Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

25 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про заборону будівництва, мотивуючи тим, що 30.06.2013 року до Благодатнівської сільради звернувся [PERSON] із заявою про встановлення меж земельних ділянок [ADDRESS], оскільки відповідачка почала будівництво вугільного сараю на межі вказаних земельних ділянок без дозволу компетентних органів. Рішенням Благодатнівської сільради від 24.12.2013 року залишені межі земельних ділянок у межах існуючих на момент ухвалення рішення, землекористувачам вказано, що вони можуть зводити господарські будівлі і споруди на них після погодження з усіма відповідними службами та установами, дотримуючись ДБН 360-92. Однак [PERSON] продовжувала будівництво сараю. [PERSON] звертався до інспекції ДАБК у Донецькій області, яка встановила з боку відповідачки порушення ст..34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», останній надано припис про негайне припинення виконання будівельних робіт. Благодатнівська сільрада, як власник земельної ділянки, просить заборонити відповідачці будівництво господарчих споруд біля будинку за [ADDRESS], що здійснюється з порушенням ДБН 360-92, та зобов'язати відповідачку здійснити демонтаж стіни, встановленої на межі домоволодінь [ADDRESS], яка збудована з порушенням вищевказаних будівельних норм. В судовому засіданні представник Благодатнівської сільради підтримав свій позов з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання двічі не з'явилася та не повідомила суд про причину неявки. Про дату та час судового засідання повідомлено належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. [PERSON] просив задовольнити позовну заяву, посилаючи на те, що він особисто звертався до суду з аналогічним позовом до [PERSON], але йому було відмовлено, оскільки він не є власником земельної ділянки. [PERSON] майже збудувала господарчі споруди на межі їх домоволодінь, а тому атмосферні опади будуть збігати з даху цих споруд на його подвір'я та руйнувати дім. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння від 14.10.2003 року, [PERSON] є власником домоволодіння в [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 18.03.2013 року, [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS] За актом обстеження комісією Благодатнівської сільської ради земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] від 11.06.2013 року встановлено, що в натурі на місцевості земельні ділянки не виділені, право власності не оформлено, земельні ділянки являються комунальною власністю сільської ради. Згідно Акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 02.12.2013 року встановлено, що [PERSON] самовільно виконує будівельні роботи на земельній ділянці по [ADDRESS] без проектної документації та відсутності документів на право власності на земельну ділянку. З боку інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області [PERSON] 02.12.2013 року надано припис про припинення будівництва та притягнуто останню до адміністративної відповідальності, оскільки остання здійснювала будівельні роботи з порушенням вимог ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тобто без проектної документації. З постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва)» вбачається, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 4 статті 26, статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI) право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог необхідної містобудівельної документації, отриманої забудовником до початку виконання будівельних робіт, зокрема: вихідних даних, технічних умов, будівельного паспорта, розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт. Відповідно до ст. 34 Закону України № 3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу (далі інспекції державного архітектурно будівельного контролю) за місцезнаходженням об'єкта будівництва щодо об'єктів будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 2) реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт,щодо об'єктів будівництва, що належать до І-IІІ категорій складності; 3) видачі замовнику відповідною інспекцією державного архітектурно будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт щодо талів будівництва, що належать до IV і V категорій складності. Відповідно до п.3.25* Державних будівельних норм 360-92, для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] розпочала будувати господарчі споруди майже на межі з сусіднім подвір'ям, яке належить [PERSON]. На теперішній час будівництво призупинено в наслідок виконання припису інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області. Отже, будівництво господарчих споруд здійснювалося [PERSON] без відповідної документації та належно затвердженого проекту, а також з істотними порушеннями будівельних норм і правил, передбачених ДБН 360-92. Приймаючи до уваги, що збудовані відповідачкою господарчі споруди є капітальними та їх неможливо перенести на один метр від межі подвір'я [PERSON] без відповідного демонтажу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved