Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

26.06.2015 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 46 407 грн. Посилався на те, що 07.10.2013 року між ним та КС « Полтава і Полтавці» укладений договір № 192 про внесення внеску ( вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. За цим договором відповідач прийняв від нього кошти у розмірі 21 000 грн. строком на 18 місяців , до 07.04.2015 року. Після закінчення дії договору кошти йому повернуті не були. Окрім того 04.08.2014 року між ним та відповідачем був укладений договір № 134 про внесення внеску ( вкладу) на депозитний рахунок спілки за яким він вніс на депозитний рахунок 15 000 грн. Вказаний договір укладений на 18 місяців до 04.02.2016 року. Умови договору передбачають дострокове розірвання договору та повернення йому коштів. Він звернувся до кредитної спілки із заявою про розірвання договору та повернення йому коштів, які були внесені за цим договором, однак кошти він не отримав. Посилався на те, що відповідач усіляко ухиляється від зустрічі з ним, телефони не відповідають, кошти йому не повертають, він вважає свої права порушеними та такими що підлягають захисту. Просив стягнути з відповідача на його користь по вищевказаним договорам, а саме по договору № 192 від 07.10.2013 року в сумі 28875.00 грн., по договору № 134 від 04.08.2014 року в сумі 17 532 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Позивач у судове засідання не з»явився. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, надав заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника та заперечення на позовні вимоги. Із заперечень вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги повністю. Щодо договору від 04.08.2014 року № 134 , то строк дії його не закінчився, а тому позивач немає права вимагати повернення коштів. Щодо договору № 192 від 07.10.2013 року то кредитна спілка здійснює виплати нарахованих відсотків та основної суми депозиту частками всім членам кредитної спілки, що мають депозитні вклади та які звертаються до кредитної спілки. [PERSON] до кредитної спілки із вимогою про повернення вкладу та нарахованих відсотків не звертався, а усі його посилання є надуманими. Окрім того зазначає, що позивач невірно нарахував відсотки по вкладам. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Встановлено, що між позивачем та відповідачем були укладені два договори про внесення внеску ( вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, а саме: договір № 192 від 07.10.2013 року на строк 18 місяців до 07.04.2015 року, по якому позивач вніс кошти на депозитний рахунок відповідача у розмірі 21 000 грн. , процентна ставка за користування коштами позивача встановлена договором 25% річних ( а.с. 8), та договір № 134 від 04.08.2014 року на строк 18 місяців по 4 лютого 2016 року, по якому позивач вніс кошти на депозитний рахунок відповідача у розмірі 15 000 грн. процентна ставка за користування коштами позивача встановлена договором 22.5% річних ( а.с. 9). Після закінчення строку дії договору № 192 від 07.10.2013 року відповідач не повернув кошти позивачеві внесені ним по вказаному договору разом із нарахованими відсотками, чим порушив вимоги пункту 2.5 договору. Заперечення відповідача про те, що вони здійснюють виплату нарахованих відсотків та основної суми депозиту частками всім членам кредитної спілки, що мають депозитні вклади та які звертаються по даному питанню до кредитної спілки суд не приймає до уваги. Відповідач змінив своє місце знаходження , своєчасно не повідомив позивача про зміну місця свого перебування , а отже на час закінчення дії договору № 192 , 07 квітня 2015 року , позивач не мав можливості звернутись до відповілача із такою заявою. Відповідач надав суду копію листа про зміну місця свого місця знаходження, який нібито був направлений позивачеві, однак цей лист не містить вихідного номеру та дати відправки , немає доказів про його вручення позивачеві , а ксерокопія реєстру поштових відправлень ( а.с. 26) не містить доказів того, яка саме інформація була направлена позивачеві. Окрім того на поштовому штемпелі відправки, стоїть дата відправки 17.08.2015 року, яка ще настала, а якщо навіть припустити , що дата відправки є 17.06.2015 року, то вказаний реєстр поштових відправлень є доказом того, що станом на час закінчення строку дії договору № 192 відповідач не повідомляв про своє місце перебування та ухилявся від повернення коштів. Окрім того умови договору не передбачають повернення депозиту та відсотків частками по заяві вкладника. Так пунктом 2.5 договору передбачений порядок виплати вкладу та процентів , та обумовлює таке повернення через касу спілки або шляхом перерахування коштів на рахунок визначений вкладником у відповідній заяві. Не заслуговують на увагу заперечення відповідача про невірний розрахунок процентів по вкладу, оскільки ці заперечення не мотивовані, не зазначено щодо якого договору проведений розрахунок є невірним . Враховуючи викладене суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 28 875 грн. по договору № 192 від 07.04.2013 року . Що стосується позовних вимог про стягнення коштів по договору № 134 від 04.08.2014 року то суд дійшов до висновку, що вони не можуть бути задоволені. Як зазначалося вище вказаний договір укладений на строк 18 місяців, до 04.02.2016 року. Пунктом 4.1 договору передбачені умови дострокового розірвання договору. Пункт 4.1.1 передбачає право вкладника достроково, в односторонньому порядку розірвати договір з дотриманням правил, а саме вкладник зобов»язаний письмово повідомити спілку про свій намір достроково розірвати договір за 30 робочих днів до запланованої дати розірвання договору , перерахунок процентів, у разі дострокового розірвання договору здійснюється за процентною ставкою 5% річних. Позивач не надав суду доказів того, що він, з дотриманням умов договору, направив відповідачеві вимогу про дострокове розірвання договору у строки обумовлені договором. Наявна в матеріалах справи копія листа про розірвання цього договору свідчить про те, що відповідач отримав її 30 червня 2015 року, тоді як позивач звернувся до суду із позовом про стягнення коштів по вказаному договору 26 червня 2015 року. Будь-яких інших доказів про те, що позивач звертався до відповідача із заявою про дострокове розірвання договору та повернення йому коштів , відповідно до умов договору матеріали справи не містять. Отже на час звернення позивача до суду та на час розгляду справи у суді не настали умови, передбачені договором, відповідно до яких відповідач повинен повернути кошти. Оскільки судом позовні вимоги задоволені частково, судові витрати по справі стягується з відповідача на користь позивача в межах задоволених позовних вимог.

Outcome: partial