Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

26 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 09 вересня 2009 року між сторонами був укладений шлюб, від шлюбу дітей не має. 23 грудня 2015 року під час шлюбу за спільні кошти сторонами було придбане нерухоме майно, у вигляді квартири загальною площею 30.8 кв.м., житлова 15.1 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту спірна квартира), а тому позивач просить визнати спірну квартиру спільним сумісним майном подружжя та визнати за позивачем Ѕ частину спірної квартири. 07 жовтня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним зустрічним позовом, в якому зазначила, що 09 вересня 2009 року між сторонами був укладений шлюб, від шлюбу дітей не має. Під час шлюбу за спільні кошти сторонами було придбане рухоме майно, у вигляді транспортного засобу марки «Mitsubishi Lancer» 2007 року випуску, д.р.н. [NUMBER] , а тому позивачка просить визнати дане рухоме майно спільним сумісним майном подружжя та визнати за позивачкою Ѕ частину автомобіля. Крім того 09 вересня 2009 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей не має. Позивачка посилаючись на те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують, просить розірвати шлюб. В подальшому цивільні позови були об`єднані в одне провадження. В ході судового розгляду представник позивача за первісним позовом наполягає на своїх позовних вимогах. Представник відповідачки фактично первісний позов не визнає. В ході судового розгляду представник позивача за зустрічним позовом підтримав позовні вимоги. Представник відповідача з позовом не погоджується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 69 ч.1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, аналогічною ст. 372 ч.2 ЦК України Так судом встановлено, що 09 вересня 2009 року між [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER] ) був укладений шлюб (а.с.31). Від шлюбу дітей не має. 23 грудня 2015 року під час шлюбу за спільні кошти сторонами було придбане нерухоме майно, у вигляді квартири, загальною площею 30.8 кв.м., житлова 15.1 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності серія № 50593561 виданий Одеським міським управлінням юстиції від 23.12.2015 року, яке належним чином зареєстровано ( а.с.12). Вартість спірної квартири складає 640 423 грн., що підтверджується звітом від 18.07.2019 року сторонами не оскаржується. Позивач [PERSON] заощаджував гроші у інших осіб, що підтверджується власноручними розписками від 09.04.2013 року. Відповідачка просить відмовити у задоволені позову, виходячи з того, що відповідачка придбала спірну квартиру з її особистих коштів. Так відповідачка дійсно 05 вересня 2013 року отримала гроші від фізичної особи в розмірі 517 905.34 грн. (а.с.47 ). При цьому відповідачка не надала, відповідно до ст.ст. 77,78 ЦПК України належних та допустимих доказів того, що дані гроші були потрачені на особисті потреби, а не на користь сім`ї. Під час свого проживання у спірній квартирі здійснювала оплату комунальних послуг та вчиняла інші витрати на утримання спірної квартири, а тому відповідачка вважає можливим відмовити у задоволені позову [PERSON] . В ході судового розгляду судом було встановлено, що позивач [PERSON] , працездатний, також здійснював витрати на придбання спірної квартири. Таким чином, суд критично відноситься щодо заперечень відповідачки, щодо придбання спірної квартири за власні кошти та вважає, що відповідачка під час судового розгляду не довела свої заперечення в цій частині. Вищевказані обставини свідчать про те, що з боку позивача та відповідачки під час спільного життя були здійсненні спільні витрати, з різних джерел, які були направлені на спільне придбання вищевказаної квартири. Таким чином, суд приходить до висновку, що спірна квартира була придбана сторонами під час шлюбу за спільні кошти, а тому суд вважає, що квартира є спільним сумісним майном подружжя. З урахувань принципу рівності права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, суд вважає можливим виділити у власність Ѕ частину спірної квартири. Позивачка [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом та просить визнати спільним сумісним майном автомобіль, та здійснити поділ цього майна. Відповідач по зустрічному позову вимоги позивачки не визнає. Так дійсно, 18 березня 2008 року автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» 2007 року випуску, д.р.н. [NUMBER] , легковий сєдан, номер шасі [NUMBER] був належним чином зареєстрований на ім`я відповідача [PERSON] . Вартість автомобіля складає 200 000 грн., що сторонами не оскарджується. 09 вересня 2009 року між сторонами був укладений шлюб (а.с.31). Відповідачка під час судового розгляду зазначила, що придбання автомобіля було здійснено за кошти, які були запозиченні або отриманий кредит під час шлюбу. В ході судового розгляду було встановлено, що дійсно 13 березня 2007 року між відповідачем [PERSON] та банківською установою виникли кредитні взаємовідносини. 18 березня 2008 року за відповідачем [PERSON] автомобіль був зареєстрований в компетентних установах. 09 вересня 2009 року, тобто більш через рік був укладений шлюб між сторонами. Дані обставини свідчать про те, що спірний автомобіль був придбаний до шлюбу та відповідно до СК України є особистою власністю відповідача [PERSON] та не є предметом поділу спільного сумісного майна подружжя. 19 червня 2012 року будучи власником квартири відповідач, та інші співвласники шляхом укладання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу здійснили відчуження нерухомого майна. При цьому в ході судового розгляду з боку позивачки були надані докази того, що з її боку були здійсненні витрати на придбання будівельних матеріалів та виконання будівельно-ремонтних робіт. Вищевказані обставини свідчать про те, що з боку позивачки та відповідача під час спільного життя були здійсненні спільні витрати, з різних джерел, які були направлені на спільне придбання вищевказаної квартири. З позову та матеріалів справи видно, що з травня 2016 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову, який надійшов до суду видно, що спільних дітей не має, але існує спір про розподіл майна. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім?я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. При поданні позову позивач [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1750.00 грн., суд прийшов до висновку, що позов є обгрунтований та сторонам необхідно виділити у власність в рівних частках, відповідно до ЗУ «Про судовий збір» на 2016 рік при подані позову позивачу необхідно сплати судовий збір за подання позову майнового характеру в розмірі 1% від ціни позову, але не менш 551.20 грн. та не більш 6 890 грн., під час розгляду справи була встановлена ціна позову - 640 423.00 грн., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу необхідно сплатити судовий збір на користь держави 1 452.11(640 423 х1%=6404.23:2 =3202 - 1750 = 1452.11)грн. та в свою чергу з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмір 875 грн (1750:2 =875). При поданні позову позивачка [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 580 грн., при цьому звернулась з вимогами майнового та немайнового характеру суд прийшов до висновку, що позов є обгрунтований в частині немайнового характеру, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551.20 грн.

Outcome: partial