Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

26.11.2018 року директор ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» Маловічко А.М. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором у розмірі 10879,14 грн., судовий збір у розмірі 1762,00 грн. та витрати на юридичні послуги в сумі 1500,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 23.06.2018 р. ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та відповідач уклали договір №3207013855-012627 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату за кредитним договором, систематично порушуючи умови кредитного договору, в наслідок чого станом на 01.10.2018 р. утворилась заборгованості за кредитним договором у розмірі 10879,14 грн., яка складається з 2200,00 грн. - заборгованість за кредитом, 3880,14 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4799,00 грн. - заборгованість за пенею. 01.10.2018 року між позивачем та ТОВ «ФК Є ГРОШІ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №0110/1, відповідно до якого клієнт відступив Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, зокрема за договором №3207013855-012627. Ухвалою суду від 16.01.2019 року відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не ндав. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 23.06.2018 року між ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та [PERSON] було укладено договір №3207013855-012627 про надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту. Вказаний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації [PERSON] на Інтернет сайті https://e-groshi.com. і виконанням певних дій, що свідчать про укладення договору. Відповідно до умов договору ТОВ «ФК Є ГРОШІ», 23.06.2018 року, надало позичальнику кошти в сумі 2200,00 грн. строком до 19.07.2018 включно року зі сплатою відсотків за користування позикою у розмірі 2% за кожен день користування позикою до фактичного повернення позики включно, а відповідач зобов`язався вчасно повернути суму позики, а також інші суми згідно з укладеним договором. Платіжним дорученням від 23.06.2018 року підтверджується, що 23.06.2018 року ТОВ «ФК Є ГРОШІ» було перераховано на картковий рахунок [PERSON] позику у розмірі 2200,00 грн. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва №2829 від 28.12.2017 року. 01.10.2018 року між позивачем та ТОВ «ФК Є ГРОШІ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №0110/1, відповідно до якого клієнт ТОВ «ФК Є ГРОШІ» відступив фактору ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» своє право вимоги заборгованості по кредитних договорах, зокрема за договором №3207013855-012627. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 417881, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Відповідно до умов п. 10.1.3. договору позичальник зобов`язується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує та станом на 01.10.2018 року має заборгованість по договору позики, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 2200,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 3880,14 грн.; заборгованості за пенею в сумі 4799,00 гривень. Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача становить 10879,14 гривень. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 3207013855-012627 від 23.06.2018 року станом на 01.10.2018 року. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти на умовах, встановлених договором. Таким чином, на теперішній час кредитна заборгованість не ліквідована, невиконання відповідачем зобов`язання за договором №3207013855-012627 по своєчасній і належній сплаті заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом є порушенням умов договору та норм ЦК України, у зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1, 3ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Положеннями ч.2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (остаточне рішення 02 червня 2014 року) зазначено, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (пункт 268). Надання правничої допомоги позивачу підтверджується договором №15/10-1 про надання юридичних послуг від 15.10.2018 року, укладеного ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» в особі директора Маловічко А.М. та ФОП [PERSON] , платіжним дорученням №160 від 06.11.2018 року про сплату ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» на користь ФОП [PERSON] 1500 грн. за надання юридичних послуг за договором №15/10-1 від 15.10.2018 року, актом приймання-передачі наданих послуг №65 від 06.11.2018 року до договору про надання юридичних послуг №15/10-1 від 15.10.2018 року. Таким чином, враховуючи викладене, задоволення позовних вимог, суд прийшов до переконання, що розмір витрат на правничу допомогу у сумі 1500 грн. є обґрунтованим та відповідає критеріям розумності та співмірності, а отже підлягає стягненню на користь позивача з [PERSON] .. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 грн..

Outcome: approved