overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

25 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з якою зареєстрував шлюб 04 вересня 1998 року, мотивуючи тим, що не знаходять спільної мови з більшості питань ведення спільного господарства, внаслідок чого виникають постійні сварки. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], 1998 року народження. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнала і не заперечувала проти їх задоволення, а справу просила розглянути за її відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 1998 року. Від вказаного мають дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви та письмових заяв сторін видно, що вони проживають окремо з травня місяця 2010 року. Причиною цього є те, що вони не знаходять спільної мови з більшості питань ведення сімейного бюджету та в відношеннях один до одного. Примирення між собою категорично заперечують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

25 травня 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 29 листопада 2002 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Дітей від шлюбу немає. Спільне життя з відповідачем не склалось. Подружжя має різні характери та погляди на життя, внаслідок чого між ними відсутнє взаєморозуміння, постійно виникають сварки та суперечки. Шлюбні відносини припинені з 2015 року. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Позивач в судовому засідання надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, яку підтримав у судовому засіданні. Відповідач в судову засіданні надала письму заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнає та просить надати строк для примирення до шести місяців. В судовому засіданні позивач пояснив, що не створює та не буде створювати відповідачу та її батькові ніяких перешкод для проживання в будинку. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що строк для примирення необхідний їй для того, щоб знайти інше житло для себе та свого хворого батька. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши заяви та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що з 29 листопада 2002 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, про що складено відповідний актовий запис № 17 (а.с.4). Дітей від шлюбу немає. Згідно викладених позивачем обставин спільне життя між сторонами не склалося, подружжя має різні характери та погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, постійно виникають сварки та суперечки. З позовної заяви вбачається, що подальше збереження шлюбу шкодить інтересам позивача. Ухвалою суду від 08 червня 2015 року провадження у даній справі було зупинено, сторонам був встановлений строк для примирення 1 місяць. З матеріалів справи вбачається, що протягом встановленого судом строку для примирення сторони не примирилися, позивач підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу з наведених ним підстав і просить позов задовольнити. Доказів на спростування вищевикладених позивачем обставин відповідач не надала, своє клопотання про надання строку для примирення тривалістю шість місяців жодним чином не обґрунтувала. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

25 травня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до виповнення сину [PERSON] віку трьох років, а саме, до 2 жовтня 2016 року, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. В обгрунтування позовних вимог позивач вказала в позовній заяві, що 24 липня 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. 2 жовтня 2013 року у них народився син [PERSON]. З відповідачем вони припинили спільне проживання. В даний час вона зайнята доглядом за дитиною, ніде не працює, джерел існування не має, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча зобовязаний і може її утримувати, оскільки є працевлаштованим і має стабільний заробіток. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 150 гривень у відшкодування витрат на оплату юридичної допомоги. При цьому, позивач посилається на положення ст.ст. 79, 80, 84 СК України. В судове засідання позивач не зявилася, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, надав в суд заяву, в якій вказав, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на положеннях ст.ст. 75, 77,80, 84 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

25 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Заводська, 27/42. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є власником квартири за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Можайського, 27/42, у вказаній квартирі зареєстрована [PERSON], проте за даною адресою вона не проживає, не оплачує комунальні послуги. Позивач в судовому засіданні підтримала позов, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності №552 від 03.03.1994 року, свідоцтва про право на спадщину р.№1-15365 від 04.11.1994 року. У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області та довідкою комунального підприємства «Павлограджитлосервіс» №1/2 від 25.05.2015 року №1702; Відповідно до акту, який складено, сусідами, в будинку за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не проживає з моменту реєстрації. В судовому засіданні допитано свідків, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які повідомили суду, що є сусідами позивача, вказали, що за вказаною адресою позивач проживає одна, близько 20 років, особистих речей інших осіб в квартирі не має. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання майном шляхом визнання [PERSON], [INFO] такою, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

25 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теплицького РУЮ у Вінницькій області, вказавши, на протязі останніх років відносини між ним погіршувались, через непорозуміння між ними та різні погляди на вирішення сімейних питань. Подальше сумісне життя вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. Надання строку на примирення не бажає. У разі відсутності відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, хоча своєчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2014 року. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теплицького РУЮ у Вінницькій області, актовий запис № 32. Від шлюбу дітей не мають. Через непорозуміння між ними та неналежну поведінку відповідача сімя розпалась. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Гарбуз». Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони миритись не бажають, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вирішує справу по суті, - тому вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

25 травня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 01 вересня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (актовий запис № 83). Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося. З грудня 2014 року вони фактично не проживають разом однією сім»єю, так як їхні шлюбні стосунки стали неможливими. За час спільного проживання вони переконалися, що у них немає спільних інтересів та бажання жити разом, кожен з них живе своїм життям, втрачено взаєморозуміння. Як подружжя вони припинили подружні стосунки, вказує що між ними відсутні почуття любові та поваги. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з»явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить не надавати строк на примирення, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 01 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (актовий запис № 83). Між сторонами існують постійні непорозуміння та суперечки, подружніх стосунків вони не підтримують, продовження шлюбних стосунків може негативно вплинути на стан її здоров»я. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

25 травня 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 25 липня 1986 року Корабельним відділом запису актів громадянського стану м. Миколаєва. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки припинені, через прояви неповаги з боку відповідача та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивачка, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги; відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 липня 1986 року Корабельним відділом запису актів громадянського стану м. Миколаєва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 415 (а. с. 9), від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

25 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 20 червня 2006 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюб розпався через втрату взаємоповаги та різних поглядів на життя. Спору про поділ майна не мають, спільне господарство не ведуть. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23 червня 2015 року сторонам було надано строк на примирення терміном на один місяць. 23 липня 2015 року термін на примирення закінчився, у зв'язку з чим провадження у справі відновлено. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, просив розгляд справи провести за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2006 року, який оформили у Бірківській сільській раді Зміївського району Харківської області, свідоцтво про одруження серії 1-ВЛ № 028055, актовий запис № 10/ (а.с. 6) Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надав, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про майно між сторонами не даний час не існує. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

25 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 21 серпня 1996 року. Шлюб розірвано. Сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем. Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому Борисівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 21 серпня 1996 року за актовим записом № 8. Від шлюбу є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 30 серпня 2005 року шлюб розірвано. Дитина перебуває на утриманні позивача. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

25 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду с позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізюму, реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 16. Від шлюбу дітей не мають. Вказує, що подружні стосунки між ними припинені влітку 2014 року, підставою припинення стосунків явилось непорозуміння в питаннях сімейно-шлюбних відносин, зловживання відповідачем спиртними напоями, небажання утримувати сім»ю що привезло до втрати взаємопорозуміння. Примирення вважає неможливим. Просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на хх користь судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати, витрати у справі покласти на сторони в рівних частинах. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 31 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізюму, реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис № 16. У відповідності до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що сумісне подружнє життя не склалось через непорозуміння в питаннях сімейно-шлюбних відносин, зловживання відповідачем спиртними напоями, небажання утримувати сім»ю. Шлюбні стосунки припинені влітку 2015 року, примирення вважає неможливим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати. Позивачем задано до суду квитанцію про сплату судового збору на суму 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved