Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

24 травня 2018 року [PERSON], за участю заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської ради звернулась до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона разом із чоловіком [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на житло від 11 липня 2000 року, виданого Словянською міською радою, в якій зареєстрований та проживав [PERSON] У грудні 2012 року шлюбні відносини між подружжям були припинені та в січні 2013 року [PERSON] забрав своє особисте майно, та вирішив виїхати на заробітки за межі м. Словянська. При працевлаштуванні [PERSON] повинен був повідомити про це [PERSON], але до теперішнього часу заявнику невідоме його місце проживання або перебування. Зі слів знайомих чоловіка їм також невідоме де він мешкає та працює. Заявник зазначає, що вона вимушена нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг також і за чоловіка, оскільки він зареєстрований у вказаній квартирі. [PERSON] позбавлена можливості оформити субсидію, у звязку із тим, що не має можливості надати відомості про доходи [PERSON], отже просить суд визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім з 01 лютого 2013 року. Заявник [PERSON] у судовому засіданні наполягала на задоволенні своїх вимог посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник заявника [PERSON], яка діє на підставі Ордеру від 24 травня 2018 року, у судовому засіданні підтримала вимоги заявника та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської ради до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, рішення просив винести за наявними у справі документами (а.с.17). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою [PERSON]. Їй відомо, що [PERSON] не мешкає за адресою [ADDRESS] з 2013 року та його місцезнаходження їй невідоме по теперішній час. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] вона не бачила з 2013 року, за вищевказаною адресою він не мешкає та де наразі він проживає їй невідомо. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії паспорта [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] є громадянином України (а.с.19). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11 липня 2000 року, виданого Словянською міською радою, квартира [ADDRESS] на правах спільної (часткової) власності належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.5). Згідно довідки № 245 від 24 травня 2018 року, виданої ТОВ «Циділо і К» [PERSON], за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з довідки № 252 від 24 травня 2018 року, виданої керівником Комітету мікрорайону «ЖЕУ 3» [PERSON] та засвідченої сусідами-свідками [PERSON] та [PERSON], [PERSON] не мешкає за адресою [ADDRESS] та з січня 2013 року по теперішній час (а.с.7). Відповідно до довідки № 6835/303/07-18 від 23 травня 2018 року Словянського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області, [PERSON] у розшуку за Словянським ВП ГУ НП в Донецькій області та іншими відділами та відділеннями Національної поліції України не перебуває, ідентифікувати його серед невідомих хворих та невпізнаних трупів не є можливим, у звязку із відсутністю схожих прикмет зовнішності. [PERSON] був перевірений за списками звільнених полонених. При перевірці за міцем мешкання останнього, а саме [ADDRESS], в бесіді з сусідами стало відомо, що [PERSON] за вказаною адресою не мешкає з 2013 року. Інформація про місце знаходження та місце перебування [PERSON] відсутня (а.с.8). Згідно п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи визнання її померлою. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про визнання [PERSON] безвісно відсутнім саме з 01 лютого 2013 року, оскільки останні одержані відомості про місце перебування [PERSON] були отримані у січні 2013 році. На підставі викладеного,

Outcome: approved