Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

25.10.2017 року Заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що прокуратурою встановлений факт проведення державним реєстратором Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області [PERSON] 11.09.2017 державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: м.Одеса, вул.Мечникова, будинок, 106А/1. Підставою проведення останньої став технічний паспорт, виданий ФОП «Купін Едуард Володимирович» від 27.10.2016 року та технічний звіт про можливість зміни функціонального призначення приміщення від 16.09.2017 року, виданий експертом [PERSON] На підставі вищевказаних документів державним реєстратором [PERSON] проведена державна реєстрація прав та за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлову будівлі загальною площею 183,9 кв.м., яка складається з нежитлової будівлі під літ. А та літньої площадки №1, що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Одеса, вул.Мечникова, 106А/1. 18.09.2017 року державним реєстратором внесені зміни до функціонального призначення обєкта нерухомого майна, а саме: житловий будинок змінено на нежитлову будівлю, а також внесено зміни до площі обєкта та визначено загальну площу обєкта 183,9 кв.м. Згідно відомостей Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відсутня інформація щодо реєстрації або видачі дозвільних документів на виконання будівельних робіт по вул. Мечникова, 106А/1 в м.Одесі, а також документів про прийняття в експлуатацію вказаного обєкта після капітального ремонту, реконструкції. Відповідно до публічної кадастрової карти України, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості про зареєстровані земельні ділянки за вказаною адресою також відсутні. Згідно інформації управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради за спірною адресою між [PERSON] та управлінням укладено договір на право тимчасового користування місцями для розташування стаціонарних та/або пересувних тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності відсутній. Посилаючись на те, що спірний обєкт збудований без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, на земельній ділянці, яка не відводилась замовнику будівництва у власність чи користування, а державна реєстрація права власності нерухомого майна, проведена державним реєстратором з порушенням положень Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач просив визнати противоправним та скасувати рішення державного реєстратора Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області [PERSON] про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна від 11.09.2017 року (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав: 37055446 від 13.09.2017 року), на підставі якого за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 183,9 кв.м., розташоване за адресою: м.Одеса, вул.Мечникова,106 А/1. Крім задоволення позовних вимог, позивач просив присудити з відповідачів на користь прокуратури судовий бір. Позивач в судове засідання не зявився, представником надана заява, згідно якої він позов підтримав, просив суд розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Державний реєстратор Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений про розгляд справи належним чином (поштове повідомлення №6504513537573), про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву згідно якої позов визнав, просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, обґрунтованого сумніву щодо достовірності та добровільності визнання відповідачем позову у суду немає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, а ухвалення заочного рішення не суперечить процесуальному закону. Судом встановлено, що державним реєстратором Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області [PERSON] 11.09.2017 року проведена державна реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: м.Одеса, вул.Мечникова, будинок, 106А/1. Підставою проведення реєстрації права власності на нежитлову будівлю загальною площею 183,9 кв.м., яке складається з нежитлової будівлі під літ. А та літньої площадки №1, що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Одеса, вул. Мечникова, 106А/1 за [PERSON] став технічний паспорт, виданий ФОП «Купін Едуард Володимирович» від 27.10.2016 року та технічний звіт про можливість зміни функціонального призначення від 16.09.2017 року, виданий експертом [PERSON] 18.09.2017 року державним реєстратором внесені зміни до функціонального призначення обєкта нерухомого майна, а саме: житловий будинок змінено на нежитлову будівлю, внесено зміни і до площі обєкта та визначена загальна площа обєкта як 183,9 кв.м. Згідно відомостей з Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відсутня інформація щодо реєстрації або видачі дозвільних документів на виконання будівельних робіт по вул. Мечникова, будинок 106А/1 в м.Одесі, а також документів про прийняття в експлуатацію вказаного обєкта після капітального ремонту, реконструкції. За ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до п.3.21 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», які затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 04.06.2014 за №163, реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку обєкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації обєкту в цілому або його частин (за умови їх автономності). Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року за №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» передбачено, що будівельні роботи це - роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту. Статтею 36 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на обєктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1), обєктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Відповідно до ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на обєктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, підключення обєкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт. За ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1), та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності обєкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Так, зміна функціонального призначення приміщень можлива лише шляхом проведення реконструкції (проведення будівельних робіт) та прийняття реконструйованого обєкту до експлуатації на підставі відповідних декларативних або дозвільних документів, зареєстрованих або виданих органами державного архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» підставою для державної реєстрації прав є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видане нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 6) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дублікат; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею, виданий до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію обєкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий обєкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ №1127 від 25.12.2015. Так, згідно пункту 6 Порядку, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Пунктом 9 Порядку передбачено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації. Відповідно до п.п.41,45 Порядку, для державної реєстрації права власності на новозбудований обєкт нерухомого майна, а також у звязку із зміною субєкта такого права в результаті реконструкції обєкта нерухомого майна, у тому числі в результаті переведення обєкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подається, в тому числі, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта. Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, обовязково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Таким чином, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Згідно ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, передбачено ст.331 цього Кодексу. Зокрема, установлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно п.11 Положення про управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 10.09.2015 №6908-VI, Управління відповідно до покладених на нього завдань: надає, отримує, реєструє, повертає документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, відмовляє у видачі таких документів, анулює їх, скасовує їх реєстрацію; приймає в експлуатацію закінчені будівництвом обєкти (видає сертифікати, реєструє декларації про готовність обєкта до експлуатації та повертає такі декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків); здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації щодо об'єктів, розташованих у межах відповідних населених пунктів. Так, позивачем доведено, що реєстратором фактично без будь-яких правовстановлюючих документів, в порушення вимог діючого законодавства, проведено реєстрацію тимчасової споруди, яка не підлягає державній реєстрації. Враховуючи викладене, суд вважає, що рішення державного реєстратора (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав: 37055446) щодо реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна є протиправним та підлягає скасуванню. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved