Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

26.12.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітню дитину. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.08.2002 року. Від даного шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що сімейне життя між нею та відповідачем по справі не склалось, оскільки у них виявились різні характери та погляди на життя, шлюб, сім'ю. Відповідач перестав цікавитись життям сім'ї. На прохання змінити свою поведінку ніяк не реагував. Подружніх відносин не підтримують. Проживають окремо. Шлюб існує формально. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23.08.2002 року, який зареєстрований Рубіжанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, про що зроблено актовий запис № 196, згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 23.08.2002 року (а.с. 5). В судовому засіданні з досліджених письмових доказів суд встановив, що сторони на даний час подружніх відносин не підтримують. Сім'я розпалась, оскільки у подружжя виявились різні характери та погляди на життя. До примирення за цей час вони так і не прийшли. Шлюб існує формально, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сім'ї неможливе, а тому суд вважає за можливе шлюб між ними розірвати. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 03.01.2003 року (а.с. 8) вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. П. 1 ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. З письмових пояснень [PERSON] суд встановив, що неповнолітня дитина перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, а тому суд вважає за правильне позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, а також судові витрати пов'язані з розглядом справи. Після розірвання шлюбу позивачу залишити шлюбне прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved