Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

25 квітня 2018 року позивач з урахуванням уточнень звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини з 400,00грн. до 1200,00грн. щомісяця. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначила,\~що згідно\~рішення Харківського\~районного суду\~Харківської області\~від 02.07.2010р.\~відповідач повинен\~сплачувати аліменти\~на утримання\~дитини \~[PERSON],\~[INFO],\~у розмірі\~400,00грн.\~щомісячно.\~Позивачу самостійно важко утримувати дитину, оскільки від іншого шлюбу у неї народилася донька [PERSON], [INFO], яка потребує домашнього догляду в звязку з чим вона не має можливості працевлаштуватися, а аліментів в розмірі 400,00грн. на утримання сина недостатньо, тож позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 травня 2018 року провадження по справі відкрито, призначено судове засідання на 11 липня 2018 року о 15 год. 00 хв. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 31 серпня 2010 року було розірвано, актовий запис № 349, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 110084. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON],\~[INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 012065. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02.07.2010р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 400,00грн. (чотириста гривень нуль копійок) щомісячно. Рішення суду набрало законної сили. [PERSON] вдруге уклала шлюб та змінила своє прізвище на [PERSON], що підтверджується штемпелем в паспорті останньої. Позивач забезпечує дитину харчуванням, одягом, взуттям, канцелярськими товарами, організовує дозвілля та розвиток сина. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що на даний час грошові кошти визначені у якості аліментів за вищевказаним рішенням суду, об'єктивно не достатньо для утримання дитини на належному рівні. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини 2 та 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143цс13. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитини на належному рівні. Відповідно до ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01 січня 2018 року 1860,00грн., з 1 липня 1944,00грн., з 1 грудня 2027,00грн. Згідно принципів Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її розвитку, освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків. Отже, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує потребу малолітньої дитини у належному її матеріальному забезпеченні та вважає за необхідне розмір стягуваних за вищевказаним рішенням суду аліментів збільшити і продовжувати стягувати з відповідача для забезпечення гармонійного розвитку дитини аліменти по 1200,00грн. щомісячно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно змісту ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до положень ст.ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У сукупності наведеного, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтовані, та підлягають задоволенню, а тому суд збільшує розмір аліментів, визначений рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 липня 2010 року, тобто підлягає стягненню з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON],\~[INFO] у розмірі 1200,00грн. (одна тисяча двісті гривень нуль копійок), починаючи від дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у сумі 704,80грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved