Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

25 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання за ним права власності на 3\\4 частки самочинно перебудованого житлового будинку та зведених надвірних споруд і будівель. В позові вказує, що 08 січня 2003 року ним був укладений шлюб з [PERSON], що підверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЕЛ № 652485 виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Бахмацького району Чернігівської області 08 січня 2003 року. До цього, він з [PERSON]В.з 1986 року проживав у фактичних шлюбних відносинах, спочатку в будинку її свекрухи [PERSON], а потім в будинковолодінні покійної матері [PERSON] [PERSON], за адресою: с.Красне Чернігівської області вул.Кооперативна, 1. Під час спільного проживання в даному господарстві вони з [PERSON] протягом 1995 2008 років повністю зруйнували старий будинок та без дозволу на виконання будівельних робіт побудували новий будинок, одночасно розширивши як загальну, так і житлову площу будинку, а також здійснили будівництво надвірних капітальних споруд літньої кухні, сараю, навісу для зберігання сіна. Але за час життя [PERSON] вони не прийняли в експлуатацію даний будинок та надвірні будівлі та не зареєстрували на них право власності. У 2011 році [PERSON] померла. Але ще при житті 27 квітня 1997 року [PERSON] склала заповіт, яким вона все своє майно заповіла своїй дочці [PERSON]. Але позивач вважає, що так як даний будинок та надвірні будівлі вони з [PERSON] самочинно збудували за час спільного проживання, то за ним необхідно визнати у відповідності до ст. 376 ЦК України право власності на 1\\2 частку самочинно збудованого будинку та надвірних будівель, а також він має право на обов»язкову частку спадкового майна відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України. Тому позивач просить визнати за ним право власності на 3/\\4 частки самочинно перебудованого житлового будинку №1 по вул.Кооперативній в с.Красне Бахмацького району Чернігівської\\ області та перебудовані надвірні споруди, які знаходяться на присадибній ділянці за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі і наполягає на задоволенні позову. Виклав мотиви зазначені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та вважає його безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з»явився, надіслали до суду заяву в якій просять справу розглянути у відсутність їх представника. Позов не визнають. Притягнуті до участі у справі як треті особи представник Бахмацької дільниці Прилуцького МБТІ та Бахмацької районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з»явились. Про час і місце розгляду справи повідомлялись своєчасно і належним чином. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та Забіяка н.Ф. пояснили, що вони є родичами позивача і дійсно можеть підтвердити той факт, що [PERSON] проживав із померлою [PERSON] з 1986 року і вони дійсно під час спільного проживання за спільні кошти перебудували будинок та добудували надвірні будівлі. Вислухавши доводи сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, додані до неї документи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 08 січня 2003 року в [PERSON] сільській раді Бахмацького району [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (після реєстрації шлюбу - [PERSON]) В.В., актовий запис № 1. Після реєстрації шлюбу сімя [PERSON] та [PERSON] проживала в будинку, якій належав на праві власності [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Бахмацькою державною нотаріальною конторою 05 травня 1992 року, після смерті матері [PERSON], яка померла 24.11.1990 року. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 20 жовтня 20011 рок,у актовий запис №32. Відповідно до повідомлення Бахмацької державної нотаріальної контори від 08.09.2016 року спадкова справа до майна померлої [PERSON] (20.10.2011 р.) була відкрита 15.11.2011 року за заявою про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON]. В справі є заповіт посвідчений Краснянською сільською радою Бахмацького району від 24.04.1997 року за № 44 на все майно на ім»я [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось( а.с.37). Згідно чинного раніше і на теперішній час сімейного законодавства особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Майно ж, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя . Згідно ч.4 ст.368 ЦК України (2003 року) майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім»ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач, може призначити своїми спадкоємцями одну абокілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особамисімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно абзаца першого ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов»язкова частка). Як вбачається з всього вищенаведеного, спірне будинковолодіння до одруження з позивачем на законних підставах належало [PERSON] , яка отримала дане будинковолодіння у 1992 рці у спадщину від матері. У 1997 році [PERSON] склала заповіт, яким призначила своїм спадкоємцем відповідачку [PERSON] 08 січня 2003 року [PERSON] одружилася з позивачем. Позивач, являючись інвалідом першої групи по зору, яка встановлена 11.10. 2007 року бестроково та потребує сторонньої допомоги (а.с.7, 8), має право на обов»язкову частку після смерті своєї дружини. Під час спільного проживання з [PERSON] та під час перебування з нею у зареєстрованому шлюбі подружжям були виконані покращення у цьому будинковолодінні. Так, згідно технічного паспорту на житловий будинок №1 по вул.Кооперативній с.Красне, Бахмацького району, виготовленого на замовлення [PERSON] 18 жовтня 2013 року КП «Прилуцьке МБТІ» житловий будинок «А1» та веранда «а1» збудовані самочинно у 1995 році; літня кухня «Л1» та веранда «л1» збудовані самочинно у 2008 році; сарай «»Н1» збудований самочинно у 1998 році. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майновважаються самочинним будвництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідногодокумента, який дає право виконувати будівельні роботи. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, нее набуває права власності на нього. Право власності на самочинне збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва) № 6 від 30.03. 2012 р. право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст.1218 ЦК та з урахуванням роз»ясненнь, наданих у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Це майно не є об»єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку, на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обв»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Згідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо право власності на самочинно зведену будівлю визнано судом за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій вона розміщена, то до складу спадщини входить право на відшкодування витрат на будівництво (частина шоста статті 376 ЦК) . До спадкоємців, які прийняли спадщину у разі знесення самочинного будівництва переходить обов'язок відшкодувати вартість витрат на його знесення і приведення земельної ділянки до попереднього стану (частини четверта, сьома статті 376 ЦК). Позивач просить визнати за ним право власності на 3\\4 частини самочинно перебудованого житлового будинку та надвірних споруд. При цьому позивачем не надано в судове засідання технічного висновку про відповідність виконаних робіт будівельним нормам і правилам; висновку щодо дотримання при будівництві санітарно-епідеміологічних та протипожених правил. Також, згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво на право наспадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно ж повідомлення Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 12.10.2016 року за спадковою справою до майна [PERSON] свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю за законом [PERSON] не видавалось, оскільки він не звертався у встановленому порядку за видачею свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно За таких обставин позов є безпідставним, не ґрунтується на законі і задоволенню не підлягає у звязку з безпідставністю заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed