Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~25.11.2020 року цивільна справа за позовом [PERSON] до Держаної архітектурно будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції України у Запорізькій області про стягнення моральної шкоди була передана Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за підсудністю до Ленінського районного суду м. Запоріжжя. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 27.11.2020 року вказана цивільна справа була прийнята до провадження, прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. \~ \~ \~ \~За клопотанням позивача суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив проведення підготовчого судового засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 21.12.2020 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду на 11.02.2020 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою по справі про адміністративне правопорушення № 48 від 19 червня 2019 р., винесеною головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Черненком Р.В., її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 34, ч. 1,2 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.5,11 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № \~ \~ \~ \~466 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5950 грн. Вказана постанова була винесена на підставі протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 31.05.2019р. та акту перевірки № 197 від 30.05.2019р. 31.05.2019р. Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області було також складено припис № 46 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, яким було зобов`язано позивача: 1) з 31.05.2019р. зупинити будівельні роботи на об`єкті «Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами» за адресою: [ADDRESS] , до отримання права на виконання будівельних робіт у відповідності до вимог чинного законодавства; 2) привести зазначений об`єкт у відповідність до вимог чинного законодавства. В акті № 197 від 30.05.2019р., складеному відповідачем за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, саме [PERSON] безпідставно визначено як замовника будівництва, проте позивач лише діяла по довіреності від імені власника [PERSON] . Відповідно до направлення для проведення позапланового заходу № 161 від 15.05.2019р., дана позапланова перевірка проводилась за зверненням Долинської сільської ради від 11.04.2019р., стосовно «Споруди невідомого призначення» за адресою [ADDRESS] , щодо дотримання суб`єктом містобудування [PERSON] вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. В даному направленні відсутній номер та дата наказу згідно з яким головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Черненком Р.В. проводилась дана позапланова перевірка, що є порушенням ст. 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого Постановою КМУ «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду» №698 від 19.08.2015р. Позивач також вказує, що позапланова перевірка була проведена відповідчем з порушенням п.7 Порядку здійснення державного архітектурно- будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ № 553 від 23.05.2011р, оскільки позивач не є суб`єктом містобудування та не подавала письмових заяв про проведення перевірки об`єкта будівництва; не було необхідності проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів, саме в зв`язку з тим, що позивач не подавала повідомлень про початок виконання підготовчих робіт, повідомлень про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації тому, що позивач не є виконавцем будівельних робіт; на момент проведення перевірки у співробітників Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, не було ніяких відомостей про самочинність чи не самочинність недобудованої споруди, яка знаходиться на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] ; не було необхідності проведення перевірки виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю так як ніяких приписів на той час не існувало; не існувало підстав, встановлених законом для вимоги головного інспектора будівельного нагляду Держархбудінспекції щодо проведення перевірки; в зверненні юридичної особи, а саме Долинської сільської ради Запорізького району, не було надано фактів про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, побудована на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , недобудована господарська будівля жодним чином не порушує прав Долинської сільської ради Запорізького району, яка звернулась із заявою, і її заява не містить жодного належного обґрунтовування з цього приводу. Щодо припису, то позивач зазначає, що припис зобов`язував її виконати необхідні дії до 31.05.2019 року, але вручено позивачу його було тільки 06.06.2019р. В приписі не конкретизовано як саме позивач мав усувати порушення, був відсутній механізм виконання оскаржуваного припису, беручи до уваги те, що позивач не є та не була власником «Житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами» за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.09.2019 року по справі № 280/3198/19 позовні вимоги позивача було задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення №48 від 19.06.2019, винесену головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Черненок Р.В., визнано протиправним та скасовано припис № 46 від 31.05.2019 року, винесений головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькійобласті Черненок Р.В. Постановою Третього адміністративного суду від 13.02.2020 року, рішення Запорізького окружного адміністративного суду було змінено. Позивач вважає, що судами встановлено, що виходячи зі змісту наведених документів та недоведеності факту, саме безпосереднього виконання позивачем будівельних робіт, наведені копії фотографій недобудованої будівлі не є належними доказами, в межах спірних правовідносин та не підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, саме [PERSON] . Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи своє службове становище та порушуючи конституційні права позивача, вчинив неправомірні дії, а саме: -проведення незаконної перевірки; -винесення незаконної постанови, якою позивача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 34, ч. 1,2 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.5,11 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №466. Відповідальність за встановлені правопорушення передбачені ч. 4 статті 96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді максимально можливого штрафу в розмірі 5950 грн; -винесення припису, яким позивача було зобов`язано вчинити дії на які вона не мала законних підстав; -здійснення втручання в особисте життя позивача користуючись службовим становищем; -здійснення проникнення на територію місця проживання позивача користуючись службовим посвідченням та не маючи для цього законних підстав; -здійснення несанкціонованої фотофіксації місця проживання позивача, без дозволу власника та мешканців, немаючі на це законних підстав. Такі дії відповідача заподіяли позивачу величезні моральні страждання, втрати нормальних життєвих зв`язків та стосунків, позбавило можливості вести звичний спосіб життя, позивач зазнала суттєвих моральних страждань, оскільки факт незаконного безпідставного звинувачення негативно вплинули на стосунки з оточуючими та ділову репутацію, вона була вимушена доводити свою невинуватість в судових інстанціях, відновлювати авторитет та ділову репутацію, що потребує значних зусиль та багато часу. У червні липні 2019 року діти позивача знаходилися на стаціонарному лікуванні з діагнозом пневмонія, у зв`язку з чим позивачу на лікування були необхідні значні кошти. Але протиправні дії відповідача призвели до того, що позивач була змушена в цей же час готувати адміністративний позов до суду, сплачувати судовий збір в розмірі 1536, 80 грн, що також змушувало позивача відшуковувати додаткові грошові кошти та замість спокійного догляду за двома хворими неповнолітніми дітьми, вона була змушена вирішувати питання принижуючі свою честь та гідність, які виникли в зв`язку з неправомірними діями відповідача та відстоювати свої порушені права в судовому порядку. На той період часу, позивач не мав змоги працювати, в зв`язку з тим, що дітям був необхідний догляд при проходженні реабілітаційного періоду після хвороби. Крім цього, позивач має сердцево судинні захворювання, у зв`язку з чим їй категорично з протипоказані будь-які нервові навантаження та хвилювання. Порушення закону з боку відповідача визвало погіршення стану здоров`я та викликало величезні непоправні моральні страждання та стрес. Таким чином, внаслідок незаконних дій головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Черненка Р.В., непропорційного і невиправданого втручання в охоронювані законом права на свободу та особисту недоторканність завдали позивачу психологічних та моральних страждань, тому позивач просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 100\~000,00 грн. У відзиві, поданому 22.10.2020 року, відповідач просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі. Представник відповідача зазначає, що факт захворювання дітей позивача, а також витрат пов`язаних з їх лікуванням не має ніякого причинного зв`язку з діями відповідача. Додатково позивач зазначає, що мас сердцево-судинне захворювання, в зв`язку з чим останній категорично протипоказанні будь-які нервові навантаження та хвилювання, що підтверджується протоколом єхокардіоскопіческого дослідження від 03.09.2013 року та консультативним висновок кардіолога від 29.06.2020 року. Згідно вказаного протоколу протокол єхокардіоскопіческого дослідження позивачка вважає себе хворою, починаючи з 2013 року. При цьому, спірна перевірка відбулася 30.05.2019 року, тобто задовго після захворювання, що спростовує факт наявності причинно-наслідкового зв`язку між вищезазначеними діями відповідача та виникнення захворювання сердцево-судинної системи позивача. Вказаний консультативний висновок кардіолога не може бути належним та допустимим доказом наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та станом здоров`я позивача, оскільки такий висновок було зроблено після проведення позапланової перевірки та після закінчення судового розгляду справи та не є таким, що вказує та доводить факт спричинення моральної шкоди саме діями пов`язаними зі здійсненням перевірки чи притягненням відповідача до відповідальності. Свої вимоги позивач мотивує понесеними витратами на сплату судового збору у розмірі 1536,80 грн, проте відповідно до рішення суду у справі № 280/3198/19 на користь позивача присуджено стягнення судових витрат у розмірі 1536, 80 грн. Відповідач також звертає увагу, що позивачем не надано розрахунку або будь-якого іншого обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди в розмірі саме 100\~000,00 грн, не наведено доказів виникнення захворювання через душевні страждання спричинені відповідачем, не доведено факту приниження честі та гідності, а також докази наявності причино наслідкового зв`язку між діями відповідача та вказаними моральними стражданнями позивача. 04.12.2020 року позивачем подано відповідь на відзив. Позивач зазначає, що сама констатація у судовому рішенні порушення прав позивача назавжди може бути достатньою для того, що захист міг вважатися ефективним ( рішення ЄСПЛ «Юрій Миколайович Іванов проти України»). Крім того, позивач посилається на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доказування правомірності їх дій або рішення. При цьому в силу положень ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача. Позивач вважає, що дії відповідача підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України або ст. 186 КУпАП. Вказані дії відповідача завдали позивачу величезних моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, позбавило можливості звичний спосіб життя, безпідставне звинувачення вплинуло на стосунки з оточуючими та ділову репутацію, позивач була змушена доводити свою невинуватість у судових інстанціях. Під час хвороби дітей через протиправні дії відповідача позивач була змушена витрати кошти в розмірі 1536 грн на сплату судового збору, замість витрат на закупівлю медичних препаратів, оскільки позивач не працювала, а її чоловік 05.07.2019 року звільнився та не отримав розрахунку при звільненні, вона була змушена брати на себе боргові зобов`язання фінансового характеру від своїх батьків не лише на лікування дітей, а й на сплату судового збору. Крім того, позивач вважає, що погіршення її стану здоров`я було викликано діями відповідача через моральні страждання та стрес. У судову засіданні [PERSON] позов підтримала та просила суду задовольнити його з підстав вказаних у позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечувала, просила у позові відмовити повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.05.2019 року Головним інспектором державного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту державно архітектурно будівельної інспекції у Запорізькій області Черненок Р. В. складено Акт №197 за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Вказана перевірка проводилася на підставі направлення для проведення позапланового заходу №161 ід 15.05.2019 року для здійснення позапланової перевірки на «споруду невідомого призначення» за адресою: [ADDRESS] за зверненням Долинської сільської ради від 11.04.2019 року. 31.05.2019 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту державно архітектурно будівельної інспекції у Запорізькій області Черненок Р. В. було складено припис №46 щодо усунення виявлених порушень, а саме: з 31.05.2019 року зупинити будівельні роботи на об`єкті «житловий будинок з господарським будівлями та спорудами» за адресою: [ADDRESS] , до отримання права на виконання будівельних робіт у відповідності до вимог законодавства; привести зазначений об`єкт у відповідність до вимог законодавства. 31.05.2019 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту державно архітектурно будівельної інспекції у Запорізькій області Черненок Р. В. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 4 ст. 96 КУпАП. Постановою №48 від 19.06.2019 року по справі про адміністративне правопорушення [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 96 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5950,00 грн. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду №280/3198/19 від 12.09.2019 року визнано протиправною та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення №48 від 19.06.2019 року, винесену головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту державно архітектурно будівельної інспекції у Запорізькій області Черненок Р. В.; визнано протиправним та скасовано припис №46 від 31.05.2019 року, винесену головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту державно архітектурно будівельної інспекції у Запорізькій області Черненок Р. В. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду №280/2139/19 від 13.02.2020 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.09.2019 року в адміністративній справі №280/3198/19 змінено, шляхом доповнення його резолютивної частини абзацом наступного змісту «Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У судовому засіданні з пояснень, наданих позивачем, судом було встановлено, що позапланова перевірка проводилася 30.05.2019 року, на підставі направлення для проведення позапланової перевірки № 161 від 15.05.2019 року за зверненням Долинської сільської ради від 11.04.2019 року. Зі слів [PERSON] інспектор при проведені перевірки представився, повідомив мету проведення перевірки та надав відповідні документи. Вказана перевірка проводилася у присутності позивача та за її згодою, що підтверджується поясненнями позивача. У позовній заяві позивач стверджує, що вказана перевірка проводилася незаконно, проте жодних доказів на підтвердження цих обставин не надає, посилаючись виключно на рішення Запорізького окружного адміністративного суду №280/3198/19 від 12.09.2019 року. Проте суд звертає увагу, що вказаним рішенням не встановлено факт незаконності проведення відповідачем позапланової перевірки, оскільки підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення №48 від 19.06.2019 року та припису №46 від 31.05.2019 року є недоведеність вчинення вказаного адміністративного правопорушення саме [PERSON] . Також, позивач зазначає, що відповідачем було здійснено втручання в особисте життя позивача, здійснено проникнення на територію її місця проживання, користуючись службовим положенням та не маючи для цього законним підстав. Проте, позивач не вказує у чому полягало втручання в особисте життя позивача, яким чином виражалося та у чому полягає незаконність такого втручання. У судовому засіданні [PERSON] зазначає, що інспектор було здійснено фото та відеофіксацію під час проведення перевірки та за довго до проведення перевірки, що відповідач здійснював опитування сусідів та проводив збір інформації щодо неї. Проте суд критично оцінює вказані пояснення позивача, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано, суд взагалі позбавлений можливості встановити, чи здійснювалася така фото фіксація взагалі. Крім того, відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державно архітектурно будівельного контролю під час проведення позапланової перевірки мають право здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото-, аудіо- та відеотехніки. Щодо проникнення на територію домоволодіння, то посадові особи органів державно архітектурно будівельного контролю під час проведення позапланової перевірки мають право безперешкодного доступу на місце будівництва, об`єктів будівництва, підприємства будівельної галузі, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». За таких обставин суд вважає не доведеним порушення прав позивача при проведенні позапланової перевірки відповідачем, особливо враховуючи, що позивач не є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , але лише представляє інтереси власника [PERSON] за довіреністю. Позивач стверджує, що винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення №48 від 19.06.2019 року та приписом №46 відповідач заподіяв величезні моральні страждання, втрату нормальних зв`язків та стосунків, позбавило можливості вести звичний спосіб життя, це негативно вплинуло на стосунки з оточуючими та ділову репутацію, позивач була змушена доводити свою невинуватість, відновлювати авторитет та ділову репутацію, що потребувало значних зусиль. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі N 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. У позовній заяві позивачем не вказано у чому виражалася моральна шкода, завдана прийняттям постанови по справі про адміністративне правопорушення №48 від 19.06.2019 року та приписом № 46, оскільки крім констатації факту моральних страждань позовна заява не містить жодних пояснень у чому полягала моральна шкода. Суд не заперечує, що саме по собі прийняття відповідачем вказаної постанови та припису викликало у позивача негативні емоції, проте суд вважає, що позивачем не було доведено належними доказами, що такі негативні емоції досягли рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Позивач зазначає, що у період з 23.06.2019 року по 01.07.2019 року її син [PERSON] , 2011 року народження, знаходився на знаходився на стаціонарному лікування у КУ «ЗМБДЛ»№5, з діагнозом пневмонія, в період з 09.07.2019р. по 19.07.2019р., її донька [PERSON] , 2007 року народження, також знаходилась на стаціонарному лікування у КУ «ЗМБДЛ»№5, з діагнозом пневмонія. Згідно позовної заяви на лікування були потрібні значні кошти для закупівлі медикаментів для проведення лікування та закупівлю медичних препаратів для реабілітаційного періоду, проте позивач була змушена готувати адміністративний позов та витрати кошти на сплату судового збору у розмірі 1536,80 грн. Проте, у судовому засіданні позивач пояснила, що копію постанови по справі про адміністративне правопорушення вона отримала від відповідача поштою у липні 2020 року, після повернення з лікарні, а адміністративний позов було подано з порушенням строків звернення до адміністративного суду, проте судом було визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду. Судові засідання у суді першої інстанції було проведено двічі: у серпні 2020 року та 12.09.2020 року, яке закінчилося прийняттям рішення по суті спору. Тобто на період хвороби дітей позивач не змінювала свій звичний спосіб життя. Щодо витрачених коштів на лікування та у реабілітаційний період, то позивачем взагалі не надано жодного доказу, що такі витрати були та у якому саме розмірі. Позивач зазначає, що була змушена брати у борг у батьків кошти на лікування дітей та на оплату судового збору, проте суду не надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин: коли, в якому розмірі, з якою метою, та чи взагалі такі дії мали місце. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження вказаних обставин. Також, [PERSON] посилається на погіршення свого стану здоров`я, що стало наслідком незаконних дій відповідача. У позовній заяві позивач вказує, що має захворювання - аритмія, ліві камери серця збільшені, міокард ЛЖ гіпертрофірован, фіброз стулок митрального клапана з регургитацією 1-2 ступеня, гіпертонічну хворобу І ступеню, в зв`язку з чим їй категорично протипоказані будь-які нервові навантаження та хвилювання. В матеріалах справи наявна копія протоколу ехокардіоскопічного обстеження від 03.09.2013 року та копія консультативного висновку кардіолога від 29.06.2020 року, в якому зазначено діагноз гіпертонічна хвороба 1 ст., пролапс митрального клапану 1ст ДДП хребта. У судовому засіданні позивач пояснила, що має хвороби серця, проте у 2019 році її стан був стабільний, погіршення стану здоров`я відбулося у 2020 року, що стало причиною звернення до лікаря кардіолога. Враховуючи, що з наданих медичних документів вбачається, що позивач хворіє з 2013 року, погіршення стану здоров`я відбулося лише у 2020 році, доказів щодо протипоказань будь-яких нервових навантаженнь суду не надано, тому суд не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та погіршенням стану здоров`я позивача, тому ця обставина не може свідчити про завдання моральної шкоди відповідачем. Чинне законодавство не містить поняття «ділова репутація», проте відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності, часті та ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Проте перш за все негативний вплив на ділову репутацію особи пов`язаний з поширенням недостовірної або негативної інформації щодо конкретної особи, що пов`язана з її трудовою або іншою професійною діяльністю. У позовній заяві позивач стверджує, що діями відповідача було нанесено шкоду її діловій репутації, проте позивач не зазначає у чому виражалася така шкода, яким чином винесення спірної постанови та припису могло вплинути на ділову репутацію позивача, враховуючи, що відповідно до пояснень позивача у судовому засіданні у 2019 році вона взагалі не працювала. Посилання [PERSON] , що сам факт незаконного притягнення її до адміністративної відповідальності є приниженням її ділової репутації як юриста суд не приймає до уваги, оскільки зазначені дії відповідача не пов`язані з професійною діяльністю позивача, позивачем не надано належних доказів негативного впливу на її ділову репутацію вказаної постанови та припису, крім того досить швидке відновлення порушених прав позивача та скасування вказаної постанови та припису у судовому порядку свідчать про зворотне. Крім того, заявлена позивачем сума моральної шкоди у розмірі 100\~000,00 грн жодним чином не обґрунтована. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено належними доказами негативні емоції, які можливо могли бути викликані діями відповідача, досягли рівня страждання у розумінні ст. 23 ЦК України та спричинили відповідачу моральну шкоду. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed