Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

25 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дочкою 23-річного віку за умови, що вона буде продовжувати навчання, а також додаткових витрат на оплату навчання за ІІ півріччя 2015 року та І півріччя 2016 року у розмірі 3 650 грн. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що від шлюбу з [PERSON] у них народилася дочка [PERSON]. Спільне життя з [PERSON] не склалось і в 2007 році шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дочка проживає з нею. На даний час дочка навчається на денному відділенні Київського коледжу будівництва, архітектури та дизайну на четвертому курсі. [PERSON] ніякої матеріальної допомоги на навчання дочки не надає та не бере участі в оплаті навчання дитини, хоча знаходиться в працездатному віці і не є інвалідом. Її матеріальне становище останній часом погіршилось. Крім того, вона виховує неповнолітню дочку, 2012 року народження. Водночас дочка [PERSON] потребує матеріальної допомоги на придбання одягу, продуктів харчування, підручників, проїзд до місця навчання, оплату проживання в гуртожитку. До початку судового засідання позивач звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 33). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 30). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача на підставі ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, проте розірвали його, про що 21 вересня 2007 року в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11). 04 листопада 2011 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10). [PERSON] навчається на четвертому курсі Київського коледжу будівництва, архітектури та дизайну за денною формою навчання за спеціальністю «Архітектура», що підтверджується відповідною довідкою навчального закладу (а.с. 8). Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 200 СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається судом у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Крім того, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З довідки, виданої Прилуцькою ОДПІ, вбачається, що дохід фізичної особи-підприємця [PERSON] за 2015 рік складає 35 760,00 грн. (а.с. 5). Враховуючи, що на утриманні останньої перебуває двоє дітей, можна зробити висновок, що зазначений дохід є недостатній для належного утримання дочки [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Належні докази на підтвердження того, що відповідач має постійне місце роботи, інших утриманців чи незадовільний стан здоров'я, в матеріалах справи відсутні. За таких обставин суд робить висновок, що відповідач [PERSON] працездатний, здатний і повинен утримувати дочку [PERSON] на період її навчання до досягнення останньою 23-річного віку, а аліменти слід стягувати з нього в твердій грошовій сумі. Крім того, статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно договору про навчання від 28 серпня 2013 року вартість освітньої послуги, яка надається [PERSON] Київським коледжом будівництва, архітектури та дизайну, становить 7 300 гривень на рік (а.с. 12). Здійснення [PERSON] оплати за навчання в зазначеному розмірі підтверджується копіями відповідних квитанцій (а.с. 13, 14, 15, 16, 17, 18). Проте, правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину встановлені ст. 185 СК України, яка розміщена у главі 15 СК України «Обов'язок матері, батька утримувати дитину», а тому поширюється лише на правовідносини щодо обов'язків батьків по утриманню неповнолітніх дітей. На правовідносини, які виникають між повнолітніми дітьми та їхніми батьками, розповсюджується дія глави 16 СК України «Обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку сина та його виконання», в якій стягнення додаткових витрат на дітей не передбачено. За таких обставин з відповідача можуть бути стягнені лише ті додаткові витрати, які були здійснені до досягнення дочкою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року. Отже, в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину після досягнення останньою повноліття в розмірі ? частини витрат на оплату навчання за ІІ півріччя 2015 року та І півріччя 2016 року слід відмовити. До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд України в постанові від 24 грудня 2014 року по справі №6-186ц14. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: partial