Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

25 вересня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 06 лютого 2014 року надав відповідачу позику на суму 6000 гривень 00 копійок, про що остання власноруч написала розписку, зобов'язавшись повернути борг протягом семи місяців та сплатити 4% за кожен місяць користування грошовими коштами. У визначений розпискою строк відповідач борг не повернула, відсотки за користування коштами не сплатила, неодноразові звернення позивача з вимогою сплати боргу результатів не дали. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача суму боргу 6000 гривень 00 копійок, з урахуванням індексу інфляції 35081 гривень 18 копійок, відсотки за користування позикою 36000 гривень 00 гривень, а також 770 гривень 81 копійка сплаченого судового збору, а всього 77851 гривня 99 копійок. У судове засідання позивач не з'явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про дату та місце розгляду справи, заяву про причину неявки суду не надала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Відзив відповідача на позовну заяву до суду не надходив. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачу у власність 6000 гривень 00 копійок строком на 7 місяців зі сплатою відповідачем 4% щомісячно за користування грошовими коштами. Цей факт підтверджується наданою розпискою, власноруч написаною відповідачем (а.с.7). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з розписки, наданої відповідачем, вона зобов'язалась повернути суму позики протягом семи місяців з дня укладення договору позики зі сплатою щомісячно 4% за користування грошовими коштами (а.с.7). Згідно розрахунку, перевіреного судом, (а.с.2 зв.) заборгованість відповідача зі сплати відсотків за користування грошовими коштами складає 36000 гривень 00 копійок. Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з розписки, наданої відповідачем, вона зобов'язалась повернути суму позики протягом семи місяців з дня укладення договору позики (а.с.7). У вказаний строк борг у повному обсязі повернуто не було. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно розрахунку, перевірено судом, (а.с.2 зв.) сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 35081 гривня 18 копійок. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 770 гривень 81 копійок, оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 526, 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved