Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

26.11.2012р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , який в подальшому 11.03.2013 р. уточнив, в якому просив зобов,язати відповідача усунути перешкоди в користуванні будинком [ADDRESS], шляхом зобов,язання звільнити житлове приміщення. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що позивач є власником вказаного будинку. У червні 2011р. до нього звернулася [PERSON] щодо купівлі будинку і вони домовилися про купівлю будинку за 4000 доларів США , за який розрахується у вересні 2011 року, а до того часу він дозволив відповідачці проживати в будинку. Звернувшись у вересні 2011року до відповідачки з проханням оформити договір-купівлі продажу будинку та провести розрахунок, відповідачка відповіла відмовою, посилаючись на те, що вона передала за будинок [PERSON], яка доводиться дочкою позивача, у якості завдатку 2000 доларів США, між тим, він не уповноважував дочку на виконання дій щодо продажу будинку. На пропозицію звільнити будинок відповідачка відмовилася звільняти будинок, тому, позивач вимушений звернутися до суду ( а.с.3-5, 39). Ухвалою суду від 23.04.2013 р. у зв,язку зі смертю позивача провадження по справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника ( а.с.62). Ухвалою суду від 13.11.2013р. у якості позивача залучено правонаступника [PERSON] ( а.с.72). 09.04.2014 р. позивач [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, яку в подальшому 23.04. 2014 р. уточнила та в якій просила зобов,язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належного на праві власності позивачки житловим будинком, що розташований по [ADDRESS], шляхом виселення, зазначивши, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого вона прийняла спадщину, але відповідачка порушує право власності на будинок, оскільки, відмовилася укладати договір купівлі-продажу ще за життя батька , який не уповноважував позивачку та не надавав їй довіреностей на оформлення договору купівлі-продажу будинку ( а.с.126-127, 134). В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені вимоги, дали суду пояснення, аналогічні викладеному у позові. В судовому засіданні відповідачка позов не визнала, пояснивши, що частину грошей у розмірі 2000 доларів США за спірний будинок, який вона домовилася купити у [PERSON] за 4000 доларів США , вона за життя [PERSON] передала його дочці [PERSON] згідно розписки. Але повністю розрахуватися за будинок вона тривалий час не може, оскільки, спочатку відновлювала свої документи, потім втратила роботу і не мала коштів, як і не має їх на теперішній час. Вважає, що між сторонами була домовленість про розрахунок за будинок без обмеження строку. Також, вона готова виселитися з будинку за умови повернення їй 2000 доларів США. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України). Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. У разі смерті власника квартири, положення ст.156 ЖК України про право членів сім*ї власника на користування квартирою, застосовуються відповідно до правил про спадкування. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Не входять до цих прав і обов*язків лише ті, до яких обов'язок власника про надання житла в користування не віднесено. Також, згідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Згідно до ст.334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Як встановлено судом, згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.03.2014р. позивач [PERSON] є власником житлового будинку , що розташований за адресою : [ADDRESS] , який належав спадкодавцю [PERSON], який помер [INFO] ( а.с. 6-8, 58, 117-125). Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Донецькій області відповідач [PERSON] зареєстрована з 14.09.2012р. в [ADDRESS] , і що сторонами не оспорюється ( а.с.56,82). Згідно до письмового попередження від 08.10.2012р. [PERSON] звертався до [PERSON] щодо вимоги про укладення договору купівлі-продажу спірного будинку до 20 жовтня , а у випадку відмови звільнити будинок ( а.с.9). Відповідно до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі доказів сторін. Судом не встановлено, і відповідачем не надано будь-яких допустимих та належних доказів щодо набуття останньою у встановлений законом спосіб права власності або права на користування спірним житловим будинком , який спочатку належав [PERSON], а в теперішній час належить позивачеві [PERSON], а проживання відповідача без будь-яких правових підстав у спірному будинку порушує право власності позивача шодо володіння, користування та розпорядження будинком, тому, позовні вимоги щодо зобов,язання [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належного на праві власності позивачки житловим будинком, що розташований по [ADDRESS], шляхом виселення, підлягають задоволенню. Приймаючи таке рішення, судом не приймається у якості доказу розписка від 25.02.2011р. про отримання [PERSON] 1500 доларів в рахунок продажу будинку, залишок 2000 доларів ( а.с.101), оскільки, зазначений документ не є правоустановлюючим документом на право власності або на право користування спірним будинком, а вимоги щодо стягнення зазначених коштів відповідачем суду заявлено не було. Судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] згідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved