Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

24.10.2014 року позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому було надано у користування кредитні кошти. Позивач вказує, що відповідач взяті на себе зобов'язання з повернення отриманого кредиту та сплати відсотків за його користування належним чином не виконує, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю - просить суд їх задоволити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 16.03.2011 року між ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-06501-160311, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленої кредитної лінії в сумі 30000,00 грн. із встановленим лімітом такої 5000,00 грн., строком на 3 роки, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 14,99 % річних. З наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором № 002-06501-160311 від 16.03.2011 року, станом на 12.08.2014 року складає 6556,17 грн. з яких: 2933,40 грн. - тіло кредиту; 1119,41 грн. - прострочене тіло кредиту; 2503,36 грн. - сума заборгованості по комісіям. У ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконує. Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи, у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно умов кредитного договору № 002-06501-160311 від 16.03.2011 року банк надав позичальнику кредитні кошти у вигляді встановленої кредитної лінії в сумі 30000,00 грн. із встановленим лімітом такої 5000,00 грн., строком на 3 роки, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 14,99 % річних, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії у зазначені в заяві та на умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Виходячи з вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи наведене та те, що у ході судового розгляду справи належними та допустимими доказами встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту не виконує, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. Витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved