. Сторони 27.06.2014 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 161, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). У шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськжитлосервіс» від 06.07.2017 року проживає разом з матірю по вул. Гетьмана Сагайдачного, 168, в м. Новоград-Волинський. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї. Позивач в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач клопотання про надання строку на примирення не заявляв. Тому суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Питання щодо місця проживання дитини сторонами визначено відповідно до вимог ст. 160 СК України, тому суд вважає доцільним подальше проживання дитини разом з матірю. Позивач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище, однак вимога про повернення дівочого прізвище «Тарасенко» не грунтується на вимогах закону. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відтак, встановлені підстави для часткового задоволення позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

26.07.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні; від надання судом строку на примирення позивач відмовилася. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 25.04.2012 року, при цьому мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як випливає з пояснень позивача, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Натепер сторони проживають окремо; вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

26.07.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]; в обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню своєї дитини. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на задоволенні. Будучи допитаною судом в якості свідка показала, що на прикінці грудня 2015 року відповідач покинув сімю і з цього часу він не бере участь у вихованні дитини та не надає матеріальної допомоги на її утримання; з червня 2016 року відповідач взагалі не виходить на контакт, а тому з цього часу в неї відсутня будь-яка інформація про теперішнє місце перебування відповідача. Допитана судом в якості свідка [PERSON] також підтвердила, що в грудні 2015 відповідач покинув свою сімю, при цьому він ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню сина [PERSON]. Представник Служби у справах дітей Новозаводської районної у місті Чернігові ради, яка бере участь у справі в якості органу опіки та піклування, висловив позицію про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні до його малолітнього сина [PERSON]. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином; за згодою позивача судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони проживали однією сімєю, при цьому мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В грудні 2015 року відповідач покинув сімю та проживає окремо. Як випливає з матеріалів справи та показань свідків, які в сукупності узгоджуються між собою, з грудня 2015 року відповідач не цікавиться фізичним розвитком своєї дитини та станом її здоровя. Він самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків і не бере участі у вихованні та матеріальному утриманні сина. Вихованням [PERSON] займається виключно позивач. Крім того, відповідач перебуває на обліку в Чернігівському обласному наркологічному диспансері з приводу психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів (синдром залежності). Під час спільного проживання з позивачем поводив себе негідно: зловживав алкогольними напоями; вчиняв сварки та бійки, що було причиною звернення позивача із заявами до органів Національної поліції України. Орган опіки та піклування Новозаводської районної у місті Чернігові ради надав суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина (а. с. 4). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Оскільки ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню та матеріальному утриманню малолітнього сина є доведеним та враховуючи при цьому позицію органу опіки та піклування, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

26.07.2017 року позивач звернулася до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, оскільки вони разом не проживають з жовтня 2016року, збереження шлюбу неможливо, між ними досягнута домовленість про місце проживання і утримання сина [PERSON], [INFO], що проживає з нею, позивачем. Сторони у судове засідання не з'явилися, позивач надала суду заяву про слухання справи за її відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, часу для примирення не надавати. Відповідач, отримавши двічі судову повістку, про що в матеріалах справи є відповідні докази, до суду не з'явився, причин неявки не повідомив, заперечень чи будь-яких пояснень суду не представив. Суд, розглянувши позовні вимоги, дослідивши надані докази та матеріали, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільноо стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, 19 грудня 2015 року (свідоцтво про одруження [NUMBER] видане 19.12.2015 року, актовий запис №2752). Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. народження (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 12.07.2016року, а/з 6261). Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання позивача на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам, оскільки позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, стверджує у заяві, що сторони фактично не проживають разом, відповідач заперечень проти задоволення позову суду не надав, спору між сторонами про майно та місце проживання дитини не вбачається з матеріалів справи. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу, що не суперечить вимогам законодавства України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

26.07.2017 року позивачка звернулася із зазначеним позовом до відповідача, указав, що відповідач є батько [PERSON], [INFO], донька мешкає з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця на утримання дитини, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала , просила його задовольнити по підставах викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився ,про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні обставини: Відповідач є батьком не малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, яка мешкає з позивачкою та знаходиться в неї на утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки не надає, що порушує права позивачки передбачені ст 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити з урахуванням матеріального становища сторін, стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

26.07.2017 року позивач предявила суду позов про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 17 липня 2015 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1611. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що у них є неповнолітня дитина Анна-Ірина, [INFO] Відносини з відповідачем не склалися. На протязі року вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбних відносин. В звязку з цим вона просить розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Додатково пояснив, що між ними досягнуто згоди в вихованні дитини. Просить розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, що мають істотне значення. Примирення між сторонами не можливе, шлюб носить формальний характер та його слід розірвати.

Outcome: approved