Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], яке належить йому на праві власності, обґрунтовуючи це тим, що відповідача, як особу достроково звільнену з місць позбавлення волі, задля виконання вимог кримінально-виконавчої інспекції було тимчасово, на три місяці, з 18.06.2013 року, зареєстровано у вищезазначеному будинку, та продовжено термін реєстрації на зимовий період. На весні позивач забажав щоб [PERSON] звільнив помешкання та знявся з реєстрації, однак відповідач відмовився виконати дану вимогу, але все ж таки почав забирати речі і в листопаді 2014 року забрав останнє. У будинку по [ADDRESS] відповідач не проживає з травня 2014 року, однак добровільно знятись з реєстрації відмовляється, чим порушує його права як власника. Крім того позивач просить зобов'язати [PERSON] знятись з реєстрації. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні, виклали факти зазначені у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнав, послався на те що позивач приховав, що він є батьком його колишньої дружини і домовленості між ними про строк проживання не було, оскільки він займався столярними роботами та допомагав добудовувати даний житловий будинок. У травні 2014 року він потратив до лікарні, а коли виписався то до будинку потрапити не зміг, але все одно займався столярними роботами на подвір'ї та у ангарі за даною адресою. Коли позивач повернувся з заробітку він поставив замок на хвіртку та тоді ж виявив не бажання щоб він проживав у будинку, однак він періодично приїздить до с. Льгів щоб потрапити до будинку. А отже відповідач просить безпідставно визнати його таким, що втратив право користування житлом, оскільки на момент звернення до суду не закінчився шестимісячний строк передбачений ст.71 ЖК УРСР. Судом після заслуховування пояснень сторін, з'ясовано всі обставини на які посилаються та досліджено докази, якими вона їх обґрунтовує. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. За змістом ч.1 ст.405 ЦК, яка прямо вказує на наявність права користування житлом лише у членів сім'ї власника, які проживають разом з ним, а згідно частини 2 названої статті член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] є одноосібним власником будинку [ADDRESS] і таке право він набув на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. /а.с.7, 8, 12/ Відповідно до рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2014 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя відмовлено. /а.с.22-23/ Згідно письмової вимоги від 14.11.2014 року [PERSON] у присутності двох свідків вимагав від [PERSON] знятись з реєстрації в зв'язку з розірванням договору піднайму житла. /а.с.24/ З довідок виконкому Левковицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №353 від 31.07.2014 року та №505 від 07.11.2014 року вбачається, що відповідач дійсно рахується зареєстрованим [ADDRESS], але фактично за даною адресою не проживає з 01 травня 2014 року і в будинку відсутні його особисті речі, даний факт також підтверджується актом обстеження від сільської ради від 31.07.2014 року. /а.с.13-15/ Отже, достовірно встановлено факт непроживання відповідача з 01 травня 2014 р. у будинку [PERSON] Оскільки між сторонами не було іншої домовленості то відповідач втратив право користування житлом, що належить на праві власності позивачу. Як вбачається з довідки про термін тимчасової непрацездатності для подання до страхової компанії від 29.09.2014 року, [PERSON] дійсно проходив курс лікування, однак на стаціонарному лікування перебував лише з 26.05.2014 по 03.07.2014 року. /а.с.26/ Слід вказати, що позовні вимоги у частині зобов'язання [PERSON] знятись з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають, оскільки відповідно ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. N1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання автоматично здійснюється відповідним органом на підставі рішення суду про позбавлення права громадянина користування житловим приміщенням. При таких встановлених судом обставинах справи, з наведених вище підстав та міркувань, суд дійшов висновку про наявність підстав для судового захисту прав [PERSON] і часткового задоволення його позову. Згідно вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову до суду сплатила судовий збір в сумі 243,60 грн, який підлягає стягненню з відповідача. /а.с.1/

Outcome: partial