Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

26.07.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд визнати відповідача сина [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], яка є її власністю, з тих підставах, що останній, будучи зареєстрованим за вказаною адресою, з 2015 року в квартирі не проживає, він забрав свої речі і зараз проживає в іншій квартирі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надали заяву про підтримку позовних вимог, за наведеними обставинами наполягала на їх задоволенні, просила справу розглянути за ї] відсутності на підставі наданих доказів. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Враховуючи позицію позивача, дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 16.11.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №4678 є власником квартири [ADDRESS]. За свідоцтвом про народження серії І-ВС №273984, народився 29.11.1991 року [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження виконано запис №01, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. За інформацією Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 17.08.2018 року за адресою: [ADDRESS] значиться зареєстрованим [PERSON] з 8.06.2004 року по теперішній час. Відповідно до акту обстеження складу сімї, складеного Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «ПРЕСТИЖ-152», відповідач [PERSON] не проживає у [INFO] з 2015 року по теперішній час. Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що [PERSON], [INFO], будучи членом сімї власника квартири [PERSON] більше року не проживає в спірній квартирі без поважних причин, його майна в квартирі не має, квартира ним покинута добровільно, про що свідчить акт складений мешканцями вказаного будинку. З урахуванням викладеного та положень матеріального права, суд дійшов висновку, що [PERSON], [INFO], втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі. Оскільки позивач не наполягала на стягненні з відповідача сплачених судових витрат, суд прийшов до висновку про недоцільність їх стягнення.

Outcome: approved