Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

26.03.2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивовано тим, що згідно заяви б/н від 19.05.2010 відповідач отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно Тарифів банку, про що було підписано відповідну заяву разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, що складають Договір між сторонами. На порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 13.02.2019 року виникла заборгованість загальною сумою 23172,62 грн., яка складається з наступного: 7403, 74 грн - заборгованість за тілом кредита, 5708, 93 - заборгованість за простроченим тілом кредита, 7543,53 - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 936,77 - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн - штраф (фіксована частина), 1079, 65 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 23172,62 грн., а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2019 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 18 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. 20.04.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач проти задоволення позову визнає частково в сумі 10471, 43 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту станом на 02.03.2018 року в сумі 9971, 43 грн. та штрафу - 500 грн. Свою позицію мотивує тим, що 02.03.2018 року їй зателефонував чоловік, який представився менеджером банку та повідомів, що у зв`язку з необхідністю збереження коштів на її рахунку від дій «хакерів» їй необхідно перевести 9500 гривень на свій мобільний рахунок, а після 05 березня гроші знов будуть перераховані на банківську картку, після чого виявила, що з мобільного рахунку гроші переведені на невідомий номер. 06.03.2018 року вона звернулася до правоохоронних органів з заявою про скоєння кримінального правопорушення та в АТ КБ «Приватбанк» з проханням призупинити нарахування відсотків. У зв`язку з цим визнає лише тіло кредиту в розмірі 9971,43 грн. Крім того, на її думку, позивачем неправомірно збільшувалась відсоткова ставка та застосовано подвійну цивільно-правову відповідальність у вигляді пені та штрафу, що також є неприпустимим. На підставі наведеного просила позов задовольнити частково в сумі 10471, 43 грн. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ст.ст.526, 527, 530 та ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти у встановлений цим договором строк. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно заяви від 19.05.2010 року відповідач отримав кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно Тарифів банку, про що було підписано відповідну заяву разом з Умовами та правилами надання банківських послуг. Згідно інформації викладеній у вказаній заяві, [PERSON] висловила свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, при цьому вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно з п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умов), підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.2.1.1.3.2 Умов, банк був зобов`язаний обслуговувати картковий рахунок відповідача в порядку та на умовах, передбачених договором, правилами міжнародних платіжних систем, за якими обслуговуються картки, чинним законодавством. При цьому, згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. В силу положень статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання. За змістом статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша стаття 1048 ЦК України). Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Грошовими коштами, які перебували на банківському рахунку відповідач користувався, про що свідчить виписка про рух коштів з банківського рахунку. [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 13.02.2019 року складається з наступного: 7403, 74 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5708, 93 - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7543,53 - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 936,77 - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн - штраф (фіксована частина), 1079, 65 грн. - штраф (процентна складова). З приводу підвищення відсоткової ставки суд зазначає наступне. Згідно частини першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною третьою статті 653 ЦК України в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, якщо сторони кредитного договору досягнули домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягає визначена договором процедура підвищення процентної ставки та має визначатися між сторонами кредитного договору у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold», базова відсоткова ставка в місяць становить 2,5% або 30% річних. В подальшому розмір процентної ставки підлягав неодноразовій зміні, зокрема в період з часу з 01 квітня 2013 року - 2,3% або 27,6% річних; з 01 вересня 2014 року - 2,7% або 32,4% річних та з 01 квітня 2015 року - 3,5%, що становить 42% річних, та який було відображено в наданому позивачем розрахунку заборгованості. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що зміна розміру процентної ставки при укладанні між відповідачем та позивачем кредитного договору була врегульована його умовами. [PERSON] , підтвердила факт ознайомлення із усіма складовими договору, а саме викладених в Умовах та правилах користування банківськими послугами та Тарифах банку визначення порядку та розміру нарахування процентів за користування кредитними коштами, що свідчить про ознайомлення відповідача як позичальника з усіма його істотними умовами, а тому доводи відповідачки з приводу неправомірного підвищення банком в односторонньому порядку процентної ставки є неприйнятними. За таких обставин, суд приходить до висновку про порушення відповідачкою зобов`язань, покладених на неї кредитним договором, вимог ч.1 ст.1054 ЦК України, а тому стягненню з відповідачки на користь АТ КБ «Приват Банк» підлягає сума заборгованості. Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн. (фіксованої частини) та штрафу в розмірі 5% від суми позову (процентної складової), який дорівнює 1079,65грн Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість загальною сумою 21592,97 грн., яка складається з наступного: 7403, 74 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5708, 93 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7543,53 - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 936,77 - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Щодо заволодіння коштами з карти відповідача невідомою особою, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.55 Закону України «Про Банки та банкову діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно до п.1.1.2.1.12 Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобов`язується вживати заходів щодо запобігання втраті (викраденню) карток, стікера Пейпасс, ПІНа або інформації нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню. Відповідно до п. 1.1.5.14 Умов і правил надання банківських послуг клієнт несе відповідальність за всі операції, що проводяться в підрозділах банку, через пристрої самообслуговування, систему приват 24 з використанням передбачених цими умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації. Пунктом 1.1.5.5. Умов передбачено , що Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПІН - коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват 24 або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів. Враховуючи зазначене та викладені у відзиві на позовну заяву обставини, також те, що списання коштів відбулося з вини відповідача, суд не вбачає підстав для відмови банку в нарахуванні процентів на тіло кредиту. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість за зазначеним кредитним договором загальною сумою 21592,97 гривні. Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають сплачені судові витрати в сумі 1790,05 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial