Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

25.07.2016 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом. Вимоги обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Шлюб між батьками дитини укладено в 2001 році та у 2010 році шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матірю. Більше чотирьох років батько дитини [PERSON] проживає окремо від сина і участі в його вихованні не бере, хоча має таку можливість. За весь цей час він жодного разу не приїжджав до дитини, не цікавився його життям, здоровям, навчанням, не проявляв батьківської турботи, не брав участь в утриманні свого сина. Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 16 лютого 2016 року постановлено стягувати з [PERSON] аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення сином повнолітня. Однак [PERSON] аліменти на дитину фактично не сплачує. В червні 2016 року позивачу стало відомо, що [PERSON] на даний час офіційно не працює, однак неофіційно працює на сезонних роботах, отримує нерегулярний мінливий дохід, отже його матеріальне становище покращилось. Тому відповідач має реальну можливість брати участь в утриманні свого малолітнього сина. Позивач на даний час не працює, оскільки доглядає свою бабусю і отримує соціальну допомогу в середньому в сумі 11 грн. в місяць, тому їй вкрай важко утримувати сина одній. У звязку з викладеним позивач просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], а також змінити розмір аліментів і стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на малолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісяця, до досягнення сином повноліття. Не погоджуючись з позовом відповідач [PERSON] подав суду заперечення щодо позову, у якому вказує, що позов не визнає. Він зазначає, що на даний час за спеціальністю не працює, за станом здоровя йому протипоказана робота з великим фізичним навантаженням. Проте він неофіційно працює, має нерегулярний дохід, який повністю витрачає на комунальні послуги за місцем проживання з матірю та на своє лікування. Він визнає, що недостатньо приділяв уваги своїй сімї, однак проти позбавлення його батьківських прав щодо сина заперечує. Відповідач погоджується сплачувати аліменти на сина в розмірі 500 грн., однак щодо збільшення розміру аліментів на дитину заперечує у звязку з відсутністю в нього відповідних доходів. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, подала суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, зазначених у заяві, просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду справи, про причину неприбуття суд не повідомив, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] РДА Волинської області в судове засідання не прибув. Суду надано висновок [PERSON] РДА від 10.08.2016 року по суті спору та письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки і піклування. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] міської ради Хмельницької області в судове засідання не прибув, надіслав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника органу опіки і піклування та зазначив, що висновок по суті спору [PERSON] РДА як органу опіки і піклування від 10.08.2016 року підтримує. Дослідивши письмові докази, на підставі пояснень позивача, показань свідків, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Згідно з ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, ст. 164 цього кодексу передбачає, що за ухилення від виконання своїх обовязків з виховання дитини мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. В судовому засіданні встановлено, що громадяни України [PERSON], [INFO], яка зареєстрована і фактично проживає [INFO], та [PERSON], [INFO], який зареєстрований [INFO], фактично проживає в [INFO], є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-ЕГ №005025, виданим 31.03.2005 року Пульмівською сільською радою Шацького району Волинської області (а.с. 7). Малолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований і фактично проживає разом з матірю [PERSON] по вул. Незалежності, буд. 201 у с. Пульмо Шацького району Волинської області, що підтверджується довідкою Пульмівської сільської ради Шацького району Волинської області від 29.06.2016 року №1133 (а.с. 8). З довідок управління соціального захисту населення [PERSON] РДА від 27.07.2016 року №1377, від 25.07.2016 року ОР802408ЦБ/ПБ10002/95 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні як одержувач компенсаційної виплати (в розмірі 16,16 грн. за місяць протягом квітня-червня 2016 року) по догляду за [PERSON], [INFO], яка є бабою позивача і проживає разом з [PERSON], що підтверджується довідкою Пульмівської сільської ради Шацького району Волинської області від 29.06.2016 року №1133. (а.с. 8, 11, 12). Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що батько її сина [PERSON] більше чотирьох років проживає окремо від сина і участі в його вихованні не бере, хоча має таку можливість. За весь цей час він жодного разу не приїжджав до дитини, не цікавиться його життям, здоровям, навчанням, не допомагає матеріально. Вказані обставини підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожна зокрема. З довідки загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с Пульмо від 30.06.2016 року №70/01-38, виданої [PERSON], вбачається, що за пять років (з 01.09.2011 року по час видачі довідки) навчання у школі її сина [PERSON] батько дитини [PERSON] навчанням і вихованням сина не цікавився і в школі його не відвідував (а.с. 9). Як убачається з акту обстеження умов проживання від 07.07.2016 року, проведеного службою у справах дітей [PERSON] РДА за місцем проживання сімї позивача [PERSON] по вул. Незалежності, буд. 201 в с. Пульмо Шацького району Волинської області, з метою зясування дійсних умов проживання малолітнього [PERSON], [INFO], для виховання, розвитку та проживання дитини створено належні умови. Акт також підтверджує, що за вказаною адресою фактично проживають позивач [PERSON] з сином [PERSON], батьком і бабою позивача. Батько дитини [PERSON] не цікавиться життям свого сина, не допомагає матеріально. Комісія вирішила винести питання про доцільність позбавлення батьківських прав батька дитини [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] на засідання комісії з прав дитини [PERSON] РДА (а.с. 59). Проаналізувавши матеріали та враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол №7 від 25.07.2016 року), [PERSON] РДА Волинської області, як орган опіки і піклування, в інтересах дитини вважає доцільним порушення та позитивне вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо дитини [PERSON], [INFO], що відображено у висновку [PERSON] РДА від 10.08.2016 року №1584/27/2-16 (а.с. 38). Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] міська рада Хмельницької області надіслала суду лист, у якому зазначено, що висновок по суті спору [PERSON] РДА як органу опіки і піклування від 10.08.2016 року №1584/27/23-16 підтримує (а.с. 64). Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідач [PERSON] заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо сина. Проте доказів на підтвердження того, що він бере участь у вихованні свого сина [PERSON], відповідачем суду не надано. На підставі наданих сторонами та третіми особами доказів, обставин, що перешкоджають відповідачу [PERSON] виконувати його батьківські обовязки щодо малолітнього сина [PERSON], судом не встановлено. Не зазначено про такі обставини і в письмовому запереченні відповідача (а.с. 49-51). Отже на підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків з виховання сина, тому його слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 цього кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішенням Шацького районного суду Волинської області від 16 лютого 2016 року постановлено стягувати з [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 11.12.2015 року, до досягнення [PERSON] повнолітня (а.с. 10). Однак позивач [PERSON] суду пояснила, що батько дитини аліменти за вказаним рішенням суду фактично не сплачує. Вказану обставину відповідач [PERSON] під час розгляду справи судом не спростував і відповідні докази не надав. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Позивач також суду пояснила, що в червні 2016 року їй стало відомо про те, що батько її дитини [PERSON] неофіційно працює на сезонних роботах, отримує нерегулярний мінливий дохід, тому має реальну можливість брати участь в утриманні свого малолітнього сина порівну з нею, в сумі 700 грн. щомісяця, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На час звернення позивача з позовом в суд, для дитини віком 6-18 років в Україні встановлено прожитковий мінімум в розмірі 1531 грн., з грудня 2016 року він становитиме 1637 грн. Відповідно до вимог ст. 141 цього кодексу мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Відповідач [PERSON] у письмовому запереченні вказав, що дійсно має нерегулярний дохід. Доказів на підтвердження зазначених у запереченні постійних витрат відповідача на лікування та оплату комунальних послуг суду не надано. Про інші обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, відповідачем не вказано. Тому з урахуванням зазначених обставин та встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, вимогу позивача про збільшення розміру аліментів на дитину до 700 грн. в місяць слід задовольнити. Отже на підставі встановлених судом обставин та досліджених доказів позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути: в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн. і на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі статей 150, 155, 164, 180, 181, 182, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved