Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

26.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом, в якому вказала, що 24.10.2010 року в с. Таранівка Зміївського району Харківської області померла її мати - [PERSON]. Батько - [PERSON] - помер задовго до смерті матері у 2003 році. Останнім місцем реєстрації та проживання матері була наступна адреса: 63448, Харківська область, Зміївський район, с. Таранівка, пров. Залізничний, 17 За життя мати позивачки [PERSON] була власником житлового будинку № 17 по пров. Залізничному в с. Таранівка Зміївського району Харківської області, що підтверджується відповідними записами технічного паспорту, який, видано згідно інвентаризаційної справи № [NUMBER] «Зміївське БТІ». Ще одним доказом належності [PERSON] будинку є дані погосподарських книг Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області. Земельна ділянка для обслуговування будинку - не приватизована, оскільки ані мати, ані батько не отримували державного акту на землю. За життя мати склала заповіт, згідно умов якого заповідала все своє майно, яке буде належати їй на час смерті, позивачу - [PERSON]. На момент смерті матері у вказаному вище будинку зі спадкоємців першої черги ніхто не був зареєстрований та не проживав. 14.04.2011 року позивач звернулася до Зміївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON]. Враховуючи вказані вище обставини [PERSON] вважає, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері, оскільки єдина з спадкоємців, хто прийняв спадщину. Після звернення до нотаріуса з приводу оформлення спадкового майна померлої матері, позивачці було повідомлено про те, що необхідно надати правовстановлюючі документи на майно - свідоцтво про право власності на будинок. Однак, [PERSON] надати такого документу не має можливості, оскільки мати за життя його їй не передавала, а в документах, що залишилися після її смерті - такого свідоцтва не виявлено, тому нотаріус рекомендував позивачу звернутися до суду з позовом, оскільки правовстановлюючий документ може бути виданий тільки живій особі. На підставі вищевказаного позивач просила визнати за нею - [PERSON], право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті 24.10.2010 року в с. Таранівка Зміївського району Харківської області її матері [PERSON] у вигляді житлового будинку за адресою: 63448, Харківська область Змїївський район, с. Таранівка, пров. Залізничний, буд. 17 (літ. А-1, загальною площею 21,30 м2, житлова площа 12,60 м2) з надвірними будівлями. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву, в якій справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, до суду надійшов лист Таранівського сільського голови, яким повідомлено, що Таранівська сільська рада визнає позов [PERSON], не заперечує проти його задоволення. Справу просили розглядати за відсутності представника Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. 24.10.2010 року в с. Таранівка Зміївського району Харківської області померла мати позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії 1-ВЛ № 285862, виданого виконавчим комітетом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області 26 жовтня 2010 року (а.с. 8). Факт родинних відносин між позивачем та померлою 24.10.2010 року в с. Таранівка Змїївського району Харківської області [PERSON] як доньки та матері підтверджується свідоцтвом про її народження, довідкою про реєстрацію шлюбу між позивачем та [PERSON], свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 203538 (а.с. 10-13). За життя [PERSON] фактично була власником житлового будинку № 17 по пров. Залізничному в с. Таранівка Зміївського району Харківської області, що підтверджується відповідними записами технічного паспорту, який, видано згідно інвентаризаційної справи № [NUMBER] «Зміївське БТІ» та даними погосподарських книг Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області (а.с. 20-22, 27). Як слідує з довідки, виданої Таранівським сільським головою [PERSON] від 11.04.2011 року за № 1673 померла [PERSON] була зареєстровано і мешкала за адресою с. Таранівка пров. Залізничий № 17 з 1963 року по день смерті (а.с. 26). На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт від 14 серпня 1991 року, який ніким не змінювався та не скасовувався, на імя [PERSON] і заповіла останній все своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося (а.с. 17). Як вбачається з листа завідувача Зміївської державної нотаріальної контори [PERSON], після померлої 24.10.2010 року [PERSON] 14 квітня 2011 року до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини згідно заповіту посвідченого виконкомом Таранівської сільської ради народних депутатів Зміївського району Харківської області 14.08.1991 року за № 122 від [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с. 37). Позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав після смерті її матері в нотаріальній конторі оскільки у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, про що свідчить лист державного нотаріуса [PERSON] від 06.11.2015 року за № 2250/01-14 (а.с. 38). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Отже, встановлено, що померла [PERSON] фактично була власником житлового будинку № 17 по пров. Залізничному в с. Таранівка Зміївського району Харківської обл., який померла заповіла позивачу [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, однак, у звязку з тим, що в неї відсутній правовстановлюючій документ на спадковий будинок, позивач позбавлена можливості оформити своє право на спадщину. За таких обставин суд вбачає підстави для задоволення позову та визнання права власності за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом на вищевказаний житловий будинок.

Outcome: approved