Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

26.03.2019 позивачка звернулася до суду з позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що більше 21 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, проживали у будинковолодінні по [ADDRESS] . 18.12.2018 шлюб між ними розірвано за ініціативою відповідача. На даний час вона є непрацездатною, досягла пенсійного віку, з 2010 року є особою з інвалідністю ІІІ групи, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Вважає, що відповідач має можливість надавати їй таку допомогу, оскільки працює, має стабільний дохід, інших утриманців не має, тому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку щомісяця, які сплачувати з дня звернення з даним позовом до суду і протягом строку інвалідності. 11.04.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Суд дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку. Встановлено, що з 15.01.1997 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, підтвердженням чому є свідоцтво про укладення шлюбу, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міськвиконкому Сумської області від 15.01.1997 (а.с.9). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.12.2018 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК [NUMBER] 208776 від 28.07.2010 [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням (а.с.11). Право на утримання після розірвання шлюбу урегульовано статтею 76 Сімейного кодексу України, зокрема, ч.2 цієї статті передбачено право особи на утримання після розірвання шлюбу, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги, якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І,ІІ чи ІІІ групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.1, ч.2 ст. 75 СК України). Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка висловлена у постановах від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить з 1 січня - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Згідно з довідкою Управління Пенсійного фонду України Південного об`єднаного управління ПФУ № 1348 від 25.03.2019, [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Південне об`єднане управління ПФУ і отримує пенсію за віком, за період з січня 2018 по березень 2019 року включно в розмірі 30250,82 грн., так за січень та лютий 2019 року їй нараховано по 2106,34 грн., а за березень 2019 року 2398,25 грн. (а.с.12). Таким чином, враховуючи, що [PERSON] отримує пенсію за віком у розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, суд приходить до висновку, що її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні частини четвертої статті 75 СК України. Таким чином, підстав для задоволення позову немає. Наведені у позовній заяві доводи не спростовують висновків суду. Питання про судові витрати по справі підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed