Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

25.10.2016 року ПАТ «Фінростбанк» (правонаступник ТОВ «Ін-фактор») звернулось із позовом до [PERSON] в якому просило звернути стягнення на предмет застави шляхом передачі у власність транспортного засобу марки TOYOTA, модель LANDCRUISER, 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) UZJ1000072018. тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, колір СИНІЙ, реєстраційний номер [NUMBER]. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 22.03.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси у справі № 2-2098/10 ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Фінростбанк» заборгованості за трьома кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 1/00323 від 25.12.2007 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 1/00323 від 25.12.2007 року [PERSON] на підставі договору застави № 323-2 від 25.12.2007 року передав в заставу банку спірний транспортний засіб. 29.11.2012 року Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду. Позивач стверджував, що заборгованість за кредитним договором [PERSON] з моменту ухвалення судового рішення не погашена. 04.11.2016 року в рамках зазначеного виконавчого провадження здійснений опис та арешт спірного автомобілю. Ухвалою суду від 11.05.2017 року ПАТ «Фінростбанк» замінено його правонаступником ТОВ «Ін-фактор». Уточнивши в процесі розгляду справи позовні вимоги ТОВ «Ін-фактор» просило суд окрім задоволення раніше заявлених позивачем вимог надати ТОВ «ІН-ФАКТОР» право вчиняти всі необхідні дії, в тому числі підписувати, подавати, отримувати необхідні документи (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) їх дублікати, висновок експертного дослідження, реєстраційну картку, номерні знаки тощо), в територіальних органах з надання сервісних послуг МВС України необхідні для державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортного засобу, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків, щодо спірного транспортного засобу. Представник позивача в процесі розгляду справи позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи в порядку статей 74-76 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.12.2007 року між ПАТ «Фінростбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 1/00323, за яким банк надав останньому строковий кредит у розмірі 50\~000 дол.США зі сплатою за користування ним 17 % річних з кінцевим терміном погашення до 26.10.2009 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання кредиту № 1/00323 від 25.12.2007 року, укладеного між ПАТ «Фінростбанк» та [PERSON] 25.12.2007 року був укладений договір застави № 323-2 транспортного засобу марки TOYOTA, модель LANDCRUISER, 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) UZJ1000072018, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, колір СИНІЙ, реєстраційний номер [NUMBER]. 22.03.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси у справі № 2-2098/10 ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Фінростбанк» заборгованості за кредитним договором № 1/00323 від 25.12.2007 року. 29.11.2012 року Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. 04.11.2016 року в рамках зазначеного виконавчого провадження здійснений опис та арешт спірного транспортного засобу. За ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 18.10.2016 року розмір заборгованості відповідача становить 29\~604,38 дол.США, що підтверджується довідкою банку. Розмір заборгованості не спростований відповідачем в процесі розгляду справи. Згідно з розділом 1 п. 1.6. договору застави у разі невиконання застовадавцем зобовязань за кредитним договором заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами. Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом або договором. Аналогічні положення містить ст.572 ЦК України, за якою в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Частиною 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачено звернення стягнення на заставлене майно, зокрема, за рішенням суду. Зазначене узгоджується і з вимогами ч.1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У звязку із вищевикладеним, та враховуючи те, що позивачем належним чином виконано всі вимоги, передбачені законом, заборгованість за кредитним договором не погашена боржником, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави на арештований транспортний засіб, належний боржникові шляхом визнання за ТОВ «ІН-ФАКТОР» права власності є обґрунтованими та не суперечить вимогам ЦК України, Законам України «Про заставу» та «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок\~ його виконання, про що зазначає в рішенні. Виходячи з обовязковості та забезпечення фактичного виконання судового рішення, суд вважає можливим встановити порядок виконання рішення суду відповідно до загальних засад ЦК України, за якими рішення суду є підставою для ТОВ «ІН-ФАКТОР» вчиняти всі необхідні дії, в тому числі підписувати, подавати, отримувати необхідні документи (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) їх дублікати, висновок експертного дослідження, реєстраційну картку, номерні знаки тощо), в територіальних органах з надання сервісних послуг МВС України необхідні для державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортного засобу, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків, щодо транспортного засобу марки TOYOTA, модель LANDCRUISER. 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) UZJ1000072018, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, колір СИНІЙ, реєстраційний номер [NUMBER]. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved