Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

24 лютого 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 10 лютого 2015 року вони з відповідачем уклали шлюб. Спільних дітей від шлюбу подружжя не має. Сумісне проживання з відповідачем не склалось, останнім часом виникають непорозуміння, вони не знаходять спільної мови. Позивачка проживає у своїх батьків, відповідач у своїх. Вона з ним не спілкується, не веде спільного господарства, не пов'язана сумісним побутом, фактично сім'я розпалась і її подальше збереження неможливе. Відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану. Спільно нажите майно вони поділять пізніше. Після розірвання шлюбу хоче залишити собі прізвище [PERSON]. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити (а.с. 18), а відповідач позов визнав у повному обсязі, просив шлюб розірвати (а.с. 16). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що з 10 лютого 2015 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції у Чернігівській області, про що складено відповідний актовий запис № 09 (а.с. 6). Спільних дітей від шлюбу подружжя не має. Згідно викладених позивачем обставин сумісне проживання з відповідачем не склалося, останнім часом виникають непорозуміння, вони не знаходять спільної мови. Позивач проживає у своїх батьків, відповідач у своїх. Подружжя не спілкується, не веде спільного господарства, не пов'язане сумісним побутом. Фактично сім'я розпалась і її подальше збереження неможливе. Відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивач хоче залишити собі прізвище [PERSON]. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного та

Outcome: approved