Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

25 травня 2015 року заявник звернулася до суду з вказаною заявою, в якій з урахуванням уточненої заяви просить суд встановити факт проживання її однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON], починаючи з 01 січня 2000 року по день його смерті, [INFO] року, тобто на протязі 14 років 11 місяців і 29 днів. Посилається на те, що вона не може отримати свідоцтво про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який є чоловіком її рідної тітки по лінії батька, [PERSON], власних дітей у них не має, а вона протягом зазначеного вище проміжку часу постійно проживала з ними однією сім'єю та доглядали їх, купувала ліки, вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет. [INFO] року померла її тітка - [PERSON], а вона продовжувала проживати разом із [PERSON] і була йому як донька та сприймала його як батька, після їхньої смерті несла витрати пов'язані з їх похованням та продовжує проживати в даний час у будинку, в якому до цього часу проживали померле подружжя [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] на випадок смерті не залишив заповіт, інші спадкоємці які б не прийняли спадщину - відсутні, беручи до уваги вказане, заявниця зазначає, що є відповідно до ст. 1264 ЦК України спадкоємцем [PERSON] за законом четвертої черги. В судовому засідання допитана як свідок, у відповідності до вимог ст. 62 ЦПК України, заявник підтвердила обставини викладені нею в заяві поданій до суду. Заінтересована особа - Маловисківська міська рада Маловисківського району Кіровоградської області, її представник в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду заяву в якій просять розглядати справу у їхню відсутність, проти задоволення заяви не заперечують (а.с. 27, 66). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання постійно з 2000 року заявниці однією сім'єю разом із [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зазначили, що заявниця є племінницею [PERSON], яка померла у 2007 році, і після її смерті також продовжувала проживати разом із померлим [PERSON], власних дітей у померлих подружжя [PERSON] не було, тому заявниця була їм як донька, вона за ними доглядала, турбувалася, купувала ліки, вони спільно вели господарство та побут і були як одна сім'я, а після їхньої смерті вона здійснювала їхнє поховання та продовжує проживати в будинку в якому проживала разом із померлим подружжям [PERSON] та [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх співставленні та сукупності, прийшов до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Згідно роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. В ч. 2 ст. 156 ЖК України серед іншого зазначено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Заслухавши пояснення заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити заяву, з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 8). З копії спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] вбачається, що [PERSON] 15 травня 2007 року звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка залишила на її ім'я заповіт в свою чергу чоловік померлої [PERSON] - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї дружини, хоча він, як пенсіонер за віком, мав право на обов'язкову частку в спадщині (а.с. 40-42). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 9). З матеріалів спадкової справи майна померлого [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася лише заявниця [PERSON] (а.с. 31). Згідно довідки № 281 від 21 травня 2015 року виданої Виконавчим комітетом Маловисківської міської ради, [PERSON] з 2000 року і по день смерті доглядала за [PERSON] та [PERSON], проживала без реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS], а з 2008 року проживала з [PERSON] однією сім'єю та здійснила їх поховання (а.с. 13). Частиною 1 ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст.ст. 1261, 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Як вказувала заявник, встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON] заявниці необхідно для отримання спадщини після його смерті, як спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. Таким чином, заявлений [PERSON] факт має юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить реалізація права на спадщину. Факт проживання спадкоємців однією сім'єю зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили ( п.п. 4.4 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими доказами: копіями вказаних вище свідоцтв про смерть, матеріалами спадкових справ, довідкою Виконавчого комітету Маловисківської міської ради, допитаними в якості свідків громадяни [PERSON] та [PERSON] і сама заявниця, дійшов висновку, що відносини, які склалися між заявником та спадкодавцем [PERSON], слід розцінювати як сімейні в розумінні положень ст. 3 СК України, оскільки судом під час розгляду справи по суті здобуті докази наявності обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, які склалися між [PERSON] та померлим [PERSON], а саме: заявник проживала з ним, забезпечувала йому необхідний у похилому віці постійний догляд, придбавала продукти харчування, предмети гігієни, побутові товари, ліки, прала та прасувала речі, прибирала в будинку, вели спільне господарство. Таким чином, суд вважає доведеним факт проживання [PERSON] однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO] року, починаючи з 01 січня 2000 року.

Outcome: approved