Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

24 березня 2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.10.2016 року у відділі державної реєстрації актів Цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1531. У сторін є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Водночас зазначає, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинились на початку 2018 року, з цього часу позивач та відповідач проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору з відповідачем про місце проживання дитини немає. Ухвалою суду від 12 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, а також провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 25.10.2016 року у відділі державної реєстрації актів Цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1531. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] . Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved