Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

25.10.2021 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , яка подана адвокатом Ричковим М.Ю., в якій він просить визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідач по справі є його сином, але не проживає у вищевказаному житловому приміщенні понад 8 років, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться, оскільки проживає у Російської Федерації. Наявність реєстрації відповідача по квартирі перешкоджає позивачу в здійсненні права власності на квартиру. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В. Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 27.10.2021 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомлення /викликом/ сторін. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 27.10.2021 року було витребувано у Адміністрації Державної прикордонної служби України (головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України) інформацію щодо перетинання державного кордону України громадянином України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Учасники справи повідомлялись належним чином відповідно до ст.ст.128,129,130 ЦПК України. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі. Представник позивача - адвокат Ричков М.Ю. до судового засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся за останнім відомим місцем його реєстрації, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши представника позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що на підставі розпорядження органу приватизації № 170994 від 17.04.2003 року було видано Свідоцтво про право власності на житло від 17.04.2003 року, яким посвідчено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках./а.с.39/ 13 серпня 2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. за реєстровим номером № 2088 посвідчено договір дарування ј частини квартири [ADDRESS] від імені [PERSON] на ім`я позивача [PERSON] 28 січня 2011 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. видані свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] - на 1/20 частини квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] за реєстровим номером № 86 та на 4/20 частини цієї квартири на ім`я [PERSON] за реєстровим номером № 88. 03 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. за реєстровим номером № 1894 посвідчено договір дарування 3/10 частин в праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] . Таким чином, позивач [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 17.04.2003 року УЖКГ виконкому Одеської міської ради, Договору дарування, посвідченого 13.08.2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. за реєстровим № 2088, Свідоцтва про право на спадщину, виданого 28.01.2011 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. за реєстровим № 88 та Договору дарування 03.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. за реєстровим № 1894 - є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ./ а.с. 39-40/. Відповідно до відомостей довідки № Б1-276509-ф/л від 21.10.2021 року про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, яка видана Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, у жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 16.03.1983 року; [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 23.06.2004 року. / а.с.6/. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що позивач є пенсіонером, людиною похилого віку, несе тягар по сплаті комунальних послуг за трьохкімнатну квартиру, відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не приймає участі в утриманні та ремонті житла, його особистих речей в квартирі не має, взагалі житлом не цікавиться. Перешкод в користуванні житловим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї не чинили. Представник також зазначив, що відповідач більше 8 років у квартирі не проживає, його місцезнаходження невідомо, але позивач знає, що відповідач виїжджав до Російської Федерації на заробітки, останній раз виїхав у 2020 році, та з цього часу відомостей не має. Згідно відповіді Адміністрації Державної прикордонної служби України (головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України) від 27.10.2021 року вбачається, громадянин України [PERSON] , [INFO] , у пункті пропуску Бачівськ, що знаходиться на кордоні з Російською Федерацією, 16.02.2020 року перетнув державний кордон України на транспортному засобі [NUMBER] , іншої інформації не має./а.с.26/. Факт не проживання відповідача у спірному житлі підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , наданими у судовому засіданні, які підтвердили, що відповідач приблизно на протязі останніх 10 років в спірній квартирі не проживає, усі витрати та утримання квартирі забезпечує позивач по справі [PERSON] , який проживає один у спірній квартирі та є їх сусідом. Також, підтвердили складання нимиактів про не проживання відповідача за місцем реєстрації, посвідченимивід 08.09.2020 року, від 15.03.2021 року, від 20.01.2021 року; /а.с.7-10/. Відповідно до ст.ст. 317,319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Судом встановлено, що домовленостей або інших угод передбачених законом між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] не укладалось, відповідач фактично в квартирі не проживає та не несе ніяких обов`язків по оплаті або ремонту житла. Наявність реєстрації відповідача по спірній квартирі порушує майнові права позивача, оскільки він змушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, які нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих осіб, що спричиняє йому матеріальної шкоди. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У постанові Верховного суду України від 16 листопада 2016 року по справі № 6-709цс16 зазначено, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Крім того, власник має право вимагати усунення порушень свого права власності у будь-який час від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved