Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

24 квітня 2018 року представник позивача, [PERSON] спілки «СуперКредит» м.Київ, звернувся до суду з позовними вимогами до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 5964,21 грн., мотивуючи тим, що 16.06.2016 року кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СК-46/0034/16/109/06, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язався надати відповідачці кредит в сумі 6 000,00 грн.. Також 16.06.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до договору, відповідно до п. 1 якого сторони погодили, що кредитна спілка «СуперКредит» надає відповідачці транш у розмірі 6000 грн., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1 складає 6000 грн. Водночас сторонами у п. 3 додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по кредиту та відсоткам. Позивач виконав умови додаткового договору №1 та надав [PERSON] транш в сумі 6000 грн., перерахувавши кошти на добровільний додатковий пайовий внесок. Окрім того, 30.11.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено додатковий договір №2 до договору, відповідно до п. 1 якого сторони погодили, що кредитна спілка «СуперКредит» надає відповідачці транш у розмірі 960,46 грн. за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №2 складає 5831,18 грн. Водночас сторонами у п. 3 додаткового договору №2 було погоджено графік платежів по кредиту та відсоткам. Позивач виконав умови додаткового договору №2 та надав [PERSON] транш в сумі 960,46 грн., перерахувавши кошти на добровільний додатковий пайовий внесок. Відповідно до п. 3.2 договору, нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку 66% річних. Відповідно до п.п. 9 п.2.4 договору, відповідачка зобов'язалася проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 10-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в додатковому договорі. Відповідно до п. 3.4 договору у випадку прострочення позичальником термінів платежів, зазначених п.3 останнього укладеного сторонами додаткового договору, позивач має право стягувати з відповідачки пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від заборгованості по сплаті суми кредиту. Вищенаведене підтверджується розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по договору станом на 18.04.2018 року, з якого також вбачається, що на вказану дату заборгованість за кредитним договором становить 5945,21 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 1,00 грн., нарахованих відсотків - 2435,72 грн. за період з 23.06.2017 року по 18.04.2018 року та пені в розмірі 3508,49 грн. за період з 23.06.2017 року по 18.04.2018 року. Оскільки відповідачка належним чином не виконує умови договору, а тому позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідачки заборгованість по кредиту в розмірі 5945,21грн., а також судовий збір в розмірі 1762 грн. та 19 грн. витрачених коштів на листування. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду клопотання, в якому просить справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить телефонограма про судовий виклик, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у її відсутності не подавала, відзив на позов не подавала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-287 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що 16 червня 2016 року між кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № СК-46/0034/16/109/06. Додатком до кредитного договору кредитної лінії № СК-46/0034/16/109/06, 16 червня 2016 був укладений додатковий договір №1, в якому вказувалось, що позивач надає відповідачці транш по кредиту № СК-46/0034/16/109/06 у розмірі 6000 грн., сума залишку виданого кредиту на момент підписання договору складає 6000 грн., сукупна вартість кредиту складає 59,11% від суми кредиту, або 3546,64 грн., також сторонами було визначено графік платежів по кредиту та відсотках. Відповідно до п.3.1 кредитного договору, кредит мав надаватися відповідачці у національній валюті, після підписання договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача . Позивач виконав умови договору та надав відповідачці кредит у сумі 6000 грн., а остання його отримала, що підтверджується платіжним дорученням №4729 від 16 червня 2016 зі сплатою за користування кредитом з розрахунку 66% річних. В послідуючому, додатком до кредитного договору кредитної лінії № СК-46/0034/16/109/06, 30 листопада 2016 року був укладений додатковий договір №2, в якому вказувалось, що позивач надає відповідачці транш по кредиту № СК-46/0034/16/109/06 у розмірі 960,46 грн., сума залишку виданого кредиту на момент підписання договору складає 5831,18 грн., сукупна вартість кредиту складає 42,21% від суми кредиту, або 2461,62 грн., також сторонами було визначено графік платежів по кредиту та відсотках. Позивач виконав умови договору та надав відповідачці кредит у сумі 960,46 грн., відповідно до Додаткової угоди №2, а остання його отримала, що підтверджується платіжним дорученням №7681 від 30 листопада 2016 року зі сплатою за користування кредитом з розрахунку 66% річних. [PERSON] зобов'язалася відповідно до договору проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 10-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в таблиці 1 п.3.3 договору. Відповідно до п. 6.1 Договору, сторони за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за Договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та умов цього Договору. Таким чином, за Договором відповідачка була зобов'язана повернути позивачу суму кредиту та сплатити проценти за користування ним. Згідно п. 3.4. Договору, зазначено, що у випадку прострочення відповідачем термінів платежів, позивач має право стягувати з відповідача пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Таким чином, відповідачці необхідно сплатити позивачу також і неустойку у вигляді пені за порушення зобов'язання, передбаченого Договором у вказаному вище розмірі. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 552 ЦК України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Тому, відповідачка також має виконати перед позивачем передбачені Договором зобов'язання по сплаті відсотків. На виконання умов п.2.4 Договору відповідачкою здійснювалися проплати не у відповідності сум і термінів платежів, зазначених у Таблиці 1 Договору, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за договором. Вказане підтверджується розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по договору станом на 30.08.2017 року. У зв'язку із чим, станом на 18.04.2018 року сума заборгованості становить 5945,21 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 1,00 грн., нарахованих відсотків - 2435,72 грн. , пені в розмірі 3508,49 грн. за період з 23.06.2017 року по 18.04.2018 року. Відповідно до п.п.3.5, 3.6 договору позивач та відповідач домовилися, що строк позовної давності за цими договорами складає 10 років, в тому числі й на стягнення пені. Прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. 20 лютого 2018 року [PERSON] була повідомлена листом №393/18 про те, що прострочена заборгованість по кредиту на дату написання даного листа складає 4317,39 грн., нараховані та несплачені проценти - 2708,95 грн., нарахована та несплачена пеня - 1347,81 грн., тому КС «СуперКредит» вимагала від боржника повернути суму простроченого боргу до 02 березня 2018 року, а у випадку невиконання вказаної вимоги, кредитодавець вказував, що буде звертатися до суду з позовом про розірвання [PERSON] договору та повернення заборгованості за даним договором. Однак дій по виконанню покладених на неї обов'язків боржник не вчинила. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. У п. 5.1 даного Договору вказується, що договір набуває чинності з 27 березня 2017 року і діє до 27 березня 2022 року, 60 (шістдесят) місяців. Однак, в ст.1052 ЦК України вказується, що у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Тому у п. 2.1. Договору зазначається, що кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі затримання та сплати частини кредиту та процентів щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більше як на десять відсотків; несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту, або використання кредиту не за цільовим призначенням та невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які кредитодавець не несе відповідальності. Таким чином із вказаного випливає, що позивач має повне право звернутися до суду із позовом до відповідача про повернення боргу, оскільки відповідачка ніяких дій щодо повернення заборгованої суми не вчиняє. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Ст.525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). В ст. 526 ЦК України зазначено - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином відповідачка, зокрема, має належним чином виконувати свої зобов'язання за договором по сплаті процентів, однак таке своє зобов'язання не виконує. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] спілки «СуперКредит» кредитні кошти, однак у добровільному порядку виконати зобов'язання по договору № СК-46/0034/16/109/06 від 16 червня 2016року відмовляється, тому у неї виникла заборгованість за даним договором, яка станом на 18 квітня 2018 року становить 5945,21 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 1,00 грн., нарахованих відсотків - 2435,72 грн. за період з 23.06.2017 року по 18.04.2018 року та пені в розмірі 3508,49 грн. за період з 23.06.2017 року по 18.04.2018 року. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] Спілки «СуперКредит» щодо стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по тілу кредиту, процентів та пені є підставним, таким що підлягає до задоволення, оскільки дійсно мало місце порушення майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог. Крім того в силу ст. 141 ЦПК України з відповідачки в користь позивача слід також стягнути понесені судові витрати по справі в сумі 1762 гривень судових витрат. Суд відмовляє в частині задоволення позову, щодо стягнення 19 грн. витрачених коштів на листування, оскільки дане не перебачено чинним законодавством, дана сума не є заборгованістю за кредитним договором та не є судовими витратами відповідно до ст.133 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial