overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

26 липня 2016 року позивач, ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 28 травня 2007 року. Посилався на те, що 28.05.2007 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 8 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 28 547 грн. 96 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 7 869 грн. 89 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 17 080 грн. 23 коп., заборгованість за пенею та комісією 1 762 грн. 22 коп., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) 1 335 грн. 62 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь \~ заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надавала. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати \~ справу у відсутність \~ \~ відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом установлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 28 травня 2007 року укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 8 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 28 547 грн. 96 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 7 869 грн. 89 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 17 080 грн. 23 коп., заборгованість за пенею та комісією 1 762 грн. 22 коп., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) 1 335 грн. 62 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

26 липня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання позивач не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, на заочний розгляд справи погодилася. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до статті 74 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК) за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 197 ЦПК, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І -БК № 258207. Під час перебування сторін у шлюбі, у них народилися діти донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], 25 серпня 2010 року, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ЕЛ № 008988 (а.с.7) та серії І-ЕЛ № 095923 (а.с.8). На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно із частиною другою статті 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сімї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Враховуючи, що позивач просить залишити їй шлюбне прізвище, відповідно до статті 113 СК, після розірвання шлюбу їй необхідно залишити її шлюбне прізвище «Лазоренко». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

26 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 12 жовтня 2013 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 493. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між ними припинені у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками, які відбуваються в присутності дитини, зловживанням відповідачем спиртними напоями. Спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 493. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками, які відбувалися в присутності дитини, зловживанням відповідачем спиртними напоями. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

26 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому 02 червня 2006 року шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку. Добровільно допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

26 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому 24.05.2003 року шлюбі, який за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29.06.2016 року розірвано, від якого мають неповнолітню доньку. Добровільно допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

26 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 13.07.2007 року перебуває з відповідачем [PERSON] Рамірес Діего Хуліан у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [PERSON] Тетіану, [INFO]. Зазначає, що на даний час сімя розпалася, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені. Причиною розпаду сімї стало відсутність спільних інтересів, відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на життя, втрата почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає неможливим подальше спільне життя та збереження шлюбу, просить шлюб розірвати. Майновий спір між сторонами відсутній. Спору про місце проживання дитини сторони не мають. Позивач в судове засідання не зявилась, позивач надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 13.07.2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис №997, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [PERSON] Тетіану, [INFO]. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. За письмовою заявою позивача, судові витрати понесені нею при подачі позову, залишити за нею. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

26 липня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 07 серпня 2015 року у Нововолинському МВ ДРАЦС Головного управління юстиції Волинської області, актовий запис №253. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 серпня 2015 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Між ними часто виникали сварки та непорозуміння, причиною яких були розбіжності у поглядах та несумісність характерів. ЇЇ намагання зберегти сім'ю були без результативними, вони так і не знайшли взаєморозуміння. З початку 2017 року їх подружні стосунки припинені і спільного господарства вони не ведуть. Оскільки шлюб носить формальний характер, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем в судовому порядку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася з невідомих суду причин. 04 серпня 2017 року подала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.13). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.18). Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. Суд, у відповідності до ст.224, ст.225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши письмові докази, а саме: свідоцтво про шлюб та його копію (а.с.4-5), копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6), копію паспорта [PERSON] (а.с.7-8), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально, примирення між ними неможливе, а тому шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] суд розриває. Після розірвання шлюбу прізвище позивача не змінюється. Судові витрати у справі залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

26 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 02 серпня 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Камінь-Каширського району Волинської області позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. В даному шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], яка є неповнолітньою. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри. Між ними часто виникають непорозуміння, сварки, що негативно впливає на виховання та психологічний стан дітей. Шлюбні відносини припинилися і відновлені бути не можуть, через що дальше збереження сімї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить розірвати шлюб з відповідачем та залишивши їй шлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримала повністю. Вважає, що дальше збереження сімї з відповідачем є неможливим, шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що сімя ще може бути збережена. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сімю і для цього не приймають ніяких заходів, що в даний час вони не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, наданий подружжю строк для примирення позитивного результату не дав, позивач просить шлюб розірвати, вважаючи, що сімя розпалась, відповідач у завершальне судове засідання не зявився, що свідчить про фактичне визнання позову, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Суд не стягує з відповідача понесених позивачем судових витрат, оскільки такі відшкодовані відповідачем добровільно на стадії судового розгляду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

26 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 21 серпня 2001 року у відділі РАГС Хустського РУЮ Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №131. Від даного шлюбу народилась одна дитина: син [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони хоч і проживають разом, однак спільне господарство не ведуть, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 21 серпня 2001 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, видане відділом РАГС Хустського РУЮ Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №131 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, малолітня дитина після розірвання шлюбу залишається з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved