overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

26.06.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 08 липня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції , актовий запис за №841. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, зазначивши в обґрунтування позову, що у шлюбі прожили біля 9 років, до реєстрації шлюбу проживали разом з 1999 року. Від спільного проживання мають сина - [PERSON], [INFO]. З літа 2015 року разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, оскільки зрозуміли, що не можуть жити разом тому, що мають різні погляди на життя. Примирення між ними не можливо, оскільки обидва не бажають зберігати сім'ю. На теперішній час їх шлюб існує формально, що суперечить інтересам їх обох. За викладених обставин просить позов задовольнити, після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутність /а.с.18/. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов з наступних підстав. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 08 липня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис за №841, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.4/. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] у сторін народився син - [PERSON], [INFO], актовий запис №164 /а.с.5/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з пояснень позивача, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки це суперечить інтересам обох подружжя. Враховуючи, що шлюбні відносини сторонами припиненні з літа 2015 року, подружжя проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, тобто шлюб на теперішній час існує формально, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, тому підстав для надання подружжям строку на примирення не вбачається та за таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

26.06.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 16 листопада 2002 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з березня 2009 року. Син проживає з нею. На даний час відповідач фактично створив нову сімю. А тому позивач просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам. Позовна заява одночасно містить клопотання про розгляд справи у відсутність позивача. Відповідач до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про одруження, сторони 16 листопада 2002 року зареєстрували шлюб; - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з березня 2009 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

26.06.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12.11.2004 року. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що співжиття з відповідачем не склалось, оскільки на протязі спільного життя вони виявили, що у них різні характери на погляди на сімейне життя, через що в сімї постійно виникали сварки. Вони не підтримують подружні стосунки та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву, якою на задоволенні позовних вимог наполягає і просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, якою просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.\~\~ Як вбачається з свідоцтва про одруження серії 1-ЖД № 130713 (а.с.3), сторони уклали шлюб 12.11.2004 року, який зареєстрований [PERSON] сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 44. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-ЖД № 003643 та серії 1-ЖД № 184542 відповідно (а.с.4, 5). Ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

26.06.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.06.1997 року. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що співжиття з відповідачем не склалось, оскільки він матеріально сімю не забезпечую, вживає спиртні напої, вчиняє сварки. Вони не підтримують подружні стосунки та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, але надала до суду заяву, якою на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення і просить справу розглянути у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не направляв, а тому суд, враховуючи заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.\~\~ Як вбачається з свідоцтва про одруження серії І-ЖД № 063183, виданого Дачненською сільською радою народних депутатів Біляївського району Одеської області 19.06.1997 року (а.с.3), сторони уклали шлюб 19.06.1997 року, який зареєстрований Дачненською сільською радою народних депутатів Біляївського району Одеської області, актовий запис № 23. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією паспорта серії КМ № 904401, виданого Біляївським РВ ГУ ДМС України в Одеській області 10.07.2014 року на імя [PERSON] та свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-ЖД № 047800 (а.с.5, 6). Ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Неявку відповідача в судове засідання суд розцінює, як небажання зберегти сімю. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

26.06.2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом , зазначивши , що з 16.05.1996 р. знаходиться з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . В даний час вона з відповідачем спільно не проживає. Син знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає . Посилаючись на викладене , позивачка просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з дня пред»явлення позову до досягнення дитиною повноліття Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив , що він не має намір сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина , оскільки він бажає сам його утримувати. Вислухавши сторони , дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Судом безспірно встановлено , що сторони з 16.05.1996 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] , який в даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач проживає окремо від сім»ї. Працює охоронцем у господарстві «Агро-ритм» Любашівського району. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини , визнані сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач не оспорює своє батьківство відносно дитини , визнав в судовому засіданні , що син перебуває на утриманні позивачки та заявив , що в даний час працює охоронцем у господарстві «Агро-ритм» , то суд вважає , що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп. В силу ст.. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

26.06.2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В заяві на підтвердження своїх вимог вказала, що 16 листопада 2002 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ними припиненні з березня 2009 року. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Домовленості між нею та відповідачем про участь останнього в утриманні дитини не досягнуто, участі в утримані сина відповідач не бере. Відповідач працює, інших дітей на утриманні немає, стягнень за виконавчими документами з нього не здійснюється. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Просила розглянути справу у її відсутність (справа № 468/1018/15-ц). Відповідач до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив, що: - згідно копії свідоцтва про одруження, сторони 16 листопада 2002 року зареєстрували шлюб, - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], - довідка, видана виконавчим комітетом Новоіванівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 23.06.2015 року, підтверджує що син [PERSON] дійсно проживає разом з позивачкою. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки ( а не лише мати ) зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, проживає окремо від дитини, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно в силу ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

26.06.2015 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що на протязі останніх трьох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На даний час сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. За таких обставин позивачка вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб. До початку судового розгляду позивачка та відповідач подали заяви про розгляд справи без їх присутності. За змістом поданих заяв, позивачка позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги, а відповідач позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2002 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №931 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 6). Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, шлюбні відносини між сторонами припинені. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сторони проживають окремо, спільним побутом не пов'язані. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

26.06.2015 року позивачка звернулася до Любашівського районного суду з зазначеним позовом. На обгрунтування своїх вимог зазначила, що 20.10.2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час спільного проживання сімейні відносини не склались, протягом останніх 2 років постійно виникали сварки та непорозуміння. Причиною розладу в сім'ї стали різні характери та погляди на життя. Неодноразові спроби примиритися результанів не дали. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе, просила суд розірвати їх шлюб. 30.06.2015 року Любашівським районним судом Одеської області було винесено ухвалу про відкриття провадження по даній справі. Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 13.07.2015 року провадження у справі було зупинено у зв'язку з призначенням подружжю строку для примирення до 21.09.2015 року. 21.09.2015 року позивачка в судове засідання не з'явилась, повідомивши суд письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, вказавши, що за час наданий судом для примирення шлюбні відносини з відповідачем не налагодились та наполягала на розірванні їх шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомивши суд письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позов визнає та не заперечує проти розірвання їх шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.10.2001 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області (актовий запис № 51). Як вбачається з матеріалів справи, в сім'ї склались ненормальні стосунки. Сторони спільно не проживають, звернулись до суду з заявами, у яких просили суд розірвати їх шлюб. В ході розгляду справи судом прийняті заходи до примирення подужжя, а саме: ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 13.07.2015 року подружжю надано строк на примирення терміном на два місяці. Заходи до примирення подружжя, вжиті ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 13.07.2015 року, позитивних результатів не дали. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу . В силу статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

26.06.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини і свої доводи обґрунтовує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], 06.01.2014року народження, який проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не робить, тому вона змушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача ? частину його доходів. Позивач у зал судового засідання не з'явилась, але надала до суду заяву слухати справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач у зал суду не з'явився, але надав листа слухати справу без його участі, позов визнає. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження дитини, свідоцтва про укладання шлюбу, встановлено, що від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], 06.01.2014року народження, який проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. У відповідності зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно ст.183 СК України, з відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання дитини - у розмірі 1/4 частини його заробітної плати й інших доходів до досягнення дитиною віку повноліття, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 180-183 СК України, ст. ст. 57-60, 62, 64, 212-215 ЦПК України, -

Outcome: approved