Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

26 жовтня 2017 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовними вимогами до Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом (ціна позову 56168 грн.) посилаючись на те, що 13 червня 2011 року померла [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Морозів, по вул.Тінистій,17, Дунаєвецького району, Хмельницької області. При житті [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON], заповіт від 15 жовтня 1999 року, посвідчений Морозівською сільською радою, Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за №63, є не зміненим та не скасованим. Позивачка є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, звернувшись з заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини в установлений строк, [PERSON] в установлений законом строк до нотаріальної контори подав заяву про відмову від прийняття спадщини, інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку позивачка отримала. 19 жовтня 2017 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON] з питанням оформлення спадщини після смерті [PERSON], а саме будинку, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с.Морозів, вул.Тіниста,17, Дунаєвецького району Хмельницької області, що належав [PERSON], яка померла 13 червня 2011 року, у звязку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане майно. Відповідно до довідки Дунаєвецького КП «Інвентарбюро» від 04 вересня 2017 р. акт про завершення будівництвом житлового будинку в с.Морозів, вул.Тіниста,17, Дунаєвецького району Хмельницької області не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецького районною радою не видавалося на прізвище [PERSON]. Те, що за померлою рахується житловий будинок, підтверджується зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд, витягом з погосподарських книг с.Морозів, Дунаєвецького району Хмельницької області, згідно яких [PERSON] з 1975 року є головою двору і за нею рахується домоволодіння - 1966 року забудови в с.Морозів по вул.Тінистій,17, Дунаєвецького району Хмельницької області, яке розташоване на земельній ділянці розміром 0,31га., а тому позивачка завернулася з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить проводити розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача: Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак надав суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представника, не заперечив проти задоволення позову. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 13 червня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.ст.1223,1233 ЦК України позивачка є спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк, що підтверджується копією спадкової справи №283-2011 заведеної 05 вересня 201 року за заявою [PERSON] після смерті [PERSON], померлої 13 червня 2011 року та копією заповіту від 15 жовтня 1999 року, посвідченого секретарем виконкому Морозівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстровано в реєстрі за № 63. Спадкоємець за вищезазначеним заповітом [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 13 червня 2011 року на користь [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи. До маси спадкового майна, після смерті [PERSON], входить житловий будинок площею 80.1 кв.м. з належними до нього господарськими будівлями та спорудами: сарай під літерою Б, сарай під літерою В та сарай під літерою Г, які розташовані за адресою: с.Морозів вул. Тіниста, 17, Дунаєвецького району Хмельницької області, вартістю 56168 грн., що підтверджується зведеним актом вартості будівель і споруд, технічним паспортом на житловий будинок та довідкою №706-5 від 19 жовтня 2017 року, яка видана Дунаєвецькою селищною радою Дунаєвецького району Хмельницької області. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 жовтня 2017 року приватний нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с.Морозів вул. Тіниста, 17, Дунаєвецького району Хмельницької області та належав [PERSON], яка померла 13 червня 2011 року, на імя позивачки в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Згідно з довідкою Дунаєвецького КП Інвентарбюро від 04 вересня 2016 року видно, що акт про завершення будівництвом житлового будинку в с.Морозів по вул. Тіниста, 17, Дунаєвецького району Хмельницької області не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною радою на імя [PERSON] не видавалося. Як вбачається з виписки з погосподарської книги за 1974-1976, 1977-2011 роки, виданої Дунаєвецькою селищною радою Дунаєвецького району Хмельницької області, житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, розташований за адресою: с.Морозів вул.Тіниста (Постишева) 17 Дунаєвецького району Хмельницької області зареєстрований з 1975 року за померлою [PERSON], яка і є головою двору, рікзабудови будівель 1966, для ведення господарства та обслуговування будинку виділено біля домоволодіння земельну ділянку розміром 0,31 га., що підтверджується доданою довідкою № 706-5 від 19 жовтня 2017 р.. Виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, померла [PERSON] своє право власності в БТІ не оформила. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тому, [PERSON] набула право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в с.Морозів вул. Тіниста, 17 Дунаєвецького району Хмельницької області. Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у звязку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин позов слід задовольнити та визнати за позивачкою [PERSON] право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] ,померлої 13 червня 2011 року.

Outcome: approved