Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

25 лютого 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суд з позовною завою до СТОВ «Імпульс» про визнання дій неправомірними, стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку та за вчинену моральну шкоду, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з січня по червень 2012 року вона працювала на посаді інспектора по кадрам у ТОВ «Перспектив». Після звільнення з цього підприємства, з липня 2012 року вона працевлаштувалась до відповідача до СТОВ «Імпульс» на посаду інспектора з кадрів. Вона є одинокою матір'ю, сам виховує сина [PERSON], [INFO] і користується правом на додаткову щорічну відпустку згідно ст..182-1 КЗпП України та ст.. 19 Закону України «Про відпустки», тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових та вихідних днів. У разі звільнення незалежно від підстав, їй повинні були сплатити компенсацію. Але, при звільненні із СТОВ «Імпульс» 03 лютого 2014 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України, їй було відмовлено у виплаті такої компенсації за 2012 рік з огляду на те, що на початку 2012 року вона працювала на іншому підприємстві і таку компенсацію повинні сплатити саме там. Вона з цим не згодна, тому просила визнати дії відповідача незаконними, стягнути з відповідача компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 875 грн., задану незаконними діями відповідача моральну шкоду в розмірі 3000 грн., всього 3875 грн. та віднести на відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на наведені у позові доводи. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що згідно Листа Міністерства праці та соціальної політики України № 58/06/186-07 від 03.03.2007 року були надані роз'яснення з приводу надання додаткової відпустки та виплати компенсації у разі її невикористання. Так, якщо одинока матір, яка була прийнята на роботу перебувала до цього у трудових відносинах на іншому підприємстві, вона мала змогу скористатися там соціальною відпусткою, а при звільненні їй повинні були сплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні відпустки. У зв'язку з тим, що позивачка у 2012 році перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Перспектива», СТОВ «Імпульс» не має законних підстав для виплати їй грошової компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку на дітей за 2012 рік. З'ясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивачка [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], якого виховує одна після розірвання шлюбу із чоловіком (а.с. 8,9). Тобто на неї розповсюджуються норми законодавства щодо соціальних гарантій одиноким матерям, у тому числі - право на додаткову щорічну соціальну відпустку тривалістю 10 календарних днів, без врахування святкових та вихідних днів, у відповідності ст..182-1 КЗпП України та ст.. 19 Закону України «Про відпустки». Ці обставини повністю визнаються сторонами і не потребують додаткового доказування. Позивачка [PERSON] працювала у відповідача з липня 2012 року по лютий 2014 року на посаді інспектора з кадрів. За період роботи позивачка не скористалася додатковою соціальною відпусткою, як одинока мати, тому при звільненні, згідно ст. 24 Закону України «Про відпустки» їй були сплачена грошова компенсація за всі дні невикористаної щорічної відпустки, а також додаткової соціальної відпустки на дітей за 2013 рік. (а.с. 23). Згідно Листа Міністерства праці та соціальної політики України № 58/06/186-07 від 03.03.2007 року, одинока матір, яка була прийнята на роботу, перебувала до цього у трудових відносинах на іншому підприємстві, вона мала змогу скористатися там соціальною відпусткою, а при звільненні їй повинні були сплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні такої відпустки. При цьому слід враховувати, що вказана соціальна відпустка надається не за відпрацьований рік, а за календарний. Позивачка [PERSON] з 24 січня 2012 року по 08 червня 2012 року працювала у ТОВ «Перспектива» с. Ілліча Костянтинівського району Донецької області, інспектором відділу кадрів. Додаткова соціальна відпустка їй не надавалась і компенсація не виплачувалась, згідно листа ТОВ «Перспектива» від 04 березня 2014 року (а.с. 24). Тому суд вважає обґрунтованою відмову відповідача у виплаті позивачці компенсації за невикористану соціальну відпустку одинокій матері. У відповідності до ст.. 33 ЦПК України, судом роз'яснювалась позивачці можливість замінити неналежного відповідача належним, але відповідного письмового або усного клопотання від [PERSON] суду не надійшло. У зв'язку із відмовою позивачці у задоволенні основної позовної вимоги, не підлягають також задоволенню її вимоги щодо стягнення з відповідача спричиненої моральної шкоди, тому що будь-яких винних дій, порушень законодавства з боку СТОВ «Імпульс» судом не встановлено. На підставі вищенаведеного, ст. 182-1 КЗпП України, ст.. 19 Закону України «Про відпустки»,

Outcome: dismissed