Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

26.07.2014 року представник позивача за довіреністю [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, посилаючись на: факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21.11.2011 року по вул. Мілютенка в м. Києві за участю автомобіля «Mitsubitshi», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Geely», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача в результаті якої автомобілю «Mitsubitshi», державний номерний знак [NUMBER] завдано матеріальний збиток; вину відповідача у ДТП підтверджену постановою Святошинського районного суду м. Києва; відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» потерпілій особі, як особі з якою укладено договір добровільного страхування матеріального збитку в розмірі 18060,86 грн.; право на отримання різниці невідшкодованого матеріального збитку з відповідача як особи винної в ДТП. А тому просить стягнути з відповідача на користь ПРАТ «СК «АХА Страхування» суму матеріального збитку у розмірі 5899,86 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.10.2014 року у задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» відмовлено. Зазначене рішення було залишено без змін Апеляційним судом м. Києва про що 18.02.2015 року постановлена ухвала. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.02.2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва було скасоване, справа направлена на новий розгляд. В порядку автоматичного розподілу справа передана на розгляд судді Миколаєць І.Ю. У судовому засіданні представник позивача позов підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Ухвалою колегії суддів судової палати цивільних справ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.02.2016 року були встановлені наступні обставини. 21.11.2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода за вини відповідача внаслідок якої автомобілю «Mitsubitshi», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] завдано механічних ушкоджень. На виконання умов договору страхування від 08.09.2011 року № 1107-а/11к-03 потерпілій особі було виплачено страхове відшкодування в сумі 18060,86 грн. Страховик цивільно-правової відповідальності [PERSON] - ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» виплатив 12161,37 грн. Спірний залишок у розмірі 5899,86 складається із суми франшизи та зносу пошкодженого транспортного засобу. За змістом ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно висновків Верховного суду України, що викладені в постанові № 6-691цс15 від 02.12.2015 року правильним є стягнення із водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обовязок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (висновки Верховного суду України, викладені у постанові № 6-2587цс15 від 23.12.2015 року). Страховик вибрав спосіб захисту та вважає за потрібне стягнути страхову різницю з відповідача, що не суперечить чинному законодавству. Зважаючи на зазначене вимога про стягнення з [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 5899,86 грн. є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved