Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

26 вересня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просить усунути їй перешкоди у користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом виселення з нього відповідача без надання йому іншого житлового приміщення. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, проте судом причини неявки представника відповідача у судове засідання визнані неповажними. Треті особи у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували. Заслухавши пояснення представника позивача, третіх осіб та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 листопада 2016 року, [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON]. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 3/10 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а/с 3). Іншими співвласниками вказаного житлового будинку є: [PERSON], частка власності якого становить 3/10 та [PERSON], частка власності якої - 2/5, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а/с 4-5). [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а/с 25, 26). Позивач зазначила, що у частині будинку, якою за усною домовленістю між співвласниками фактично користувався її батько, проживає та зареєстрований, зі згоди останнього, рідний брат спадкодавця - [PERSON]. Також, позивач вказала, що відповідач не є членом її сім'ї та сімей інших співвласників, добровільно виселитися з житлового будинку відмовляється, чим створює їй перешкоди у здійсненні прав власника. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що позивач має намір вселитися у належне їй житлове приміщення, оскільки на даний час вимушено проживає разом з матір'ю, а у її частині будинку проживає відповідач. Також, представник позивача вказав, що у частині будинку, у якому проживає відповідач пічне опалення, і оскільки відповідач вживає алкоголь, а тому позивач побоюється за схоронність свого житла. Вказані обставини підтвердили у судовому засіданні треті особи, які є співвласниками житлового будинку і також просили задовольнити позов. Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, аналіз вказаних положень закону дає підстави для висновку, що право на користування житловим приміщення є похідним від права власності, і, оскільки власник житлового приміщення змінився і має намір використовувати житло для власного проживання, а відповідач не є членом сім'ї власника, а тому позивач має право заявити вимогу про усунення перешкод у здійсненні нею прав власника. Крім того, виселення відповідача з належної на праві власності позивачу частини житлового будинку [ADDRESS] не призведе до погіршення його житлових прав, так як відповідач є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. За таких обставин, оскільки проживання відповідача, який не є членом сім'ї позивача, у належній позивачу частині житлового будинку, створює перешкоди позивачу у здійсненні прав власника, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та виселити відповідача з будинку [ADDRESS] без надання йому іншого житлового приміщення. Враховуючи викладене,

Outcome: approved