overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

25 червня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого зазначила, що з 16 лютого 2001 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею, спору про його місце проживання немає. З жовтня 2014 року подружжя не підтримують шлюбні відносини, підставою розпаду сім`ї стало те, що відповідач не приділяв належної уваги родині, не приймав участі у ведені спільного господарства та у вихованні дитини, що призводило до сварок, в результаті вони втратили почуття любові, спільне проживання стало неможливим. З вказаного часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї вважає не можливим. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з розірванням шлюбу згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Згідно копії свідоцтва про шлюбу (а.с. 7), шлюб між подружжям був укладений 16 лютого 2001 року та зареєстрований відділом РАГС Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 66. Від шлюбу, подружжя мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Спір щодо місця проживання неповнолітньої дитини, між сторонами відсутній. Як вбачається з матеріалів справи, подружжя з жовтня 2014 року сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї стало те, що подружжя втратило почуття любові та взаєморозуміння, оскільки відповідач не приділяв належної уваги сім'ї, не приймав участі у вихованні дитини, веденні спільного господарства, що призводило до сварок, в результаті спільне проживання стало неможливим. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивачки суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

25 червня 2015 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 16 серпня 2008 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки не склалися через несхожість характерів та різні погляди на життя, втрачено почуття любові та поваги. З січня 2013 року сімейні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть. Примирення не можливе, шлюб носить формальний характер. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2-3). Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позов і розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Розглянувши доводи, викладені позивачем, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 16 серпня 2008 року позивач [PERSON] (до шлюбу [PERSON]С.) та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії 1-КИ № 116359 від 16 серпня 2008 року, актовий запис 294 (а.с.6). В шлюбі у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 394928 від 11 вересня 2012 року, актовий запис 551 (а.с.7). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

25 червня 2015 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 11.03.2011 року, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 81. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дітей немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, серії 1-НО № 240825, 11.03.2011 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Яворовська) [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 81. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивачка просить залишити їй прізвище «Носак», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 243,60 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

25 червня 2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалася на ті обставини, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 04 липня 2003 року, який зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів зроблено актовий запис № 840. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припиненні з лютого 2015 року. Причиною розпаду їхньої сім`ї стали небажання відповідача надавати фізичну, моральну та матеріальну допомогу їй та їхній дитині , втрата почуття любові, поваги ожин до одного та взаєморозуміння. Спроби позивача зберегти шлюбні відносити виявились не вдалими. Тому шлюб існує тільки формально, його подальше збереження на думку позивачки є недоцільним та суперечить інтересам їх дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити та розірвати їх з відповідачем шлюб. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив його задовольнити, та розірвати їх з позивачем шлюб. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як слідує з пояснень сторін та з матеріалів справи, шлюбні стосунки між сторонами втрачені, розірвання шлюбу не суперечить їх інтересам, а примирення між ними не можливе. Суперечки щодо розділу майна та місця проживання дитини сторони не мають. Таким чином, є всі підстави, для задоволення позовних вимог позивача. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

25 червня 2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалася на ті обставини, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 25 лютого 1990 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області України, про що в книзі реєстрації актів зроблено актовий запис № 2. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Повнолітня донька [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припиненні з січня 2003 року. Подружнє життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів та втрати поваги один до одного. Спроби позивача зберегти шлюбні відносити виявились не вдалими. З початку 2003 року вони з відповідачем не проживають разом спільне господарство не ведуть та спільного сімейного бюджету не мають. Позивач вважає, що шлюб існує тільки формально, їхня сімя фактично перестала існувати, ому просить шлюб між ними розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилась, в письмовій заяві просила суд справу розглядати за її відсутності, позовну заяву підтримувала в повному обсязі, просила її задовольнити. Крім в того зазначила, що відмовляється від позовних вимог, в частині встановлення факту належності їй свідоцтва про одруження. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував, просив його задовольнити. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як слідує з матеріалів справи, шлюбні стосунки між сторонами втрачені, розірвання шлюбу не суперечить їх інтересам, а примирення між ними не можливе. Суперечки щодо розділу майна та місця проживання дитей сторони не мають. Таким чином, є всі підстави, для задоволення позовних вимог позивача. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

25 червня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а/с 5). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

25 червня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 28 січня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Шлюбні відносини фактично припинені з березня 2013 року через те, що у них постійно стали виникати сварки, скандали, на тому грунті, що у них кардинально різні погляди на сімейні відносини, окрім цього, відповідач має стосунки з іншою жінкою. Позивач та відповідач в судове засідання не зявилися, надіславши заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, прийнявши визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 січня 2012 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). З березня 2013 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини через те, що у них постійно стали виникати сварки, скандали, на тому грунті, що у них кардинально різні погляди на сімейні відносини, окрім цього, відповідач має стосунки з іншою жінкою. Приймаючи до уваги визнання позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

25 червня 2015 року, позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який укладено у 2012 році. Подружжя мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У травні 2014 році шлюбні відносини фактично були припинені, відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина надавати перестав, чим ставить позивача в скрутне становище. У звязку з чим, позивач бажає отримувати аліменти у встановленому законом розмірі, на підставі виконавчого документу. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дитини, на її користь. У судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач - позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, відповідач - позов визнав у повному обсязі, згоден сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Як встановлено та підтверджено матеріалами справи, [PERSON] та [PERSON], перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17 листопада 2012 року Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 908. Від шлюбу подружжя мають одну малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO] Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтва про шлюб та про народження (а.с. 5, 6). Як убачається, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені у травні 2014 року, дитина залишилась проживати разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, тому, позивач бажає отримувати аліменти у встановленому законом розмірі, на підставі виконавчого документу. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визнання відповідачем предявленого позову, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про задоволення вимог [PERSON] у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

25 червня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони проживали однією сімєю без укладання шлюбу, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає в повному обсязі. Зясувавши позицію сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони проживали однією сімєю без укладання шлюбу, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved