Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

24.11.2017 року позивач звернувся в суд з цим позовом в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 серпня 2010 року виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №3. Позов аргументувала тим, що після одруження разом з відповідачем проживали разом та виховували спільних дітей сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Майже півроку разом з відповідачем не проживають та не підтримують сімейних стосунків через відсутність любові та поваги. Зазначене свідчить, що сім'я розпалась остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати, оскільки він носить формальний характер, та не відповідає засадам закону та моралі, суперечить інтересам виховання дітей та його особистого нормального життя. Спору про майно не має. 05.12.2017 ухвалою суду відкрито провадження в справі. Згідно пункту 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, в одному із пунктів позовної заяви зазначив, що позов підтримує, просив справу розглянути у його відсутність. 15.01.2018 відповідач в судове засідання не зявилась, надавши заяву згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнає повністю та справу просила розглянути у її відсутність. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.218 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстрований 15 серпня 2010 року виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №3 (а.с.3). В шлюбі у них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5). Позивач та відповідач як одна сімя не живуть, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, відповідач позов визнав повністю і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 СК України, сімя є первинним та основним осередком суспільства. Сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України слід вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved