Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

25 липня 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, яким просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Таст- Гарантія» суму відшкодування матеріальних збитків, пов'язаних з дорожньо- транспортною пригодою в сумі 50 782,80 грн, з урахування вже проведених виплат, пені за кожен день прострочення страхового відшкодування в сумі 2 446,18 грн.; стягнути з [PERSON] на відшкодування завданих матеріальних збитків 25 689,20 грн.; моральної шкоди 10 000,00 грн., судові витрати в сумі 879,05 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Таст- Гарантія» повторно в судове засідання не з'явився, сповіщений був особисто (підпис в довідковому листі про дати судового засідання 19.05.2014 року та 22.05.2014 року) про дату, час та місце його проведення, про поважність причин своєї відсутності суду не повідомив, в зв'язку із чим суд, виходячи з приписів ст. 169 ЦПК України, вважав за можливе розглядати справу за відсутності представника страхової компанії. В раніше проведених судових засіданнях представник страхової компанії заперечував проти задоволення позову, подав письмові заперечення. Відповідач- [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, була сповіщена про дату, час та місце його проведення, про поважність причин своєї відсутності суду не повідомила, в зв'язку із чим суд, виходячи з приписів ст. 169 ЦПК України, вважав за можливе розглядати справу за її відсутності. Суд враховує, що [PERSON] подала суду письмові заперечення на позов. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд встановив наступні правовідносини: Автомобіль FIAT-Albea, д/н [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією технічного паспорту серії [NUMBER], виданого 18.03.2004 року МРЕВ-1 УДАІ ГУМВС України в Одеській області. 09.12.2012 року в м. Одесі на вул. Балківській мала місце дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої дістали зіткнення автомобілі CHERY -Elara, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], який допустив порушення п. 2.5, п. 13.1 Правил дорожнього руху, та автомобіль FIAT-Albea, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок якого автомобілі отримали механічні ушкодження. За фактом даного ДТП 09.12.2012 року у відношенні [PERSON] інспектором ІВО ДТП м.Одеси складено протокол серії АА 2 №589475. [INFO] року [PERSON] помер, що встановлено судом зі змісту свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 02.01.2013 року Красносільською сільською радою Комінтернівського району Одеської області. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.01.2013 року провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] за ст. ст. 124, 130 КУпАП було закрито у зв'язку із його смертю. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ 3100305, термін дії до 06.04.2013 року (платіж в сумі 121 грн. 50 коп. сплачено 06.04.2012 року), ПрАТ «Страхова Компанія «Таст- Гарантія» застрахована цивільна відповідальність [PERSON] як власника автомобіля CHERY -Elara, д/н [NUMBER], франшиза становить 1 000,00 грн. Згідно висновку експертизи від 20.12.2012 року № 655, складеного оцінщиком -автотоварознавцем СПД [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого автомобілю FIAT-Albea, д/н [NUMBER] становить 76 472,00 грн. За проведення експертизи від 20.12.2012 року № 655 позивачем сплачено 600,00 грн., що встановлено зі змісту квитанції від 20.12.2012 року № 655 (а.с. 40). Згідно висновку експертизи від 23.07.2013 року № 735, складеного оцінщиком -автотоварознавцем СПД [PERSON], ринкова вартість пошкодженого внаслідок дорожньо- транспортної пригоди автомобіля FIAT-Albea, д/н [NUMBER] становить 20 674,13 грн. За проведення експертизи від 23.07.2013 року № 735 позивачем сплачено 300,00 грн., що встановлено зі змісту квитанції від 23.07.2013 року № 735. Перевезення автомобіля FIAT-Albea, д/н [NUMBER] з місця ДТП коштувало позивачу 350,00 грн., що встановлено згідно квитанції № 10 від 09.12.2012 року СПД [PERSON] Додатково позивачу завдано збитків у зв'язку з перевезенням автомобіля спецтранспортом (сума 255,00 грн. (акт виконаних робіт від 12.12.2012 року)), частковим розбиранням автомобіля для визначення вартості ремонту (замовлення- наряд № Ал ЗН046709 від 12.12.2012 року на суму 255,00 грн.), витрат з шиномонтажу (квитанція від 17.12.2012 року на суму 21,00 грн.), витрат, пов'язаних з викликом [PERSON] для проведення огляду пошкодженого автомобіля (квитанція № 8123 від 12.12.2012 року на суму 6,80 грн.), а всього 1 782,80 грн. Представник страхової компанії та позивач в судовому засіданні повністю визнали, що за фактом даного ДТП позивачу було сплачено 6 000,00 грн. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. За матеріалами спадкової справи № 34/2013, заведеної 04.02.2013 року Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області до майна [PERSON], спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні, а [PERSON] своєю заявою від 18.06.2013 року відмовилась від прийняття спадщини, що залишилась після смерті чоловіка. Встановивши виниклі правовідносини, суд звертається до положень діючого законодавства, яким ці правовідносини врегульовані: У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Виходячи зі змісту положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу в спосіб, передбачений цією нормою Закону, або у спосіб передбачений договором чи законом. Загальні підстави відшкодування шкоди передбачені Главою 82 Параграф 1 ЦК України. У відповідності до ч. 1. ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зі змісту положень ст. 1187 ЦК України вбачається, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобі, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Суд вважає, що винність [PERSON] у вчиненні данної дорожньо - транспортної пригоди підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення від 09.12.2012 року, схемою дорожньо- транспортної пригоди, змістом мотивувальної частини постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.03.2013 року, завдані матеріальні збиткі потерпілому знаходяться в прямому причинно - пслідковому зв'язку із протиправними діями [PERSON], наявність непереборної сили належними да допустимими доказами не доведено, матеріали справи не містять доказів щодо протиправності дій [PERSON] Разом із тим Законом України «Про страхування» (далі -Закон) врегульовані відносини у сфері страхування, і який спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб. У відповідності до ч. 1. ст. 3 цього Закону, страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні фізичні особи, які уклали із страховиками договори страхування або є страхувальниками відповідно до законодавства України. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 18 цього Закону факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Зважаючи на те, що [PERSON] зареєстрував свою цивільно - правову відповідальність як власника наземного транспортного засобу уклавши договір з ПрАТ «Страхова Компанія «Таст- Гарантія», і цей договір, відповідно до наведених положень Закону, набрав чинності з моменту внесення [PERSON] страхового платежу, то виниклі в зв'язку із цим правовідносини між сторонами договору та третіми особами внаслідок страхового випадку за цим договором, регулюються спеціальними нормами, цим Законом, та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» врегульовано питання обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно із положенням ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Таст-Гарантія» заперечувала проти подальшої виплати страхового відшкодування позивачу, оскільки, як на думку представника відповідача, позивач не мав достатніх правових підстав на керування транспортним засобом під час скоєння ДТП. Суд вважає такі доводи представника відповідача не обгрунтованими з наступних підстав: Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил (далі- Правила). Зокрема, згідно із положенням п.п. «а» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 620 від 09.06.2011 року), «б» п. 2.1, п.2.2 Правил (в редакції із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 124 від 11.02.2009 року) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб. Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати у своїй присутності керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також особі, яка навчається водінню транспортним засобом відповідно до вимог цих Правил. Детальний аналіз наведених положень Правил дорожнього руху (що діяли на момент скоєння даної дорожньо- транспортної пригоди), у сукупності з наявними у справі матеріальними доказами, дозволяє суду дійти до висновку, що [PERSON] під час керування автомобілем FIAT-Albea, д/н [NUMBER] у момент скоєння дорожньо- транспортної пригоди з автомобілем CHERY -Elara, д/н [NUMBER] був особою, яка використовує автомобіль на законних підставах. Виходячи з наведених норм діючого законодавства, та зі змісту договору страхування, суд приходить до висновку, що ПрАТ «Страхова компанія «Таст-Гарантія» має відшкодувати позивачу вартість завданої транспортному засобу матеріальної шкоди межах ліміту відповідальності, із відрахуванням суми франшизи, та з урахуванням вже сплаченої суми страхового відшкодування 6 000,00 грн. Тобто, з ПрАТ «Страхова компанія «Таст-Гарантія» підлягає стягненню сума 43 000,00 грн. = (50 000 грн. - 1 000,00 грн.- 6 000,00 грн.). Враховуючи правову природу договору обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, враховуючи положення ст. 1187 ЦК України, безпідставними є вимоги про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Таст-Гарантія» 1782,80 грн. матеріальних збитків, що пов'язані з проведення оцінки завданої шкоди, перевезенням пошкодженого транспортного засобу, виклику винної особи для огляду транспортного засобу, Виходячи зі змісту вищенаведених норм ЦК України щодо обов'язкового відшкодування шкоди у повному розмірі особою, яка її завдала, суд приходить до висновку, що матеріальну шкоду у сумі 1 000,00 грн (суми франшизи) мав відшкодовувати [PERSON], проте, врахувуючи те, що останній помер, а спадкоємці до його майна відсутні, суд вважає безпідставними вимоги до відповідача- [PERSON]. На цій же правовій підставі безпідставними є вимоги до [PERSON] в частині відшкодування 25 689,20 грн. матеріальних збитків, 10 000,00 грн. моральної шкоди, судових витрат. Одночасно суд приймає до уваги, що вимоги про стягнення судових витрат з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Таст-Гарантія» позивачем не заявлялись. Вирішуючи питання стягнення пені за прострочення сплати страхового платежу, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Суд погоджується з запереченнями ПрАТ «Страхова компанія «Таст-Гарантія» щодо строку розрахування пені, відтак, помилковою є правова позиція позивача. Так, позивачем заяву про страхове відшкодування було подано 27.02.2013 року, тобто гранічний термін страхового відшкодування є 28 травня 2013 року. Згідно Постанови НБУ від 21.03.2012 року № 102 облікова ставка за період з 10.03.2013 року по 10.06.2013 року становит 7 %. Згідно Постанови НБУ від 06.06.2013 року № 209 облікова ставка за період з 10.06.2013 року по 24.07.2013 року становить 6,5 %. Таким чином, розрахунок пені має здійснюватись за період з 28 травня 2013 року по 24 липня 2013 року (період, який визначений позивачем), і становить 901,11 грн. Отже, в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial