Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

25 грудня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до колишнього чоловіка [PERSON], 26 лютого 2015 року уточнила позовні вимоги, в позовних заявах вказала, що їй на праві власності належить житловий будинок в с. Новоселиця Полонського району, вул.. Островського, 2, в якому сторони проживають і зареєстровані. Між сторонами в березні 2012 року шлюб розірвано. Відповідач після розірвання шлюбу в кінці 2013 року пішов з будинку, проживає з іншою жінкою, але часто приходить додому і вчиняє систематично скандали, зловживає спиртними напоями, погрожує фізичною розправою, здійснює пошкодження будинку. Тому вона зверталася до міліції, щоб відповідача притягали до відповідальності. Просить виселити його з будинку без надання іншого житлового приміщення та зобовязати знятися з обліку реєстрації місця проживання в її будинку. В суді позивачка позов підтримує і пояснила, що відповідач двічі її бив, щодня приходив пяним, створює нестерпну обстановку для проживання дітей та внучки. Відповідач в судовому засіданні позов не визнає і пояснив, що з дому нікуди не йшов, позивачка сама затіває сварки з ним. Дослідивши обставини справи, вислухавши доводи сторін, показання свідків, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Свідок з боку позивачки [PERSON] в суді показала, що батько приходить пяний, кричить, що негативно відбивається на її доньці. Мама теж свариться з батьком, коли батько до неї кричить. Коли батько тверезий, то з мамою не свариться, працює по господарству. Після розірвання шлюбу батько продовжував жити в будинку. Свідок з боку відповідача [PERSON] показала, що її син, відповідач, коли приходить пяним, то свариться. Після розірвання шлюбу він з позивачкою продовжують жити в будинку, син всі роботи виконує по господарству. Свідок з боку відповідача [PERSON] показав, що його син відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу продовжує жити з колишньою невісткою, але сваряться, тому що вона безпричинно доскіпається до сина. Свідок з боку відповідача [PERSON] показав, що його брат [PERSON] та його колишня дружина [PERSON] після розірвання шлюбу продовжують жити в одному будинку, зі слів брата йому відомо, що брат продовжує віддавати зарплату позивачці. Сварки в них були за гроші, бо їх завжди не вистачало. Свідок з боку відповідача [PERSON] показала в суді, що була очевидцем сварок в сім»ї сторін і бачила та чула, що позивачка [PERSON] постійно провокувала відповідача до сварки. Працівники міліції приїжджали один раз до сторін. Свідок з боку відповідача [PERSON] показала, що провокує сварки позивачка. Коли відповідач тверезий, то мовчить, а коли в стані алкогольного спяніння, то також свариться з позивачкою. Після розірвання шлюбу відповідач нікуди не йшов з будинку і живе в будинку, сам виконує всі необхідні роботи по господарству. В суді встановлено що сторони проживають в будинку, що належить позивачці [PERSON] на праві власності. Шлюб між сторонами розірвано в 2012 році. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] продовжує в ньому проживати. За місцем проживання між сторонами систематично виникають сварки. Позивачка [PERSON] зверталася із заявами в Полонський РВ УМВСУ про неправомірну поведінку відповідача [PERSON] За зверненнями позивачки Полонський РВ УМВСУ ухвалював постанови від 15 квітня 2010 року, 02 березня 2012 року, 28 травня 2012 року про відмову в порушенні кримінальних справ за відсутністю складу злочину, а з вимогою притягнути відповідача до встановленої законом відповідальності за нанесення їй побоїв чи тілесних ушкоджень позивачка до суду не зверталась. До адміністративної відповідальності за вчинення за вчинення психологічного насильства протокол щодо [PERSON] направлявся до суду за результатами сварки 29 березня 2013 року та 04 липня 2013 року. Даних про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] позивач суду не надала, клопотання про витребування доказів не заявляла. Дані обставини встановлені з пояснень сторін, показанням свідків, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, рішенням суду про розірвання шлюбу, повідомленнями начальника Полонського РВ УМВСУ про проведення з [PERSON] профілактичних бесід, довідкою про склад сім»ї сторін, копією паспорта позивачки, постановами про відмову в порушенні кримінальної справи. Відповідно до ст..157 Житлового кодексу України (далі ЖК України) членів сім»ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених часиною першою ст. 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім»ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім»ї власника жилого будинку (квартири) , які проживають з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 64 цього Кодексу до членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки, а якщо особи, зазначені в ч.2 цієї статті , перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач і члени його сімї. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій ст..64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] не надала суду доказів про те, що [PERSON] систематично порушує правила співжиття, оскільки доказів, що він є винуватцем сварок та вчиняв психологічне насильство в сім»ї і поніс за це відповідальність, суду не надано. Із змісту повідомлень позивачці від начальника Полонського РВ УМВСУ на її звернення вбачається, що між сторонами були сварки, за наслідками яких відповідач не притягався до відповідальності. Тому вказані повідомлення начальника Полонського РВ УМВСУ суд вважає неналежними доказами систематичності протиправної поведінки [PERSON] Крім того, з часу останнього звернення позивачки [PERSON] до органів міліції з приводу неправомірної поведінки [PERSON] 04 липня 2013 року, до часу звернення з позовом до суду пройшло один рік і сім місяців і доказів за вказаний період систематичного порушення [PERSON] правил співжиття та притягнення його до відповідальності за порушення цих правил, суду не надано. Дрібні побутові взаємні сварки, в тому числі також і з ініціативи позивачки, як це підтвердили свідки в суді і не вірити їх показами суд підстав не вбачає, не можуть бути підставою для виселення, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Письмовий доказ - акт судово - медичного обстеження №347 від 28 травня 2012 року про тілесні ушкодження в [PERSON] суд не вважає належним доказом вчинення відповідачем злочину, оскільки пояснення про обставини отримання тілесних ушкоджень в цьому акті викладені тільки позивачкою. За таких обставин зробити висновок, що відповідач умисно причиняв позивачці тілесне ушкодження, неможливо, оскільки позивачка не зверталась у встановленому порядку про притягнення відповідача до передбаченої відповідальності, в тому числі і кримінальної, за завдання їй тілесних ушкоджень.

Outcome: dismissed