Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

25 березня 2014 року Очаківська районна державна адміністрація Миколаївської області як орган опіки та піклування звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачка є матір'ю неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Мати не забезпечує належних умов для утримання, виховання, навчання та розвитку дітей, не дотримується вимог чинного законодавства щодо їх лікування та оздоровлення, має нестабільне матеріальне становище, відмовляється від співпраці з педагогічними, медичними та соціальними працівниками. Посилаючись на викладене, просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітніх дітей та стягнути з неї аліменти на їх утримання. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка до суду не з'явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, вважала його таким, що відповідає інтересам дітей. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Як вбачається зі свідоцтв про народження (а. с. 5-7), відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а. с. 8-10), відомості про батька дітей записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 Постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи. З довідок Дмитрівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області від 14 лютого 2014 року, характеристики за підписом Дмитрівського сільського голови (а. с. 39-40) вбачається, що відповідачка зареєстрована в с. Дмитрівка Очаківського району, але тривалий час не проживає на території сільської ради; в період проживання з нею неодноразово проводилася профілактична робота щодо виховання дітей, однак жодних висновків [PERSON] зроблено не було. Згідно актів обстеження умов проживання від 07 вересня 2012 року (а. с. 11-13), 28 вересня 2012 року (а. с. 14-15), 02 жовтня 2012 року (а. с. 16), 06 березня 2013 року (а. с. 18), 10 квітня 2013 року (а. с. 22) та актів соціального інспектування від 06 березня 2013 року (а. с. 17), 14 січня 2014 року (а. с. 31), 04 лютого 2014 року (а. с. 34), відповідачка проживала разом із дітьми в будинку матері свого співмешканця, який хворіє на туберкульоз. Мати відмовилась пройти лікування разом із дітьми, а 07 лютого 2014 року, залишивши дітей, виїхала у невідомому напрямку. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для особи, що позбавляється таких прав, так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батька чи матері в кращу сторону неможливо і лише за наявності вини в діях батьків. Відповідачкою за період з 2007 по 2012 рік було одержано 70805 грн. державної допомоги (а. с. 43-54), однак житло, в якому вона мешкала, було непридатним для проживання в ньому малолітніх дітей. При розгляді даної справи були встановлені такі обставини, що в корні спростували думку про позбавлення батьківських прав як виключну міру. Так, 30 жовтня 2013 року відповідачка покинула дітей в с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, що підтверджується повідомленнями про дітей, позбавлених батьківського піклування (а. с. 24-27). Розпорядженнями Жовтневої районної державної адміністрації від 20 листопада 2013 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] направлено до Будинку дитини м. Миколаєва (а. с. 28, 29); з цього часу відповідачка жодного разу долею своїх малолітніх синів не цікавилася. Розпорядженнями Очаківської районної державної адміністрації від 12 та 13 лютого 2014 року (а. с. 36, 38) малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано до прийомної сім'ї [PERSON] в с. Куцуруб. Незважаючи на неодноразові профілактичні бесіди, що проводились з відповідачкою, остання жодних висновків для себе не зробила, продовжує вести аморальний спосіб життя. Ці обставини встановлені висновком органу опіки та піклування Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області від 17 березня 2014 року (а. с. 42), яким визнано доцільним позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дітей. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналізуючи викладені обставини, суд вважає позов Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., сплату якого позивачеві було відстрочено до ухвалення судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved