Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

24 листопада 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилалось на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 19.09.2015 року відповідач [PERSON] отримав кредит із початковим кредитним лімітом, який надалі збільшено до 11000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Банк зазначає, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами» банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк посилається на те, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, що відображено у розрахунку заборгованості та підтверджується випискою по рахунку. У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, в нього з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 20.09.2020 року існує заборгованість перед банком - 18286,36 грн. з яких: 10869,97 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в тому числі:. заборгованість за поточним тілом кредиту 0,00 грн., -заборгованість за простроченим тілом кредиту - 10869,97 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками 5143,77 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 2272,62 грн., нарахована пеня - 0,00 грн. нараховано комісії 0,00 грн. Просить задовольнити позов та стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір. Ухвалою судді Залізничного районного суду міста Львова від 20.01.2021 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8\~ст.\~178\~ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19.09.2015 між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до умов якого АТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір якого в подальшому збільшився до 11000,00 грн. У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. До кредитного договору банк додав Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». У паспорті споживчого кредиту містяться відомості щодо умов кредитування, а саме: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; сума кредитного ліміту - до 50 000 грн, до 75000 грн; строк договору - 240 місяців, строк кредитування - до 240 місяців; процентна ставка: у пільговий період - 0,00001 % річних, поза межами пільгового періоду - 43,2%, 42%; членський внесок за участь в GoldКлубі на місяць універсальна 20 грн.; тип процентної ставки - фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит); штрафи за прострочення платежів більше ніж 30 днів - 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 86,4 %, 84 %. Згідно довідок наданих позивачем, [PERSON] було надано кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття якої 22.01.2019, термін дії\~11/22, а також 22.01.2019 йому встановлено кредитний ліміт 11000,00 грн. Дані обставини, як факт написання анкети-заяви та паспорта споживчого кредиту, та укладення договору з позивачем, так і факт отримання ним кредитної картки з відкритим на неї кредитним лімітом, відповідач не оспорив. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/) та Витяг із тарифів. Таким чином, між сторонами укладено договір, на підставі якого виникли договірні правовідносини. Що стосується характеру договору та виниклих правовідносин, суд зазначає таке. Позивач за заявою відповідача відкрив йому картковий рахунок, видав відповідачу доступ до даного рахунку через видану йому банківську кредитну картку, та відкрив на даний картковий рахунок кредитування у вигляді визначеного кредитного ліміту. З даного договору у відповідача виникло право користування картковим рахунком, кредитною карткою і кредитними коштами, які позивач зарахував на відкритий картковий рахунок. Також з даного договору у відповідача виникли грошові зобов`язання перед позивачем по поверненню використаних кредитних коштів на умовах договору. Щодо умов договору, і щодо розміру невиконаних грошових зобов`язань відповідача, то суд виходить з такого. Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частинами першою, третьою\~статті 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом частини першої\~статті 615 ЦК України\~не припустима одностороння відмова від зобов`язання. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1049 цього Кодексу\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача за договором № б/н від 19.09.2015 станом на 20.09.2020 становить 18286,36 грн., що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі\~10869,97 грн., заборгованості за простроченими відсотками\~ у розмірі 5143,77 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 у розмірі\~2272,62 грн. З даного розрахунку також вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, витрачаючи їх на власні потреби, періодично погашав заборгованість за наданим кредитом. Згідно із\~статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості, а також сплати неустойки, передбаченої договором, у разі прострочення. Позивач виконав свої зобов`язання, а саме: в передбаченому договором порядку надав відповідачу кредитні кошти на видану платіжну кредитну картку відповідно до встановленого розміру кредитного ліміту, що не заперечується відповідачем та підтверджується, зокрема, анкетою-заявою, паспортом споживчого кредиту, підписаного відповідачем, та розрахунком заборгованості станом на 18 серпня 2020 року. В свою чергу, відповідач (позичальник) свої зобов`язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість у вказаній в розрахунку сумі, в тому числі заборгованість за кредитом та заборгованість за відсотками. Відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх повне або часткове спростування, тому суд дійшов висновку, що розрахунок в частині наявності використаних і не повернутих кредитних коштів та відсотків за користування ними, як такий, що не оспорений і не спростований відповідачем, є правильним і відповідає дійсності, а тому відповідно до цього розрахунку відповідач має заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 10869,97 грн. та заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 5143,77 грн., що в загальному розмірі складає 16013,74 грн. Оскільки відповідачем не спростовано розміру боргу і не доведено його відсутність або його погашення чи часткове погашення, не встановлено підстав для звільнення відповідача від обов`язку по поверненню використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу, позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення відсотків за\~статтею 625 ЦК України, нарахованих позивачем станом на 20 вересня 2020 року в сумі 2272,62,00 грн. суд зазначає наступне. Позивач в позовній заяві посилається на те, що в редакції Умов та правил, які почали діяти з 01 березня 2019 року, згідно із пунктом 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна»; 84,0 % - для картки «Універсальна голд». Така ж процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту зазначена у паспорті споживчого кредиту, підписаного позивачем. Згідно із частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12 викладено правову позицію про те, що припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті\~1050 ЦК України, так як в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний правовий висновок закріплений у постанові Верховного Суду від 05 березня 2019 року у справі № 5017/1987/2012. З розрахунку заборгованості від 18 серпня 2020 року вбачається, що відсотки на прострочений кредит згідно із\~статтею 625 ЦК України\~нараховуються Банком починаючи з 01 грудня 2019 року. З матеріалів справи судом не встановлено, що саме з 01 грудня 2019 року сплинув визначений договором строк кредитування, оскільки в паспорті споживчого кредиту встановлено строк кредитування до 240 місяців. Також, з наданого Банком розрахунку не встановлено, що саме з цієї дати відповідачу банком пред`явлено вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Таким чином, з наданих банком доказів, судом не встановлено підстав для стягнення з відповідача відсотків за\~статтею 625 ЦК України, нарахованих позивачем станом на 20 вересня 2020 року в сумі 2272,61 грн. за прострочення виконання кредитних зобов`язань, а тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. Згідно із\~статтею 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі даного позову до суду позивачем сплачено 2 102 грн судового збору. Оскільки позов задоволено частково, тому відшкодуванню підлягають судові витрати в сумі 1840,76 грн.

Outcome: partial