overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

25.03.2015 року прокуратура Літинського району звернулася з позовом в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради до [PERSON] про стягнення витрат закладу охорони здоров'я за проведення лікування потерпілого від злочину. В позові зазначили, що за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КК України встановлено, що [PERSON] заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді перелому 8-го та 9-го зліва, які виникли від дії твердого тупого предмета та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Відповідно до ухвали Літинського районного суду від 25 грудня 2014 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] за ч.1 ст.122 КК України закрито на підставі п.2 ч.3 ст.314 КПК України у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. В зв'язку з заподіяними ушкодженнями потерпілий [PERSON] в період з 04.09.2014 року до 12.09.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні в Літинській ЦРЛ №1. В ході лікування, Літинською ЦРЛ понесено витрати на лікування в сумі 2114,80 гривень, які добровільно відшкодувати відповідач відмовився. Несплата відповідачем вказаної суми заборгованості призводить до неодержання позивачем відшкодування проведених затрат, внаслідок чого позивач позбавляється можливості проводити політику держави в сфері охорони здоров'я. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зя'вився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Із копії ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 25.12.2014 року (а.с.5) судом встановлено, що кримінальне провадження №137/2603/14 відносно обвинуваченого [PERSON] по ст. 122 ч.1 КК України на підставі ст. 314 КПК України закрито. Із копії листа з Літинської ЦРЛ (а.с.6) та копії калькуляції на відшкодування касових видатків (а.с.7) видно. що лікарнею понесені витрати в сумі 2114,80 гривень на лікування потерпілого [PERSON], що включають в себе видатки понесені на зарплату, на харчування, комунальні та адміністративні витрати. Згідно ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Держава, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення, оскільки Літинською центральною районною лікарнею понесені витрати на лікування потерпілого [PERSON] в сумі 2114,80 гривень, а тому ці витрати підлягають відшкодуванню з особи, яка заподіяла шкоду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

25.03.2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 10.12.1994 р. уклав шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають дитину [INFO] З відповідачем проживали сумісно до осені 2011 р. Дружина не працювала, позивач повністю утримував родину, забезпечував всім необхідним як дружину, так і дочку. Відповідач домашнім господарством не займалася, не приділяла достатньо уваги вихованню доньки. Почала зловживати алкогольними напоями. У 2010 р. пройшла курс лікування від алкоголізму. Зазначає, що йому набридло таке життя та він не має більше бажання терпіти таку поведінку дружини. Майже пять років сімя існує лише формально. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні вищевикладеним, наполягав на розірванні шлюбу додав, що має намір створити іншу сімю. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 10 грудня 1994 року Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова , актовий запис № 569, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ВЛ № 261712 (а.с. 3). Близько пяти років подружжя шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально, доказів іншого суду ненадано. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім,ї суд вважає обох із подружжя. Застосування засобів щодо примирення є неможливим, оскільки позивач проти цього заперечував. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

25.03.2015 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 640 грн., щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 23.08.2003 р. по 05.12.2013 р., від якого мають сина - [PERSON], [INFO] З відповідачем мешкають окремо, у зв'язку з чим він припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та не бере участі у його вихованні. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання також не з'явився, уся кореспонденція, яка направлялася на його адресу, повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи вимоги ст. 224-226 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони мають сина - [PERSON], [INFO], батьками якого у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.04.2000 р. ( а.с. 3). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а в разі ухилення від цього обов'язку, кошти на утримання дітей, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, стягуються з них в судовому порядку. Відповідач є батьком дитини, в добровільному порядку постійно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає (доказів іншого суду не надано), тому з нього підлягають стягнення аліменти на утримання сина. Згідно з вимогами ст.184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовий сумі, якщо платник має нерегулярний мінливий дохід, частину якого одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин, мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що дитина знаходиться на утриманні позивача, суд задовольняє позов та стягує аліменти на утримання дитини у розмірі 640 грн. до досягнення нею повнолітнього віку. При ухваленні рішення суд враховує інтереси неповнолітньої дитини. Суд розподіляє судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

25.03.2015 р., та уточнено 27.05.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]. яким просить виселити відповідача з будинку [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення. Вказує що є власником зазначеного будинку в порядку спадкування, своє право зареєстрував у встановленому порядку. Відповідач є членом сім'ї колишнього власника, зареєстрований але в будинку не проживає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] позов визнав. Третя особа ГУ ДМС України в Дніпропетровській області направило до суду відгук про розгляд справи в відсутності представника. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Належність позивачу житлового будинку на праві власності, відсутність у відповідача права на проживання підтверджується наданими позивачами доказами. Правовідносини між сторонами регулюються ст.391 ЦК України, ст.116 ч.3 ЖК України - власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, особи які самовільно займають житлове приміщення підлягають виселенню. Таким чином судом встановлено, що відповідач самовільно займає житлове приміщення, що порушує право власника, вказане право підлягає захисту шляхом, виселення відповідача з вказаного будинку. Оскільки відповідач підлягає виселенню, тому згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - орган державної міграційної служби при винесенні такого рішення, зобов'язаний самостійно зняти особу з реєстраційного обліку, для цього винесення окремого судового рішення не потрібно. На підставі ст.116 ч.3 ЖК України, ст.391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

25.03.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлого 14.05.2005 р. діда [PERSON], вказував, що він є спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для подачі заяви у зв'язку з тим, що перебував на роботі за межами Гайсинського району; звернувся письмово з заявою про підтримання вимог позову та розгляд справи за його відсутності (а.с.20). Представник Гайсинської міської ради подав до суду заяву про визнання вимог позову, просив справу розглянути у його відсутність (а.с.18-19). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 14.05.2005 р. внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить, зокрема, право особистої власності на 37/100 частину будинковолодіння № 4 по 2-му провулку Громадянському в м. Гайсин Вінницької області (а.с.5, 10). Згідно повідомлення Гайсинської державної нотаріальної контори № 513/01-16 від 01.04.2016 р. спадкова справа після померлого 14.05.2005 р. [PERSON] не заводилась (а.с.17). Спірні відносини регулюються: - ч.1 ст.1270 ЦК України, за змістом якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - ч.3 ст. 1272 ЦК України відповідно до якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки, встановлені обставини свідчать, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлого 14.05.2005 р. діда [PERSON] і причину пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини суд визнає поважною, то з метою захисту прав позивача, йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

25.03.2016р. [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу до відповідача - [PERSON]. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

25.03.2016р. [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу до відповідача - [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2008 року. Від шлюбу не мають дітей. Спільне життя подружжя не склалося по причині відсутнього взаєморозуміння, шлюбні відносини припинені з початку 2011 року, на даний час однією родиною не проживають. Спору про поділ спільного сумісного майна немає. Позивач просить суд: -розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 12.09.2008р. у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області (актовий запис № 773 від 12.09.2008 року); -після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але в своїх позовних вимогах просила суд розглянути справу без її присутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 12.09.2008 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області (актовий запис № 773 від 12.09.2008 року) був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з початку 2011 року, подружжя не мешкають разом, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сім'ї є недоцільним, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

25.03.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить постановити рішення про надання їй права на укладення шлюбу. В обґрунтування заяви покликається на те, що вона та її наречений [PERSON] мають намір одружитися та створити сімю, однак вона не досягла шлюбного віку, встановленого законодавством. На даний час вона вагітна, в звязку з чим вона змушена звернутися до суду. В судове засідання заявник не з»явилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив про задоволення заяви. Заінтересована особа представник відділу ДРАЦС Кам»янка-Бузького РУЮ у судове засідання не з»явився, однак подав до суду заяву в якій просить слухати справу без їхнього представника. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 3 серпня 1999 року, на час розгляду справи в суді не досягла шлюбного віку, встановленого законодавством. Згідно довідки від 29.12.2015 р., виданої Кам»янка-Бузькою центральною районною поліклінікою, про те що [PERSON], дійсно вагітна та термін вагітності становить 24 тижні. Мати заявниці [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти даного шлюбу. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що надання [PERSON] права на шлюб з [PERSON] повністю відповідає її інтересам та бажанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

25.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. \~\~У позові вказував, що на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.2006 року йому належить ? частка квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], однак у вказаній квартирі ніколи не проживав,\~\~ особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги не сплачує. Посилаючись на наведене, позивач просив визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. \~У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Згідно договору купівлі-продажу від 20.04.2006 року [PERSON] належить ? частка квартири [ADDRESS]. \~З 08.03.2009 року у спірній квартирі був зареєстрований [PERSON] \~Також встановлено, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] ніколи не проживав, не оплачував комунальні послуги, не брав участі в ремонті квартири, не зберігає свого особистого майна, зв'язок з квартирою втратив, що підтверджується Актом ЖЄК №3 «Бриз». Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі на протязі року без поважних причин, суд вважає його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

25.03.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Слов'янської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

25.03.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]., що проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Вказуючи, що відповідач участі в утриманні дитини не приймає, хоча має таку можливість, просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку /доходу/ її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Дитина має таке ж право на проживання в належних умовах, на належний рівень проживання і забезпечення, як і відповідач. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів у заявленному розмірі, суду не надано. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

25.03.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 23.08.2014 року.(а.с.2-3) Вимогу мотивує тим, що з відповідачем спільне життя не склалося по причині різних поглядів на життя, що призвело до втрати поваги один до одного, а тому з січня 2016 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивачки надійшла заява, в якій вона позов підтримала, справу просить розглянути без її участі, про постановлення заочного рішення не заперечує, а судові витрати просить покласти на неї.(а.с.26) Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи без його участі, при цьому позов він визнав. (а.с.29) Ознайомившись із заявами суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

25.03.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 23.08.2014 року, після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]»(а.с.2-3) Рішенням суду від 31.05.2016 року позов задоволено, шлюб розірвано. (а.с.34) 08.07.2016 року в суд надійшла заява від [PERSON], в якій вона просить: -«1.Винести додаткове Рішення щодо зміни прізвища при розірванні шлюбу та надати мені прізвище [PERSON].» (а.с.39) Заяву мотивує тим, що при постановленні судом рішення, вищевказане питання не було вирішене. В судове засідання сторони не з»явилися. Від [PERSON] надійшла заява про розгляд вищевказаного питання без її участі.(а.с.39) [PERSON]. причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved