Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

24.10.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 30.04.2015 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 642, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилась дитина, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02.11.2018 року провадження по справі було відкрито, справа була призначена до розгляду, учасники процесу надавали пояснення та клопотання, зокрема за заявою відповідача [PERSON] про надання строку на примирення з мотивів збереження сім'ї та виховання дитини, судом було надано строк на примирення терміном два місяця. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, належним чином повідомлявся, в матеріалах справи є заява, якою він просить слухати справу про розірвання шлюбу за його відсутності Представник позивача [PERSON] до судового засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала письмову заяву, якою наполягають на розірванні шлюбу та просять слухати справу за їх відсутністю. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, належним чином повідомлялась, про що свідчить рекомендоване повідомлення з її підписом, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв або клопотань про відкладення слухання справи або слухання справи за її відсутності до суду не надходило. Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є достатніми для розгляду справи по суті за відсутністю учасників процесу, належним чином повідомлених про розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та письмові заяви учасників процесу, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу - «[PERSON]»/ 30.04.2015 року уклали шлюб, який зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 642, що вбачається із свідоцтва про шлюб, яке видано повторно, серії [NUMBER] від 06.10.2018 року /а.с. 7/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилась дитина : [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження, яке видано повторно 06.10.2018 року серія [NUMBER], батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.8/. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, було надано строк на примирення з метою збереження сім'ї. Судом встановлено, що сімейні стосунки між подружжя були припинені у серпні 2018 року, з цього часу сторони проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, аліменти в судовому порядку стягнуті на утримання дитини, яка проживає разом з матір'ю, після надання строку на збереження сім'ї примирення між сторонами не відбулось, тобто сім'я розпалась остаточно, втрачено почуття любові та поваги, збереження сім'ї неможливо та шлюб носить формальний характер. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved