Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

24 квітня 2017 року позивачка [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом в якому зазначила, що\~вона за час перебування у шлюбі із відповідачем [PERSON] спільними зусиллями та за спільні кошти набули нерухоме майно, зокрема виробничі та невиробничі будівлі, які знаходяться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Молодіжненська с/рада, комплекс будівель і споруд №2. Позивач стверджує, що дане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач стверджує, що починаючи із жовтня 2016 року [PERSON] чинить перешкоди у користуванні даним майном, він не допускає позивачку та їх дітей на територію комплексу, виставив озброєну охорону та чинить перешкоди у зайнятті підприємницькою діяльністю та сільським господарством. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представники відповідача позовні вимоги не визнали. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбу із 20 вересня 1980 року. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 вересня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Судом встановлено, що у період перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі ними у спільну сумісну власність було набуто виробничі та невиробничі будівлі, які знаходяться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Молодіжненська с/рада, комплекс будівель і споруд №2, реєстраційний номер майна: 29760619, яке було оформлено на відповідача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.12.2012 року, виданого на підставі рішення Виконкому Молодіжненської сільської ради від 27.11.2012 року ( далії по тексту спірне нерухоме майно). Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області знаходиться справа №509/2235/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна в натурі в тому разі і спірного нерухомого майна Як встановлено судом, відповідач [PERSON] фактично визнавав, що спірне нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. Вказане підтверджується процесуальними документами які були надані з боку сторін в тому разі копією зустрічного позову у справі №509/2235/16-ц та копією варіанту розподілу даного обєкту нерухомості, надісланого на адресу Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз через Овідіопольський районний суд Одеської області від 24 травня 2017 року. Проте, після відкриття цивільного провадження за позовом [PERSON] (справа №509/1410/17) відповідач [PERSON] в рамках розгляду іншої цивільної справи змінив свої позовні вимоги у справі про розподіл спільного майна подружжя після відкриття провадження у даній справі, що фактично підтверджує, що до подання вищевказаного цивільного позову [PERSON] фактично визнав походження спірного нерухомого майна, як спільне сумісне майно подружжя. На думку суду, це стало наслідком не бажання відповідача усувати перешкоди в користуванні спільним майном. Як встановлено судом позивач [PERSON] та [PERSON] є субєктами підприємницької діяльності, що зареєстровані відповідності до закону. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Частиною 1\~ст. 369 ЦК України\~визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні майном, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме спірним нерухомим майном . Відтак, способом відновлення порушеного права позивача є покладення на Відповідача обовязку усунути перешкоди в користуванні майном шляхом зобовязання його не чинити перешкоди у користуванні даним майном. Представник відповідача заперечують проти позову посилаючись на те, що позивачка не є власником спірного нерухомого майна, а тому її права та інтереси не порушують, але ці заперечення з боку суду є помилковими, та відповідно до ст. 369 ЦК України співвласниками майна, що є у спільної сумісної власності володіння і користування ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, а тому суд вважає, що позивачка як співвласник має право користуватися спірним нерухомим майном, не залежно від того на кому фактично оформлено та зареєстроване дане нерухоме майно. Під час подання позову позивачка сплатила судовий збір в повному обсягу, суд прийшов до висновку, щодо обґрунтованості позовних вимог, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved