Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

25 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи її тим, що він - [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], який належить йому на підставі договору купівлі продажу посвідченого 13 вересня 2013 року державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Русак Л.А. зареєстрованого в реєстрі за № 772. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за ним, [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна: 156782112252, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 вересня 2013 року з номером запису про право власності: 2487522. Договір купівлі продажу житлового будинку був укладений між ним та представником продавця [PERSON] - [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, посвідченої 13 листопада 2012 року Русак Л.А. державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори, за реєстровим № 1461 від імені [PERSON]. Під час посвідчення довіреності на ім'я [PERSON] позивач та відповідач [PERSON] домовилися щодо усіх істотних умов договору, які складались з виготовлення технічної документації та приватизації земельної ділянки, яка розташована разом з житловим будинком за адресою [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та їх відчуження, сплати коштів за житловий будинок по договірній ціні, передачу майна, оформлення договору купівлі продажу та його нотаріальне посвідчення, зняття [PERSON] та члена її сім'ї - сина [PERSON] з реєстраційного обліку, тощо. З листопада 2012 року [PERSON] став постійно проживати у житловому будинку [ADDRESS], який звільнили відповідно домовленості відповідачі. Після того, як 13 вересня 2013 року було укладено договір купівлі продажу житлового будинку посвідчений Русак Л.А. державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 772 позивач в телефонному режимі звернувся до відповідачів [PERSON] та [PERSON] з вимогою про зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою, але останні не виконали їхньої домовленості та до цього часу продовжують ухилятися від зняття з реєстраційного обліку. Перебування відповідачів зареєстрованими за адресою [ADDRESS], який належить позивачу на праві приватної власності перешкоджає йому володіти, розпоряджатися житловим будинком. За період з листопада 2012 року по цей час [PERSON] та [PERSON] жодного дня не проживали в [ADDRESS], де постійно проживає позивач, не брали участі у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території, проведені ремонтів. Вказані витрати та утримання будинку несе особисто він. Вирішити питання добровільного зняття з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] позивач не зміг тому, що останні з листопада 2012 року за місцем реєстрації не з'являлись. Всі ці обставини спонукали позивача звернутись до суду за захистом свого порушеного права. В зв'язку з цим, позивач просить визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи в установленому законодавством порядку (ч. 9 ст.74 ЦПК України) увідомленими про дату, час та місце розгляду справи через засоби масової інформації газету «Урядовий кур'єр» за 42 від 05 березня 2014 року та «Вісті Придніпров»я» за №17 від 06 березня 2014 року, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не увідомили. Третя особа - Софіївський РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, будучи, у встановленому чинним законодавством порядку, повідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання не з'явилися, свого представника не направили, про причини неявки суд не повідомили. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи в судовому засіданні, беручи до уваги заяву представника позивача, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню із таких підстав. Як встановлено судом, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS], який належить йому на підставі договору купівлі продажу посвідченого 13 вересня 2013 року державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Русак Л А зареєстрованого в реєстрі за № 772 (а.с.8). За період з листопада 2012 року по цей час [PERSON] та [PERSON] жодного дня не проживали в [ADDRESS], де постійно проживає позивач. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за ним, [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна: 156782112252, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 вересня 2013 року з номером запису про право власності: 2487522 (а.с. 9). Договір купівлі продажу житлового будинку був укладений між ним та представником продавця [PERSON] - [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, посвідченої 13 листопада 2012 року Русак Л.А. державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори, за реєстровим № 1461 від імені [PERSON]. З листопада 2012 року [PERSON] став постійно проживати у житловому будинку [ADDRESS], який звільнили відповідно домовленості відповідачі. Після того, як 13 вересня 2013 року було укладено договір купівлі продажу житлового будинку посвідчений Русак Л.А. державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 772 позивач в телефонному режимі звернувся до відповідачів [PERSON] та [PERSON] з вимогою про зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою, але останні не виконали їхньої домовленості та до цього часу продовжують ухилятися від зняття з реєстраційного обліку. Перебування відповідачів зареєстрованими за адресою [ADDRESS], який належить позивачу на праві приватної власності перешкоджає [PERSON] володіти, розпоряджатися житловим будинком. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України відповідач [PERSON] як попередній власник житлового будинку та земельної ділянки втратила своє право приватної власності на житловий будинок в наслідок його відчуження. Відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому [ADDRESS], як член попереднього власника. У зв'язку з цим, право користування [PERSON] житловим приміщенням є похідним від права власності його матері [PERSON] на будинок, в наслідок чого воно припинилось разом з припиненням права власності на житловий будинок відповідача [PERSON] Тому відповідач [PERSON] втратив право користування житловою площею, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, ст. 150 Житлового кодексу України він мав таке право коли будинок приватною власністю [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є членами сім'ї позивача, ніяких договірних відносин щодо порядку користування спірним будинком між сторонами не укладалось. Тобто у відповідачів відсутні правові підстави на користування житловим будинком. За положеннями ч.1 ст.317 та ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно п. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності, п. 2 статті: Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобіганню такого порушенню. Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved