Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

25 квітня 2014року Деснянським районним судом міста Києва було постановлено рішення по названій справі, яким позов [PERSON] до [PERSON] представником якого за законом є [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та вселення - задоволено, а зустрічний позов [PERSON] представником якого за законом є [PERSON] до [PERSON], третя особа: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування про визначення порядку користування квартирою, визначення порядку оплати квартирної плати та комунальних послуг, стягнення грошових коштів - задоволено частково. При постановлені рішення судом не було вирішено вимоги про: визнати [PERSON] таким, що користується квартирою [ADDRESS], без правових підстав; визнати дії [PERSON], які полягають у її недопущенні, як власника квартирою [ADDRESS], незаконними. В судове засідання по розгляду питання про постановлення додаткового рішення [PERSON] з'явилась, просила ухвалити додаткове рішення та задовольнити вимоги позову і визнати [PERSON] таким, що користується квартирою [ADDRESS], без правових підстав; визнати дії [PERSON], які полягають у її недопущенні, як власника квартирою [ADDRESS], незаконними. Представник позивача по зустрічному позову - [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вимог первісного позову про визнання [PERSON] таким, що користується квартирою [ADDRESS], без правових підстав та про визнання дій [PERSON], які полягають у недопущенні [PERSON], як власника квартирою [ADDRESS], незаконними, пояснював, що всі ці питання вже розглядалися апеляційним судом міста Києва по іншій справі і обставини проживання [PERSON] були встановлені. В судове засідання по розгляду питання про постановлення додаткового рішення інші сторони не з'явились. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд дійшов висновку про необхідність постановлення додаткового рішення з огляну на наступне. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Позовна заява містить вимоги про визнання [PERSON] таким, що користується квартирою [ADDRESS], без правових підстав; визнання дій [PERSON], які полягають у її ([PERSON]) недопущенні, як власника квартирою [ADDRESS], незаконними. Зважаючи на те, що дані вимоги розглядалися судом, сторони надавали свої пояснення, суд вважає за необхідне вирішити дані вимоги шляхом постановлення додаткового рішення суду. Зважаючи на те, що вимога про визнання дій [PERSON], які полягають у недопущенні [PERSON], як власника квартирою [ADDRESS], незаконними є нерозривно пов'язані з вимогами позову про зобов'язання [PERSON] та його представника (опікуна) за законом [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] та вселення [PERSON] у квартиру [ADDRESS], у задоволенні яких Деснянським районним судом міста Києва від 25.04.2014р. було ухвалено рішення. І тому, суд не знайшов підстав для відокремлювання даною вимоги, від задоволених вимог, оскільки це одна із підстав, яка встановлена судом для задоволення вимог про усунення перешкод та вселення в квартиру [ADDRESS]. Що стосується вимоги про визнання [PERSON] таким, що користується квартирою [ADDRESS], без правових підстав, суд виходить з наступного. Під час розгляду справи, судом було встановлено, що [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] у встановлений для прийняття спадщини строк, 29.06.2004р. звернулась до 15-ї Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за вказаним заповітом. При цьому зазначила, що є ще один спадкоємець на обов'язкову частину - чоловік [PERSON] Однак [PERSON] відмовився від своєї частки на спадкування. Таким чином, [PERSON] отримала в спадщину квартиру [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17.08.2014р. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] другий чоловік померлої [PERSON], був зареєстрований на спірній житловій площі 29.03.1990р., виписаний 17.03.2000р. та був тимчасово зареєстрований у квартирі [ADDRESS], де мешкала [PERSON] зі сім'єю. За добровільною згодою [PERSON] і домовленістю, що [PERSON] буде проживати у спірній квартирі довічно та після оформлення [PERSON] право власності на спірну квартиру [ADDRESS], 19.10.2004р. [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі. Таким чином, встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON], починаючи з 19.10.2004року, користується спірною квартирою, в силу ст. 64 ЖК України, як член сім'ї нового власника квартири. Та обставина, що вони перестали бути членами однієї сім'єю, в силу ст. 156 ЖК України, не припиняє право [PERSON] користуватись указаною квартирою. Відповідно ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належить особа, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Також, вище зазначені обставини були встановлені рішенням апеляційного суду міста Києва від 11.10.2012р., та ухвалою вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.01.2013р. рішення апеляційного суду міста Києва від 11.10.2012р. залишено без змін. Таким чином, вказане рішення набуло преюдиціального значення і в силу змісту ст. 61 ЦПК України ці обставини не потребують доказування. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що з 1990р. за спільною згодою всіх членів сім'ї був визначений порядок користування квартирою [ADDRESS], з початку проживання [PERSON] разом з покійною дружиною, користуючись спірною квартирою, а з 2004р. [PERSON] користується кімнатою №2 (відповідно до схеми) в [ADDRESS] за згодою [PERSON] Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed