Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

25 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивував тим, що 10 травня 1999 року померла [PERSON], яка була зареєстрована та постійно проживала в [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно земельна частка (пай), яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради. Він є спадкоємцем за заповітом. Крім нього інших спадкоємців немає. Спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в оперативне управління та володіння спадковим майном. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на землю в нотаріальній конторі він не взмозі, оскільки правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) відсутній (втрачений), тому змушений звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судове засідання [PERSON] не зявився, просив справу розглянути у його відсутності, про що зазначив у позовній заяві (а.с. 3). Представник відповідача [PERSON] сільської ради також в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.17). Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом врегульованим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши\~ матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 10 травня 1999 року в с. Наддністрянське Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП Дністер [PERSON] сільської ради\~Мурованокуриловецького району Вінницької області, розміром 1,86 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0186697, за порядковим номером 515. Вартість зазначеної земельної частки (паю) становить 50067,46 грн. (а.с. 9) При житті, 28 травня 1998 року [PERSON] склала заповіт на імя позивача. (а.с.7) З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 59/1999 на ім'я померлої 10 травня 1999 року [PERSON] слідує, що позивач [PERSON], прийняв спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] (що слідує із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 08.12.1999 року Мурованокуриловецькою державною нотаріальною конторою та довідки [PERSON] сільської ради № 350 від 13.04.2015 року (а.с.6). Інші спадкоємці крім [PERSON], які б могли прийняти спадщину після смерті [PERSON] відсутні. Постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори від 02.04.2016 року (а.с.10) з підстав відсутності правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) на території [PERSON] сільської ради, належну померлій 10 травня 1999 року [PERSON] З оголошення в газеті Наше Придністровя від 04 вересня 2015 року слідує, що оригінал сертифіката, що посвідчував право [PERSON] на земельну частку (пай) втрачено (а.с. 8), а тому позивач не може захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд. Стаття 524 ЦК УРСР (1963 р.) встановлює, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача повністю, оскільки \~матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину після смерті баби [PERSON], інші спадкоємці відсутні, \~відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, перешкод в прийнятті ним спадщини суд не вбачає.

Outcome: approved