Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

26.08.2015 року [PERSON] звернувся до суду та після уточнення позовних вимог просить визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Позов мотивований належністю йому на праві власності ? частини вищезазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2002 року відсутністю у нього оригіналу правовстановлюючого документу, що перешкоджає його праву на розпорядження майном. Крім того посилається на визнання рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2015 року права власності [PERSON] на ? частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON], яка була співвласником спірної квартири. Підтвердити належним чином право власності на ? частину квартири позивач не має можливості за втрати правовстановлюючих документів. Справу просить вирішити на підставі ст. 16, 319, 353-372, 391, 392 ЦК України. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Київська міська рада явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Свої заперечення грунтує на відсутності спору між сторонами. Справу просить слухати у відсутність представника Київської міської ради. Реєстраційна служба ГУЮ у м. Києві явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотання про розгляду справи у відсутність реєстраційної служби до суду не надходило. [PERSON] та його представник проти позову заперечують неналежністю сторони відповідача, вважаючи відповідачем власника майна. Також зазначили, що виділена позивачу рішенням суду у користування кімната у спірній квартирі знаходиться у безперешкодному користуванні позивача. А факт реєстрації ? частини квартири за позивачем унеможливлює визнання за ним права власності на це майно. Суд, вислухавши думку позивача, його представника, третю особу та його представника, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно інформації Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна наданої на ухвалу суду ? частина квартири [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу укладеного 14.09.2002 року (а.с.92). В матеріалах справи міститься в копії договір купівлі-продажу квартири, укладений під позивачем, [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], [PERSON] з іншої за яким [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] (а.с.6). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2015 року було задоволено позов [PERSON] до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Судом вирішено: визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.9-9а). Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за [PERSON] було зареєстровано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва № 759/4668/15-ц (№ 2/759/3138/15) (а.с.96-97). Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Отже, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності позивача згідно довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна дійсно зареєстроване, проте втрата правовстановлюючого документу не надає йому права розпорядження приватною власністю у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності. Заперечення третьої особи та його представника суд сприймає критично з огляду на наступне. Щодо наявності факту безперешкодного користування позивачем кімнатою як підстави для відмови у позові, суд не вважає за перешкоду визнання права власності за особою, що позбавлена можливості розпоряджатися майном за відсутності у неї правовстановлюючого документу. Щодо неналежного відповідача. За [PERSON] було визнано право власності на ? частину квартири [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], інша ? частина в реєстрі речових прав на нерухоме майно ні за ким не зареєстрована, а її власник (іншої частини) не може підтвердити своє право власності правовстановлюючим документом. За положеннями ст. 5, 6, 11, 15 ЗУ «Про місце самоврядування в Україні» Київська міська рада є набувачем в комунальну власність житлових приміщень, власники яких відсутні. Формування комунальної власності, в тому числі визнання права на безхазяйне майно на території м. Києва належить Київській міській раді. Отже, враховуючи вищевикладене, у позивача є всі встановлені судом підстави для визнання за ним права власності на ? частину квартири [NUMBER], яка знаходиться в будинку [ADDRESS].

Outcome: approved