Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

25 жовтня 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області (далі - відповідач) про визнання за позивачем права власності на 2/3 частки квартири № 1 у будинку № 4, розташованому по вулиці Привокзальна в селищі Ясна Зоря Миколаївського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що згідно з Законом України Про приватизацію державного житлового фонду 04 грудня 1996 року його батьки: мати [PERSON]; батько [PERSON] і позивач приватизували квартиру № 1 у будинку № 4, розташованому по вулиці Привокзальна в станції Ясна Зоря Миколаївського району Миколаївської області. 07 жовтня 2003 року на підставі заяви [PERSON] зазначена квартира була зареєстрована в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації. Рішенням Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області № 4 від 10 жовтня 2013 року населений пункт станція [PERSON] було перейменовано на селище [PERSON]. 01 серпня 2001 року померла [PERSON] - мати позивача [PERSON]. 17 липня 2002 року помер [PERSON] батько позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] та смерті [PERSON]відкрилася спадщина, яка складається з 2/3 часток квартири № 1 у будинку № 4, розташованому по вулиці Привокзальна в селищі Ясна Зоря Миколаївського району Миколаївської області. Після звернення позивача до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з питанням оформлення свого спадкового права, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та смерті [PERSON], у зв'язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житлову квартиру вказано, що квартира знаходиться за адресою: Миколаївська область, станція [PERSON][ADDRESS], а відповідно до витягу з реєстру про право власності на нерухоме майно, квартира знаходиться за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, селище [PERSON], [ADDRESS], про що 31 жовтня 2013 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Оскільки у позивача відсутня можливість вирішення спору у позасудовому порядку, він просить визнати за ним право власності на 2/3 частки квартири № 1 у будинку № 4, розташованому по вулиці Привокзальна в селищі Ясна Зоря Миколаївського району Миколаївської області в порядку спадкування за законом, після смерті батьків -[PERSON] та [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, при цьому 10.04.2017 подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав і просив задовольнити їх у повному обсязі, також просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, при цьому 10.04.2017 відповідач також подав суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі його представника. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 04 грудня 1996 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира, яка знаходиться за адресою: станція [PERSON][ADDRESS]. Зазначена квартира приватизована, згідно з Законом України Про приватизацію державного житлового фонду. Свідоцтво про право власності на житло видане згідно з наказом № 1863 від 27 листопада 1996 року (а.с.13). Рішенням Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області № 4 від 10 жовтня 2013 року населений пункт станція [PERSON] перейменовано на селище [PERSON] (а.с.14). 01 серпня 2001 року [PERSON] померла у віці 56 років у селищі Ясна Зоря Миколаївського району Миколаївської області (а.с.11). За життя [PERSON] проживала та була зареєстрована разом зі своїм чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] в квартирі № 1 у будинку № 4, розташованому по вулиці Привокзальна в селищі Ясна Зоря Миколаївського району Миколаївської області (а.с.14). Згідно з ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач [PERSON] та його батько [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому, позивач [PERSON] свого спадкового права після смерті матері [PERSON] не оформив. Батько позивача [PERSON] - [PERSON] за життя також не встиг оформити свого спадкового права після смерті дружини [PERSON]. 17 липня 2002 року [PERSON] помер у віці 67 років у селищі Ясна Зоря Миколаївського району Миколаївської області (а.с.12). За життя [PERSON] проживав та був зареєстрований разом зі своїм сином [PERSON] в квартирі № 1 у будинку № 4, розташованому по вулиці Привокзальна в селищі Ясна Зоря Миколаївського району Миколаївської області (а.с.15). Так, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім цього, згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. У тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. За таких обставин, після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON], позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем. Спадкові справи після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON] не відкривалися. При цьому, 31 жовтня 2013 року державний нотаріус Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] та смерті батька [PERSON] на частку квартири № 1, належну померлим, розташовану по вулиці Привокзальна, 4 у селищі Ясна Зоря Миколаївського району Миколаївської області, у зв'язку з тим, що вчинення такої дії суперечить законодавству України (а.с.16). Разом з тим, незважаючи на відмову нотаріального органу у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України позивач успадкував усі права та обов'язки, що належали спадкодавцям на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останніх. До таких успадкованих позивачем прав відноситься і право на частки вищезазначеної квартири, які фактично були набуті спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] на законних підставах та у незаборонений спосіб. Інших спадкоємців окрім позивача [PERSON] немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У пунктах 3.1, 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року також роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємця до суду з вимогами про визнання права власності, в порядку спадкування. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому воно підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права на 2/3 частки квартири,в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно, не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved