Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

26. 03. 2015 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є власником будинку № 13 по вул. Набережній в [PERSON] в м. Миколаєві, та проживає у вказаному житлі. У зазначеній квартирі зареєстрований також і відповідач у справі [PERSON], але останній в будинку не проживає, оплату за комунальні послуги не здійснює, особистих речей відповідача в житлі немає. Позивач самостійно утримує вказаний будинок, здійснює оплату за комунальні послуги, однак змушений сплачувати рахунки і за відповідача, оскільки останній зареєстрований в будинку. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. До судового засідання позивач та не зявилася, її представник суду надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи був належним чином повідомлений. Справу розглянуто відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку № 13 по вул. Набережній в [PERSON] в м. Миколаєві. За даною адресою, окрім позивачки, зареєстрований також і і відповідач у справі [PERSON], що підтверджується довідкою від 11. 03. 2015 № 53, наданою сектором забезпечення та координації соціальних питань «Мала Корениха» адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради. Відповідач в квартирі не проживає з дня реєстрації (04. 10. 2013), що підтверджується актом від 25. 03. 2015, за участю свідків [PERSON]В, [PERSON] (підписи яких засвідчено сектором забезпечення та координації соціальних питань «Мала Корениха» адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради), які підтвердили факт не проживання відповідача в будинку № 13 по вул. Набережній в [PERSON] в м. Миколаєві. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що положення ч. 2 ст. 405 ЦК України поширюється і на тих членів сімї власника житла, які припинили з ним сімейні відносини. Таким чином, у звязку з тим, що відповідач не проживає у квартирі більше 1 року без поважних причин, суд вважає його особою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком № 13 по вул. Набережній в [PERSON] в м. Миколаєві, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Вимог про відшкодування судового збору позивачем не заявлялося. На підставі викладеного,

Outcome: approved