Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

26.04.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування позову зазначив, що 07 квітня 2014 року між ним та відповідачем укладено усний договір позики, відповідно до якого відповідач [PERSON] позичив у нього гроші у сумі 1 600 доларів США, у підтвердження договору позики та отримання коштів відповідачем власноручно складено розписку з зобов'язанням повернути борг у сумі 1600 доларів США до 01.05.2014 року. Крім того, сторони домовились, що у разі порушення зобов'язання зі своєчасного повернення суми займу [PERSON] сплатить позику в подвійному розмірі, що становить 3200 доларів США, що у відношенні до української гривні станом на 15 березня 2016 року складає 84 855, 68 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача суму боргу - 84 855, 68 грн.; 16 241, 13 грн. - в рахунок стягнення процентів; 58 546, 78 грн. - розмір індексу інфляції за весь час прострочення виконання зобов'язання; 2 378, 28 грн., - в рахунок стягнення 3 % річних за весь час прострочення виконання зобов'язання, а також судові витрати у сумі 1 620, 21 грн. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити позов, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час слухання справи, у судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про слухання справи у його відсутності суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріли справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Судом встановлено, що 07 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується даними розписки, у якій зазначено, що [PERSON]. проживає за адресою [ADDRESS], зобов'язується віддати борг в сумі 1 600 доларів США до 01.05.2014 року. У разі несплати боргу у строк - сума подвоюється (а. с. 3). Відповідно до ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. . Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, що у розписці про отримання позики визначено строк виконання зобов'язання щодо повернення грошових коштів - 01.05.2014 року. Відповідно до наданих доказів, до теперішнього часу відповідач грошові кошти в розмірі 1 600 доларів США не повернув. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Тому відповідач зобов'язаний виконувати договір у відповідності до його умов та чинного законодавства. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Тобто, саме гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Таким чином, суд проходить до висновку, що відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства не виконав прийняті на себе зобов'язання та до теперішнього часу не повернув позивачу суму, яку отримав в нього внаслідок укладання договору позики. У зв'язку із чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму позики, що складає 1 600 доларів США, яка згідно умов договору позики подвоюється - 3200 доларів США, що еквівалентно відповідно до курсу НБУ гривні до іноземної валюти на 15.03.2016 року - 100 доларів США - 2651, 7435 грн., тобто 3 200 * 26,517435 грн. = 84 855, 68 грн. і підлягає стягненню з відповідача. У національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, у тому числі при застосуванні статті 625 ЦК України. Так, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з дня порушення зобов'язання - 02.05.2014 року прострочка виконання зобов'язання складає 682 днів, відповідно три проценти річних складає сум 89, 68 доларів США( 3%=(1600х3/365х682): 100), що еквівалентно 2 378, 28 грн. Крім того, відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, за користування грошовими коштами з відповідача підлягають стягненню проценти від суми позики 1600 доларів США з 07.04.2014 року та по 15.03.2016 року у сумі 612, 47 доларів США, що еквівалентно 16 241 ,13 грн. На суму боргу 1 600 доларів США індекс інфляції не нараховується, оскільки застосовується тільки до національної валюти України - гривні. Тому, позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню борг у сумі 84 855,68 грн., проценти за користування коштами - 16 241, 13 грн.; 3 % річних у сумі 2378, 28 грн.. що загалом складає 103 475, 09 грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 347,31 грн. пропорційно до задоволених вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial