Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

25 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з названим позовом до відповідача з вимогами: призначити стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку щомісяця на утримання дочки [PERSON], [INFO], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття; призначити стягнення аліментів на її утримання у розмірі ? частки заробітку щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги мотивувала тим, що від спільного проживання з відповідачем мають дитину, на утримання якої відповідач коштів останнім часом взагалі не надає, маючи постійне місце роботи та достатній заробіток, а вона не працює і займається доглядом за дитиною. У судовому засіданні позивач позов підтримала і просила задовольнити, пояснивши, що в шлюбі з відповідачем та в іншому шлюбі не перебуває, спільно з відповідачем не проживає, не працює, займається доглядом за дитиною, отримує лише державну допомогу при народженні дитини, а відповідач матеріальної допомоги не надає. Відповідач позов визнав лише у частині аліментів на утримання дитини, в частині аліментів на утримання матері дитини не визнав, пославшись на те, що вона веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Пояснив, що дійсно проживав спільно з позивачкою і у них народилася дитина, батьком якої він записаний за його заявою. Спільно з позивачкою півтора місяці не проживають, оскільки вона стала проживати з іншим чоловіком. Він проживає разом із своїм батьком, який отримує пенсію. У шлюбі не перебуває, інших дітей не має. Він має постійне місце роботи, де отримує заробітну плату, з якої утримання не проводяться. Позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. У судовому засіданні з'ясовано, що сторони у справі спільно проживали, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Ведильцівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, [PERSON] народилася 21 листопада 2015 року в с. Ведильці, про що складено відповідний актовий запис № 6 від 8 грудня 2015 року. Її батьком записаний [PERSON], громадянин України, матір'ю - [PERSON], громадянка України (а.с.3). Дитина проживає з матір'ю, яка отримує державну допомогу при народженні дитини та займається доглядом за дитиною. Відповідач спільно з дитиною та її матір'ю не проживає, у шлюбі не перебуває, інших дітей не має, на своєму утриманні непрацездатних осіб не має. Згідно довідки ТОВ «ДІОРО» [PERSON] працевлаштований на постійну роботу з 14.04.2016 р., де за відпрацьований час по 31.08.2016 р. йому нараховано заробітної плати на загальну суму 14239,28 грн.. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені у статті 182 СК України, зокрема матеріальне становище дитини та платника аліментів. Згідно частини 2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру частки, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд бере до уваги матеріальне становище дитини, мати якої не працює, у шлюбі не перебуває, займається доглядом за дитиною, отримує державну допомогу при народжені дитини, враховує матеріальне становище відповідача, який працевлаштований на постійну роботу, у шлюбі не перебуває, інших дітей не має, на утриманні непрацездатних осіб не має, з урахуванням чого погоджується з тим, що аліменти на дитину необхідні у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить необхідну участь батька в утриманні дитини та захист прав дитини і її матері. Вирішуючи спір в частині стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності (частина 1). Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (частина 2). Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (частина 4). Згідно частини 2 статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 цього Кодексу. Таким чином, право на утримання матері, з якою проживає дитина, до досягнення нею трирічного віку, та відповідний обов'язок батька дитини виникає з самого факту народження дитини, не залежить від того, чи перебувають батьки дитини у шлюбі між собою чи в іншому шлюбі і залежить лише від матеріального становища батька дитини, тобто його можливості надавати утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років. Оцінюючи матеріальне становище відповідача, суд бере до уваги наявність у нього постійного місця роботи, щомісячного заробітку, відсутність у нього інших дітей, утримань із заробітної плати, разом з тим враховує необхідність сплати аліментів на утримання дитини, з урахуванням чого вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки у розмірі 1/8 частини заробітку до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи викладене, позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку відповідача щомісяця та аліменти на утримання матері дитини до досягнення нею трьох років у розмірі 1/8 частини заробітку відповідача щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову, як це передбачено частиною 1 статті 191 СК України. Згідно правил статті 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», від сплати якого позивач звільнена відповідно до цього Закону. Згідно правила ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Outcome: partial