Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

24.11.2015р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою пров. Мішечкіна, 21-А, м. Охтирка, Сумська область. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить будинок за адресою пров. Мішечкіна, 21-А, м. Охтирка, Сумська область. За даною адресою зареєстровані: позивачка, син, а також колишній чоловік позивачки відповідач - [PERSON] Відповідач не проживає в даному житловому будинку з 17.07.2013року. Реєстрація відповідача створює додаткові витрати на оплату комунальних послуг та не дає змоги оформити субсидію. На даний час [PERSON] проживає за іншою адресою. В добровільному порядку знятись з реєстрації відповідач відмовляється, що і стало причиною звернення до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, з підстав викладених в ньому, підтвердила, що відповідач зареєстрований в її будинку, але з 2013р. в ньому не проживає. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та пояснив, що відповідач проживав у спірному будинку з 2006р., однак добровільно виїхав з будинку, коли шлюбні відносини сторін припинилися, а в подальшому шлюб було розірвано. Після розподілу спільного майна подружжя право власності на будинок по пров. Мішечкіна, 21-А, м. Охтирка, Сумська область визнано за позивачкою. Після виїзду з будинку 17.07.2013р. відповідач на вселення не претендував, з позивачкою не спілкувався, а з дітьми лише по телефону. Вважає, що підставою для задоволення позову є не проживання відповідача понад 6 місяців у спірному дубинку та зміна власника будинку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 16.12.2015р. позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачка не зверталася з проханням про виселення, факт припинення шлюбних відносин не є підставою для визнання особи такою, що втратила право на проживання. Позивачка не надала доказів, які б підтверджували порушення її прав наявністю реєстрації в будинку відповідача. В судове засідання 25.12.2015р., будучи належним чином повідомленим, не прибув, причини неприбуття суду не повідомив, клопотання не надавав. Відповідач [PERSON] в судове засідання для надання особистих пояснень не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (п.5 ст.76 ЦПК України ), причини неявки суду не повідомив, клопотання не надавав. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що власником будинку за адресою пров. Мішечкіна, 21-А, м. Охтирка, Сумська область на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду від 28.05.2014р. являється позивачка [PERSON], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 44724963 від 29.09.2015. (а.с.5) Встановлено, що в будинку за адресою пров. Мішечкіна, 21-А, м. Охтирка, Сумська область зареєстровані [PERSON], донька [PERSON], син [PERSON], а також зареєстрований, але фактично не проживає з 17.07.2013р., [PERSON], що підтверджується копією довідки №274 від 24.11.2015р.(а.с.4) Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до рішення Апеляційного суду Сумської області від 30.09.2015р. по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку спільного майна подружжя, судом встановлено, що до 16.07.2013р. [PERSON] проживав в будинку за адресою пров. Мішечкіна, 21-А, м. Охтирка, Сумської області, а 17.07.2013р. переїхав жити у квартиру по вул Штагера, 2/25, м. Охтирка, Сумської області, оскільки не вбачав у подальшому спільного життя з позивачкою та почав співмешкати з іншою жінкою. (а.с.27-33) Вказана обставина не підлягає доказуванню в порядку ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] за власним бажанням 17.07.2013р. виїхав з будинку за адресою пров. Мішечкіна, 21-А, м. Охтирка, Сумської області. Згідно із ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказів, які б підтверджували, що відповідач після 17.07.2013р. проживав у спірному будинку, ставив питання про його вселення, а також наявність підстав для збереження за тимчасово відсутнім жилого приміщення, відповідачем та його представником до суду не надано. Доводи представника відповідача про те, що довідка квартального уповноваженого про осіб, які зареєстровані в будинку за адресою пров. Мішечкіна, 21-А, м. Охтирка, Сумської області, видана неповноважною особою, доказами не підтверджені, тому суд не приймає їх до уваги, та враховує, що зазначені в ній обставини узгоджуються з іншими зібраними по справі доказами. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову до суду в дохід держави судовий збір .

Outcome: approved