overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

25 липня 2017 року заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності її бабусі [PERSON], померлої [INFO] року, правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) КСП «Авангард», площею 3, 41 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії МК [NUMBER], виданого 11 листопада 1996 року на підставі розпорядження № 537-р Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 23 вересня 1996 року. Вказувала, що її бабусі [PERSON] належить право на земельну частку (пай), проте в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) її прізвище було записано з помилкою: замість «[PERSON]» зазначено - «[PERSON]». Посилаючись на положення ст. 256 ЦПК України та на те, що зазначена обставина позбавляє її права, як спадкоємиці за законом на володіння та користування землею, просила встановити факт належності [PERSON] Сертифікату на право на земельну частку (пай). В судове засідання заявник, його представник та представники заінтересованих осіб не з'явилися, про час та місце були повідомлені належним чином. Представник заявниці та представники заінтересованих осіб надали заяви з прохання розглядати справу без їх участі. Суд, вважаючи за можливе розглянути справу без участі заявника, його представника та представників заінтересованих сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 537-р від 23 вересня 1996 року [PERSON] 11 листопада 1996 року отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП «Авангард», площею 3, 41 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії МК № [NUMBER]. Проте її прізвище в ньому зазначено з помилкою: замість «[PERSON]» записано - «[PERSON]». Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року та згідно отриманого нею 29 січня 1996 року паспорту, мала прізвище ім'я та по батькові [PERSON], [INFO]. Однак, як вже зазначено, у виданому їй Сертифікаті на право на земельну частку (пай) вона зазначена як [PERSON]. Така невідповідність позбавляє заявницю, як спадкоємицю, можливості належним чином володіти та користуватися земельною часткою (паєм), оскільки виникають труднощі у підтвердженні належності померлій цього сертифікату. В той же час, співпадання інформації про [PERSON] (прізвище, ім`я, по - батькові, місце проживання та ін.) в сертифікаті з інформацією в інших документах на її ім`я (паспорті, свідоцтві про смерть, копії трудової книжки) вказують, що сертифікат був оформлений саме на неї, але із помилкою в написанні прізвища. З врахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

25 липня 2017 року заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) КСП «Авангард», площею 3,41 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії [NUMBER], виданого 11 листопада 1996 року на підставі розпорядження № 537-р Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 23 вересня 1996 року. Вказував, що їй належить право на земельну частку (пай), проте в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) її прізвище було записано з помилкою: замість «[PERSON]» зазначено - «[PERSON]». Посилаючись на положення ст. 256 ЦПК України та на те, що зазначена обставина позбавляє її права на володіння та користування землею, просила встановити факт належності їй Сертифікату на право на земельну частку (пай). В судове засідання заявник, його представник та представники заінтересованих осіб не з'явилися, про час та місце були повідомлені належним чином. Представник заявниці та представники заінтересованих осіб надали заяви з прохання розглядати справу без їх участі. Суд, вважаючи за можливе розглянути справу без участі заявника, його представника та представників заінтересованих сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 537-р від 23 вересня 1996 року [PERSON] 11 листопада 1996 року отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП «Авангард», площею 3,41 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії [NUMBER]. Проте її прізвище в ньому зазначено з помилкою: замість «[PERSON]» записано - «[PERSON]». Заявниця, згідно отриманого нею 28 січня 2003 року паспорту, має прізвище ім'я та по батькові [PERSON], [INFO]. Однак, як вже зазначено, у виданому їй Сертифікаті на право на земельну частку (пай) вона зазначена як [PERSON]. Така невідповідність позбавляє її можливості належним чином володіти та користуватися земельною часткою (паєм), оскільки виникають труднощі у підтвердженні належності їй цього сертифікату. В той же час, співпадання інформації про заявницю (прізвище, ім`я, по - батькові, місце проживання та ін.) в сертифікаті з інформацією в інших документах на її ім`я (паспорті, свідоцтві про народження, свідоцтві про укладання шлюбу) вказують, що сертифікат був оформлений саме на неї, але із помилкою в написанні прізвища. З врахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

25 липня 2017 року заявниця звернулася із зазначеною заявою до суду, в якій просила надати їй право на укладення шлюбу з громадянином [PERSON], [INFO]. Мотивувала заяву тим, що почала зустрічатися з [PERSON] і вони покохали один одного, а приблизно більше року проживають разом як чоловік та дружина. Посилаючись на те, що вони бажають проживати разом як повноцінна сім'я, але укласти шлюб не можуть, так як вона не досягла вісімнадцяти років, просила суд надати їй право на укладення шлюбу. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали провадження, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 23 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Особі, яка досягла шістнадцяти років, може бути надано право на шлюб за рішенням суду, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Заявниця [PERSON], [INFO], є неповнолітньою, і вона спільно проживає з [PERSON], [INFO]. Вони кохають один одного і заявниця вагітна від нього. Про це також підтвердила мати заявниці - [PERSON]. Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про достатність підстав для надання заявниці права на укладення шлюбу, оскільки це відповідає її інтересам. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

25 липня 2017 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 4 ч. ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом встановлено, що при ухваленні зазначеного рішення не вказано щодо стягнення судового збору та звільнення від оплати витрат по справі. З урахуванням викладеного, виходячи з вимог заяви, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення, яким вказати щодо стягнення судового збору та звільнення від оплати витрат по справі. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

25 липня 2017 року о 20-18 год., перебуваючи вдома в с. Есмань Глухівського району Сумської області, вул. Б. Хмельницького, буд. 19 [PERSON] вчинив сімейну сварку зі своєю співмешканкою [PERSON], під час якої висловлювався грубою нецензурною лайкою, принижував, виганяв з будинку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

25 липня 2017 року позивач звернувся до суду до відповідачки про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 17 квітня 1990 року у виконавчому комітеті Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, актовий запис № 19 розірвати, вказуючи, що 17 квітня 1990 року вони з відповідачкою уклали шлюб. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини припинились, причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя, різні інтереси, збереження шлюбу є неможливим, в зв'язку з чим він і звернувся з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, відповідно до якої просить справу розглядати за його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутність, з позовом згодна, заперечень не має. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 17 квітня 1990 року у виконавчому комітеті Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, актовий запис № 19 /л.с. 4/ Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, подружні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сімї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

25 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 липня 1980 року Виконавчим комітетом Золотівської міської ради міста Первомайська Луганської області, за актовим записом № 119, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, в сімї постійно виникали сварки. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, сімя розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

25 липня 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 02 вересня 1998 року сторони уклали між собою шлюб. Спільне життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У зв'язку із цим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, яким просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.9). Відповідач в судове засідання також не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення (а.с.16). Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 02 вересня 1998 року Покровською сільською радою Коломацького району Харківської області, актовий запис № 1, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим повторно серії [NUMBER] від 02.06.2017 року в матеріалах справи (а.с.3). Шлюб сторін виявився невдалим через відсутність взаємного порозуміння, різні характери, погляди на сімейне життя, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Фактично сім'я сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

25 липня 2017 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у виді земельної ділянки. У встановлений законом строк позивач прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступила в користування, управління і володіння спадковим майном, однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт був виданий не уповноваженим на те органом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій справу просив розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 1,9641 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що належали [PERSON], який помер [INFO] Представник Дзюньківської сільської ради в судове засідання не з'явився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] (свідоцтво про смерть, а. с. 4) був власником земельної ділянки, площею 1,9641 га, що розташовані на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с.8). У встановлений законом строк позивач прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступила в користування, управління і володіння спадковим майном, однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт на право приватної власності на землю був виданий не уповноваженим на те органом. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, згідно з якою спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO], мав право на земельну ділянку площею 1,9641 га, що розташована на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, [PERSON] як єдина спадкоємиця за законом у встановлений законом строк прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за нею право на цю земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

25 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вказував, що 25 липня 2009 року він уклав шлюб із відповідачем, який зареєстрований виконкомом Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. Від шлюбу дітей не мають. Зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося, міцної сім'ї створити не змогли через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На даний час спільно не проживають, ніяких стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Надання строку для примирення та збереження сім'ї з відповідачем неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що з 25 липня 2009 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконкомом Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, актовий запис № 2 (а.с. 5). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

25 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на житло, яке видане 31 травня 1996 року Виконавчим комітетом Деснянської районної Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 28 травня 1996 року № 820, посилаючись на те, що в ньому помилково зазначено його прізвище [PERSON], замість [PERSON]. Встановлення даного факту необхідно заявнику для реалізації прав власника. Заявник у судове засідання подав клопотання про розгляд заяви без його участі, зазначивши, що заяву підтримує. Представник Чернігівської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду заяви повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 31 травня 1996 року, виданого Виконавчим комітетом Деснянської районної Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 28 травня 1996 року № 820, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а/с 6). У даному свідоцтві про право власності на житло записано прізвище власника - [PERSON], проте, згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] прізвище заявника - [PERSON] (а/с 4-5). Крім того, відповідно до даних паспорта та згідно довідки від 11 квітня 2012 року, виданої Комунальним підприємством «ЖЕК-6» Чернігівської міської ради, [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS], тобто, у квартирі, на яку йому було видано свідоцтво про право власності на житло. Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Матеріалами справи підтверджується, що свідоцтво про право власності на житло від 31 травня 1996 року належить [PERSON], проте у ньому помилково зазначено його прізвище [PERSON]. Вимоги не містять в собі спору про право, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved