Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

25.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Універсальна Біржа «Номінал», про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 01 червня 1999 року вона придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS], шляхом укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна на Універсальній Біржі «Номінал», без подальшого нотаріального посвідчення зазначеного договору. В подальшому право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за позивачем у КП «Миколаївське міжміське Бюро технічної інвентаризації» 07.06.1999 року за реєстровим № 20452. На сьогоднішній момент позивач володіє і користується спірною квартирою, веде господарство, сплачує необхідні платежі та має намір розпорядитися належним їй майном, однак нотаріально посвідчити зазначений договір, укладений на Універсальній Біржі «Номінал», вона не має можливості, оскільки місце проживання відповідачів є невідомим. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. До судового засідання представник позивача не з'явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи до судового засідання не з'явилися, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Южная Правда» редакції № 32 (23658) від 23.03.2017 року, причину неявки суду не повідомили. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.06.1999 року на Універсальній Біржі «Номінал» між [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON], який діяв від імені неповнолітньої дочки [PERSON], [PERSON], з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], без подальшого нотаріального посвідчення. В подальшому право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за позивачем у КП «Миколаївське міжміське Бюро технічної інвентаризації», про що свідчить реєстраційне посвідчення, видане КП «Миколаївське міжміське БТІ» за реєстровим № 20452 від 07.06.1999 року. При укладанні договору купівлі-продажу від 01.06.1999 року сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір купівлі-продажу квартири укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. Проте, у відповідності зі статтею 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення зазначених правовідносин, зазначений вид договору повинен був бути оформлений в нотаріальному порядку. Згідно ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. В укладеному договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови у тексті біржового договору, всі зобов'язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі - позивач сплатив відповідачам ціну договору в повному обсязі, про що зазначено у договорі, а відповідачі передали позивачу предмет договору купівлі-продажу - квартиру. Також факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється. На сьогоднішній момент позивач володіє і користується спірною квартирою, веде господарство, сплачує необхідні платежі та має намір розпорядитися належним їй майном. Проте нотаріально посвідчити зазначений договір, укладений на Універсальній Біржі «Номінал» вона не має можливості. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Факт здійснення сторонами своїх обов'язків за договором (виконання договору) підтверджується самою письмовою угодою та відповідною реєстрацією. На момент укладання даного договору позивач не вважав за необхідне нотаріально посвідчувати договір. На теперішній час відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. У зв'язку з цим, позивач вважає за необхідне визнати зазначений договір дійсним в судовому порядку. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Отже, оскільки договір купівлі-продажу від 01.06.1999 року квартири [ADDRESS] було оформлено за існуючим в той час порядком, а також мала місце конкуренція норм права, можна зробити висновок, що позивач добросовісно помилялася щодо відсутності необхідності його нотаріального посвідчення, суд приходить до висновку, що дана позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved