Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

26.02.2016 р. [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16.02. 2001 р. вони з відповідачем уклали шлюб, від якого народилась донька [PERSON] (22.04.2001 р. н.). Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок того, що в них різні склади характеру, спільні інтереси відсутні, спільне господарство не ведеться. Таким чином, позивач прийшла до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе і наполягає на його розірванні. У судове засідання позивач не зявився, 29.03.2016 р. надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, без надання строку для примирення. Також позивач в заяві зазначив, що в разі неприбуття в судове засідання відповідача, згоден на прийняття заочного рішення у справі (а. с. 13). Відповідач у судове засідання не зявився; про дату, час та місце розгляду справи 2 (двічі) повідомлявся належним чином. Судові повістки про виклик до суду надсилалися за місцем проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак відповідно до повернутих поштових повідомлень, відповідач за адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток. Відповідно до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалив, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, прийняти рішення у справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з припиненням шлюбу між подружжям, тому при вирішенні спору, слід керуватися Сімейним Кодексом України (далі СК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що 16.02.2001 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис за №12 (а. с. 4). Шлюб у сторін перший. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] (22.04.2001 р. н.), що підтверджено копією свідоцтва про народження (а. с. 5). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ст. 112 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, шлюб носить формальний характер. Сторони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, спільно не проживають. Суперечки матеріального характеру, майнових претензій один до одного в них не має, спірне майно відсутнє. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася, подальше спільне проживання сторін і збереження їхньої родини неможливо, родина розпалася остаточно й шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України\~суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, у звязку з реєстрацією шлюбу, позивач змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Карпенко». Позивач не виявила бажання, після припинення шлюбу змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначила у позовній заяві, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав після припинення шлюбу між сторонами змінювати прізвище позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, - є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved