Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

26.05.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні. Відповідач позов не визнав; стверджує, що він переглянув своє відношення до сімї, а тому просив у задоволенні позову відмовити. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Хоча сторони й проживають разом, проте вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, яка категорично відмовилася на примирення з відповідачем. Як убачається з її пояснень, основною причиною звернення до суду з цим позовом є агресивна поведінка відповідача і застосування фізичного насильства в сімї, що негативно впливає на психіку малолітньої дитини та формування її світогляду. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування до шлюбу не допускається. Оскільки позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю з відповідачем шлюб підлягає розірванню. Згідно зі статтею 180 Кодексу батьки зобовязані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Частиною другою цієї статті в редакції, що до діяла на час звернення позивача до суду, було встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 08.07.2017 Законом від 17.05.2017 № 2037 вказана частина викладена в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». За приписом частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи законодавчі зміни, внесені до частини другої статті 182 Кодексу, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу) починаючи від дня предявлення позову, тобто з 26.05.2017 року. При цьому, в період з 26 травня по 07 липня 2017 року включно розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а починаючи з 08.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved