Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

24.12.2020р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, який мотивує тим, що наказом Запорізького міського центру зайнятості № НТ191224 від 24.12.2019р. відповідачу з 19.12.2019р. надано статус безробітного та наказом № НТ191226 від 26.12.2019р. призначено допомогу по безробіттю на період з 26.12.2019р. по 19.12.2020р., виходячи з його страхового стажу. Згідно з Актом розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про зайнятість населення» від 20.08.2020р. було встановлено, що відповідач приховав відомості про те, що з 17.06.2020р. по 30.06.2020р. та з 01.07.2020р. по 31.07.2020р. він перебував у цивільно-правових відносинах з ПрАТ «Запоріжполімертара», у зв`язку з чим вважається зайнятою особою і немає права на отримання допомоги по безробіттю. Наказом № НТ200828 від 28.08.2020р. відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію у зв`язку із встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи. 04.09.2020р. відповідачу надіслано претензію про повернення неправомірно отриманої допомоги по безробіттю за період з 17.06.2020 по 27.07.2020р. в загальному розмірі 8781,77грн., однак до теперішнього часу вказані кошти добровільно відповідачем не повернуті. Просить стягнути з відповідача вказану суму та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00грн. Ухвалою суду від 11.01.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю, просить вирішити питання про зменшення судового збору. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Умови, розміри, порядок надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-III від 02.03.2000р. (далі - Закон №1533) та Законом України «Про зайнятість населення» № 5067-VI від 05.07.2012 (далі - Закон №5067). Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону №5067-VI до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Згідно з ч.3 ст.44 Закону №5067-VI відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Згідно з п.1,3,4 ст.22 Закону №1533-III право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості. Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років. Згідно з п.2,3 ст.36 Закону №1533-III особи, зареєстровані у встановленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Суд встановив, що 10.12.2019р. відповідач [PERSON] звернувся до позивача із завою про сприяння у працевлаштуванні. Наказом Запорізького міського центру зайнятості №НТ191224 від 24.12.2020р. [PERSON] було надано статус безробітного. Наказом Запорізького міського центру зайнятості №НТ191226 від 26.12.2020р. [PERSON] призначено допомогу по безробіттю на період з 26.12.2019р. по 19.12.2020р. з урахуванням його страхового стажу. Згідно з Актом розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про зайнятість населення» №93 від 20.08.2020р. встановлено, що [PERSON] в період перебування на обліку в Запорізькому міському центрі з 17.06.2020р. по 30.06.2020р. та з 01.07.2020р. по 31.07.2020р. перебував у цивільно-правових відносинах з ПрАТ «Запоріжполімертара». Так, відповідно до договорів про надання послуг №21 від 17.06.2020р. та № 39 від 01.07.2020р., укладених між ПрАТ «Запоріжполімертара» та [PERSON] , останній виконував роботу машиніста екструдера в період з 17.06.2020р. по 30.06.2020р. та з 01.07.2020р. по 31.07.2020р. Згідно з Актами № 21 від 30.06.2020р., №24 від 22.07.2020р. та № 26 від 07.08.3020р. [PERSON] отримав за виконану роботу оплату в загальному розмірі 12 752,51грн. Наказом № НТ200828 від 28.08.2020р. [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію як безробітного у зв`язку із встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи. Згідно з довідкою Запорізького міського центру зайнятості від 28.01.2021р. за період з 19.12.2019р. по 19.08.2020р. [PERSON] отримав допомогу по безробіттю в загальному розмірі 53 875,66грн., в т.ч. за період з 17.06.2020р. по 27.07.2020р. в розмірі 8781,77грн. 04.09.2020р. [PERSON] направлено вимогу про добровільне повернення вказаної суми. До теперішнього часу вказана сума добровільно відповідачем не повернута. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог Запорізького міського центру зайнятості. При цьому, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги. Таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Так, суд вважає встановленим та доведеним, щовідповідач [PERSON] , перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, свідомо приховав відомості про укладання цивільно-правових договорів з ПрАТ «Запоріжполімертара», за якими він з 17.06.2020р. по 30.06.2020р. та з 01.07.2020р. по 31.07.2020р. надавав послуги машиніста екструдера та отримав за виконану роботу плату в загальному розмірі 12 752,51грн., що виключало надання йому статусу безробітного та потягло неправомірну виплату йому допомоги по безробіттю в загальному розмірі 8781,77грн. Вказані обставини відповідачем [PERSON] визнаються повністю, у зв`язку з чим не підлягають доведенню іншими належним та допустимими доказами. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.141,142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем [PERSON] до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним стягнути з нього на користь позивача 50% понесених ним судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1051,00грн., а інші 50% - повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved