Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

24 червня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 14.02.1998 р. Позовну заяву обґрунтовує тим, що від даного шлюбу в сторін є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] У 2008 р. через подружню зраду чоловіка вона звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, проте того разу вони примирилися та відновили шлюбні відносини. На даний час відповідач не проживає з нею протягом 4 місяців, продовжує їй зраджувати. Не допомагає утримувати дітей, не турбується про сім'ю. Їх шлюб існує формально. Примирення неможливе. Судом було визнано обов'язковою явку позивачки, однак в судові засідання вона не з'являлася, хоча належним чином була повідомлена про дату та час судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, покликаючись на наведені у позовній заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, мотивуючи це тим, що кілька місяців він проживав окремо від дружини та у них був конфлікт, проте з серпня 2015р. він повернувся до дружини, на даний час вони проживають однією сім'єю, підтримують подружні відносини, він забезпечував та забезпечує дітей, бере участь у їх вихованні. Вказує, що шлюб з позивачкою не є формальним. Просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити з таких мотивів. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. У відповідності до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Сторони зареєстрували шлюб 14.02.1998р. У шлюбі в сторін народилися діти: [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що у 2008р. [PERSON] зверталася в суд з позовом про розірвання шлюбу, проте за її клопотанням цей позов залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивачки та відповідач підтвердили, що сторони примирилися та продовжили шлюбні відносини. В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з конфліктами між подружжям відповідач не проживав з позивачкою протягом 4 місяців та у серпні 2015р. повернувся до дружини. Після цього сторони примирилися, вони проживають однією сім'єю, підтримують подружні відносини, ведуть спільне господарство, відповідач забезпечує дітей, бере участь у їх вихованні та має намір зберегти шлюб. Окрім цього, суд враховує і ту обставину, що позивачка, явка якої була визнана судом обов'язковою, в судові засідання не з'являлася, особистих пояснень суду не дала. Такі дії позивачки суд розцінює як відсутність мотивів та достатніх доводів на підтримку позову. При вирішенні справи суд вважає за необхідне врахувати також інтереси дітей, які потребують догляду, опіки, піклування, що можливе з боку обох батьків та позитивно впливатиме на їх загальний фізичний і духовний розвиток, сприятиме утвердженню сімейних та моральних цінностей у дітей. Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов переконання, що конфлікт між сторонами носить тимчасовий характер, подальше спільне життя подружжя є можливим та даний шлюбу слід зберегти як в інтересах подружжя, так і в інтересах їх дітей. Тому у позові [PERSON] суд відмовляє.

Outcome: dismissed