overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

24 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 23 червня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області він зареєстрував шлюб з [PERSON], актовий запис № 193, після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив в заяві, що подружнє життя не склалося в звязку з відсутністю взаєморозуміння та несхожості характерів, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння на побутовому ґрунті, він та відповідач [PERSON] з березня 2016 року не підтримують сімейні відносини, не ведуть сумісного господарства, він втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя та збереження шлюбу він вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, в разі задоволення позову просила її прізвище залишити без змін. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 23 червня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 193, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з березня 2016 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги відповідача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

24 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить встановити факт належності йому договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], посвідчений завідувачем першої Сумської державної нотаріальної контори [PERSON] 24 березня 1995 року. Заявник згодом виявив, що у вказаному договорі купівлі-продажу його прізвище вказано з помилкою. Так, прізвище зазначено «Подопрігора», тоді як в паспорті українською «Підопригора», а російською «Подопригора». В звязку з даною помилкою він не може вільно розпоряджатися належною йому квартирою за адресою: [ADDRESS]. На підтвердження того факту, що договір купівлі-продажу квартири належить [PERSON], заявник надав суду копії паспорту, копію свідоцтва про народження, копію свідоцтва про шлюб, копію посвідчення водія. В судове засідання заявник [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав в повному обсязі. Заінтересована особа Сумська міська рада просить розглянути справу у відсутність представника, у прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані суду документи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з копії паспорта серії МА 026780, виданого Зарічним РВ СМУ УМВС України в Сумській області 30 січня 1996 року на імя [PERSON], [INFO], вбачається, що прізвище заявника українською зазначено [PERSON], а російською [PERSON] (а.с.5). З копій інших документів, зокрема: свідоцтва про народження, свідоцтва про одруження, посвідчення водія, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, вбачається, що українською мовою прізвище заявника вказано [PERSON], російською [PERSON] (а.с.6,10-12). Відповідно до ст. 256 УПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до висновку, що в договорі купівлі-продажу квартири, укладеного та посвідченого завідуючим першої Сумської державної нотаріальної контори [PERSON] 24 березня 1995 року, прізвище заявника зазначено з помилкою, а саме: помилково вказано [PERSON] замість правильного [PERSON], оскільки всі інші анкетні дані особи: імя, по-батькові співпадають з тими даними, що є в паспорті, свідоцтві про народження, свідоцтві про розірвання шлюбу, в довідках з місця проживання та платника податків. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним встановити факт, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 24 березня 1995 року, укладений [PERSON] - в дійсності належить [PERSON], [INFO], паспорт серії МА 026780 виданий Зарічним РВ СМУ УМВС України в Сумській області 30 січня 1996 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

24 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

24 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 26 березня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №64. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26 березня 2013 року уклала шлюб з [PERSON] В шлюбі з відповідачем народилася дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з [PERSON] не склалося із-за того, що останній не дбав про добробут сімї, витрачаючи зароблені кошти на власні потреби. Під час неодноразових конфліктів відповідач проявляв до неї неповагу, застосовував фізичну силу та ображав принизливими словами. Оскільки вона не підтримує з відповідачем подружніх стосунків, шлюб носить лише формальний характер та примирення і збереження сімї неможливе, просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] в судовому порядку, залишити їй прізвище набуте у шлюбі та стягнути з відповідача у її користь судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити (а.с.21). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов визнав, згідний розірвати шлюб з позивачем (а.с. 22). Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] На підставі ст.88, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] справлений останньою судовий збір у сумі 551,20 грн. та 500 грн. витрат понесених на правову допомогу, що підтверджені документально (а.с.1, 8-11).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

24 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сімєю на час відкриття спадщини з її дочкою [PERSON], яка померла 10 червня 2007 року. Вимоги, які уточнила заявою від 05.12.2016 року, мотивує тим, що після смерті дочки відкрилася спадщина на її майно, зокрема частку у квартирі та частку на приватизовану земельну ділянку, що знаходяться за адресою: вул. Сокальська, 2/2, м. Нововолинськ, Волинська область. 23.02.2010 року помер зять заявника [PERSON]. Місцем реєстрації дочки та зятя заявника була адреса: м. Нововолинськ, вул. Сокальська, 4/3. Вказує,що фактично її дочка проживала з нею за адресою м. Нововолинськ, вул. Сокальська, 2/2, так як за адресою реєстрації [PERSON] не було належних житлових умов, а зять їздив постійно на заробітки. До дня смерті дочки, вони разом вели спільне господарство, заявник здійснила поховання дочки. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно, в тому числі на вищезазначену частку у квартирі та частку на приватизовану земельну ділянку. Зять на майно дочки не претендував, ніхто до нотаріальної контори не звертався. Встановлення факту проживання однією сім'єю необхідно заявниці для прийняття спадщини. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав наведених у заяві в редакції 05.12.2016 року. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, не заперечує щодо задоволення заяви. Вважає, що заявник прийняла спадщину після смерті [PERSON] Заслухавши пояснення заявника [PERSON] та її представника [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що заявник постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю до дня її смерті, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність спору про право матеріальне і встановлює факт постійного проживання зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, а саме, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцями її дочкою [PERSON] яка померла 10.06.2007 року, який необхідно заявнику для прийняття спадщини, що передбачено п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

24 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В заяві зазначила, що з [PERSON] вона перебувала у фактично шлюбних відносинах. 23 червня 2009 року у них народився син [PERSON]. Позивач посилається на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю, прохали задовольнити. Представник відповідача позов визнала повністю, з вирахуванням уже сплаченої суми аліментів з жовтня 2016 року по вересень 2017 року на загальну суму 206850 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 098685, виданого Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно довідки виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради № 5392 від 24.10.2016 року [PERSON] проживає та зареєстрована [INFO] разом з сином [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані особисто утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання (ст. 367 ЦПК України). Стосовно доводів представника відповідача, про те, що відповідачем уже сплачені аліменти з жовтня 2016 року по вересень 2017 року на загальну суму 206850 грн. 00 коп., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачкою, суд вважає, що врахувати їх при призначені аліментів не можливо, оскільки така можливість не передбачена чинним законодавством. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений, в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

24 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], яким просить розірвати шлюб, укладений між ними 13.11.2007р. у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №603. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], 19.06.2008р.н. Вказує, що сімейне життя у них не складалось добре, у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та повага. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, їхня сімя розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив, у останнє судове засідання не прибув, з невідомих суду причин. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши взаємини подружжя, наявність малолітньої дитини, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.11.2007р. у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №603(а.с.3). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], 19.06.2008р.н. (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу позивачу залишити шлюбне прізвище Яремко.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

24 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 08 серпня 1992 року Виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 14. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Позивач зазначила, що вона та відповідач з початку 2016 не підтримують сімейні відносини та не ведуть сумісного господарства, внаслідок різних поглядів на життя, несумісності характерів, що призвело до конфліктів і сварок, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 08 серпня 1992 року Виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони не мають малолітніх, неповнолітніх дітей. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з початку 2016 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

24 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним її сина [PERSON], який є психічно хворим, не може розуміти значення своїх дій, потребує постійного догляду. Визнання сина недієздатним їй необхідно для встановлення над ним опіки, тому просить призначити її опікуном сина. В судове засідання заявниця не з'явилась і подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, доводи заяви підтримує повністю. Представник Полонської міської ради та представник Полонської РДА подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти задоволення заяви. Дослідивши докази, що є в справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Встановлено, що заявниця [PERSON] є матір'ю [PERSON], який страждає хронічним психічним захворюванням у виді глибокої розумової відсталості внаслідок ДЦП, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Виконавчий комітет Полонської міської ради вважає можливим призначити опікуном заявницю. Дані обставини встановлені з пояснень заявниці та з досліджених в суді письмових доказів - рішенням виконкому Полонської міської ради про надання згоди на призначення опікуном, паспортом заявниці, паспортом [PERSON], довідкою від лікаря психіатра, свідоцтва про народження [PERSON], свідоцтва про одруження заявниці, пенсійного посвідчення [PERSON], висновку лікарської комісії, висновку судово-психіатричного експерта №1 від 04 січня 2017 року. Згідно ч.1ст.39 та ч.1 ст. 60 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що визнання [PERSON] недієздатним має для заявниці [PERSON] юридичне значення, оскільки надає їй право бути опікуном хворого сина.

Outcome: approved