Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

25.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про встановлення факту окремого проживання та факту окремого ведення господарства, посилаючись на те, що з січня 1990 року по 2008 рік перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] На теперішній час проживає із відповідачем за адресою:[ADDRESS], однак окремо один від одного, спільного господарства не ведеться, сімейно-побутові проблеми задовольняються роздільно. У зв'язку із вищевикладеним просить суд: встановити факт окремого проживання [PERSON] та [PERSON] по факту роздільного ведення ними господарства, починаючи з 2008 року по теперішній час, встановити режим роздільного проживання [PERSON] та [PERSON] на майбутнє, т.я. вона не може та не бажає в подальшому проживати разом із відповідачем. [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву з проханням перенести розгляд справи(а.с.22). У відповідності до ст.169 ЦПК України,підстав для відкладення розгляду справи не встановлено, суд визнав неявку позивача не поважною та можливість розгляду справи у відсутність не зявившехся осіб. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши подану позовну заяву, надавши оцінку зібраним доказам, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.5,10). До складу сімї [PERSON] входять: син - [PERSON], [INFO] та співмешканець - [PERSON],[INFO] Позивач у своєму позові зазначає, що з січня 1990 року по 2008 рік перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] На теперішній час проживає із відповідачем за адресою:[ADDRESS], однак окремо один від одного, спільного господарства не ведеться, сімейно-побутові проблеми задовольняються роздільно. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON].(а.с.7-9) Згідно із ст.119 СК України, за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. У зазначеної статті закріплено можливість подружжя клопотати про встановлення режиму окремого проживання. Режим окремого проживання подружжя є окремим інститутом сімейного права. Встановлення такого режиму можливо тільки у чітко зазначених випадках. Так, режим окремого проживання подружжя або сепарація може бути встановлено рішенням суду як за письмовою заявою подружжя, (мається на увазі спільне волевиявлення подружжя на встановлення сепарації) так і за рішенням суду за позовом одного із подружжя. Якщо подружжя дійшло спільної згоди щодо встановлення режиму окремого проживання через неможливість спільного проживання (що досить часто трапляється в сучасним економічних умовах) або через небажання спільно проживати, суд своїм рішенням встановлює сепарацію. Тож, ст.119 СК України чітко передбачено, що з позовом до суду для встановлення режиму окремого проживання має право звернутися один із подружжя або подружжя у цілому, тобто союз жінки і чоловіка має бути зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. У відповідності до ч.2 ст. 21 СК України, проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Крім того, як вбачається зі змісту заявленого позову, позовними вимогами заявника є встановлення факту окремого проживання [PERSON] та [PERSON] по факту роздільного ведення ними господарства, починаючи з 2008 року по теперішній час, а також встановлення режиму роздільного проживання [PERSON] та [PERSON] на майбутнє. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог . Частина 2 даної статті ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, позивачка просила встановити факт окремого проживання з 2008 року, а це означає за минулий час та встановити режим роздільного проживання на майбутнє, однак чинним законодавством не передбачено такого способу захисту цивільних прав та інтересів як встановлення факту окремого проживання за минулий або майбутній час, до того ж із заявленими вимогами до суду звернулась особа, яка не перебуває у шлюбі, тож встановлення режиму окремого проживання подружжя не є можливим. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed