overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

26 вересня 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначають, що вони перебувають у шлюбі з 03.10.1998 року, який було зареєстровано Верхнє-Орільською сільською радою Первомайського району Харківської області, за актовим записом № 04. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя втратило почуття поваги та любові один до одного, в сімї постійно відбувалися сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, шлюбних стосунків подружжя не підтримує та спільного господарства не веде. Заявники [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, проте надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі. Заявлені вимоги про розірвання шлюбу підтримують у повному обсязі. Від Первомайського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла заява з проханням розглянути цивільну справу у відсутності представника відділу, покладаються на розсуд суду. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилаються заявники є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам заявників, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

26 вересня 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначають, що вони перебувають у шлюбі з 08.07.2011 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 85. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя втратило почуття поваги та любові один до одного, в сімї постійно відбувалися сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, шлюбних стосунків подружжя не підтримує та спільного господарства не веде. Заявники [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, проте надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі. Заявлені вимоги про розірвання шлюбу підтримують у повному обсязі. Від Первомайського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла заява з проханням розглянути цивільну справу без участі представника відділу, проти задоволення вимог заявників не заперечують. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилаються заявники є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам заявників, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

26 вересня 2016 року до суду надійшла заява [PERSON], [PERSON] про розірвання шлюбу. Свою заяву заявники обґрунтували тим, що 23 серпня 2014 року в Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. 3 жовтня 2016 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, тому, що за час спільного проживання впевнились в том, що відсутні спільні інтереси крім сина. Відсутнє бажання бути разом, кожен з нас жив своїм життям і не намагався цікавитися проблемами іншого. Між ними досягнуто угоди про утримання дитини. На підставі викладеного заявники просять суд встановити факт розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 серпня 2014 року між ними Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.11). Заявники [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, заяву підтримали в повному обсязі, просила задовольнити. (а.с. 18-19). Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. В силу ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що з 23.08.2014 року заявники [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON]) та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.08.2014 року, актовий запис 1148 (а.с.11). Від сумісного життя заявники [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.09.2015 року, актовий запис 1042, (а.с. 10) В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання заявників зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу заявників про встановлення факту розірвання шлюбу між ними. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

26 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Лісозаводський, 7. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.09.2016р. о 01 год. 02 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.09.2016р. о 01 год. 02 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ОЦЕМП та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора розгублена, занепокоєна, на обличчі неадекватна посмішка. Мовний контакт формальний. Память знижена. На запитання відповідає після пауз, примітивно, заговорюється. Орієнтована поверхово, приблизно. Мислення торпідне, з елементами розірваності та зісковзуванням. Міміка маловиразна. Не заперечує наявність слухових обманів сприйняття та зримих галюцинацій. Повідомляє, що дідуся та бабуся ще живі та приходять до неї в гості. Каже, що в другій половині ночі „бачить в кімнаті бабусю, від якої віє холодом, вона проникає крізь стіни, щоб її вбити. Негативістична в адресу доньки, висловлює на її адресу маячні ідеї збитку, каже, що вона хоче забрати її речі та її квартиру. Хворою себе не вважає. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний (шизофреноподібний) розлад в наслідок захворювання судин головного мозку. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

26 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровський р-н, с. Шевченко, вул. 60 років жовтня, 11. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.09.2016 р. о 16 год. 47 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.09.2016 р. о 16 год. 47 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Микульського лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, вважає, що в домі порча, сатана, біси. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

26 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 167/101. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.09.2016 р. о 19 год. 25 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25.09.2016 р. о 19 год. 25 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, тривожний, збуджений, роздратований. На запитання відповідає стисло, формально. Висловлює маячні ідеї відносини, впливу. Вважає, що оточуючі дивляться якось дивно, осуджують, сміються. Емоційно парадоксальний. Іспитує слухові обмани сприйняття, чує чоловічій „голос, який «шепнул, что надо прыгнуть в Днепр». Мислення паралогічне, непослідовне. Не критичний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий, поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

26 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коммунарівська, 5/316. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.09.2016р. о 06 год. 48 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25.09.2016р. о 06 год. 48 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Дехтяря лікарні КЗ „ДКПЛ ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, тривожний, злобний. Висловлює маячні ідеї. Ночами не спить, чує „голоси. Стверджує, що за ним слідкують. Змушує мати закривати вікна, вимикати світло. Занепокоєний про матір, бо „всех людей травят. Емоційно неадекватний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії поза гострим стресом. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

26 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Комунарівська, 16/200. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.09.2016 р. о 17 год. 08 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25.09.2016 р. о 17 год. 08 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСПЦ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний формальному контакту. На запитання відповідає не в плані заданого. Орієнтування всіх видів збережено. Виказує маячні ідеї переслідування, впливу на адресу матері. Говорить про те, що: „голоси говорять про те, що треба зарізати матір. Негативно налаштований на адресу матері, погрожує їй фізичною расправою. Мислення паралогічне, дезорганізоване. Емоційно парадоксальний. Свої хворобливі переживання до кінця не розкриває. Психічно хворим себе не вважає. Під час розмови відвертається в бік, щось шепоче собі під ніс, розмовляє з уявним співрозмовником. Критика порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

26 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 16 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 103 розірвати. В обґрунтування позову він зазначив, що від шлюбу у них 14 серпня 2005 року народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з 01 липня 2016 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач у судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності в якій зазначив, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, проте надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріалами справи встановлено, що сторони 16 квітня 2004 року уклали шлюб (арк.с.4). Від шлюбу у них 14 серпня 2005 року народився син [PERSON] (арк.с.5). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з 01 липня 2016 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Судом надавався сторонам строк для примирення один місяць, примирення не відбулося, шлюбні відносини не відновилися. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

26 вересня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач\~у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 29 серпня 1992 року. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved