Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

24.10.2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та уточнивши позовні вимоги просив стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 441 824,19 грн., а також понесені судові витрати. Посилається в позові на те, що 25.10.2010 року надав відповідачу в борг 25000,00 доларів США зі сплатою 17,6 % річних, з терміном повернення боргу до 30 вересня 2011 року. Позивач зазначає, що вказані вище кошти відповідач отримав, що підтверджується розпискою від 25.10.2010 року. Відповідач відмовився виконувати свої зобов'язання та кошти не повернув. Посилаючись на вказані вище обставини позивач просив стягнути з відповідача суму позики в розмірі 25 000 ,00 доларів США, 17,6% річних за період з 26.10.2010-24.03.2014 р. в розмірі 15020, 27 доларів США . Крім того, посилаючись на вимоги ст.625 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних за період з 01.10.2010 - 24.03.2014 р.р. у розмірі 26 565,87 грн. Враховуючи вищевикладене, просив позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі і просив суд його задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував посилаючись на те, що розписку від 25.10.2010 року про отримання позики в сумі 25 000 ,00 дол. США від позивача, відповідач не підписував та зазначені кошти в борг не отримував. В подальшому відповідач та його представник в судове засідання повторно не з»явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Вислухавши думку представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ота такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно свідоцтва про зміну імені від 23.03.2012 р., [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] (а.с.6). Судом встановлено, що 25.10.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики відповідно до якого позивач надав відповідачу в борг 25000,00 доларів США, зі сплатою 17,6 % річних, з терміном повернення до 30 вересня 2011 року, що підтверджується борговою розпискою від 25.10.2010 року, копія розписки знаходиться в матеріалах цивільної справи (а.с.5). Так, відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Встановлено, що оригінал розписки від 25.10.2010 року знаходився у позивача та не повернутий відповідачу. Таким чином, наявність боргової розписки у позикодавця та відсутність останньої у позичальника, свідчить про те, що боргові зобов'язання останнім не виконані. В судовому засіданні представник відповідача посилався на те, що розписку від 25.10.2010 року про отримання позики в сумі 25 000 ,00 дол. США від позивача, відповідач не підписував та зазначені кошти не отримував. Ухвалою суду 27.03.2014 року за клопотання відповідача по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу. Разом з тим, 11.06.2014 р. матеріали справи були повернуті з експертної установи без виконання ( п. 1.13, 4.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України за №53/5 від 08.10.1998 р.) Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» за №7 від 30.05.1997 року передбачено, що у разі незгоди сторони оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Враховуючи те, що відповідач не виконав вимог експерта та суду в частині надання вільних зразків підпису та почерку, не сплатив вартість судової експертизи, суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних доказів, наданих сторонами по справі. З огляду на викладене та оцінюючи матеріали справи, суд вважає, що надана позивачем розписка від 25.10.2010 р., є належним та допустимим доказом в підтвердження отримання відповідачем у борг від позивача коштів в розмірі 25 000, 00 доларів США. Доказів того, що розписка та підпис на розписці від 25.10.2010 року про отримання коштів в борг виконано іншою особою, а не відповідачем, останнім не надано. Як встановлено в суді, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення позики, а також доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо повернення суми боргу, суду не надано. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. З огляду на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за договором позики, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 25000,00 доларів США. та 17,6% річних за період з 26.10.2010 року по 24.03.2014 року в розмірі 15020,27 доларів США (25000,00 доларів США (сума заборгованості) х 17,6%) : 365 х 1246 (кількість днів прострочення) = 15020,27 доларів США). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, тобто не повернув суму позики в строк до 30.09.202011 року, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача також 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання за період з 01.10.2011 року по 24.03.2014 року в розмірі 1861,64 доларів США( 25000,00 доларів США (сума заборгованості) х 3%) : 100 : 365 х 906 (кількість днів прострочення) = 1861,64 доларів США. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума боргу в розмірі 41881,91 доларів США (25000,00 доларів США + 15020,27 доларів США + 1861,64 доларів США = 41881,91 доларів США), що станом на 25.03.2014 року згідно курсу Національного банку України становить 434 575,07 грн. (41881,91 дол. США х 10,3762 грн.= 434 575,07 грн.). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3173,94 грн., а також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 480,06 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial