Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

26.02.2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1805101904400879твід 18.05.2010 року в сумі 195892,00 грн. заборгованості, 13890,07 грн. пені та 2097,82 грн. судових витрат у вигляді сплаченого судового збору, а також звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно житловий будинок №19 по вул. Гора у с. Миронівка Золочівського району Харківської області та виселення усіх зареєстрованих за даною адресою мешканців. 15.05.2013 року КС «Інтер-інвест» подано заяву про залишення позовних вимог в частині виселення без розгляду. 15.05.2013 року заочним рішенням Золочівського районного суду Харківської області вимоги позивача задоволено в повному обсязі, стягнуто з [PERSON] на користь КС «Інтер-інвест» заборгованість за кредитним договором №180510-1904400879 від 18.05.2010 року в розмірі 195892,26 грн., пеню в розмірі 13890,07 грн. та звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Миронівка, вул. Гора, 19. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27.02.2014 року апеляційну скаргу відповідача було задоволено (в частині, в якій він залишив свою скаргу після зняття інших вимог), вказане заочне рішення змінено шляхом скасування стягнення пені в розмірі 13890,07 коп. та в цій частині позовних вимог ухвалено нове рішення про відмову у позові, зменшено розмір судового збору. Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 01.10.2014 року відмовлено відповідачу у відкритті касаційного провадження. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.06.2015 року апеляційну скаргу особи, яка не брала участь у розгляді справи у суді першої інстанції [PERSON], на вищевказане заочне рішення залишено без задоволення. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.07.2015 року [PERSON] відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі. Постановою Верховного суду України від 02.11.2016 року за заявою відповідача про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм діючого законодавства скасовані вищевказані ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2014 року та від 28.07.2015 року, а також рішення апеляційного суду Харківської області від 27.02.2014 року, ухвала апеляційного суду Харківської області від 30.06.2015 року та заочне рішення Золочівського районного суду Харківської області від 15.05.2013 року скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції (в даній справі ВСУ висловлена правова позиції щодо частини позовних вимог) (т.4, а.с.160-163). Ухвалою Верховного суду України від 13.03.2017 року за власною ініціативою суду виправлено описку у постанові ВСУ від 02.11.2016 року, а саме у резолютивну частину постанови внесено виправлення відповідно до якої замість невірної фрази наприкінці речення на шостій сторінці в другому абзаці «скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції» слід вважати написаним «скасувати в частині вирішення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції» (т.4, а.с.261). Таким чином, справа розглядається виключно в частині вимог позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить відповідачу по справі. Таким чином, справа розглядається виключно щодо вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, в іншій частині (стягнення заборгованості) було винесено остаточне судове рішення, яке не може бути оскаржено відповідно до закону. Відповідач 25.04.2017 року надав заперечення на первину позовну заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки (т.5, а.с.11-14) та не приєднаний до матеріалів справи та повернений відповідачу через відсутність підстав зустрічний позов про захист прав сподивачів та зобов`язання вчинити певні дії. Протокольною ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 24.07.2017 року із занесенням у журнал судового засідання (т.5, а.с.196) до розгляду була прийнята уточнена позовна заява КС «Інтер-інвест» щодо вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки (т.5, а.с.191-194). При попередньому розгляді справи судом залишилися відкритими та не вирішеними клопотання відповідача: - про зупинення провадження по справі до вирішення до суті кримінального провадження до розгляду Золочівським районним судом Харківської області цивільних справ №622/1310/15-ц за позовом [PERSON] до КСА «Інтер-інвест», антонової Л.В. про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним та №622/1311/15-ц за позовом [PERSON] до КС «Інтер-інвест», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про захист прав споживачів, порушення правил вчинення нотаріальних дій, визнання договору іпотеки недійсним, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення матеріальної та моральної шкоди (т.4, а.с.227-228)(повторно т.5, а.с.172-173); - про витребування документу у позивача у відношенні оригіналу прибуткового касового ордеру №351 від 18.03.2011 року (т.4, а.с.231-232); - про призначення судової почеркознавчої експертизи давності документа у відношенні виконання одночасно прибуткового касового ордера №351 від 18.03.2011 року, який буде наданий позивачем та квитанції до прибуткового касового ордеру №351 від 18.03.2011 року, яку надає відповідач (т.4, а.с.233-234) (повторно т.5, а.с.155-156); - про призначення судової почеркознавчої експертизи щодо виконання підпису у касових ордерах №349, 350 та 351 від 18.03.2011 року відповідачем по справі (а.с.235); - про витребування у позивача довідки про сплачену відповідачем суму заборгованості після 27.02.2014 року (т.5, а.с.83); - про зупинення провадження по справі до розгляду кримінальної справи №622/671/17 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за заявою відповідача (т.5, а.с.160-161). Заяви про фальшість доказів (т.4, а.с.236) та клопотання про прийом доказів (т.4, а.с.238) не потребують вирішення судом, надані відповідачем, а їх оцінка буде здійснена судом при вирішенні справи по суті. Від позивача мається заяви про відшкодування витрат на публікування оголошення про його виклик при первинному розгляді справи від 27.06.2017 року у сумі 278,40 (т.5, а.с.99), яка до теперішнього часу також не вирішена. У судовому засіданні 19.04.2018 року представники позивача свої уточненні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили: -визначити наступний порядок стягнення заборгованості по кредитному договору №1805101904400879 від 18.05.2010 року з [PERSON] на користь КС «Інтер-Інвест» за рішенням Золочівського районного суду Харківської області по цивільній справі №622/218/13-ц за позовом кредитної спілки «Інтер-інвест» до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в сумі 195892,26 грн. (сто девяносто п`ять тисяч вісімсот девяносто дві грн. 26 коп.): - кредитній спілці «Інтер-інвест», код за ЄДРПОУ 34470209 право реалізації третій особі предмету іпотеки, а саме: будинку «А-2», загальною площею 201,5 кв.м, ганку «а», погрібу «а-2», сараю «Б», літнього душу «В», огорожі 1,2 та колодязю №3, що розташований за адресою: Харківська область, Золочівський район, с.Миронівка, вул. Гора, 19 з наданням всіх повноважень продавця за ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної субєктом оціночної діяльності на час укладання правочину щодо відчуження, встановивши початкову ціну на предмет іпотеки в розмірі 339000,00 грн.; - з метою збереження предмету іпотеки до її реалізації, передати предмет іпотеки, а саме будинок «А-2», загальною площею 201,5 кв.м, ганку «а», погрібу «а-2», сараю «Б», літнього душу «В», огорожі 1,2 та колодязю №3, що розташований за адресою: Харківська область, Золочівський район, с.Миронівка, вул. Гора, 19 в управління позивачу з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами (т.5, а.с.193-194). Окремо без письмових вимог просили суд включити до прохальної частини при винесенні рішення, в разі його задоволення реалізацію предмета іпотеки на товарній біржі. Відповідач [PERSON] у судові засідання по справі 19.03.2018 року та 19.04.2018 року не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України (т.5, а.с.241, 245), причини неявки суду не повідомив, адреса відповідача була уточнена на підставі вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 26.02.2018 року по справі №642/736/15-к (т.5, а.с.247-251). Таким чином, судом встановлюється повторна неявка у судове засідання відповідача, належним чином повідомленого про день, час та місце судового засідання. Третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округ [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши засобами поштового звязку дві заяви від 12.03.2018 року за вих. №45/01-16 та №46/01-16, в першій з яких підтримала свої дії щодо постановлення виконавчого напису 29.08.2011 року, а в другій просила суд розглядати справу без її участі без повідомлення своєї думки щодо предмету спору (т.5, а.с.216-218). Судом додатково при прийнятті справи до розгляду по вказану дію повідомлялася [PERSON], яка не є учасником справи, однак яка оскаржувала первинне судове рішення по справі від 15.05.2013 року в апеляційному та касаційному порядку (а.с.213), однак своїми правами в даному судовому провадженні скористатися не побажала. Позивач згоду на заочний розгляд справи не надавав, у звязку з чим справа розглядається у загальному позовному порядку. При цьому, враховуючи другу неявку відповідача судом встановлюється можливість розгляду справи по суті відповідно до вимог, які залишилися відкритими після постановлення ВСУ своєї постанови від 02.11.2016 року з урахуванням ухвали ВСУ від 13.03.2017 року, тобто виключно в межах звернення стягнення на предмет іпотеки. Перш за все суд залишає без розгляду багато численні клопотання відповідача (про витребування документу у позивача у відношенні оригіналу прибуткового касового ордеру №351 від 18.03.2011 року, про призначення судової почеркознавчої експертизи щодо виконання підпису у касових ордерах №349, 350 та 351 від 18.03.2011 року відповідачем по справі, про призначення судової почеркознавчої експертизи давності документа у відношенні виконання одночасно прибуткового касового ордера №351 від 18.03.2011 року, про витребування у позивача довідки про сплачену відповідачем суму заборгованості після 27.02.2014 року), оскільки усі вказані клопотання стосуються питань щодо розміру заборгованості, по яким вже було винесено остаточне судове рішення, а також витребування документів, яким було належним чином дана оцінка судами, які розглядали справу. Надання доказів та повідомлення про фальшивість доказів до предмету позову, в частині, в якій суд розглядає дане питання також жодного відношення не мають, а тому судом до уваги не приймаються та сприймаються як намагання відповідача розтягнути розгляд справи та відволікти суд від вирішення справи по суті. Клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду кримінальної справи №622/671/17 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за заявою відповідача не є підставою для обовязкового зупинення провадження відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, оскільки питання, яке відповідач порушив перед органами національної поліції лише у 2017 році не може бути підставою для зупинення розгляду даної справи по суті, оскільки навіть при реєстрації кримінального провадження, даних про те, що воно обовязково буде мати наслідком складання обвинувального акту або будь-які інші дії щодо встановлення неправомірності дій посадових осіб позивача відносно відповідача є припущенням, а судові рішення не можуть ґрунтуватися на припущеннях. По суті позовних вимог суд зазначає, що підставою для їх розгляду є встановлення постановою ВСУ від 02.11.2016 року порушення повноти судових рішень усіх судів по справі при зверненні стягнення на предмет іпотеки, що не могло бути усунуто самим Верховним судом України, у звязку з чим справа і була направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Позивач свої вимоги з предмета спору уточнив, відповідач обрав шлях подання доказів щодо не предмета спору, по якому остаточне судове рішення вже постановлене. Так, судом встановлено, що на забезпечення кредитного договору №180510-1904400879 від 18.05.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки від 18.05.2010 року на спірне домоволодіння, відповідно до п.1 якого іпотека надавалася для забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором. Вартість предмета іпотеки станом на день укладання договору становила відповідно до п.26.4 270156,52 грн. (т.1, а.с.16-17), з якою погодилися сторони підписуючи договір іпотеки і яка станом на день укладання договору визначала обовязки сторін один до одного. Таким чином, посилання відповідача, що станом наданий час вартість предмета іпотеки зросла в ціні та є не спір міною із вимогами до нього судом до уваги не приймається, оскільки сам відповідач погодив, що предмет іпотеки виступає забезпеченням за виконанням зобовязань за кредитним договором. Позивач належним чином повідомив відповідача про наявність боргу через приватного нотаріуса [PERSON], про що вона склала відповідно до ст.84 Закону України «Про нотаріат» відповідну заяву стягувача позивача по справі, на яку [PERSON] не відреагував щодо погашення заборгованості, у звязку з чим і була розпочата процедура звернення стягнення на спірне майно, яке було передано в іпотеку. Відповідно до ч. 1\~ст.33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~ст.12 ЗУ «Про іпотеку». Згідно з ч. 1\~ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки через не виконане зобовязання презюмується, тобто виникає як спосіб захисту прав кредитодавця, якому не був повернений кредит. В той же час вимоги позивача щодо передачі йому предмета іпотеки не відповідають цілям цивільного судочинства, оскільки фактично є виконавчими діями відносно відповідача на стадії прийняття рішення судом першої інстанції, до того ж суду за весь час розгляду справи не було надано жодного доказу, що відповідач своїми діями погіршив стан предмета іпотеки. Також не підлягають задоволенні вимоги представників позивача, озвучені у судовому засіданні 19.04.2018 року щодо реалізації предмета іпотеки на товарній біржі, оскільки вибір способу реалізації предмета іпотеки чітко прописаний у ст.39 ЗУ «Про іпотеку», для вільному тлумаченню з боку учасників спору не підлягає, що не позбавляє позивача отримати задоволення своїх вимог при виконавчому провадженні щодо реалізації предмета іпотеки у тому числі шляхом реалізації предмета іпотеки на товарній біржі, однак вказане питання не вирішується судом при постановленні відповідного судового рішення по суті позовних вимог. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним за подання уточненої позовної заяви 24.07.2017 року судовий збір у розмірі 114,70 грн. (т.5, а.с.190), а також раніше понесенні позивачем витрати щодо виклику відповідача у судове засідання відповідно до законодавства, яке існувало на час понесення таких витрат, які відносилися до витрат, повязаних із розглядом справи. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути 278,40 грн. за опублікування оголошення про виклик у друкованому засобі масової інформації 12.01.2017 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial