Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

26 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до Виконкому Білицької міської ради про визнання права власності, посилаючись в позовній заяві на те, що він є сином [PERSON], та онуком [PERSON] та [PERSON], які померли 08 лютого 2005р., 23 липня 2004р. та 08 липня 2013р. відповідно. Після смерті батька, бабки та діда залишилась квартира у [ADDRESS]. У звязку з тим, що заповіту не було, та відсутністю інших родичів, які б прийняли спадщину, він є спадкоємцем за законом першої черги. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] померли, коли позивач був неповнолітнім, у звязку з юридичною необізнаністю він не здійснив своєчасно дій для переоформлення права власності на нього, як спадкоємця. Позивач в позовній заяві просить визнати за ним право власності на житлову квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS]. Позивач, представник відповідача, відповідач в судове засідання не зявились, представник позивача надав заяву про слухання справи в його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, представник відповідача надав листа з проханням розглянути справу в їх відсутність, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає можливим розглянути справу в відсутність позивача, представника позивача, відповідача. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позиція суду підтверджується наступним. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено: Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15 грудня 1995 року, яке видане бюро по приватизації житла при Добропільськом управлінні житлово-комунального господарства в/о «Добропіллявугілля», вбачається, що житлова квартира за адресою в [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (арк.справи 6). Відповідно до свідоцтв про смерть [PERSON] помер 08 лютого 2005 року, [PERSON] помер 23 липня 2004 року, та [PERSON] померла 08 липня 2013 року (арк.справи 10, 11 18). Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, після смерті батька, бабки та діда позивача залишилась квартира у [ADDRESS], заповіту ніхто залишив, та враховуючи те, що відсутністю інших родичів, які б прийняли спадщину, він є спадкоємцем за законом першої черги. З позовної заяви вбачається, що на момент смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позивач був неповнолітнім, тому у звязку з юридичною необізнаністю він не здійснив своєчасно дій для переоформлення права власності на нього, як спадкоємця. Відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, та вважаючи на той факт, що на момент смерті батька, та баби з дідом, позивач був неповнолітнім, тому позивач [PERSON] прийняв спадщину.. Згідно ст.321 ЦК України і ст. 41 Конституції України право власності є нерушимим. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійснення. Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1216 ЦК України, обумовлюється, що спадкування є перехід прав і обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України, право власності вважається таким, що набуте правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивач не моє можливості реалізувати своє право через нотаріальну контору, вказаний факт в судовому засіданні не спростований та зважаючи на той факт, що визнання позовних вимог Відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з огляду на обґрунтованість позову суд приходить висновку про задоволення позову в повному обсязі. У зв'язку з викладеними обставинами, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, знайшли своє обґрунтування та підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved