Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

26.03.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 10.10.2011 року уклало з [PERSON] кредитний договір б/н, згідно якого він отривам кредит у розмірі 9 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] своїм підписом підтвердив згоду, про те, що підписана заява разом з Умовами та правилами, Тарифами складають між собою кредитний договір. Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобовязання за договором, надав [PERSON] кредит. 11.08.2016 року позичальник [PERSON] помер. З цього часу припинено нарахування відсотків за кредитним договором, але залишилася несплаченою заборгованість за тілом кредиту та відсотками, що утворились до смерті [PERSON] Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину. 24.01.2017 року на адресу Першої Первомайської державної нотаріальної контори направлено претензію кредитора, яка була перенаправлена до Другої Первомайської державної нотаріальної контори, за місцем заведення спадкової справи. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 10.10.2011 року станом на 05.11.2017 року складає 7 148 грн. 57 коп., яка складається із: 2 987 грн. 87 коп. заборгованості за кредитом та 4 160 грн. 70 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідачки, як із спадкоємиці боржника, заборгованість в сумі 7 148 грн. 57 коп. за кредитним договором № б/н від 10.10.2011 року, укладеним спадкодавцем, та судові витрати в сумі 1\~762 грн. З копії спадкової справи № 308/2016, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що має місце спадкування за заповітом. Крім дружини, спадщину прийняв син [PERSON] /а.с. 86-182/, якого ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, тому що рішення суду може вплинути на його права та обовязки. На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачка правом подання відзиву не скористалась. У визначений судом час докази не подала. Судові документи надіслані відповідачці за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання, що підтверджується поштовим повідомленням, яке наявне у справі. Третій особі надіслано копію позовної заяви та надано сторок для подачі письмових пояснень. Такі документи ним отримано, що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи, однак у визначений судом строк пояснень суду не надано. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10.10.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] кредитний договір б/н, за умовами\~якого він\~отримав кредит\~у розмірі\~9\~600\~грн.\~ у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на картковий\~рахунок /а.с.10/. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобов'язання за договором, надав [PERSON] грошові кошти в обумовленому розмірі. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, отримані кредитні кошти не повернув. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 05.11.2017 року сума заборгованості складає 7 148 грн. 57 коп., зокрема: 2 987 грн. 87 коп. заборгованість за кредитом; 4 160 грн. 70 коп. нараховані відсотки за користування кредитом /а.с.8-9/. За положеннями статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частинами 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть /а.с.48/ позичальник [PERSON] помер 11 серпня 2016 року, про що Виконавчим комітетом Чаусівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області складно актовий запис № 06. З моменту укладення договору до часу своєї смерті позичальником не оспорювався укладений договір. Він користувався наданими кредитними коштами, та частково сплачував заборгованість по кредитному договору, тобто погоджувався з умовами договору. Згідно розрахунку заборгованості від 05.11.2017 року, з дня смерті [PERSON] банк припинив нараховувати відсотки та штрафні санкції за кредитним договором б/н від 10.10.2011 року. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із нормами ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. У п.32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. З копії спадкової справи № 308/2016, заведеної Другою Первомайською нотаріальною конторою після смерті [PERSON], який помер 11 серпня 2016 року, вбачається, що [PERSON] за життя склав заповіти, згідно яких спірне майно, а саме земельні ділянки залишив дужині, а житловий будинок - синові. Спадкоємці прийняли спадщину у передбаченому законом порядку, подали заяви до нотаріальної контори /а.с.86-157/. Крім того, у справі міститься претензія кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» від 26.01.2017 року. Претензія банку подана у строки, встановлені ст. 1281 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки за заповітом площею 0,3546 га, кадастровий номер № 4825488200:02:000:0233; площею 3,7407 га, кадастровий номер № 4825488200:01:000:0190; площею 0,3817 га, кадастровий номер № 4825488200:02:000:0232; площею 2,9 га, кадастровий номер № 4825488200:01:000:0189, що розташовані в межах Чаусівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Статтею 1282 ЦК України передбачено обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора: спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачкою та третьою особою не надано доказів на підтвердження вартості спадкового майна, але з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна - спадкові земельні ділянки перебувають в оренді. За земельні ділянки площею 3,7407 га, кадастровий номер № 4825488200:01:000:0190 орендна плата сплачується у розмірі 3 % від нормативно-грошової оцінки, яка становить 120\~598 грн. 10 коп.; площею 2,9 га, кадастровий номер № 4825488200:01:000:0189 орендна плата сплачується у розмірі 3 % від нормативно-грошової оцінки, яка становить 120\~838 грн. 14 коп. Щодо земельних ділянок площею 0,3817 га, кадастровий номер № 4825488200:02:000:0232 та площею 0,3546 га, кадастровий номер № 4825488200:02:000:0233 відомості відсутні. Тобто, вартість частини спадкового майна, яка відома, значно перевищує розмір боргового зобов'язання спадкодавця. Згідно листа за вих. № 290/118-18 від 14.05.2018 року Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки може бути виданий територіальним органом Держгеокадастру виключно із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, яка розроблена та затверджена у встановленому законодавством порядку /а.с.202-203/. Такі документи у суду відсутні. Таким чином встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] і вони прийняли спадщину. Кожен із спадкоємців має нести тягар відповідальності за зобов'язаннями спадкодавця лише в межах його частки у спадщині. Розмір заборгованості\~за кредитом\~не перевищує\~вартості прийнятого\~[PERSON]\~у спадщину\~нерухомого майна,\~але враховуючи,\~що спадкоємців\~двоє, вона має відповідати за зобовязаннями спадкодавця в розмірі ? частини боргу. Оскільки борг спадкоємця становить 7\~148 грн. 57 коп., з [PERSON] потрібно стягнути половину, тобто 3\~574 грн. 29 коп. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 881 грн.

Outcome: partial