Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

24 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що починаючи з листопада 1998 року проживав в трикімнатній квартирі [ADDRESS], на яку його батьку [PERSON] 10 листопада 1998 року було видано ордер. У зв'язку з тим, що батьки за життя не оформили своїх прав на дану квартиру, а [PERSON] виявив бажання приватизувати її, він просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру розташовану по [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Згідно зі ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить закону або порушує права інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 липня 1981 року (а.с.6). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Путивльської міської ради Путивльського району №249 від 28 серпня 1998 року, [PERSON] виписано ордер № 2709 від 10 листопада 1998 року на трикімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 37,27 кв.м, на склад сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], у зв'язку зі зносом його приватного житлового будинку (а.с.10,11). Згідно з карткою прописки та довідкою Путивльського РВ УМВС України в Сумській області №С-48 від 04 серпня 2011 року, [PERSON] прописаний за адресою: [ADDRESS] з 16 липня 2002 року (а.с.9,26). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 червня 2005 року (а.с.7). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19 листопада 2009 року (а.с.8). Відповідно до технічного паспорта виданого Путивльським БТІ 10 лютого 2014 року квартира [ADDRESS] має загальну площу 58,8 кв.м та житлову площу 36,8 кв.м (а.с.12-14). Крім того, згідно з довідкою Путивльського БТІ №3 від 24 лютого 2014 року на трикімнатну квартиру по [ADDRESS] право власності не зареєстровано та дана квартира нікому не належить (а.с.28). Як вбачається зі звіту про оцінку майна, вартість трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], станом на 01 лютого 2014 року складає 161300 грн. (а.с.15-25). Згідно з заявою [PERSON] засвідченою приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за №1257, вона не має заперечень проти приватизації [PERSON], квартири по [ADDRESS] та відмовляється від участі в приватизації цієї квартири (а.с.30). Відповідно до довідок Виконавчого комітету Путивльської міської ради №79 від 12 лютого 2014 року та №1270 від 08 жовтня 2014 року [PERSON] повідомлено, що житловий будинок по [ADDRESS] не є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Путивль та не значиться на балансі Путивльської ЖЕК, в зв'язку з чим неможливо здійснити процедуру приватизації та видати свідоцтво про право власності (а.с.27,31) Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує, відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває права власності на це майно (набувальна власність), якщо інше не встановлено ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. За змістом п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правили статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України. Як роз'яснено у п.п.10, 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності за відповідними вимогами (частина третя статті 344 ЦК). При цьому строк позовної давності починає обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, якщо інший строк повернення речі не був установлений самим договором. Враховуючи положення ст.ст.335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст.214 ЦПК України). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Ураховуючи положення п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Зважаючи на те, що [PERSON] починаючи з 10 листопада 1998 року відкрито заволодів квартирою по [ADDRESS] та безперервно нею користувався, а [PERSON], який є спадкоємцем [PERSON], починаючи з [INFO] продовжив відкрито та безперервно користуватись даною квартирою, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності у позасудовому порядку, відповідачем позов визнано і таке визнання не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved