Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~26.11.2018 [PERSON] звернулась до суду із позовом до Війтовецької селищної об'єднаної територіальної громади в особі Війтовецької селищної ради, Волочиської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в лютому 1983 року вона була прийнята в члени колгоспу «Зоря» с. Писарівка Волочиського району Хмельницької області, де працювала до 2004 року. 28 липня 1995 року був виданий та зареєстрований Державний акт на право колективної власності на землю по колишньому КСГП «Зоря». Під час розпаювання землі [PERSON], як член колгоспу, яка постійно працювала і проживала у с. Писарівка, мала право на земельну частку (пай). Однак, вона помилково не була включена в списки осіб, які мали право на отримання сертифікатів на право на земельну частку (пай). Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 1,90 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 71\~459 грн. та зобовязати Волочиську РДА видати їй правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просила його задовольнити. На стадії підготовчого засідання [PERSON] не уточнювала позовних вимог щодо того, який саме правовстановлюючий документ вона просить видати. Додаткові докази не подала. Представник відповідача - Волочиської РДА в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав наведених у відзиві. Просила відмовити позивачу. В матеріалах справи міститься відзив представника Волочиської РДА, в якому вона просить відмовити позивачу, в тому числі, із застосуванням строків позовної давності, які [PERSON] пропустила. Представник відповідача - Війтовецької селищної ради в судове засідання не зявився. Про розгляд справи повідомлений. Селищний голова [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. У вирішенні справи покладається на думку суду. Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши наявні в справі докази і надавши їм оцінку, суд вважає що в задоволенні позову слід відмовити. В даній справі, суд не вправі відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в звязку із пропуском строків позовної давності, оскільки вбачає підстави для відмови у задоволенні позову через його необґрунтованість та недоведеність. Судом, на підставі паспортних даних позивача, встановлено, що [PERSON] народилась в с. Писарівка Волочиського району Хмельницької області і її місце проживання зареєстроване також у цьому населеному пункті. 20.04.1985 зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с. 5, 9). Відповіддю Відділу у Волочиському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 06.11.2018 підтверджується, що по колишньому КСП «Зоря» с.\~Писарівка 28.07.1995 був виданий та зареєстрований державний акт на право колективної власності на землю. Розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП «Зоря» с. Писарівка становить 1,90 в умовних кадастрових гектарах. Вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2018 становить 71459 грн. (а.с. 11). Згідно з відповіді Війтовецької селищної ради від 21.08.2018 на території ради за межами населеного пункту с. Писарівка відсутні вільні земельні ділянки колективної власності. Щодо земель державної власності то згідно даних Публічної кадастрової карти України вільні землі державної власності (не надані у власність та користування) та території Війтовецької селищної ради за межами населеного пункту с. Писарівка є в наявності (а.с. 10). Як вбачається з відзиву представника Волочиської РДА, відповідач вважає недоведеним факт членства [PERSON] у колишньому КСП «Зоря». Вказуючи, що трудова книжка не є доказом прийняття позивача у члени колгоспу, а записи щодо працевлаштування в 1983 році лише свідчать про трудові відносини із КСП «Зоря». Крім того, правдивість таких відомостей також викликає сумніви, оскільки з копії іншої трудової книжки вбачається, що в період з 30.01.1981 по 14.07.1984 позивач перебувала в трудових відносинах з «Райзаготконтролем», а в період з 01.08.1984 по 28.10.1986 з «Волочиським комбінатом громадського харчування». Суд погоджується із доводами представника відповідача і вважає за необхідне вказати наступне. Відповідно до положень ст. 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою\~статті 6 цього Кодексу. Частина 2\~статті 23 ЗК України 1990 року\~передбачає, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 1\~Указу Президента від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~(далі\~- Указ) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну ділянку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»\~членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку і виконують його статут. Справа не містить доказів, які вказують на те, що позивач на момент видачі державного акта на право колективної власності на землю КСП «Зоря» с. Писарівка 28.07.1995 була членом вказаного колективного сільськогосподарського підприємства. Відповідно до ч.ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1\~ст. 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з листа архівного відділу Волочиської РДА від 13.12.2018, в архівному відділі перебувають на зберіганні документи КСП «Зоря» с. Писарівка за період 1984-1999 рр. Опрацювавши управлінську документацію вищезгаданої установи, а саме: протоколи засідань правління та загальних зборів КСП «Зоря» з 1984-1997 рр., список осіб (членів КСП та пенсіонерів), які мали право на отримання частки (паю) та майнового паю відсутній, тому підтвердити надання паю [PERSON] не можна. Крім цього, відсутня інформація щодо членства в КСП [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до листа Волочиського районного трудового архіву від 07.12.2018, документи з кадрових питань КСП «Зоря» с. Писарівка на зберігання не надходили. Тому надати довідку про стаж роботи [PERSON] в цьому господарстві за період з 1983 по 2004 роки завідувач архіву не може (а.с. 20, зворот). Судом було досліджено наявні в матеріалах справи копії двох трудових книжок позивача, з інформацією про роботу останньої. Так, згідно з копії трудової книжки [PERSON], заповненої 06.01.1972 позивач 30.01.1981 була зарахована працівником яйцескладу з/контори Волочиського РПС, а звільнена з роботи за поданою заявою 14.07.1984. З 01.08.1984 - зарахована в Волочиський КОП на посаду працівника кухні, а звільнена за власним бажанням 28.10.1986 (а.с. 6-7). З копії іншої трудової книжки [PERSON], заповненої 18.02.1983, слідує, що з 1983 позивач прийнята на роботу в колгосп «Зоря», с. Писарівка. Звільнена за заявою 04.03.2004 (а.с. 8). Однак, суд не враховує даний доказ при ухваленні рішення, оскільки така трудова книжка (а.с. 8) видана на прізвище «Нагурна» в 1983 році, тоді як позивач змінила своє попереднє прізвище лише в 1985 році (після одруження з [PERSON]І.). Оригінал доказу позивач суду для дослідження не надала, хоча копія завірена нею особисто. Також суд критично оцінює доводи позивача в частині її безперервної роботи, як члена колгоспу з 1983 по 2004 роки, оскільки вона також перебувала у трудових відносинах з іншими організаціями в 1981-1986 роках. Отже, під час розгляду справи суд не встановив жодного доказу, який би дав підстави для висновку про членство [PERSON] в 1995 році в КСП «Зоря» с. Писарівка Волочиського району. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed