Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

25.06.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON]про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 26.06.1993 року по 01.03.1997 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Вказує, що [INFO] року їх син - [PERSON] - досяг повноліття. Разом з тим, наразі [PERSON] навчається на 1 курсі юридичного факультету Київського національного економічного університету за спеціальністю «Правознавство», на денній формі навчання, термін закінчення університету 30.06.2018 року. Позивач зазначає, що утримує сина за рахунок власних коштів, відповідач надає матеріальну допомогу час від часу. Разом з тим, відповідно до договору з навчальним закладом № 142919 від 02.08.2014 року загальна вартість освітньої послуги становить 60 876, 40 грн., вартість навчання за один семестр навчального року відповідно - 7609, 55 грн. [PERSON], оскільки є студентом денної форми навчання, позбавлений можливості самостійно працювати, відтак потребує матеріальної допомоги. За таких обставин, посилаючись на відповідні норми Сімейного кодексу України, просила суд стягувати з відповідача на утримання спільного сина аліменти в розмірі ? частини від всіх видів його доходу, щомісячно, до досягнення сином 23 років або до припинення навчання. За клопотанням відповідача протокольною ухвалою суду від 21.09.2015 року до участі в справі як третю особу долучено [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, також пояснив, що повнолітній син його довірительки потребує утримання, оскільки є студентом навчального закладу та навчається на денній формі навчання. Додатково пояснив, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання спільного сина нерегулярно, а тому його довірителька вимушена самостійно сплачувати за навчання сина, крім того, вона несе додаткові витрати на утримання сина, а саме на його лікування, придбання ноутбука, що необхідний для навчання та розвитку сина тощо. Зважаючи, що відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, не має на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб, просив встановити аліменти у частці від доходу відповідача, а саме у розмірі ? усіх видів доходу останнього. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував частково, а саме просив стягувати з нього на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/7 частини від всіх видів його доходу до досягнення сином 23 років або до припинення навчання. Додатково зазначив, що несе витрати на допомогу непрацездатним батькам, які проживають у м. Херсон та є інвалідами, що нездатні до самообслуговування, потребують постійного стороннього догляду та допомоги - мати [PERSON] є лежачою хворою, інвалідом третьої, вітчим [PERSON] є інвалідом другої групи. Зазначив, що добровільно щомісяця витрачає близько 2000-2500 грн. на утримання сина, оплачує йому щорічний відпочинок, купує одяг та побутові речі, крім того, у разі задоволення позову, незважаючи на понесені витрати на утримання сина, аліменти з нього буде стягнуто починаючи з дня подачі позову до суду. Третя особа в судовому засіданні зазначив, що вважає, що його батьки мають порівну нести витрати на його утримання на час навчання, додатково зазначив, що вважає, що ? від всіх видів доходів відповідача щомісяця буде достатньо на його утримання. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов піддягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом по народження Серія [NUMBER] від 18.06.1997 року. Як встановлено з рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.03.2010 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, з огляду на що вбачається, що сторони разом не проживають. Як вбачається з Довідки №245/15 від 17.06.2015 року, [PERSON] навчається за кошти фізичних осіб (контракт) на 1 курсі юридичного факультету Київського національного економічного університету, форма навчання - денна. Термін закінчення університету - 30.06.2018 року. Відповідно до договору № 142919 про навчання та підготовку бакалавра за рахунок коштів юридичних та фізичних осіб від 02.08.2014 року загальна вартість освітньої послуги становить 60 876, 40 грн., вартість навчання за один семестр навчального року становить 7609,55 грн. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що позивач здійснює утримання сина, який є студентом денної форми навчання та не має самостійного доходу, тобто потребує матеріальної допомоги. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання сина, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище позивача та третьої особи, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, ту обставину, що відповідач має постійний щомісячний дохід, має матеріально допомагати своїй матері та вітчиму, які є інвалідами та потребують стороннього догляду, а також враховує те, що утримання дитини, яка продовжує навчання, є обов'язком обох батьків. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що 1/5 частина доходів відповідача, є достатнім для участі батька в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: partial