overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

25 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазеологія» заборгованості по заробітній платі при звільненні з роботи в розмірі 19094 грн. 41 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31.01.2014 року був звільнений з роботи та при звільненні заробітна плата не була виплачена в день звільнення, тому просила стягнути заборгованість по заробітній платі та моральну шкоду. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача подав письмові заперечення та просив стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 14700 грн. 20 коп., проти стягнення моральної шкоди заперечував. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач працював у відповідача з 11.02.1998 року та 31.01.2014 року був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв»язку з ліквідацією підприємства. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідач вимоги Закону не виконав і в день звільнення не провів повного розрахунку. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Сума заборгованості позивача по заробітній платі виникла з серпня 2013 року, однак, як вбачається з наданих документів, заборгованість за серпень 2013 року в сумі 1559,66 грн. та за вересень 2013 року в сумі 2834,55 грн. сплачена, отже, підлягає стягненню з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 14700 грн. 20 коп. Також, суд знаходить підстави для часткового задоволення позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди, оскільки несвоєчасна виплата заробітної плати (розрахунку при звільненні) призвела до втрати нормальних життєвих зв'язків позивача та необхідності прикладення додаткових зусиль для організації життя. Враховуючи характер правопорушення, глибину та тривалість душевних страждань позивача, а також виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає достатньою компенсацією стягнення з відповідача на користь позивача 400 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

25 березня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 09 жовтня 2010 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу сторони подружніх відносин підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

25 березня 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаїва з позовом, в якому просить визнати [PERSON]. такою, що втратила право користування жилим приміщенням в [ADDRESS] на підставі ст. 405 ЦК України. Позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не зявилася,про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом повторно через оголошення у газеті «Ріднє Прибужжя». Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] є власником 13/50 частин житлового будинку [ADDRESS], які належить йому на підставі Свідоцтва про право особистої власністю на домоволодіння від 11 вересня 1984 року, зареєстрованого 11.09.1984 р. за р.№2761. Відповідачка [PERSON] 20.11.2008 року була зареєстрована у вказаній частині житловому будинку, як член сім'ї власника квартири, яка на той час була дружиною сина позивача. [INFO] син позивача [PERSON]-помер (свідоцтво про смерть від 06 вересня 2011 року серії [NUMBER]), та з цього часу позивач не підтримує зв'язок з відповідачкою, оскільки остання змінила номер зв'язку та місце свого проживання. Відповідачка ніколи не проживала за місцем свого проживання з моменту реєстрації та по сьогоднішній день. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно, ніякої допомоги від відповідача не отримує. Відповідно до повідомлення Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 11.03.2014 року, в ході перевірки зі слів мешканців будинків, розташованих по сусідству з буд.[ADDRESS], було встановлено, що [PERSON] дійсно за вищевказаною адресою ніколи не проживала та не проживає на даний час. Відповідно до копії паспорту, позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. 405 ЦК України, суд дійшов до висновку про відсутність відповідача понад один рік в житловому будинку [ADDRESS], враховуючи тривалість не проживання, без поважних причин, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщення вказаного житлового будинку. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

25 березня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що в 2003 році вона уклала шлюб з відповідачем, від сумісного проживання в них народилася дитина - донька [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Сторони з 28 лютого 2014 року проживають окремо, втім, відповідач не надає матеріальної допомоги дитині в добровільному порядку. Позивач позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати дитину, в зв'язку з чим змушена звернутися до суду з позовом та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву, в якій зменшила розмір позовних вимог, а саме: просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень не надіслав, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог з урахуванням заяви про їх зменшення та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження сторони мають дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до довідки виконкому Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області за №245 від 24 березня 2014 року, позивач проживає разом з дочкою [PERSON], яка знаходиться на її утриманні (а.с.7). Виходячи з положення ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В той же час, враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст.180 СК України, вимоги ст.182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоров'я та стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) батька щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення нею повноліття. За правилами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривен 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

25 березня 2014 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем на даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріально не забезпечує сім'ю. Він отримує пенсію по інвалідності, а тому вважає, що розмір аліментів слід визначити в розмірі 1/3 частки від його доходу до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з підстав зазначених у позовній заяві і пояснила, що сторони більше двох років проживають окремо, відповідач не надає жодної допомоги на утримання сина, хоча є працездатним і може її надавати. Дочка ніде не працює. Дитина погано чує, потребує постійних витрат на придбання слухових апаратів і лікування. Відповідач вдруге не з'явився у судове засідання, хоча своєчасно був повідомлений судовими повістками, надісланими рекомендованими листами з рекомендованими повідомленнями. Про причини неявки не повідомив. Клопотання про відкладення справи чи розгляд без його участі у суд не надходили. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, де він записаний батьком (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього кодексу. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, отримує пенсію по інвалідності, має можливість сплачувати аліменти, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити в розмірі, вказаному позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

25 березня 2014 року позивачі [PERSON] в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] та в своїх інтересах і [PERSON] звернулися з позовом до своїх батьків [PERSON] та [PERSON] і в позовній заяві вказали, що відповідач на праві співвласності належить житловий будинок в [ADDRESS], в якому позивачі проживають і зареєстровані. Батьки вказаний будинок поділили в судовому порядку, між ним існують напружені стосунки. Така обставина спричинила до того, що виникла загроза праву позивачів проживати в будинку батьків. Просять визнати їх право на проживання в будинку батьків. В суді представник позивачів позовні вимоги підтримує і пояснив, що відповідач [PERSON] неодноразово під час спілкування висловлював побажання, щоб позивачі не проживали в будинку.. Судовий збір стягувати з відповідачів не потрібно. Відповідач [PERSON] в суд не прибула, направила письмову заяву про розгляд справи без її участі, з позовом погоджується. Відповідач [PERSON] в суд не прибув, причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом за місцем його реєстрації, що підтверджується наявним в справі повідомленням про вручення повістки. Представник РДА в суд не прибув і направив письмову заяву про розгляд справи без їх участі, при прийнятті рішення покладається на суд. Представник позивачів не заперечує проти розгляду справи без присутності відповідачів. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі доказів без участі відповідачів та третьої особи. Дослідивши обставини справи, вислухавши доводи представника позивачів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачі зареєстровані і проживають в будинку, що належить відповідачам. Відповідач [PERSON] пропонував їх виселитись в інше місце проживання. Відповідач [PERSON] не заперечує проти проживання позивачів в будинку. Дані обставини встановлені з пояснень представника позивачів, рішенням суду про поділ будинку між відповідачами, свідоцтвом про народження дитини позивачки [PERSON], довідкою про реєстрацію місця проживання позивачів, копією паспортів позивачів та відповідачів. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім»ї власника жилого будинку (квартири) , які проживають з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст. 64 цього Кодексу до членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими, оскільки вони є членами сім»ї співвласників будинку, тому мають право користуватися жилим приміщенням будинку, що належать їх батькам і тому є підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

25 березня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів у розмірі ? частини з усіх видів доходу на користь [PERSON] на час її навчання. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача на користь доньки [PERSON] на час її навчання. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить суд розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви в повному обсязі і просила суд їх задовольнити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідність до ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). В теперішній час донька [PERSON] навчається в Єнакіївському політехнічному технікумі на третьому курсі денного відділення, отримує стипендію у розмірі 550 (п'ятсот п'ятдесят) гривень (а.с. 7,8) та на період свого навчання потребує матеріальну допомогу. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, щомісяця на користь [PERSON], на період її навчання, але не більш, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

25 березня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що сторони від шлюбу, який зареєстровано виконавчим комітетом Черевківської сільської ради Згурівського району Київської області 24 грудня 2011 року, мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось, шлюбні відносини між ними припинилися. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач має задовільний стан здоров»я, працює охоронником у фермерському господарстві «Тетяна-2011» в селі Черевки Згурівського району Київської області, однак матеріальної допомоги на дитину не надає. Позивачка отримує щомісячно допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 1313 грн. 47 коп. та допомогу як одинока матір у розмірі 385 грн. 80 коп., проте цих коштів не вистачає для повноцінного забезпечення сина, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі ? частки усіх видів його заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до його повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який має задовільний стан здоров'я. Відповідач також має задовільний стан здоров'я, є працездатним, працює у фермерському господарстві «Тетяна-2011» на посаді охоронника, має постійний регулярний дохід, інших утриманців не має. Позивачка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує щомісячно відповідно соціальну допомогу у розмірі 1313 грн. 47 коп. та допомогу як одинока матір у розмірі 385 грн. 80 коп. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз'яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

25 березня 2014 року представник позивача звернувся Дзержинського районного суду м.Харкова з вищевказаною позовною заявою. 20 травня 2014 року позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме стягнуто заборгованість за надані послуги з опалення та гарячої води у сумі 0,09 (дев'ять) копійок. Рішення набуло законної сили. Представник позивача у заяві про прийняття додаткового рішення просить вирішити питання стосовно стягнення з відповідача сплаченого за подання позову судового збору в розмірі 243,60 грн. В судове засідання сторони не з'явилися. Відповідно до частини 3 статті 220 ЦПК України Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Суд, дослідивши матеріали справи доходить наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача за подачу позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок (.а.с.1). Позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме стягнуто заборгованість за надані послуги з опалення та гарячої води у сумі 0,09 (дев'ять) копійок. Рішення набуло законної сили У відповідності з п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст.. 79 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України. стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При такому положенні оскільки при постановленні рішення не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, вказавши в його резолютивній про стягнення з відповідача судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

25 березня 2014 року Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» (далі ПАТ «Банк Фамільний») звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на вимоги ст.ст. 525, 625, 1048, 1049 ЦК України та те, що згідно договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку від 14 серпня 2006 року №20845, відповідач отримав кредит в сумі 2597 грн. 28.10.2011 року ПАТ «Банк Фамільний» отримав виконавчий лист на суму 3206,14 грн., через не виконання відповідачем своїх обов'язків за договором. Однак, [PERSON] вищевказану кредитну заборгованість не повернув, продовжує користуватися належними позивачу коштами, у зв'язку з чим останній просив суд стягнути з нього відсотки за період з 01.07.2011 по 30.09.2013 року. У судове засідання представник позивача не з'явився, але звернувся з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлений про час і місце судового засідання належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить поштове повідомлення про вручення, тому за письмовою згодою позивача суд ухвалив винести заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до договору від 14 серпня 2006 року №20845, відповідач надано овердрафт на суму 2597 грн. Відповідно до виконавчого листа виданого на рішення Амвросіївського районного суду Донецької області №2-771/11 від 28.10.2011 року з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Фамільний» стягнуто 3206 грн. 14 коп. Згідно розрахунку боргу та виписки по договору, відповідач, у порушення умов договору, станом на 22.11.2013 року не виплатив існуючу кредитну заборгованість та продовжує користуватися належними відповідачу коштами. У зв'язку з цим, в нього виникла заборгованість по процентам за період з 01.07.2011 по 30.009.2013 року в сумі 1145 грн. 93 коп. Згідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1049 та ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Пунктом 8.1.7. укладеного договору, передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення суми кредиту та відсотків за користування кредитом , Банк, у відповідності до тарифів, встановлює підвищену відсоткову ставку за користування овердрафтом до моменту повного погашення заборгованості. Розмір відсотків нарахований вірно, відповідачем не спростовано, отже за викладених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, у розмірі 243,60 гривень. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved