Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

24.09.2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що зареєстрували шлюб з відповідачкою 08.12.2012 року, про що виконавчим комітетом Приютненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області було видано свідоцтво І-ЖС № 118670. Далі в позові зазначив, що вони проживали з відповідачкою однією сімєю до червня 2015 року, після чого спільне проживання фактично припинено. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою є неможливим у звязку з несумісністю характерів, відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги, що призводить до постійних сварок. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їх інтересам. Ні він, ні дружина не намагаються відновити сімейні відносини, на примирення не згоден, неповнолітніх дітей не мають, спільне господарство ними разом не ведеться, спору про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю, немає. Відповідачка не погоджується розірвати шлюб в порядку ст. 106 СК України. Позивач в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за його відсутності, надання строку для примирення вважає недоцільним та таким, що суперечитиме моральним засадам, на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити (а. с. 14). Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення (а. с. 13). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачкою [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 08 грудня 2012 року виконавчим комітетом Приютненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 01, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 118670, виданим виконавчим комітетом Приютненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 08 грудня 2012 року (а. с. 7). З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] і [PERSON] фактично припинилися, сторони проживають окремо, неповнолітніх дітей не мають, але відповідачка відмовлялася розірвати шлюб за взаємною згодою. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В своїх письмових заявах сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, заперечували проти надання подружжю строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його для подальшого іменування. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання щодо стягнення судового збору позивачем не порушувалося.

Outcome: approved