Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

24.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовував тим, що з 12.11.1994 року він перебуває у шлюбі з відповідачкою. За час спільного проживання в них народились [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені. З вересня 2016 року разом як подружжя не проживають, спільне господарство не ведуть. На даний час у кожного з них є свої окремі сім'ї.Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність в родині взаєморозуміння, різні характери та погляди на стосунки подружжя в сім'ї, зникнення почуття кохання та поваги один до одного. Позивач вважає, що примирення між ним та відповідачкою бути не може, їх шлюб існує формально, оскільки вона не вважає за необхідне подальше сумісне існування, та наміру налагоджувати шлюбні стосунки не має, тому просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день, місце та час слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, що відповідає вимогам ст.. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 12.11.1994 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 12.11.1994 року зроблено відповідний актовий запис № 124, що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладання шлюбу (а.с. 9). [INFO] у сторін народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.08.2000 року (а.с. 10). [INFO] у сторін народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.06.1995 року (а.с. 11). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається, тому позов слід задовольнити. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved