Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

26.07.2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в обґрунтування якого, послався на таке: він є власником кватири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Квартира належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.09.2006 року. Відповідачі [PERSON] , невістка позивача та її діти, [PERSON] та [PERSON] також зареєстровані за зазначеною вище адресою, однак тривалий час у квартирі не мешкають. Наразі права позивача, як власника житлового приміщення порушуються, відповідач по справі не сплачує платежів по утриманню квартири та нею зовсім не цікавиться. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, через не проживання у ньому понад 1 рік без поважних причин. Позивач до судового засідання не прибув, однак надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позову наполягає, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, якихось заперечень суду не надала. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.09.2006 року, що вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.12.2006 року (а.с.9,10). Разом з позивачем по справі у спірному будинку зареєстрована невістка [PERSON] та її діти (онуки позивача), [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , однак з січня 2014 року у спірній квартирі вони не мешкають, що підтверджується актами КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області (а.с.5,6). Позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за невістку з дітьми, крім того не може оформити субсидію, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов`язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання у квартирі позивача більше року, визначила для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається з актів КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області від 30.09.2019 року № 1899 та від 26.05.2021 року № 869 , що у спірній квартирі відповідач разом з дітьми зареєстрована, однак не мешкає з січня 2014 року. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання неповнолітніх дітей визначено з матір`ю. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідача без поважних причин.

Outcome: approved