Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

24 жовтня 2019 року позивачка, [PERSON] , звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 19 квітня 1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований у Дунаєвецькій селищній раді Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис № 2. В подружжя є повнолітній син, [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що у 2000 році, через вину чоловіка, відсутність поваги та байдуже ставлення до сина та до неї, як дружини, вживання алкогольних напоїв, сім`я повністю розпалась. Сімейні відносини виявились невдалими, чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення. Оскільки з 2000 року разом з відповідачем не проживає, спільне господарство не веде, а тому звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду від 13.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою Дунаєвецького районного суду від 16.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила не стягувати судові витрати з відповідача, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомляв, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подавав. Відповідачем не подано до суду відзив на позов. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.287 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Судом встановлено, що 19 квітня 1997 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований у Дунаєвецькій селищній раді Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис № 2. В подружжя неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ст. 112 СК України суд при розірванні шлюбу з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося, чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення, не брав участі у веденні спільного господарства, зловживав спиртними напоями. Через відсутність поваги та взаєморозуміння у 2000 році подружжя припинило фактичні шлюбні відносини та спільне проживання. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки сторони разом не проживають, миритися не бажають і їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved