Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

26.12.2018 позивач звернувся з зазначеним позов. В обґрунтування позову зазначає, що 28.07.2005 між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки №2 , для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №НАА0G01270031 від 28.07.2005, укладеного з [PERSON] . Умовами договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань та кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені і інших платежів, відшкодування збитків. 15.11.2018 від [PERSON] отримано вимогу про усунення порушень за кредитним договором. З зазначеним позивач не згоден та вважає, що договір поруки припиненим. Так як банком до нього не подано позову про стягнення боргу за договором поруки. Вимогу ПАТ «ПриватБанк» Сядро С.Ю. направив 12.10.2016, чим змінив строк та порядок повернення кредиту. Позивач вважає, що порука повинна бути припиненою, так як закінчився строк, встановлений у договорі поруки. У зв`язку з чим [PERSON] просить задовольнити позов, визнати договір поруки №2 від 28.07.2005 укладений між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] припиненим з 12.04.2017. Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, уповноважив адвоката Аксьонову В.В. представляти його інтереси. Представник позивача [PERSON] . у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, з підстав викладених у позові. У подальшому представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача АТ «ПриватБанк» у судовому засіданні заперечував проти позову, з підстав викладених у письмових поясненнях, у подальшому представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву, у якій зазначив, що позовну заяву [PERSON] визнає, вважає, що строк пред`явлення банком вимог до поручителя про повернення боргу, погашення якого згідно умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватись з часу настання строку погашення чергового платежу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що 28.07.2005 між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки №2. Предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором від 28.07.2005 №НАА0GF01270031, згідно якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 38061 доларів США (п.1 договору). Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п.2 договору). ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк». У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. 15.11.2018 [PERSON] звернувся з вимогою про усунення порушень за кредитним договором №НАА0GF01270031 до [PERSON] . З зазначеної вимоги вбачається, що [PERSON] , у зв`язку з укладеним договором поруки №2 від 28.07.2005 між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №НАА0GF01270031 укладеного з [PERSON] . За умовами вказаного договору поручитель відповідає перед кредитором. Останній платіж по кредиту здійснено 25.04.2017 в сумі 100 доларів США, щомісячний платіж складає 370 доларів США, заборгованість станом на 12.10.2016 складала 23898,12 доларів США за розрахунками банку. У зв`язку з чим [PERSON] , повідомляє про необхідність повернення кредиту та сплатити за кредитом в повному обсязі протягом п`яти календарних днів з дати отримання даної вимоги. [PERSON] отримав зазначену вимогу 15.11.2018 (а.с.6). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Частиною першою статті 251 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що порука - це строкове зобов`язання, строк поруки відноситься до преклюзивних строків, а тому його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» 14.11.2016 направил письмову вимогу [PERSON] , відповідно до змісту якої, вимагав дострокового погашення всієї суми заборгованості зазначивши зокрема наступне: « термін повернення кредиту та сплати за кредитом вважається таким, що настав, а кредит і плата за кредит обов`язкові до повернення протягом п`яти днів з дня отримання відправленої письмової вимоги» (а.с.49). Тобто, зазначеною вимогою АТ КБ «ПриватБанк» встановив новий термін повернення кредитної заборгованості, зокрема протягом п`яти днів з дня отримання письмової вимоги. Окрім того, як зазначено у вимозі [PERSON] до [PERSON] останній платіж по кредиту частково здійснювався [PERSON] 25.04.2017. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. З огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням. Як встановлено в судовому засіданні АТ КБ «ПриватБАнк» взагалі жодної вимоги до поручителя [PERSON] , не пред`являв, посилання відповідача, в своїх письмових поясненнях, що банк звернувся до суду з вимогою до поручителя 14.11.2016, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, так як відповідачем не надано жодного доказу , наприклад, копія ухвали про відкриття провадження, судове рішення за результатами розгляду справи. Ураховуючи те, що АТ КБ «ПриватБанк» вимагав 14.11.2016 у [PERSON] достроково повернути заборгованість за кредитом, зазначивши, що термін повернення кредиту настав, у зв`язку з чим у відповідача виникло право пред`явити вимоги (звернутися з позовом) до поручителя протягом шести місяців, починаючи з 14.11.2016 і до спливу цього строку - 14.05.2017. Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до поручителя [PERSON] в межах шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, не звернулось, суд приходить до висновку про припинення поруки з 14.05.2017. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №757/13772/16-ц. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 352,40 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved