Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

26.09.2016 року до суду надійшов позов позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 09.03.2013 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Далі в позові позивач зазначила, що вона з відповідачем фактично припинила шлюбні відносини і проживає з сином окремо. Як слідує з тексту позовної заяви, відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, при цьому сама позивач достатніх матеріальної допомоги синові надати не може. Прохає стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за її відсутності, в звязку з неможливістю зявитися до суду, на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, надав згоду щодо сплати аліментів у визначеному позивачем розмірі (а.с.22). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Шлюб між Вовк (після одруження [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 09.03.2013 року виконавчим комітетом Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, про що зроблено запис за № 01 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-ЖС № 121885 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 229397, виданого 23.08.2013 року виконавчим комітетом Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області (а. с. 6). В свідоцтві про народження дитини в графі «мати» вказана позивач [PERSON], в графі «батько» - відповідач [PERSON]. Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: вул. Перемоги, б. 23, с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області, але фактично проживає за адресою: вул. Перемоги, б. 3, кв. 2 б, с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області (а.с.21). Відповідач [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [INFO], за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Запорізькій області від 04.10.2016 року (а.с. 17). Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] позову не порушує права інших осіб та не суперечить закону. Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 ст. 183 СК України передбачає, що судом визначається частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я дитини та платника аліментів. А саме те, що матеріальне становище відповідача та його стан здоровя дозволяє йому утримувати свого сина, інших аліментних зобовязань він не має, що слідує з тексту позовної заяви і підтверджено самим відповідачем у його письмовій заяві, а також те, що мати дитини також повинна надавати їй допомогу. Разом з тим, згідно з ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд роз'яснює сторонам, що позивач та\~відповідач не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України.\~\~ Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із вхідним штампом Гуляйпільського районного суду Запорізької області позивач звернулася до суду із позовною заявою 26.09.2016 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання малолітньої дитини потрібно стягувати з відповідача, починаючи з вказаної дати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved