Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

25.07.2014р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 15.02.1992р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], але за час сумісного проживання відповідач постійно скоював подружні зради, неодноразово залишав сім'ю, однак через деякий час повертався і позивачка його прощала, оскільки вважала, що дитині необхідний батько. В квітні цього року відповідач зібрав свої особисті речі, а також спільно придбаний автомобіль, залишив сім'ю і остаточно переїхав проживати до іншої жінки, з якою створив нову сім'ю. За час окремого проживання він жодного разу не поцікавився сім'єю, не запропонував допомоги і не намагався примиритися. З огляду на зазначене, позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з заявою, в якій просить розірвати шлюб, залишивши незмінним її прізвище «[PERSON]», а також визначити місце проживання неповнолітньої дочки [PERSON] біля неї до її повноліття (а.с.2). Позивачка в судове засідання не з'явилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити (а.с.21). Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій вимоги позивачки визнав в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі (а.с.22). Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], який народився [INFO] в с.Капустянка, Савранського району, Одеської області, і [PERSON], яка народилася [INFO] в с.Радоя, Лозівського району, Молдова, уклали шлюб 15.02.1992р., про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 1992 року лютого місяця 15 числа зроблено запис за №02; після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Неділківською сільською радою Савранського району Одеської області 15.02.1992р. (а.с.4). У шлюбі у подружжя [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Іванівською сільською радою Любашівського району Одеської області 19.03.1997р. (а.с.8). Як вбачається з заяви подружжя [PERSON] з квітня 2014 року припинили сімейні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, їх шлюб існує формально, на примирення позивачка категорично не згодна, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам. Відповідач згоден на розірвання шлюбу і визначення місця проживання дочки [PERSON] біля позивачки (а.с.22). Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має для неї істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. При визначенні місця проживання неповнолітньої дочки [PERSON] до її повноліття суд враховує згоду позивачки і відповідача щодо її місця проживання біля позивачки. Як встановлено ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд бере до уваги вимогу позивачки щодо надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]» після розірвання шлюбу. Суд роз'яснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved