Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

25 серпня 2020 року позивач [PERSON] , в інтересах якого за діє адвокат Гузєв І.Г., звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із ушкодженням здоров`я на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач перебував у трудових відносинах з ДП «Криворізький державний залізорудний комбінат», згодом ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником яких є відповідач, і працював на посаді газоелектрозварника. Працюючи газоелектрозварником 10.06.2000 з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого отримав тілесні ушкодження у вигляді комбінованої травми, ураження електричним струмом, електротермічний опік ІІІ А6 1% кистей, забиту рану тім`яної області. Висновком ЛТЕК від 23.01.2001 позивачу вперше встановлено 20% втрати професійної працездатності у зв`язку з нещасним випадком. Після неодноразових переоглядів висновком МСЕК від 12.11.2019 позивачу встановлено 15% втрати професійної працездатності безстроково. Наслідки нещасного випадку викликають у позивача не тільки фізичні страждання: наявність рубців на обох кистях внаслідок опіків, порушення функцій захвату предметів, оніміння пальців кисті. Внаслідок постійних больових відчуттів, особливо в нічний час порушується сон, що не дозволяє позивачу нормально відпочивати, призводить до зниження уваги в денний час доби, до постійного відчуття втоми, перебування позивача в напруженому стані, стані роздратованості. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, порушено нормальні життєві зв`язки внаслідок неможливості вести активне життя. Просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 94 460 гривень. Ухвалою суду від 26 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 15 вересня 2020 року судом отримано клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, яке за результатами розгляду ухвалою суду від 21 вересня 2020 року залишено без задоволення. 15 вересня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, посилаючись на те, що Актом про нещасний випадок встановлено вину самого позивача в настанні нещасного випадку, а тому відповідач не має нести відповідальність за завдану моральну шкоду. Також зазначив, що позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди а надані до позову докази, не є беззаперечними доказами заподіяння такої шкоди. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] з 19.07.1999 по 08.10.2001 працював на підприємстві відповідача шахті «Октябрська» на посаді газоелектрозварювальника, 08.10.2001 був звільнений, за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] ( а.с.37-42) Згідно копії Акту № 6 про нещасний випадок від 19 червня 2000 року, 10.06.2000 о 13.00 годині на шахті «Октябрська» з електрогазозварювальником [PERSON] , який виконував електрозварювальні роботи у поверхневій майстерні дільниці, стався нещасний випадок внаслідок якого останній отримав ураження електрострумом. Причинами нещасного випадку зазначено порушення трудової та виробничої дисципліни, в тому числі: невиконання посадових обов`язків; невиконання вимог інструкції з охорони праці. Діагноз згідно медичного висновку: комбінована травма. Ураження електричним струмом, електротермічний опік ІІІ А6 ст.1% кистей. Забійна рана тім`яної області. Крім того актом про нещасний випадок №6 встановлено, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є: [PERSON] - начальник дільниці №13, який порушив п.п.6 «Посадової інструкції …», п.3.5.1 Г «ДБ ЕЕПГ», [PERSON] - електрогазозварювальник дільниці №13, який порушив п.п.2.2,3.2.9 «Інструкції з охорони праці для електрозварювальника ручної зварки (а.с. 25-28) Відповідно до Наказу №207-р від 05.04.2001 ДП «Криворізький державний залізорудний комбінат» встановлено, що комісією з охорони праці ш. «Октябрська» визначено ступінь вини постраждалого [PERSON] в розмірі 60% (а.с.29) Наслідками нещасного випадку стала втрата працездатності [PERSON] на 20%, без встановлення групи інвалідності, що підтверджується копією витягу із акту огляду ЛТЕК від 23.01.2001 (а.с.12) В подальшому [PERSON] неодноразово проходив переогляди (а.с.12-15) де йому було повторно встановлено 20% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом. 23 лютого 2010 року [PERSON] пройшов переогляд де йому було повторно встановлено 15% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК (а.с.16) Після неодноразових переоглядів (а.с. 16-21) [PERSON] 12.11.2019 було встановлено 15% втрати професійної працездатності у зв`язку із трудовим каліцтвом від 10.06.2000, без визначення групи інвалідності безстроково (а.с. 22). Після отриманої травми позивач неодноразово звертався до закладів медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписними епікризами та виписками з медичної карти ( а.с.31-36). Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю моральну шкоду (п.5 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Згідно зі статтею 440-1 ЦК Української РСР моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діянням іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Так, суд встановив, що нещасний випадок на виробництві, який призвів до каліцтва позивача стався з ним 10 червня 2000 року на підприємстві відповідача, вперше [PERSON] була встановлена втрата професійної працездатності 20% -23.01.2001, і в подальшому 15% -23.02.2010, в суд з позовом за захистом своїх порушених прав, позивач звернувся 25 серпня 2020 року. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним каліцтва при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого каліцтва, що потягло втрату працездатності первинно у розмірі 20%, в подальшому встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 15% безстроково без визначення групи інвалідності за трудовим каліцтвом, встановлення вини самого позивача у настанні нещасного випадку, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 30 000,00 грн. оскільки саме цей розмір є розумним, виваженим і справедливим у ситуації позивачки, а також не перевищує гранично допустимого розміру відшкодування такої шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial