Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

26.04.2018 року позивач в особі свого представника за довіреністю звернувся до суду із заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 65072,98 грн. за кредитним договором без номеру від 26.10.2007 року, укладеного між сторонами у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, крім цього просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 26.10.2007 року відповідач отримав кредит у позивача у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% нарік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов укладеного договору він складається із заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг», «правил користування платіжною карткою» та «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті у мережі інтернет. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору відповідач належним чином зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася вищевказана заборгованість та для стягнення якої позивач звернувся до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився. У поданій до суду позовній заяві надав згоду у разі неявки відповідача на заочний розгляд справи та слухання справи за відсутності представника позивача. У відповіді на відзив представник позивача за довіренісю від 09.08.2018 року № 3415-К-Н-О Гаренко Н.В. підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, оскільки [PERSON] підписавши заяву-анкету, приєднався до умов та правил надання банківських послуг, він отримував кредитні грошові кошти банку, про що свідчить виписка по його картці. Та оскільки він певний час виконував свої зобов`язання перед банком по погашенню кредиту, можна стверджувати, що умови кредитування були йому відомі та зрозумілі. При цьому дія кредитної картки пролонговувалася кожні 12 місяців, а оскільки строк перевипущеної картки закінчився 07.2016 року, а позивач звернувся до суду 24.04.2018 року, строк позовної давності пропущеним не був. Розрахунок заборгованості відповідачем спростований не був, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися. Крім того, представником банку було надано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку [PERSON] від 29.10.2013 року, що свідчить про перевипуск кредитної картки за кредитним договором від 26.10.2007 року. Відповідач та його представник за договором про надання адвокатських послуг від 26.09.2018 року адвокат Смаль В.В. у судове засідання також не з`явилися, від останнього надійшла до канцелярії суду письмова заява, відповідно до якої він просив у позові АТ КБ «ПриватБанк» відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю позовних вимог, не заперечував проти розгляду справи за його відсутності. У своєму письмовому відзиві по суті позовних вимог представник відповідача просив застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови в позові. Також зазначив, що надані позивачем документи не дозволяють визначити реальну суму заборгованості та фактичну суму грошових коштів отриманих [PERSON] від банку. Відповідач не заперечував проти отримання картки у позивача, проте виключно для отримання платежів, виписок про рух коштів по картці [PERSON] як і номеру такої карти банком надано не було. Також відповідач заперечує факт його ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифів банку», а тому відповідно вони не можуть вважатися складовими частинами кредитного договору. Одночасно з цим відповідач заперечує ним отримання другої кредитної картки за договором від 26.10.2007 року. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26.10.2007 року між позивачем та відповідачем у формі публічної оферти шляхом приєднання відповідача до умов надання кредиту позивачем був укладений кредитний договір без номеру, відповідно до якого [PERSON] отримав у позивача кредит на картковий рахунок, відкритий позивачем, у розмірі 21600,00 грн, (вказаний розмір обумовлений поступовим збільшенням кредит-ліміту картки, проти якого відповідач не заперечував). Картка була активована відповідачем та кредит наданий 26.10.2007 року. Кредитний договір складається із заяви позичальника\~відповідача по справі, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а також «Умов та правил надання банківських послуг», (далі\~- Умови та правила). З довідки юрисконсульта АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] від 29.11.2018 року № 30.1.0.0/2-20180424/1113 [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 26.10.2007 року, отримав картки № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії пере випущеної картки до останнього дня 07.2016 року. З довідки, долученої представником позивача за довіреністю від 18.09.2019 року № 4657-К-О Світличного Д.І., між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: [NUMBER] (дата відкриття 23.04.2007 року) з терміном дії до 06/15 5211537433837965 (дата відкриття 08.08.2013 року) з терміном дії 07/16 Відповідач умови кредитного договору виконував не належним чином, внаслідок чого станом на 01.04.2018 року допустив заборгованість перед позивачем у сумі 65072,98 грн., яка складається з: 12148,65 грн. заборгованість за кредитом; 47237,52 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2350,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; та штрафів в сумі 3336,81 грн., з яких 250,00 грн.\~- фіксована частина та 3086,81 грн.\~- процентна складова штрафу. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про повне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість на користь АТ КБ «ПриватБанк». З роздруківки розрахунку, наданої позивачем станом на 01.04.2018 року, що міститься в матеріалах справи, [PERSON] останній раз вніс кошти на погашення заборгованості 01.04.2018 року у розмірі 2350 гривень, тобто своїми діями визнавав наявність заборгованості. При вирішення спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані наступними положеннями закону: Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. На підставі\~ст.1056-1 ЦК України\~процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається договором. Згідно зі\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст. 530 ЦК України\~якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з правової позиції Великої Палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 року по цивільній справі № 342/180/17 у разі коли процентна ставка у заяві позичальника не зазначена, а також відсутні докази на підтвердження того, що позичальник розумів та ознайомився і погодився на умови кредитного договору, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання позичальником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, пені та комісії за користування кредитними коштами. При цьому Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (26 жовтня 2007 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26 квітня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову, а тому не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. А тому стягнення відсотків, пені та комісії за користування кредитними коштами не є обґрунтованим. Відтак, дослідивши надані сторонами докази, суд критично оцінює доводи банку з приводу перевипуску картки [PERSON] , а також про розмір процентів, пені, комісії та штрафів, вказаних позивачем. Докази про перевипуск та отримання перевипущеной картки відповідачем суду не надані. Так в наданій суду копії анкети-заяви відомості про розмір відсотків (визначений банком на рівні 1,9% щомісячно) зазначений після підпису відповідача, взагалі в іншій частині (розділі) заяви, тобто не можна виходити з того, що він погодженим із відповідачем. Суд позбавлений можливості розмежувати зобов`язання за первісною та перевипущеною карткою. Водночас відповідачем в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надано відомостей на спростування вказаної інформації, щодо розміру заборгованості за тілом кредиту, відтак суд при прийнятті рішення обмежується наданими доказами. При цьому, надані банком виписки про рух грошових коштів [PERSON] висновків суду не спростовують. Таким чином, вимоги позивача є частково обґрунтованими на суму 12148,65 грн, що становлять розмір заборгованості за кредитом (тілом кредиту), суд доходить вказаного висновку із застосуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 року по цивільній справі № 342/180/17, вважаючи, що відповідачем не доведено розмір процентів, пені, комісії та штрафів, через відсутність доказів ознайомлення відповідача із Умови та правила надання банківських послуг. Одночасно у суду відсутні підстави для відмови у позові в цілому через застосування строку позовної давності, про яке просив відповідач, оскільки позивач звернувся до суду 26.04.2019 року, а останнє погашення заборгованості відповідачем здійснено 01.04.2018 року, тобто без пропуску строку позовної давності в розумінні положень ч. 1 ст. 264 ЦК України. Згідно платіжного доручення №PROM2BH53X від 12 квітня 2018 року при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 гривень. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 328,96 гривень, що є пропорційним задоволеній частині позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial