Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

24 червня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивує вимоги тим, що на протязи отанніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на життя, фактичні шлюбні відносини не підтримуються декілька років, збереження родини та шлюбу вважають неможливими. Провадження у справі відкрито 05 липня 2019 року, призначений загальний розгляд справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились, звернулись до суду з письмовими заявами, в яких просять розглянути справу за їх відсутністю, надають згоду на розірвання шлюбу. В заяві [PERSON] від 10 липня 2019 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Швидкою МГ., зареєстрована в реєстрі за № 785, також зазначено, що він просить не надавати строк на примирення, оскільки погоджується з позовом та визнає його, надання строку на примирення не є необхідним, оскільки між подружжям припинились шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Одночасно повідомляє, що майновий спір між ними відсутній, заперечень, щоб спільна дитина [PERSON] , [INFO] проживала після розірвання шлюбу з мамою не має. Позивачка після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Суд розглянув справу за відсутності сторін на підстави наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2013 року, про що свідчить актовий запис №2547, зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] » (дошлюбне прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу за згодою сторін залишиться проживати з матір`ю. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На протязі останніх років сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, які мають будуватися на почуттях взаємної любові , поваги, дружби, взаємодопомоги. Подружжя має діаметральні різні погляди на шлюб, що приводить до сварок, свідком яких нерідко стають рідні та близькі, що тяжким чином впливає на психічний стан кожного та кожен раз спричиняє душевні страждання. Фактичні шлюбні відносини не підтримуються декілька років, з того ж часу не ведеться спільне господарство. На теперішній час не існує будь-якої можливості зберегти шлюб та сім`ю. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved