Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

25 вересня 2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просять визнати за ними право власності по ? частині на земельну ділянку площею 5,92 га, що розташована на території Білозірської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 24 березня 2007 року. В обґрунтування позову зазначають, що є спадкоємицями першої черги після смерті батька та спадщину у передбачений законом строк прийняли, однак у звязку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу щодо вище вказаного майна вони позбавлені можливості в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав, через що за захистом своїх майнових прав були змушені звернутися до суду із цим позовом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] до суду не прибули. Їх представник [PERSON], яка дії на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 21.10.2016 року (а.с. 26-27, 55), звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги своїх довірителів підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу на підставі наданих письмових доказів за їх відсутності. Відповідач Білозірська сільська рада Вітовського району Миколаївської області свого представника до суду не направила, однак відповідно до письмової заяви від 20.09.2018 року вих.№916, слідує про визнання позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку площею 5,92га в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] (а.с. 18). Третя особа Вітовська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області звернулася до суду із листом про розгляд справи за відсутності їх представника та прийняття рішення на розсуд суду (а.с. 34). Вивчивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, зобовязаний подати про це заяву протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто дня смерті спадкодавця. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.4.15 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом зі змісту досліджених письмових доказів, позивачі є дітьми [PERSON] та вказане підтверджується даними копій свідоцтв про їх народження (а.с. 7). \~ \~ \~ \~За даними копії спадкової справи, розпочатої 21.09.2007 року Вітовською державною нотаріальною конторою Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с. 36-47), спадщина позивача прийнята. \~ \~ \~ \~Право позивачів на закликання до спадкування як спадкоємців першої черги, зокрема дітей померлого [PERSON] підтверджуються наданими письмовими доказами, про зазначено вище. \~ \~ \~ \~За даними Бармашівської сільської ради, на час смерті [PERSON] проживав один, інші особи із ним зареєстровані не були (а.с. 46). \~ \~ \~ \~За такого, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, окрім позивачів, відсутні. Підстави звернення позивачів до суду із цим позовом підтверджуються змістом постанови нотаріуса від 09 грудня 2016 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо спірної земельної ділянки у звязку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документу відносно цього майна на імя спадкодавця (а.с. 47). Як вказують позивачі, оригінал даного документу втрачено. Натомість на підтвердження належності спадкодавцю спірної земельної ділянки надано видану відділом Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області від 24.10.2016 року, копію Державного акту серії МК №2938 щодо належності [PERSON] земельної ділянки площею 5,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с. 10-11). За даними з [PERSON] з Державного земельного кадастру, сформованого 24.04.2017 року, слідує про реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 4823380400:05:000:0632 площею 5,9225, в якій зазначено відомості про власника - [PERSON] (а.с. 12). Отже, належність права власності спадкодавця [PERSON] щодо вищевказаного нерухомого майна підтверджується змістом досліджених судом письмових доказів, а отже останнє віднесене до спадкової маси. \~ \~ \~ \~З наведеного, та встановивши, що відповідно до положень ст. 1268, Глави 85 ЦК України, позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, що прийняли спадщину після смерті батька, проте через вищевказані обставини можливість нотаріального оформлення їх спадкових прав вичерпано, а тому суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право [PERSON] та [PERSON] підлягає захисту судом шляхом визнання за ними права власності на вище вказане спадкове майно в рівних частках.

Outcome: approved