Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

26.02.2014 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ АСК «ІНГО Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.09.2013 біля 20:00 год. він рухався на автомобілі Опель-Астра, д.н. [NUMBER], по вул. Музикальній м. Чернігова, в той же час [PERSON], керуючи автомобілем Фолькцваген-Поло, д.н. [NUMBER], виїжджала зі стоянки ТЦ «Рояль» та скоїла зіткнення з задньою частиною його автомобіля. Зазначає, що [PERSON] зателефонувала до АСК «ІНГО Україна», у якій мала поліс цивільної відповідальності, та через деякий час на місце ДТП прибув аварійний комісар [PERSON] Вказує, що аварійним комісаром було запропоновано скласти європротокол, з оформленням якого позивач не погоджувався і наполягав на виклику правників ДАІ. Проте згодом, погодившись з доводами аварійного комісара, ними був складений європротокол. Також зазначає, що він попереджав [PERSON] про відсутність у нього полісу цивільної відповідальності, але аварійний комісар ніяк не відреагував. Наступного дня 12.09.2013 він приїхав до офісу Чернігівської філії АСК «ІНГО Україна», де представник відповідача оглянула автомобіль, зробила опис пошкоджень та фотознімки, після чого зателефонувала аварійному комісару, який через деякий час з'явився в офісі. Зазначає, що представник поцікавилася про наявність полісу цивільної відповідальності, на що позивач відповів, що не має, після чого представник АСК «ІНГО Україна» оформила страхову справу № 104278 та повідомила, що АСК «ІНГО Україна» проведе розрахунок завданої шкоди та через тиждень повідомить про результати, а виплату проведуть протягом 90 діб. Через тиждень йому зателефонували з АСК «ІНГО Україна» та повідомили, що сума завданої шкоди складає 3 000 грн., проте після закінчення терміну у 90 діб, розрахунок проведений так і не був. 13.12.2013 при зверненні до офісу АСК «ІНГО Україна», його повідомили, що виплата за страховим випадком проводитися не буде, оскільки він не має полісу цивільної відповідальності. При письмовому зверненні до відповідача, йому надано відповідь, що відповідно до ст. 33.2. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо він не мав полісу цивільної відповідальності, ДТП повинні були оформлювати працівники ДАІ, що було б підставлю для виплати компенсації. Вважає, що аварійний комісар повинен слідкувати за правильністю складання документів по страховим випадкам та надавати практичну і юридичну допомогу, повинен був сам викликати працівників ДАІ і забезпечити правильність проведення процедури оформлення ДТП. Вважає, що працівники АСК «ІНГО Україна» ввели його в оману для відмови у виплаті завданої шкоди. Просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 3 000 грн., визначеному експертами компанії; стягнути сплачений судовий збір. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, з мотивів викладених в позовній заяві та просив його задовольнити. Збільшив розмір відшкодування до суми, зазначеної у представленому ним рахунку - фактурі (а.с.51). Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, у задоволенні його просив відмовити, з підстав викладених у письмових запереченнях (а.с.40-41). Свідок [PERSON], аварійний комісар, у судовому засіданні пояснив суду, що учасники ДТП відмовилися викликати працівників ДАІ. Вказував на те, що позивач повідомив йому, що відповідний страховий поліс у нього є, але він його не взяв з собою. Свідок [PERSON], учасниця ДТП, у судовому засіданні показала, що безпосередньо аварійний комісар відмовив їх, як учасників ДТП, викликати працівників ДАІ, незважаючи на те, що позивач наполягав на виклику останніх. Зазначила, що аварійному комісару було відомо, що у позивача взагалі відсутній відповідний поліс. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступник підстав. Як вбачається із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.42), 11.09.2013 о 19-40 год. у м. Чернігові по вул. Музикальній, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Опель», д.н.з [NUMBER], яким керував позивач [PERSON], та автомобіля марки «Wolksvagen», д.н.з. [NUMBER], яким керувала [PERSON], застрахованого у відповідача за полісом АВ/8151493, дійсного з 25.02.2013 до 24.02.2014. У вищезазначеному повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду не зазначено страхову компанію, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність позивача. Листом № 3816 від 30.10.2013 ПрАТ АСК «ІНГО Україна» звернулося до [PERSON] з проханням, для подальшого розгляду його заяви на виплату страхового відшкодування, надати поліс страхування, за яким була застрахована цивільна правова відповідальність власника автомобіля OPEL Astra д.н.з. [NUMBER] (а.с.43). В судовому засіданні встановленою, що позивач не представив відповідачу відповідного полісу, що визнається в судовому засіданні сторонами по справі. Як вбачається із листа ПрАТ АСК «ІНГО Україна» № 173 від 17.01.2014 (а.с.6), відповідачем було відмовлено [PERSON] у виплаті страхового відшкодування з підстав, що транспортний засіб OPEL Astra д.н.з. [NUMBER], яким керував позивач, не був забезпеченим транспортним засобом, а тому відповідно до ст. 33.2. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники ДТП мали викликати працівників ДАІ для належного його оформлення. Проте, в судовому засіданні встановлено, що учасники ДТП працівників ДАІ на місце ДТП не викликали, що визнається самим позивачем та підтверджується показами свідків. Відповідно до абз. 1, 2 пункту 33.2. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідні підрозділи МВС України про її настання. Пунктом 1.7 статті 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Таким чином, позивач не мав права на складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, тобто проводити спрощене оформлення ДТП з використанням європротоколу, оскільки його транспортний засіб марки OPEL Astra д.н.з. [NUMBER] не був забезпеченим. Посилання позивача на те, що аварійний комісар мав сам викликати працівників ДАІ для належного оформлення ДТП, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до положень вищезгаданого законодавства, за даних обставин, такий обов'язок покладено безпосередньо на учасників ДТП. Крім того, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним та допустимим засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395. Всупереч наведеному та враховуючи проведені з цього приводу судом роз'яснення, в матеріалах справи відсутні вищезазначені належні та допустимі докази на підтвердження розміру завданого матеріального збитку. Сам по собі рахунок-фактура, представлений в судове засідання позивачем по справі, суд не вважає переконливим доказом здійснення витрат на проведення необхідних ремонтно-відновлювальних робіт, які безпосередньо пов'язані з вищезгаданою ДТП (а.с.51). За даних обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed