Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

25 листопада 2015 року позивач звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності на 1/6 частку квартири № 43, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул.Лісова 7, після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом, та визнання права власності на 1/2 частку квартири № 45, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул.Декабристів 15, після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 15.02.2008 року померла її матір [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частки квартири № 43, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Лісова 7. Спадкоємцями після смерті [PERSON] були її чоловік [PERSON] та позивач. Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоемці до нотаріальної контори не зверталися. 17.01.2014 року помер батько позивача - [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки квартири № 43, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Лісова 7, з яких 1/3 частина вищевказаної квартири належала йому на підставі свідоцтвапро право власності на житло і 1/6 частина квартири, яку він прийняв після смерті своєї дружини [PERSON]. Позивач звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса від 05.11.2014 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на спадкове майно після смерті її матері [PERSON] та батька [PERSON], оскільки державна реєстрація права власності на 1/3 частку квартири № 43, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Лісова 7, у встановленому законом порядку - проведена не була. Виходячи з вищевикладеного позивач просив суд позовні вимоги задовольнити. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Від представника відповідача надійшла заява, про розгляд справи у її відсутність, просить ухвалити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, оглянувши письмові докази по справі, спадкову справу № 417/2014 [PERSON], яка померла 15.02.2008 року, спадкову справу № 418/2014 [PERSON], який помер 17.01.2014 року, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.02.2008 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с.5/. 17.01.2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с.6/. 22.07.2014 року позивач звернулася до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заяваю про прийняття спрадщини після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON] /а.с.36, 51/. Постановами державного нотаріуса від 05.11.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батьків, оскільки державна реєстрація права власності на 1/3 частку квартири № 43, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Лісова 7, у встановленому законом порядку - проведена не була /а.с.13, 15/. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.01.1999 року квартира № 43, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул.Лісова 7, належала [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності по 1/3 частці кожному /а.с.20/. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із наступного. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до свідоцтва про народження позивача, її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.7/. Згідно свідоцтва про шлюб позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] після укладання шлюбу 12.07.2008 року /а.с.8/. Таким чином, позивач є спадкоємцем 1 черги за законом, та вона своєчасно у 6-місячний строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] належну їй 1/3 частку спірної квартири успадкували позивач, як дочка, та чоловік - [PERSON], які на день смерті спадкодавиці, проживали із нею за однією адресою, що підтверджується довідкою з місця проживання /а.с. 44/. Тобто спадкоємці успадкували по 1/6 частці квартири. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного суд, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved