Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

25.05.2018 року [PERSON] звернувся з позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про визнання сертифікату втраченим та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, відповідно до якого позивач просить: - визнати втраченим сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0259106, виданого 26 травня 1997 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області на імя [PERSON]. - визнати за [PERSON], як спадкоємцем за законом, право власності на спадкове майно, котре відкрилось після смерті матері [PERSON] та складається із права на земельну частку (пай) у селі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра», с. Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0259106, виданого 26 травня 1997 року Білгород-Дністровською районною держаною адміністрацією Одеської області. Після смерті\~матері відкрилась\~спадщина у\~вигляді:\~-\~права на\~земельну частку\~(пай),\~ яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра», с. Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0259106, виданого 26 травня 1997 року Білгород-Дністровською районною держаною адміністрацією Одеської області. Позивач у своєму позові зазначає, що з метою оформлення своїх спадкових прав звернувся до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом на підставі листа № 182/02-17 від 22.02.2018 року у оформленні спадщини було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналу вищевказаного сертифікату. Позивач зазначає, що за життя матірю було втрачено оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), а тому ним було подано до газети «Aviso» оголошення про втрату сертифікату. Оскільки інших спадкоємців першої черги або обовязкових за законом немає, просить його позовні вимоги задовольнити . В судове засідання представник позивача не зявилася, але надала заяву про розгляд справи в її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. В судове засідання представник відповідача не зявився, але надав заяву про розгляд справи в його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. 04 грудня 2002 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №322077 від 05.12.2002 року. (а.с.8) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра», с. Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0259106, виданого 26 травня 1997 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області. Позивач фактично прийняв спадщину після померлої, користується земельною ділянкою та здійснює всі необхідні платежі, але в вчиненні нотаріальних дій про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом після померлої, позивачу було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що підтверджується листом від 22.02.2018 року №182/02-17. (а.с.13) Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0259106, виданого 26 травня 1997 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області на імя [PERSON] був втрачений. З оголошення в газеті «Aviso» від 12.03.2018 року видно, що позивач дійсно втратив сертифікат про право на земельну частку (пай) і не знайшов його (а.с. 11). Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв\~Цивільний кодекс України від 18 липня 1963 року, то до спірних правовідносин слід застосовувати норми вказаного Закону. Відповідно до ч.1\~ст.524 ЦК України, 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до\~ст. 548 ЦК України 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог\~ст. 549 ЦК України, 1963 року\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно листа Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори в провадженні Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори є спадкова справа №71/2010 до майна померлої 04.12.2002 року [PERSON]. (а.с.24) Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, оскільки подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, але та обставина, що сертифікат на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~серії ОД\~№0259106,\~виданого 26\~травня 1997\~року Білгород-Дністровською\~районною державною\~адміністрацією Одеської\~області на\~імя [PERSON] у нього відсутній, він був втрачений, заважає йому у оформленні його спадкових прав, що і стало підставою для звернення до суду з вимогою про визнання вказаного вище сертифікату втраченим. Відповідно до вимогст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай). Пунктом 11\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17\~Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001\~року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Пунктом 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормамиЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно п. 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0259106, виданого 26 травня 1997 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області дійсно був втрачений, а аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, то в даному випадку доцільним буде визнати його втраченим, а отже позовні вимоги в частині визнання правовстановлюючого документа втраченим є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем 1 черги за законом до майна померлої 04.12.2002 року [PERSON], який звернувся до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини, не відмовився від неї, тобто фактично прийняв спадщину після смерті матері, [PERSON], яка померла 04.12.2002 року, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] до\~Новоцаричанської сільської\~ради Білгород-Дністровського\~району Одеської\~області про\~визнання права\~власності на\~земельну ділянку\~в порядку\~спадкування за\~законом в повному обсязі.

Outcome: approved