Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

26.12.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа Харківська міська рада, і просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням №41-1 виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області від 01.03.1988 року затверджено пропозиції громадської комісії по житловим питанням Жовтневого району від 10.02.1988 року (протокол №4) щодо наданні громадянці [PERSON] (матері позивача) на сім`ю з п`яти осіб - вона, чоловік, два сини 1971 та 1983 року народження, дочка - 1975 року народження квартири [ADDRESS] . На даний час у вказаній квартирі зареєстровано троє осіб: позивач - [PERSON] , [INFO] ; дочка позивача - [PERSON] , [INFO] ; сестра позивача (відповідачка по справі) - [PERSON] , [INFO] . Відповідач, [PERSON] , з 2000 року в квартирі не проживає, виїхала закордон та з того часу місце її перебування невідоме. У зв`язку з тим, що позивач змушений весь час не проживання відповідача увказаній кватирі сплачувати комунальні послуги, що нараховуються за кількістюзареєстрованих осіб, реєстрація відповідача у квартирі [ADDRESS] перешкоджає йому в користуванні квартирою, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з даною заявою щодо визнання відповідача такою, щовтратила право користування житловим приміщенням з метою зняття останньої з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.12.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду позивачем 09.01.2019 року вказані недоліки позовної заяви були усунуті, у зв`язку з чим ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.02.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Призначено судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.04.2019 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Єпіфанова Я.В. про виклик свідків у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задоволено. Викликано в судове засідання свідків. 16.05.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Харківську міську раду. Від представника третьої особи Харківської міської ради 02.09.2019 року на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких представник третьої особи просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки позивачем не надані достатні докази, а визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] , порушить її конституційне право на житло. Представник позивача [PERSON]. брала у судових засіданнях, надала вступне слово, однак, в судове засідання 13.09.2019 року позивач [PERSON] та його представник не з`явилися, представник позивача надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача за наявними в матеріалах справи доказами. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] , згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не надала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.09.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи ХМР в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, повідомлений про день і час розгляду справи належним чином. Судом, на підставі досліджених письмових доказів та показів свідків встановлені такі фактичні обставини і визначений зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням №41-1 виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області від 01.03.1988 року затверджено пропозиції громадської комісії по житловим питанням Жовтневого району від 10.02.1988 року (протокол №4) щодо надання [PERSON] на сім`ю з п`яти осіб - вона, чоловік, два сини 1971 та 1983 року народження, дочка - 1975 року народження квартири [ADDRESS] (а.с.8-10). Відповідно до копії технічного паспорту КП «ХМБТІ» Харківської міської ради за станом виготовлення на 09.08.2018 року, на квартиру [ADDRESS] , вказана квартира розташована на 1 поверсі 1 поверхового будинку, має 3 кімнати, житловою площею 37,3 кв.м., загальна площа квартири 65,6 кв.м. (а.с.4-5). Згідно з інформаційною довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Зазначені дані про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , відповідають інформаційній довідці з Відділу обліку та моніторингу інформації, наданої на запит суду (а.с.25). Як вбачається з листа Начальника Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області від 12.08.2019 року, гр. [PERSON] , 1975 року народження за адресою: [ADDRESS] , останні шість місяців не мешкає, до поліції останні три роки не зверталася. Згідно з відповіддю КНП «Міська лікарня №3» Харківської міської ради від 23.08.2019 року, гр. [PERSON] , 1975 року народження, яка зареєстрована адресою: [ADDRESS] з лікарями лікарні договір на медичне обслуговування не підписувала, медична документація на [PERSON] в лікарні відсутня. Відповідно до копії акту про не проживання особи від 17.12.2018 року, сусіди позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджують той факт, що відповідач [PERSON] тривалий час (більше 6 місяців) не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Допитана в судовому засіданні в якості свідка сусідка позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає в квартирі [ADDRESS] з лютого 2017 року, добре знайома з позивачем, однак відповідача жодного разу за цей час вона не бачила. Зі слів позивача [PERSON] виїхала проживати за кордон. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає в квартирі [ADDRESS] з 1997 року, а зареєстрована - з 2001 року за вказаною адресою, і повідомила суду, що в квартирі [ADDRESS] цього ж будинку проживає позивач з дочкою, а відповідача [PERSON] свідок ніколи не бачила і знає лише зі слів матері позивача, з якою товаришувала, що [PERSON] поїхала за кордон. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає в квартирі [ADDRESS] з 2000 року, а в квартирі [ADDRESS] проживає позивач, зі сів якого свідкові відомо, що відповідач поїхала до Греції та там одружилась,ж однак особисто відповідача свідок ніколи не бачив. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Оскільки вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач довів на підставі досліджених в судовому засіданні доказів. Згідно з роз`ясненнями, наданими судам у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Так, судом на підставі досліджених письмових доказів та показів свідків встановлено, що відповідач [PERSON] за адресою реєстрації не проживає вже тривалий час, понад 6 місяців, залишила житло добровільно, при цьому суду не повідомлено ні позивачем, ні відповідачем, ні свідками про будь-які обставини, які б можна було вважати поважними причинами відсутності відповідача понад встановлені законом строки за адресою реєстрації її місця проживання. Доводи, викладені в поясненнях третьої особи щодо відсутності у відповідача іншого житла та порушення конституційних прав останньої ніякими доказами не підтверджені, отже є безпідставними. При цьому право позивача, як користувача житлового приміщення за вказаною вище адресою порушено відповідачем, оскільки реєстрація відповідача впливає на розмір витрат за користування житлом. За таких умов суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову та визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням органом реєстрації зняття з реєстрації особи проводиться без додаткового ухвалення рішення суду. У зв`язку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн. (а.с. 2). На підставі викладеного і

Outcome: approved