Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

25.05.2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в якому вказала, що згідно наказу №454 від 15.06.2000 р. вона була прийнята на роботу в Токмацький район електричних мереж Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», перейменованого в Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» згідно наказу №420 від 27.07.2016 р. (зареєстровано в ЄДР за №22582175 від 02.02.2017 р.) контролером енергонагляду 1 групи. Згідно наказу №168-к від 24.01.2005 р. позивач [PERSON] була переведена контролером енергозбуту 2 групи кваліфікації Токмацького району електричних мереж. Наказом №2211-к від 13.07.2007 р. позивач була переведена техніком з обліку Токмацького району електричних мереж. На підставі наказу №1420-к від 10.04.2018 р. позивач звільнена за ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору з 16.03.2018 р. Дані обставини позивач підтвердила записами в трудовій книжці серія [NUMBER] від 04.07.1995 р., яка згідно ст.48 КЗпП України є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудову книжку та довідку про розмір належних при звільненні сум власником позивачці видано своєчасно, але розрахунок при звільненні станом на 11.04.2018 р. на загальну суму 43295,54 грн., без урахування прибуткового податку з громадян й інших обов'язкових платежів, в день звільнення не проведено. Дану обставину позивач підтвердив повідомленням ПАТ «Запоріжжяобленерго» про нараховану суму, належну працівникові при звільненні від 11.04.2018 р. №321. Так, заборгованість по заробітній платі за листопад 2017 року - 2769,43 грн, за грудень 2017 р. - 3899,50 грн., за січень 2018 р. - 5111,23 грн., за лютий 2018 р. - 5305,79 грн., за березень 2018 р. - 6716,06 грн., та квітень 2018 р. з урахуванням грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки та вихідної допомоги - 19493,53 грн. Для врегулювання спору позивач зверталася на особистому прийомі до уповноваженого представника відповідача у м.Токмак - начальника Токмацького РЕМ Завалія Л.М. зі скаргою щодо порушення її законних прав та вимогою щодо погашення (виплати) заборгованості по заробітній платі, але їй було відмовлено, посилаючись на те, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» знаходиться у складному фінансовому становищі. В зв'язку з цим позивач просила суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (вул.Сталеварів, 14, м.Запоріжжя, 69035, код ЄДРПОУ:00130926) на користь [PERSON] (РНОКПП:[NUMBER]) суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 43295,54 грн., судовий збір покласти на відповідача. 05.07.2018 р. за вх.№7439 до суду від представника відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» надійшов відзив на позовну заяву по справі №328/1337/18. У відзиві представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила суд справу розглянути без її участі, вказала, що позиція відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» зазначена в відзиві від 05.07.2018 р. за №457, який відповідач надав разом з документами та просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно трудової книжки серія [NUMBER], запис №13 від 20.06.2000 р. [PERSON] була прийнята тимчасово строком на 3 місяці контролером енергонагляду 1 групи в Токмацький РЕМ (наказ №454 від 15.06.2000 р. З запису №16 від 24.01.2005 р. вбачається, що [PERSON] переведена контролером енергозбуту 2 групи кваліфікації Токмацького району електричних мереж, згідно наказу №168-к від 24.01.2005 р. Згідно запису №17 від 13.07.2007 р. [PERSON] переведена техніком з обліку (наказ №2211-к від 13.07.2010 р. Відкрите акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» з 01.02.2017 р. перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», згідно наказу №420 від 27.07.2016 р. (витяг в ЄДР за №22582175 від 02.02.2017 р.). Згідно запису №19 від 11.04.2018 р. на підставі наказу №1420-к від 10.04.2018 р. [PERSON] звільнена на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору. Відповідно до наданого Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» повідомлення про нараховану суму, належну працівнику при звільненні вих.№321 від 11.04.2018 року, нараховано суму до виплати в розмірі 43295,54 грн. Разом з відзивом до суду представником відповідача було надано довідку про невиплачену зарплату за період листопад 2017 р. - квітень 2018 р. [PERSON], згідно якої станом на 21.06.2018 р. сума заборгованості складає 43295,54 грн. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно дост. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, з наданих до суду документів вбачається, що на теперішній час заборгованість відповідача перед позивачем щодо не виплаченої заробітної плати складає 43295,54 грн. Жодних доказів на спростування вказаної суми представником відповідача суду не надано. Зазначені обставини визнані відповідачем і, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК не підлягають доказуванню. Таким чином, відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.Невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач ПАТ «Запоріжжяобленерго» не виконало свої обов'язки щодо виплати позивачу [PERSON] суми нарахованої заробітної плати у розмірі 43295,54 грн., яку суд вважає необхідним стягнути з відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] Враховуючи, що позивач [PERSON] при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», необхідно стягнути з відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved