Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

25.09.2014 року позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 03.08.2011 року між ПАТ «СК «Уніка»» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/6534327, за умовами якого було застраховано на строк до 03.08.2012 року належний [PERSON] транспортний засіб марки «Daewoo» р.н.з. «[NUMBER]». 01.01.2012 року за участю застрахованого транспортного засобу, з вини водія [PERSON], відбулась дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої транспортні засоби марки «Daewoo» р.н.з. «[NUMBER]» та марки «Daewoo» р.н.з. «[NUMBER]» отримали механічні ушкодження. 28.02.2012 року, за заявою власника транспортного засобу марки «Daewoo» р.н.з. «[NUMBER]» від 04.01.2012 року, страховиком було виплачено потерпілій особі належне до сплати страхове відшкодування в розмірі 24 338,20 грн. Позивач зазначає, що у зв'язку з порушенням [PERSON] умов договору страхування щодо невідкладного письмового повідомлення страховика про ДТП ПАТ «СК «Уніка»» має право регресної вимоги до страхувальника, на чого позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 24 338,20 грн. Представник відповідача надав до суду письмові заперечення, відповідно до яких зазначив, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, так як твердження позивача щодо порушення відповідачем умов договору страхування не відповідають дійсності, оскільки при настанні ДТП [PERSON] повідомляв страховика про вчинення ДТП в телефонному режимі. Крім того, зазначив, що зі змісту положень, якими врегульовані спірні правовідносини, обов'язок повідомлення страховика про настання ДТП покладається на будь-якого з учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим, з врахуванням того, що [PERSON] на протязі трьох робочих днів з дня настання ДТП повідомила ПАТ «СК «Уніка»» про настання страхового випадку, представник відповідача вважає вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, у своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позов не визнали з підстав, викладених у письмових запереченнях, просили суд у задоволенні вимог позивача відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, зібрані у справі в їх сукупності, суд встановив наступне. 03.08.2011 року між [PERSON] (далі - страхувальник) та ПАТ «СК «Уніка»» (далі - страховик) укладено поліс № АА/6534327 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами якого було застраховано на строк до 03.08.2012 року належний страхувальнику транспортний засіб марки «Daewoo» р.н.з. «[NUMBER]». 01.01.2012 року о 20 год. 10 хв. за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Daewoo» р.н.з. «[NUMBER]», під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Daewoo» р.н.з. «[NUMBER]», належного [PERSON], під керуванням [PERSON], з вини відповідача, що визнається та не заперечується сторонами по справі, відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Судом достовірно встановлено, що в день настання дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], на виконання умов договору страхування, повідомляв ПАТ «СК «Уніка»» про страховий випадок за номером телефону, зазначеному в договорі страхування, однак, у зв'язку з перебуванням на лікарняному, письмового повідомлення про ДТП [PERSON] до ПАТ «СК «Уніка»» протягом трьох робочих днів з дня настання такого не надавав. 04.01.2012 року [PERSON] звернулась до ПАТ «СК «Уніка»» із заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди, згідно якої, у зв'язку з ДТП, що сталась 01.01.2012 року, просила відшкодувати матеріальний збиток, завданий джерелом підвищеної небезпеки. Згідно платіжного доручення № 006418, 28.02.2012 року, за заявою [PERSON] від 04.01.2012 року, ПАТ «СК «Уніка»» виплачено потерпілій особі належне до сплати страхове відшкодування, яке відповідно до звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 230/01/12 від 28.01.2012 року оцінено в розмірі 24 338,20 грн. Оцінюючи вищенаведене, суд прийшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в разі, посеред іншого, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону, про настання дорожньо-транспортної пригоди. Положеннями пп. 33.1.4 п. 33. 1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, яка діяла станом на дату укладення сторонами договору страхування - від 01.01.2011 року, регламентовано, що учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що станом на час дорожньо-транспортної пригоди ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» діяла в новій редакції. Відповідно до пп. 33.1.4 п. 33. 1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, яка діяла станом на 18.09.2011 року, на яку як на підставу своїх вимог посилається позивач, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Як встановлено у ході судового розгляду справи, в день настання дорожньо-транспортної пригоди - 01.01.2012 року, [PERSON] повідомляв страховика про настання страхового випадку за номером телефону, зазначеному в договорі страхування, однак, з поважних причин - у зв'язку з перебуванням на лікарняному, письмового повідомлення про ДТП у встановлені вищезазначеною нормою строки страховику не надав. Доказів на спростування вище встановленої обставини позивачем суду не надано. Окрім наведеного вище, судом також встановлено, що протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП потерпіла особа зверталась до страховика із заявою про настання страхового випадку, що підтверджується відповідною заявою [PERSON] від 04.01.2012 року. Частиною 2 статті 5 ЦК України регламентовано, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Враховуючи, що статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 18.09.2011 року посилено цивільну відповідальність учасників ДТП, суд вважає, що в даних правовідносинах підлягають застосуванню норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які діяли станом на дату укладення сторонами договору страхування, а саме, від 01.01.2011 року, так як виходячи із принципу дії актів цивільного законодавства у часі чинність норми від 18.09.2011 року не поширюється на дані правовідносини. Беручи до уваги вищенаведене та те, що страхувальником при настанні дорожньо-транспортної пригоди було виконано покладений на нього ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо невідкладного повідомлення страховика про настання страхового випадку, з врахуванням того, що страховик в установленому законом порядку був повідомлений потерпілою особою про настання ДТП, суд вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим такі задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed