Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

24 квітня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача орган опіки та піклування Рівненської районної адміністрації в рівненській області про позбавлення батьківських прав. В обгунтування позову вказує, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на даний час вона з сином проживає у будинку її батька за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що її син навчається у Городищенській ЗОШ І-ІІІ ст. Рівненської районної ради Рівненської області. Відповідач не приймає участі у вихованні та навчанні сина, не приділяє йому жодної уваги, не цікавиться його успіхами, на батьківські збори не з`являється. Крім того, відповідач не бере жодної участі у матеріальному забезпеченні дитини. Рішенням Рівненського міського суду від 05.09.2017 року з відповідача було стягнено на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 888, 50 грн. щомісячно до повноліття дитини. Однак, вказане судове рішення відповідач також не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість по аліментах. Відповідач не забезпечує сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання. На сьогоднішній день її син майже не пам`ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, в спілкуванні зі нею ніколи про нього не запитує та не цікавиться. Вказує, що зазначене вище свідчить про те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина, [PERSON] , у зв`язку із чим вона змушена звернутися до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Позивач та її представник позовні вимоги в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовільнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду, враховуючи, що його місце проживання невідоме, був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала поданий суду висновок. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER] та Свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] . Рішенням Рівненського міського суду від 05.09.2017 року з відповідача було стягнено на користь позивача на утримання сина аліменти у розмірі 888, 50 грн. щомісячно до повноліття дитини, що підтверджується копією Рішення Рівненського міського суду від 05.09.2017 року. У відповідача внаслідок невиконання рішення суду утворилася заборгованість по аліментах, що підтверджується Розрахунком заборгованості від 14.02.2019 року, згідно якого сума заборгованості становить 17941,96 грн. Згідно з висновком органу опіки та піклування, Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області, орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частин першої, другої, третьої та п`ятої статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради Української РСР від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як з`ясовано у судовому засіданні відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина, не проявляє батьківської турботи та любові, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не спілкується з сином та не проявляє інтересу до нього. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Саттею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На підставі викладено, суд приходить до висновку про задоволення позову про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved