Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

26.02.2016р. [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовною заявою до відповідача СГ ТзОВ «Перше травня» про стягнення коштів, у якій просять стягнути з відповідача СГ ТзОВ «Перше травня» на користь [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 9 332,53 грн.; стягнути з СГ ТзОВ «Перше травня» на користь [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 6 912,36 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2015 року визнано мирову угоду відповідно до якої ТзОВ «Перше травня» зобовязувалося виплатити [PERSON] та [PERSON] по 42 500,00 грн. у разі затвердження (визнання) мирової угоди судом протягом трьох календарних днів з моменту затвердження (визнання) судом мирової угоди. Строк оплати сплив 22 травня 2015 року. Однак, відповідачем [PERSON] «Перше травня» дане зобовязання щодо сплати зазначених сум, яке, згідно ст. 11 ЦК України, виникало на підставі мирової угоди та судового рішення про її визнання, не було виконане у встановлений строк. Так, на банківський рахунок позивача [PERSON] кошти в сумі 42 500,00 грн. були перераховані відповідачем [PERSON] «Перше травня» лише 04 грудня 2015 року. На банківський рахунок позивача [PERSON] кошти в сумі 42 500,00 грн. були перераховані відповідачем [PERSON] «Перше травня» лише 12 лютого 2016 року. Таким чином, як зазначають позивачі, має місце прострочення боржника та незаконне користування ним коштами, які належать позивачам. Позивач [PERSON] та представник позивачів адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] «Перше травня» [PERSON], в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, вважаючи такий безпідставним та просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши матеріали справи і всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2015 року визнано мирову угоду відповідно до якої ТзОВ «Перше травня» зобовязувалося виплатити [PERSON] та [PERSON] по 42 500,00 грн. у разі затвердження (визнання) мирової угоди судом протягом трьох календарних днів з моменту затвердження (визнання) судом мирової угоди. Однак, на банківський рахунок позивача [PERSON] кошти в сумі 42 500,00 грн. були перераховані відповідачем [PERSON] «Перше травня» лише 04 грудня 2015 року. На банківський рахунок позивача [PERSON] кошти в сумі 42 500,00 грн. були перераховані відповідачем [PERSON] «Перше травня» лише 12 лютого 2016 року. Відповідно до вимог частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За встановлених по справі обставин суд визнає, що позивачі мають право на відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми у звязку з невиконанням відповідачем зобовязань у встановлений строк. Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як випливає з приписів статей 598-609 ЦК України, рішення суду про стягнення грошової суми, яке не виконано, не припиняє зобовязальних правовідносин і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. За змістом частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно проведених позивачами розрахунків, інфляційні втрати позивача [PERSON] за період з червня по листопад 2015 року становить 2 167,50 грн., три проценти річних за період з 23 червня 2015 року по 03 грудня 2015 року становить 569,38 грн., розмір процентів за безпідставне користування коштами, що підлягає стягненню на користь [PERSON] за період з 23 червня 2015 року по 03 грудня 2015 року становить 4 175,48 грн. Всього стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає 6 912,36 грн. Розмір інфляційних втрат позивача [PERSON] становить 2 550,00 грн., три проценти річних за період з 23 червня 2015 року по 11 лютого 2016 року становить 813,90 грн., розмір процентів за безпідставне користування коштами, що підлягає стягненню на користь [PERSON] за період з 23 червня 2015 року по 11 лютого 2016 року становить 5 968,63 грн. Всього стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає 9 332,53 грн. Оскільки вказані розрахунки проведені позивачами відповідно до вимог чинного законодавства, вони приймаються судом до уваги при ухваленні рішення. Оскільки [PERSON] та [PERSON] є звільненими від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі.

Outcome: partial