Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

26.02.2020 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - [PERSON] у загальному розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом до суду, на період навчання, але не довше чим до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. В обґрунтування позивач зазначила, що між нею та [PERSON] було укладено шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Тернівського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 415. За час шлюбу у них народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2015 року шлюб було розірвано. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.02.2015 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), оскільки відповідач ухилявся від надання будь-якої допомоги на утримання дитини. Відповідач не бажав брати участь у вихованні дитини, і на теперішній час не має наміру надавати фінансову допомогу утримувати доньку на час її навчання, тому вона звернулась в суд з вказаним позовом. Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської област від 17.03.2020 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.04.2020 року відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву з підтвердженням про направлення його копії позивачу, в якому зазначив, що вважає позовні вимоги [PERSON] в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з нього на утримання повнолітньої дитини необґрунтованими. З 31.08.2007 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, від шлюбу має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані з ним за адресою: [ADDRESS] , та перебувають на його утриманні. Вказані обставини підтверджується свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження дітей, довідкою про реєстрацію місця проживання. На даний час не працює, стабільного заробітку не має, перебивається випадковими заробітками. Власного нерухомого майна не має, власником житла, де вони зареєстровані, є його мати. Надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині у розмірі ј частини доходів він не має можливості. Просить суд визначити розмір аліментів на повнолітню доньку у твердій грошовій сумі, яка дорівнює 1600 грн. на місяць. Вказаний розмір буде посильним та дозволить зберігти необхідний баланс між законними інтересами його повнолітньої доньки, що продовжує навчання, інтересами його неповнолітніх дітей та його сім`ї (а.с.20). 14.04.2020 року позивач [PERSON] надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що доводи відповідача вбачає необґрунтованими та безпідставними щодо стягнення аліментів на утримання спільної дитини саме у твердій (фіксованій) сумі в розмірі 1600 грн. на місяць. Дитині забезпечуються такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, які відповідають за нею за законом. Відповідач не вказує на потребу харчування, проїзду, проживання у місті Києві, а також інші супутні витрати, що зумовлюються навчанням у Вищому навчальному закладі в місті Києві. Факт наявності на утриманні відповідача двох неповнолітніх дітей жодним чином не свідчить про неможливість забезпечення утримання своєї повнолітньої доньки [PERSON] для забезпечення її належного та гідного існування, а також розділення фінансового тягаря на утримання її на час навчання та до досягнення 23-річного віку. Суд має визначити розмір аліментів таким чином, щоб обов`язок забезпечувати гідне та належне існування [PERSON] на період навчання не покладав би непропорційний фінансовий тягар на позивача, з огляду на необхідність врахування сукупності необхідних витрат на утримання [PERSON] (а.с.28-29). Інших письмових клопотань, заяв, заперечень учасники справи суду не надавали. В судове засідання з`явилась позивач [PERSON] , на позові наполягає, пояснила, що у неї немає постійного заробітку, їй важко оплачувати навчання доньки, знає, що відповідач може надати допомогу. Відповідач [PERSON] в суд не з`явився, належним чином повідомлений. В судове засідання з`явився представник відповідача [PERSON] (а.с.35, 36 - ордер, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю), суду пояснив, що відповідач не заперечує надавати допомогу донці на навчання, але не в такому розмірі, як просить позивач, оскільки на його утриманні є ще неповнолітні діти, та має не постійний заробіток. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до стаття 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини. Так, позивач по справі [PERSON] (а.с.3 - копія паспорта) та відповідач по справі [PERSON] 02 вересня 1995 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Тернівського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 415 (а.с.9), який розірвано за рішенням суду. Від шлюбу [INFO] народилась донька [PERSON] (а.с.8 - копія свідоцтва про народження, а.с.4 - копія паспорта). [PERSON] є студенткою 3 курсу групи «Ф» денного відділення за спеціальністю « Аудіовізуальне мистецтво та виробництво » спеціалізація « Художнє фотографування » Коледжу мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну (04050, м. Київ, вул. Білоруська,22). Термін навчання з 01.09.2017 року по 31.01.2021 року. Навчається на договірній основі, відповідно до довідки № 361 від 28.01.2020 року (а.с. 5). Відповідно до Договору про навчання № 244/17 загальна вартість освітньої послуги становить 45500 грн., загальна вартість освітньої послуги за рік становить 13000 грн. Замовник вносить плату кожного семестру 6500 грн. (а.с.10 - копія договору). Відповідачем по справі [PERSON] 31.08.2007 року зареєстровано шлюб з [PERSON] (а.с.21 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу народились доньки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.22,23 - копії свідоцтв про народження). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24-26 - копії довідки з місця проживання). Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст. 182, 198-200 Сімейного Кодексу України, згідно норм яких - якщо повнолітні донька, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При встановленні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоров`я та інші суттєві обставини, можливість надання утримання другим з батьків. Розмір аліментів встановлюється в твердій грошовій сумі, або в частці від заробітку. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 141Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Ця правова позиція, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] є спільною дитиною сторін по справі, студенткою денної форми навчання, відповідно до наданих доказів. У відповідності до умов договору про навчання [PERSON] має сплачувати за навчання 13000 грн. на рік (1083 грн. на місяць). З пояснень в судовому засіданні суду зрозуміло, що позивач одна несе витрати на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, тому з підстав, визначених законом, суд погоджується з вимогами позивача, частково, з наступних підстав. Відповідно до п.2,3 ч.1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Відповідно до ч.2 вказаної статті, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд погоджується з тими доводами відповідача, що він на даний час має повнолітню та двох неповнолітніх дітей, та враховує інтереси кожного з них. Оскільки, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Але суд не погоджується з доводами відповідача про те, що він не може надавати матеріальної допомоги дитині в тому розмірі, який заявлений позивачем, тому що він не має постійного заробітку. Відповідач є особою працездатного віку та не має заборон, пов`язаних зі здоров`ям, що встановлено судом. Відповідач в відзиві на позов не визнає спосіб стягнення аліментів, та наполягає на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі, в підтвердження чого надав свій розрахунок, а саме: розподіл вказаних витрат між батьками на допомогу на утримання повнолітньої дитини складає 1592 грн. на місяць (2102 грн. (прожитковий мінимум для працездатних осіб) + 1083,00 грн./2), який досліджений судом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначеноу 2020 році прожитковий мінімум для працездатнихосіб - 2102 гривні. При цьому, підстав визначення способу стягнення аліментів у твердій грошовій суд не знаходить, оскільки, заявлена відповідачем сума, суд вважає, не забезпечить належний рівень підтримки дитини на період навчання. Приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, обставини, що мають істотне значення при вирішенні питання про стягнення аліментів (наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, відсутність майнових прав, у тому числі нерумого майна), вважає за можливе стягнути аліменти в частці від заробітку (доходу) відповідача, зменшив їх до 1/7 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно. Норми ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачають, що аліменти на дитину призначаються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 71 Закону «Про виконавче провадження», а також у статтях 194 - 197, 274 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 133, ч.6 ст. 141 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 840,80 гривень. На підставі ст.182,198-200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial