Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

26 квітня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до управління кійного фонду України в Лозівському районі Харківської області про зобов'язання відповідача іахувати і здійснити виплати недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни», :илаючись на те, що вона відноситься до категорії «Діти війни» та відповідно до ст. 6 Закону України ро соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІУ /далі - Закон № 2195-ІУ/ має право отримання соціальної допомоги у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2008 року по грудня 2009 року, яка їй в порушення вимог закону в зазначеному розмірі відповідачем не їлачувалася. Відповідач в письмовій заяві до суду, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на що органи Пенсійного фонду мають використовувати кошти тільки на виплати, вичерпаний перелік к визначений діючим законодавством, до яких виплати підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону 2195-ІУ не відносяться. Вказав, що мінімальний розмір пенсії за віком, який визначається Законом раїни «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму і осіб, які втратили працездатність, у випадку підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону № )5-ІУ застосовуватися не може. Також надав суду довідку про фактично виплачені позивачу суми місячного підвищення до пенсії згідно Закону № 2195-ІУ /у 2008 році: з 01 січня по 31 березня - у мірі 47.00 грн.. з 01 квітня по 30 червня - у розмірі 48.10 гри., з 01 лип ця по 30 вересня - у розмірі .20 грн.. з 01 жовтня по 31 грудня - у розмірі 49,80 грн; у 2009 році: з 01 січня по 31 грудня - у ічірі 49,80 грн. на місяць/ В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, про місце, день і час слухання справи відомлені своєчасно та належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі казів. Дослідивши наведені доводи сторін та перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов ким. що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове римання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % інімальної пенсії за віком. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] народилася в 1938 році і в розумінні ст. 1 ікону № 2195-ІУ набула статусу «Дитина війни», що відповідно до ст. 6 цього ж Закону надає їй право адержавну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за іком. Вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача виплачувати в 2008 році щомісячну адбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімшіьної пенсії за віком суд вважає частково обгрунтованими. За даними довідки управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської і позивачу у 2008 році було виплачено підвищення до пенсії як «Дитині війни» в наступних ах: з січня по березень - по 47,00 грн., з квітня по червень - по 48,10 грн., з липня по вересень - по Ірії., з жовтня по грудень - по 49,80 грн. на місяць. Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про ия змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 6 Закону № 2195-1V викладено в «ій редакції. Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус «ів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенси, виплачується ііення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на ання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх ом згідно з одним із законів. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп\\2008 року визнано таким, що не іідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України «Про івний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішення Конституційного суду є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і ке бути оскарженим, і таким, що має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при їді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей ених законів, що визнані неконституційними. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі ення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом їй рішення про їх неконституційність. З огляду на зазначені норми законодавства, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення рішення итуційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 Закону № V в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний ст на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяв на підставі та у іідності з діючою нормою цих законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у )і 30% мінімальної пенсії за віком з 01 січня по 21 травня 2008 року задоволенню не підлягають. Між тим, з 22 травня 2008 року відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу ту до пенсії, передбачену ст.6 Закону № 2195-ІУ в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки енту ухвалення рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп\\2008 року норма розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких щавчих актів України» втратила чинність та не підлягала застосуванню. Тому відповідач з 22 «по 31 грудня 2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону № 2195- раховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Статтею 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін жих законодавчих актів України» затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу та їх, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, для осіб, які или працездатність: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня - 482 гривні, зі ія - 498 гривень. Вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача виплачувати в 2009 році щомісячну івку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком суд вважає обґрунтованими. За даними довідки управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської :ті позивачу у 2009 році було виплачено підвищення до пенсії як «Дитині війни» в розмірі по 49.80 іа місяць. Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» дія статті 6 Закону № 2195-1V >ла зупинена і, відповідно, у 2009 році продовжує діяти норма, згідно якої дітям війни пенсії або довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, «дуються на 30 % мінімальної пенсії за віком. Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26 грудня 2008 № 835-УІ, що набрав чинності з 1 січня 2009 року прожитковий мінімум на одну особу та для тих, іідноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлений в розмірах, що і у грудні 2008 року - тобто 498 гривень. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами. ^баченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого вдативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Доводи відповідача щодо застосування положень статті 28 Законом України «Про пьнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за вм, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів призначених згідно з цим Законом, суд вважає необгрунтованими, оскільки наявність такої норми Ііідсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації «ачем конституційної гарантії права на соціальний захист, права на отримання доплати до пенсії, іедбаченої ст.6 Закону № 2195-ІУ. Також не впливають на висновок суду доводи відповідача про відсутність бюджетного жування передбачених Законом № 2195-ІУ доплат до пенсії і не можуть бути причиною конання покладених на управління Пенсійного фонду України зобов'язань, оскільки реалізація йвачем права на підвищення пенсії, яке базується на Законі України, не може бути поставлено у «жність від бюджетних асигнувань. Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення «Про Пенсійний фонд України» і існює свої повноваження на підставі п. 15 цього положення через створені в установленому порядку чо територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне сійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними >авліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої > Закону № 2195-ІУ покладено на управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі жівської області, за місцем проживання позивача. Згідно вимог ст. 6 Закону № 2195-ІУ відповідач повинен нарахувати позивачу підвищення до ісії у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком, а при виплаті такого нарахування врахувати вже пачену суму та провести виплату недоплаченої суми підвищення до пенсії Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial