Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

24 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача у якому зазначив, що 03.04.2012 року відповідач підписала заяву № б/н згідно якої отримала кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з чим зобов`язалася сплачувати банку кредит, відсотки за користування ним та інші платежі передбачені договором. У зв`язку з невиконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором, рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22.10.2015 року з неї було стягнуто заборгованість за тілом кредиту, відсотками за користуванням ним, пенею та штрафам на загальну суму 8220 грн. 99 коп. Однак станом на 30.10.2019 року у відповідачки утворилась заборгованість за відсотками в сумі 19458,80 грн., пенею на суму 2450 грн. та штрафам - 500 грн. (фіксована частина), 1095,44 грн. (процентна складова), яку банк просив суд стягнути на свою користь та витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. Представник позивача Савіхіна А.М. (за довіреністю № 1734-К-Н-О від 01.04.2019 року) в судове засідання не з`явилась, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти заочного порядку розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що 03 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети - заяви про приєднання Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якого відповідачка отримала кредитну картку «Універсальна»/GOLD. У зазначеній анкеті - заяві вказано, що відповідач погодилась з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, становлять між нею і банком договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомлена і погоджується з Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Та зобов`язалася регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua (а.с.9). До позовної заяви позивач додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2015 року з відповідачки стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 30 червня 2015 року в розмірі 8220 грн. 99 коп., що складалася із заборгованості за кредитом в сумі 2271 грн. 75 коп., заборгованості по процентам - 3451 грн. 57 коп, заборгованості по комісії та пені - 1630 грн., та заборгованості по штрафам - 500 грн. (фіксована частина) та 367 грн. 67 коп. - (процентна складова) (а.с.6-7). Відповідно наданого позивачем розрахунку залишок заборгованості відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 30.10.2019 року становить 23504,24 грн., яка складається з: заборгованості за відсотками за користування кредитом - 19458 грн. 80 коп.; заборгованості за пенею - 2450 грн.; штрафи - 500 грн. (фіксована складова) та 1095 грн. 44 коп. (процентна складова) ( а.с.8-9). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі статтею 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Анкеті-заяві позичальника від 03 квітня 2012 року, яка підписана сторонами, відсутні умови договору про визначення процентної ставки та встановлення відповідальності у вигляді пені та штрафів, за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення залишку заборгованості за кредитом, просив стягнути заборгованість за відсотками, пенею та штрафами за несвоєчасну сплату кредиту. На обґрунтування вказаних вимог, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03.04.2012 року, послався на Витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме з такими Тарифами та Витягом з Умов і Правил відповідачка ознайомилася, погодилась, розуміючи їх зміст, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів містили умови, зокрема щодо розміру процентів за користування кредитними коштами, сплати пені та штрафів, у розмірі та на умовах вказаних саме у цих документах які додані банком до позовної заяви. Крім того, роздруківка із сайту позивач Умов та правил надання банківських послуг, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанова Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15) та Верховного суду від 17 липня 2019 року по справі № 175/4576/14-ц і не спростовано позивачем. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Тарифи та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій при ухваленні постанови за наслідками розгляду цивільної справи №342/180/17 (провадження № 14-131цс1) від 03 липня 2019 року. Подані банком до суду докази на підтвердження позовних вимог зокрема Анкета-заява, на яку позивач посилається, як на підставу відкриття карткового рахунку та отримання відповідачем кредиту, за своїм змістом наведених обставини не підтверджують, а поданий позивачем розрахунок заборгованості також не можна взяти до уваги, оскільки він є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, який повинен бути доведений первинними документами, що підтверджують підстави виникнення таких грошових зобов`язань. Витяг з Умови і правила надання банківських послу, Тарифи, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 03.04.2012 року шляхом підписання Анкети-заяви. Наявність в матеріалах справи рішення суду від 22 жовтня 2015 року, яким з відповідачки було стягнуто заборгованість за кредитним договором, на думку суду не може бути підставою для пред`явлення в подальшому до неї вимог про стягнення заборгованості за кредитом, оскільки рішення суду має узгоджуватись та відповідати зокрема висновкам висловленим у постановах Верховного Суду, які є актуальними на час розгляду справи. Підстав відступити від висновків викладених у постановах Великої палати Верховного Суду по справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс1) від 03 липня 2019 року, Верховного суду від 17 липня 2019 року по справі № 175/4576/14-ц, під час розгляду зазначеної цивільної справи суд не вбачає. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625,1048 ЦК України позивач не пред`явив. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити за їх недоведеністю.

Outcome: dismissed