Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

26 квітня 2018 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування»звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 5 059,67 грн., а також судовий збір у розмірі 1 762 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 03 травня 2017 року в м. Києві відбулась ДТП, за участю автомобіля КІА, реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням [PERSON], та автомобіля Mazda, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Вказана пригода відбулася з вини [PERSON] на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у АТ «ПРОСТО-страхування». Внаслідок ДТП автомобіль КІА, реєстраційний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження. На підставі заяви власника автомобіля КІА, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], позивач виплатив останньому страхове відшкодування у розмірі 5 059,67 грн. Враховуючи, що [PERSON] місце ДТП залишила, а відтак позивач набув право регресної вимоги, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, згідно якої розгляд справи просив проводити без його участі, позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, згідно якої розгляд справи просив проводити без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив. Судом встановлено, що 03 травня 2017 року в м. Києві по вул. С. Стрільців, 59/65, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля КІА, реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням [PERSON], та автомобіля Mazda, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобіль КІА, реєстраційний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року, відповідно до якої [PERSON] визнано винною у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 122-4,124 КУпАП, провадження по справі закрито у зв'язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Однак, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована, у відповідності до Полісу № АІ/9913667 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 19 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до АТ «Просто-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Положення статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За результатами розгляду заяви [PERSON], відповідно до реєстру готівкових/безготівкових термінових переказів станом на 01 листопада 2017 року, АТ «Просто-страхування» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 5 059,67 грн. За умовами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до п. в) п.п. 38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року [PERSON] 03 травня 2017 року о 12 год. 40 хв. у м. Києві по вул. С.Стрільців, 59/65, керуючи автомобілем Mazda, реєстраційний номер [NUMBER], скоїла ДТП з автомобілем КІА, реєстраційний номер [NUMBER], та місце пригоди залишила. Таким чином, враховуючи, що ДТП була скоєна з вини [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої на момент скоєння пригоди була застрахована, АТ «Просто-страхування» здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому, однак, враховуючи, що відповідач місце пригоди залишив, у позивача виникло право регресної вимоги. Крім того, згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем позовні вимоги визнані у повному обсязі, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до платіжного доручення №6762 від 16 квітня 2018 року позивачем за подання відповідного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн., а відтак останній підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved