Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

24 жовтня 2013 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення не виплаченої заробітної плати та збільшивши свої позовні вимоги обґрунтовував їх тим, що з 21.12.2012 року по 25.02.2013 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «ЕСКО Українська енергетична компанія» на посаді начальника планово-економічного відділу та був звільнений з даної посади в зв'язку з незадовільним виконанням своїх посадових обов'язків, причиною чому послугувало перебування останнього на лікарняному з 11.02.2013 по 22.02.2013 року. Внаслідок цього, за відповідачем утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати позивачу за грудень 2012 - лютий 2013 в розмірі 6651,54 гривень, яка була нарахована, але не виплачена. В зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену суму заробітної плати у розмірі 7927,47 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з?явився про день час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за своєї відсутності не подав. Суд, з урахуванням думки позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим розглядати справу у його відсутність на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 21.12.2012 року по 25.02.2013 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «ЕСКО Українська енергетична компанія» на посаді начальника планово-економічного відділу. Також встановлено, що відповідно до наказу №УЕ-48 від 21.12.12 року, позивача прийнято на посаду начальника планово-економічного відділу (а.с.3). Відповідно до відповіді наданої ТОВ «ЕСКО «Українська енергетична компанія» на запит суду по даній цивільній справі, надано: - відомість № 48 про заробітну плату та аванс від 01.04.2013 року, з якої вбачається нарахована сума до виплати в розмірі 1736,47 грн. та здійснено виплату в такій же сумі (а.с.38); - відомість № 40 про заробітну плату та аванс від 04.02.2013 року, з якої вбачається нарахована сума до виплати в розмірі 316,28 грн. та здійснено виплату в такій же сумі (а.с.39); - виписку по рахунку № 26004015100391 ТОВ «ЕСКО Укренком» від 25.02.2013 року, з якої вбачається відсутність заборгованості (а.с.40); - Акт від 25.01.2013 року з якого вбачається, що 25.01.2013 року [PERSON] був відсутній на робочому місці та при спробі зв'язатися з останнім відповіді надано не було (а.с.36). Відповідно до розрахунку заробітної плати, заборгованості по заробітній платі, лікарняних та компенсації за невикористану відпустку наданого в судовому засіданні позивачем [PERSON], вбачається, що розрахована [PERSON] сума боргу по вищевказаним заборгованостям відповідача перед позивачем в сукупному розмірі становить 6651,54 грн. (а.с.98). З копії відповіді територіальної Державної інспекції з питань праці у м.Києві від 17.04.2013 року адресованої позивачу [PERSON], вбачається, що було проведено позапланову перевірку на ТОВ «ЕСКО «Українська енергетична компанія» та встановлено, що робочий час зазначений в табелях обліку робочого часу не забезпечується позивачем так як у період з 01.02.2013 року по 28.02.2013 року дані години позначені як відпрацьовані, проте перевіркою було встановлено, що в період з 13.02.2013 року по 22.02.2013 року позивач [PERSON] перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серія АВЯ № 593300 та листком непрацездатності серія АВЯ № 503341 згідно якого позивач мав стати до роботи 23.02.2013 року. Також встановлено, що в день звільнення позивача, а саме 25.02.2013 року розрахунок по виплаті заробітної плати за січень 2013 року, що належить позивачу до виплати, відповідно до розрахунково-платіжної відомості № НЗП-000002 за лютий 2013, у сумі 929,93 грн., не проведено, а проведено 01.04.2013 року у сумі 1736,47 грн., що підтверджується банківською випискою від 01.04.2013 року з рахунку відкритому в АТ «Піреус Банк МКБ» (а.с.4). Доказів протилежному стороною позивача надано не було. Нормами ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Розрахунок наданий позивачем з заборгованості по заробітній платі, лікарняних та компенсації за невикористану відпустку судом не береться до уваги так як є непідтвердженим жодним належним і допустимим доказом. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відмову у позові так як на момент звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем була погашена в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи. Судові витрати розподілені за правилами ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed