Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

25.07.2019 року [PERSON] , в особі адвоката Пашко О.А., звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із вказаною заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на окупованій території України у м. Донецьк. В обґрунтування заяви представник заявника вказала, що [PERSON] , [INFO] , була матір`ю заявника [PERSON] , [INFO] . 14.06.2019 року [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , померла в місті Донецьк (Калінський район) у віці 49 років. Маючи в наявності свідоцтво про смерть, видане Петровським відділом РАГАС Донецького міського управління Міністерства Народної Республіки № 145286 від 25.06.2019 року, запис акта № 546, та довідку про отримання допомоги на поховання від 25.06.2019 року, 17.07.2019 року заявник звернулась до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо реєстрації смерті [PERSON] . Проте, листом від 17.07.2019 року № 1290/51-47 Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області відмовив заявнику у реєстрації смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з причини, що надана копія свідоцтва про смерть не відповідає умовам діючого законодавства та не створює правових наслідків, бо видане на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті матері необхідне заявнику для настання правових наслідків її смерті. Представник заявника адвокат Пашко О.А. підтримала подану заяву, подала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, вимоги, викладені в заяві підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. За таких обставин, та враховуючи, що розгляд даної справи відповідно до вимог частини другої статті 317 ЦПК України здійснюється невідкладно, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заявника та представника заінтересованої особи на підставі доказів які маються в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території підлягають задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , доводилася донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим Олександрівською селищною Радою Мар`їнського району Донецької області 12.05.1995 року, про що зроблено запис в книзі записів актів громадського стану про народження за № 15. [INFO] [PERSON] , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видане Петровським відділом РАГАС Донецького міського управління Міністерства Народної Республіки № 145286 від 25.06.2019 року, запис акта № 546, та копією довідки про отримання допомоги на поховання від 25.06.2019 року, Для отримання свідоцтва про смерть матері, заявниця звернулася до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Однак, листом від 17.07.2019 року № 1290/51-47 Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області заявнику було відмовлено у реєстрації смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з підстав, що надана копія свідоцтва про смерть не відповідає умовам діючого законодавства та не створює правових наслідків, бо видане на тимчасово окупованій території України. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia, Ilascu and Others v. Moldova and Russia), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Згідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1650 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] , [INFO] , і визначає датою її смерті [INFO] та місцем смерті м. Донецьк. Приписами ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах, в тому числі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для настання правових наслідків смерті [PERSON] . На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України тощо.

Outcome: approved