Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

24 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 29 серпня 2009 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 серпня 2014 року. Відповідач участі в утриманні доньки не приймає, матеріальної допомоги не надає. У зв'язку з цим, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати окремого проживання і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач з'явилась, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав частково, а саме : не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, проте просив зменшити їх розмір з 1/3 частини від заробітку на ? частину. Суд, заслухавши надані сторонами пояснення, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дітей, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) 29 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 48 (а.с. 10). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 серпня 2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину, а саме - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 12.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м. Києва (а.с.11). Відповідач на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних чи недієздатних осіб не має; інших грошових стягнень не має; працевлаштований на посаді начальника електродільниці в ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний»», тобто має стабільний заробіток. Суд вважає, що з урахуванням наявності у відповідача стабільного заробітку, підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі згідно ст. 184 СК України, не має. Відповідно до ч.1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дитини [PERSON] відповідно до ст. 183 СК України з визначенням його розміру у частці заробітку батька. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини судом не встановлено, про них також не повідомлено позивачем та відповідачем. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15.05.2006 року зазначається, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. за № 606-XIV (606-14) «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітноїплати цієї особи. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання малолітньої доньки[PERSON], [INFO], слід визначити в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку батька, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивач просить суд стягнути аліменти з [PERSON] починаючи з дати їх окремого проживання один від одного. Разом з тим, в порушення вимог ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України [PERSON] не надано суду доказів вживання заходів щодо одержання аліментів саме з цього часу, як і не надано доказів ухилення батька дитини від сплати аліментів. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивачка на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави Україна необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 24.11.2014 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial