Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

26 вересня 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і перебуває на її утриманні, а відповідач від покладеного на нього законом обов'язку утримувати свою дитину ухиляється. Дитина навчається у школі в другому класі, відвідує гурток англійської мови, часто хворіє, що потребує додаткових витрат. Їй відомо, що відповідач сплачує аліменти на дитину від попереднього шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач періодично надавав певні кошти на дитину, але це були невеликі суми - 300, 400 чи 500 грн., яких не вистачає на утримання дитини. Лише на оплату навчання і харчування сина у школі вона витрачає понад 800 грн., і це не рахуючи одягу, шкільного приладдя тощо. Під час спільного проживання відповідач мав місячний дохід в розмірі 4000-5000 грн., а отже він у змозі сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, просив визначити аліменти в розмірі 1500 грн. Пояснив, що працює експедитором в іноземному підприємстві «Логін» і сплачує аліменти в розмірі ? частини свого заробітку на утримання дочки [PERSON], 2000 року народження. З урахуванням отримуваної ним заробітної плати аліменти на дочку становлять приблизно 1500 грн. і саме таку суму він у змозі сплачувати і на сина. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 2008 р. (а.с. 2). У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Рішенням Дарницького районного суду від 11 лютого 2015 р. шлюб сторін розірвано (а.с. 4). Після припинення сімейних відносин сторін дитина залишилась з матір'ю і перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батько приймає певну участь в утриманні сина, однак надавана ним допомога не є регулярною, а її розмір мати дитини вважає недостатнім для забезпечення усіх потреб дитини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язки утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Оскільки сторони не домовились про добровільну участь батька в утриманні дочки, спір про стягнення аліментів підлягає вирішенню судом. Згідно з приписом ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач погодився з вимогами позивача про сплату аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], 2000 року народження, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, що відповідно до його пояснень становить приблизно 1500 грн. Ця обставина позивачем не оспорюється. З урахуванням наведеного суд вважає справедливим в такому ж розмірі визначити аліменти і на утримання сина. На думку суду такий розмір аліментів, який наближений до встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років (1689 грн.), забезпечить належне утримання дитини обома батьками і не поставить платника аліментів у занадто скрутне матеріальне становище. На підставі статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial