overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

25.03.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власником зазначеної квартири, в якій, окрім неї зареєстрований син попереднього власника квартири - [PERSON] , який з грудня 2017 року не проживає за місцем реєстрації, участі в оплаті житлово-комунальних послуг також не приймає. У зв`язку з цим позивач зазнає додаткових витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Через те, що відповідач самостійно не бажає знятися з реєстрації за вказаною адресою, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 23.04.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності, в порядку спрощеного провадження та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим суд відповідно до вимог ч.2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Відповідно договору купівлі-продажу квартири від 10.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С., зареєстрованого в реєстрі під №1537, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно Акта про непроживання від 20.06.2019 року, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з грудня 2017 року. Крім того, на підтвердження позовних вимог позивачем були надані також письмові пояснення свідків: [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , які пояснили, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , з грудня 2017 року. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] без поважних причин безперервно відсутній за місцем реєстрації з грудня 2017 року, що підтвердили свідки, надавши письмові пояснення, у зв`язку з чим позовні вимоги про позбавлення його права користування відповідним житловим приміщення відповідають вимогам закону, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

25.03.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що 24.11.2015 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 732. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO] . Подружні відносини не підтримують з січня 2019 року, з причин втрати взаєморозуміння, поваги, примирення та збереження сім`ї неможливе. Ухвалою суду від 22.04.2019 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до розгляду. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24.11.2015 року сторони зареєстрували шлюб про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 732. Від шлюбу мають дитину: [PERSON] [INFO] . Згідно ч. 1ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони з січня 2019 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

25.03.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.05.2016 року у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 763. Донька [PERSON] та син [PERSON] народились [INFO] . Позивач мотивувала вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на життя, сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Позивач вважає подальше спільне життя та збереження сім`ї з відповідачем неможливими, тому просила шлюб розірвати. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, суду пояснила, що сім`ю зберегти неможливо. Вони тривалий час спільно з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть. Діти проживають з нею. Просила не надавати їм строк для примирення, прізвище залишити без змін та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 768,40 грн. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позов визнав, підтвердив, що сім`ю зберегти неможливо, просив не надавати їм строк для примирення. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 18.05.2016 року у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 763. Донька [PERSON] та син [PERSON] народились [INFO] . Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Разом з тим, судом встановлено, що сторони не бажають бути в шлюбі, спільно не проживають, спільного бюджету не мають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Подальше перебування в шлюбі суперечить інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати в сумі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Прізвище [PERSON] слід залишити без змін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

25.03.2019 року [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, посилаючись на те, що в них в сім`ї немає злагоди, взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя. З грудня 2018 року вони разом не проживають. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та погоджується на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в шлюбі з 10 серпня 2006 року. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Немирівського районного управління юстиції Вінницької області, за актовим записом № 74. Від сумісного проживання подружжя у них народилась дитина: син [PERSON] , [INFO] . На даний час їхні шлюбні відносини фактично припинено, спільний побут та господарство не ведеться. В судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

25.03.2019 року боржник [PERSON] звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу від 14.11.2018 року, яким з неї стягнуто на користь Житлово-будівельного кооперативу «Зірка-2» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2016 по 01.09.2018 року у розмірі 13 240,38 грн; витрати на правничу допомогу з інфляцією та 3% річних у розмірі 2 560,00 грн; витрати по оплаті судового збору у розмірі 176,20 грн, Заява відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України. Підстав, установлених ч. 3 ст. 171 ЦПК України, для повернення заяви про скасування судового наказу суддею не виявлено. З цих підстав, суд вважає правильним скасувати судовий наказ від 14.11.2018 року в справі №2-н/756/537/18 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Житлово-будівельного кооперативу «Зірка-2». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

25.03.2019 року головний лікар Берегівської обласної психіатричної лікарні звернулася в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON]. Заява мотивована тим, що остання 25.03.2019 року поступила в Берегівську обласну психіатричну лікарню за направленням лікаря-психіатра Рахівської РЛ, у звязку з тим, що в неї наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює її небезпеку для оточуючих. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Представник обласної психіатричної лікарні [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та пояснив, що 25.03.2019 року [PERSON] була доставлена до обласної психіатричної лікарні для обстеження та лікування. Остання страждає на параноїдну шизофренію, що являє собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. ЇЇ згода на госпіталізацію на даний час відсутня. Доставлена в судове засідання [PERSON] пояснила, що психічним розладом не хворіє та не потрібно її госпіталізовувати. Прокурор Михайліченко Г. А. вважала заяву підставною, проти її задоволення не заперечив. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, зокрема, заяву про госпіталізацію, висновок до медичної картки № 686 від 25.03.2019 року, копію направлення лікаря-психіатра Рахівської РЛ, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на параноїдну шизофренію, що являє собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, що стверджується висновком до медичної картки. Однак, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] відмовилася лікуватися в добровільному порядку. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи вищенаведене, а також те, що [PERSON] не надала усвідомленої письмової згоди на лікування в стаціонарних умовах закладу з надання психіатричної допомоги, а лікування її можливе тільки в стаціонарних умовах такого закладу, і якщо їй не буде надана психіатрична допомога, то можливе погіршення психічного стану, що може завдати суттєвої шкоду її здоров'ю, тому суд вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] в заклад з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

25.03.2019 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Свій позов обґрунтовує тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі, разом із нею, зареєстровані відповідач [PERSON] та донька позивача [PERSON] . Відповідач фактично з дня прописки та по даний час в зазначеній квартирі не проживав та не з`являвся. У зв`язку з цим позивач просить винести рішення про визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву у якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у суді. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

25.03.2019 року до суду надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюб. В поданій до суду позовній заяві позивач посилався на те, що 24.01.2007 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. [INFO] в подружжя народилась донька [PERSON] , а [INFO] донька [PERSON] Згодом подружні стосунки погіршилися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, протягом останніх трьох років подружжя проживає окремо. З відповідачем досягнуто згоду про визначення місця проживання дитини з позивачем. Спору про поділ майна подружжя немає. Просив суд розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб. Згідно з ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27.03.2019 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено підготовче судове засідання на 23.04.2019 року. Ухвалою Октябрського\~районного суду\~м.\~Полтави від\~10.05.2019\~року закрито\~підготовче провадження\~у справі\~за позовом\~[PERSON] та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги повністю підтримав, просив їх задовольнити, а справу розглянути без його участі. Відповідач, будучи повідомленою про розгляд справи судом за адресою, яка є зареєстрованим у встановленому законом порядку її місцем проживання, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавала. За таких обставин судом відповідно до ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України\~постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 24.01.2007 року перебувають в шлюбі, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №43.\~ Від шлюбу сторони мають доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~ст. 111 СК України\~суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України\~передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 768,40 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

25.03.2019 року заявник звернулася до Марківського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту народження, в обгрунтування якої посилається на те, що вона [INFO], не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, у медичному закладі, розташованому у м. Луганську, народила першу за рахунком дитину, хлопчика. З метою проведення реєстрації народження дитини 19.03.2019 року вона звернулася до Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Однак в реєстрації народження було відмовлено на підставі того, що документи, які потрібні для проведення державної реєстрації народження, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник у судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу за її відсутності. Від Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області заперечень не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом установлено, що [INFO] на тимчасово окупованій території України, в м. Луганську, громадянка України [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], народила першу за рахунком дитину, хлопчика. 07.09.2018 року у медичному закладі на тимчасово окупованій території України, у м. Луганську, видане медичне свідоцтво про народження дитини № 86. На момент народження дитини заявник у зареєстрованому шлюбі не перебувала. [PERSON] 19.03.2019 року звернулася до Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області з метою проведення реєстрації народження дитини, однак їй було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, які потрібні для проведення державної реєстрації народження дитини, а саме медичне свідоцтво про народження дитини було видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, суд вважає, що підстав для відмови у задоволенні заяви немає. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved