Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

25 жовтня 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернули ся до суду із зазначеним позовом до Рівненської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі розпоряджень Очаківської райдержадміністрації на імя [PERSON] було видано державні акти на земельні ділянки: розміром 1,00 га для ведення особистого селянського господарства та 11,74 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Рівненської сільської ради. Після смерті [PERSON], який помер 30 липня 2004 року, спадщину прийняла його донька [PERSON]. Не оформивши на своє імя державні акти на спірні земельні ділянки, 13 травня 2012 року, [PERSON] померла. Будучі спадкоємцями померлої за законом, вони звернулись до нотаріуса, але одержали відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначені вище земельні ділянки в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавиці. Посилаючись на викладені обставини, просили визнати за ними право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивачі та відповідач надали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; позивачі, крім цього, зазначили, що повністю підтримують заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. 30 серпня 2004 року та 14 грудня 2004 року на підставі розпоряджень голови Очаківської райдержадміністрації № 193 від 20 травня 2004 рокута № 268 від 12 липня 2004 року на імя [PERSON] було видано державні акти на право власності на земельну ділянки площею 11,74 га, за цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та на земельну ділянку площею 1,00 га, за цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Рівненської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. 28 березня 2005 року [PERSON] було отримано свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], який помер 30 липня 2004 року (а. с. 9-11). 13 травня 2012 року, не оформивши на своє імя правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 161908 від 26 травня 2012 року (а. с. 12). Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 жовтня 2016 року за заявами чоловіка померлої позивача [PERSON] та її дітей позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заведено відповідну спадкову справу після № 20/2012. 07 жовтня 2016 року нотаріусом позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавиці (а. с. 13). З розяснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», вбачається, що особа, яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1225 ЦК України випливає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що [PERSON] отримала у спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON] спірні земельні ділянки, однак не оформила державні акти на своє імя, іншого шляху реалізувати своє право власності у позивачів немає; обставин, які б вказували, що спадкодавиця за життя набула право власності на земельні ділянки неправомірно, або, що на них, окрім позивачів, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Таким чином позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved