overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

25 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.03.2015р. о 15 год. 09 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.03.2015р. о 21 год. 14 хв. [PERSON] був госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий виснажений, санітарно занедбаний, відмовляється від їжі. Вимагає негайно визвати свого законного представника - «уполномоченного по правам человека США». [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

25 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.03.2015р. о 15 год. 59 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.03.2015р. о 15 год. 59 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, не їсть, вважає, що в нього немає органів, що в нього лише серце та легені. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

25 березня 2015 року позивач, [PERSON], звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліменти у розмірі ? частини всіх видів його заробітку на період навчання доньки, [PERSON], [INFO], але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. Посилалась на те, що вона 20 вересня 1996 року уклала шлюб із відповідачем [PERSON] 30 липня 2008 року сторони розлучились. Від вказаного шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. З 01 вересня 2014 року донька [PERSON] навчається на 1 курсі денного відділення державної форми навчання психолого-педагогічного факультету Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г.Короленка, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Вона є матір'ю багатодітної родини і виховує трьох дітей. Просила, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON], [INFO], але не більше ніж до досягнення нею 23-х років, починаючи з 25 березня 2015 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Оскільки відповідач повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, суд ухвалив розглядати справу у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с.3). [PERSON] є студенткою денного відділення державної форми навчання психолого-педагогічного факультету Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г.Короленка, що підтверджується довідкою № 137/08 від 19 березня 2015 року. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. [PERSON] навчається на денному відділенні Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г.Короленка, засобів для існування немає, перебуває на утриманні своєї матері [PERSON], яка є матір'ю багатодітної сім'ї. Відповідач у судове засідання не з'явився, жодних заперечень проти задоволення позовних вимог не надавав, не надавав суду доказів про те, що він не може надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання, що дає підстави вважати, що відповідач згоден із позовними вимогами та може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки у визначеному позивачем розмірі. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

25 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на те, що з відповідачем [PERSON] перебувають у зареєстрованих шлюбних відносинах. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження зазначений відповідач по справі. Відповідач працює на ПАТ МК «Азовсталь», має постійний заробіток, але добровільно не приймає участі в утриманні дитини. Позивач [PERSON] просить суд стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. До судового засіданні позивач [PERSON] не з'явилася, але від неї на адресу суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, визнавши позовні вимоги в повному обсязі. З'ясувавши вивчивши думку сторін що до позову, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 18 січня 2010 року [PERSON] народилась [INFO], актовий запис № 53, в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, передбачених ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

25 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON], 18.09.2014 року було укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на Володарська. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 18.09.2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії І-КЕ №119118, від 18.09.2014 року, актовий запис №231 (а.с.3). Від даного шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

25 березня 2015 року позивач звернувся до відповідача із вищезазначеним позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; призначити стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25 березня 2015 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року на користь державного закладу або фізичної особи, яка буде опікуватись дитиною; передати [PERSON] на первинний облік до Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації; стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 листопада 1998 року у [PERSON] та [PERSON] у незареєстрованому шлюбі народилася дитина - [PERSON] [PERSON] померла [INFO] року. Батько дитини нехтує батьківським обов'язками по відношенню до дитини, матеріально його не утримує, жодного разу не поцікавився його місцезнаходженням та не може забезпечити повноцінне виховання малолітнього. У судове засідання з`явився представник позивача, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа у судове засідання не з'явилась, на адрес суду направила заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд проводити без участі представника. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

25 березня 2015 року позивач звернувся до суду з наведеним позовом, де вказав, що відповідачка [PERSON] з 10.06.2013 року по 29.04.2014 року працювала в ТОВ «Довбуш Трейд Сервіс» торгівельним представником, з повною матеріальною відповідальністю. Для роботи, під звіт, 04 жовтня 2013 року вона отримала планшет з чохлом, протектором на дисплей та перехідником мережі - всього на суму 2110 грн. При звільненні за власним бажанням, отримане під звіт майно вона не повернула, тому позивач просив стягнути з неї матеріальну шкоду в сумі 2110 грн. та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка судове засідання не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи( а.с.33). Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги доказані і підлягають задоволенню повністю, виходячи із наступного. Позовні вимоги підтверджуються копіями наказів про прийняття відповідачки на роботу та про її звільнення, копіями трудового договору та договору про повну матеріальну відповідальність ( а.с. 5-8), а також копіями накладних та копією акту інвентаризації ( а.с. 12-19)., із яких видно, що відповідачка дійсно повинна відшкодувати позивачу вартість отриманого нею майна: планшета з чохлом, протектором на дисплей та перехідником мережі в сумі 2110 грн. На підставі викладеного, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню згідно ст. 134 КЗпП України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

25 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 12 вересня 1997 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 вересня 1997 року, актовий запис № 1526 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а/с 4). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

25 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 29 грудня 2007 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 грудня 2007 року, актовий запис № 3154 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а/с 8). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

25 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позов підтримав повністю. Пояснив, що 16 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Малинського районного управління юстиції у Житомирської області зареєстровано шлюб між сторонами. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Під час перебування у шлюбі відповідач була не щира з [PERSON] та обманювала його щодо стану свого здоровя. Позивачу у 2015 році стало відомо, що [PERSON] страждає на психічне захворювання та у зв'язку з цим перебуває на обліку у лікаря психіатра в Малинському МРТМО. Шлюбні стосунки між сторонами припинено у лютому 2015 року. Відповідач в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовом згодна повністю , просить присвоїти їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Суд, заслухавши позивача, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 16 листопада 2013 року перебувають у шлюбі. ( арк.с.8). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, а тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

25 березня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 22 липня 2011 року у відділі ДРАЦС Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З вересня 2011 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 22 липня 2011 року у відділі ДРАЦС Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 151, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.9). Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. З вересня 2011 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved