Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

25 березня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17 серпня 2012 року він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] . Від спільного подружнього життя у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя з відповідачкою не склалось належним чином, тому згідно рішення Володимир - Волинського міського суду Волинської області шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати з матір`ю. Рішенням Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 12 березня 2019 року стягнуто з позивача на користь відповідачки по справі [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі розмірі по 2000 гривень щомісячно, починаючи з 13 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 10 жовтня 2017 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Володимир - Волинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 215. [INFO] у нього з [PERSON] народилась дочка [PERSON] , а [INFO] народилась ще одна дитина - дочка [PERSON] , батьком яких він є. Через народження другої дитини його дружина ніде не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому двоє його малолітніх дітей та дружина повністю знаходяться на його утриманні. Також змінився, а саме погіршився і його матеріальний стан. Він ніде офіційно не працює, не перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний, не їздить за кордон на заробітки, лише інколи має тимчасовий та незначний заробіток, дохід його носить нерегулярний, мінливий характер. У зв`язку із вище наведеними обставинами змінився його сімейний та матеріальний стан, а тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх інтересів із позовною заяво про зміну (зменшення) розміру аліментів, на що має право відповідно до чинного законодавства України. Просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Володимир - Волинського місчького суду Волинської області від 12 березня 2039 року на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно до твердої грошової суми в розмірі по 1200 гривень щомісячно. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив позов задовольнити. У судове засіданні відповідач [PERSON] не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить відмовити в задоволенні позову. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та з`ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17 серпня 2012 року позивач уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] , від цього шлюбу у сторін народилась дитина, дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 18.02.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати з матір`ю. Рішенням Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 12 березня 2019 року стягнуто з позивача на користь відповідачки по справі [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі розмірі по 2000 гривень щомісячно, починаючи з 13 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Дані обставини сторонами не оспорюються та стверджуються копіями судового рішення та свідоцтва про народження дитини. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , фактично проживає з матір`ю, відповідачкою по справі [PERSON] , яка несе витрати по її утриманню та вихованню, про що вказує в своїй позовній заяві сам позивач. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що 10 жовтня 2017 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Володимир - Волинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 215. [INFO] у нього з [PERSON] народилась дочка [PERSON] , а [INFO] народилась ще одна дитина - дочка [PERSON] , батьком яких він я. Через народження другої дитини, його дружина ніде не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому двоє його малолітніх дітей та дружина повністю знаходяться на його утриманні. Також змінився, а саме погіршився і його матеріальний стан. Він ніде офіційно не працює, не перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний, не їздить за кордон на заробітки, лише інколи має тимчасовий та незначний заробіток, дохід його носить нерегулярний, мінливий характер. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Обставини, а саме наявність на утриманні інших дітей та дружини [PERSON] , на які посилається позивач у своєму позові, існували на момент постановлення 12 березня 2019 року Володимир-Волинським міським судом рішення про стягнення з нього на користь відповідачки по справі [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі розмірі по 2000 гривень щомісячно, починаючи з 13 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Народження іншої дитини після постановлення судом вказаного рішення саме по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки з наявних матеріалів справи не вбачається, що погіршився матеріальний стан позивача, відсутні докази того, що він ніде офіційно не працює, не перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний, не їздить за кордон на заробітки, лише інколи має тимчасовий та незначний заробіток, дохід його носить нерегулярний, мінливий характер. Жодного доказу на підтвердження погіршення майнового стану позивача в матеріалах справи не має. Оскільки під час судового розгляду не було встановлено, що дійсно матеріальний стан позивача після постановлення рішення суду про стягнення аліментів змінився, тому підстав для зміни розміру аліментів, визначеному судом, та, відповідно, для задоволення даного позову, суд не вбачає.

Outcome: dismissed