Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

24 січня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому ставить питання про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою м.Торецьк, вул.Дарвіна, буд. 9. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є власником будинку №9, що знаходиться за адресою: м.Торецьк, вул.Дарвіна. [PERSON] зареєструвала [PERSON] за вказаною адресою. У 2011 році [PERSON] зібрала свої особисті речі та виїхала на постійне мешкання до Російської Федерації. Відповідач працює та проживає за межами України, наміру повертатися за місцем своєї реєстрації немає. Її особисті речі в квартирі відсутні. Оскільки збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, вона змушена звернутися до суду про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м.Торецьк, вул.Дарвіна, буд.9. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що будинок №9 за адресою м.Торецьк, вул.Дарвіна належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (а.с.10,11). Разом з позивачем зареєтрован її чоловік та донька [PERSON], що підтверджено довідкою №4210 від 11.11.2016 року (а.с.13). Відповідно до Акту від 11.11.2016 року відповідач не проживає за адресою: [INFO] з 2011 року по теперішній час (а.с.12). У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом було встановлено, що відповідач не мешкає в жилому приміщенні за вказаною адресою з 2011 року. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід задовольнити.

Outcome: approved