Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

25.03.2014 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова звернувся позивач з позовними вимогами до [PERSON] про визнання останнього таким що втратив право користування жилим приміщенням. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він набув право власності на квартиру [ADDRESS], однак у цій квартирі зареєстрована третя особа, яка не є її власником, у цій квартирі не проживає, а тому позивач вимушений сплачувати за таку особу вартість житлово-комунальних послуг, що нараховуються на відповідача, у зв'язку з чим просить задовольнити його позовні вимоги. У судове позивач не з'явився, та просив розглянути справу без його участі. Відповідач належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, однак у судове засідання не з'явився, заперечень до суду не подав. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 30.06.2010 року заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова за позивачем було визнано право власності на квартиру [ADDRESS] і дане рішення набуло законної сили. (а.с. 4). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26918932 від 04.08.2010 року [PERSON] зареєстрував право власності на дану квартиру (а.с. 3). Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із довідкою № 645 від 25.02.2014 року виданою КП «Жилкомсервіс» [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], а отже мав право на користування даною квартирою.(а.с. 8). Згідно до ст. 150 Житлового кодексу УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, право користування квартирою належить особі, якщо вона є членом сімї власника квартири. Як встановлено судом власником квартири є позивач, а відповідач не є членом його сім'ї. Відповідно до ст. 391 КПК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, реєстрація відповідача у квартирі, що належить позивачу, обмежує право користування власністю останнього, а тому підлягає захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном у спосіб - визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно із абз. 2 ст. 7 З.У. «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved