Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

26.02.2019 позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про зняття арешту накладеного на майно. Позов мотивував тим, що випадково йому стало відомо про накладення арешту на його майно, в тому числі і заборону на відчуження майна. Проте ніяких судових позовів до нього не було предявлено, боржником він не є, виконавчих проваджень щодо нього не відкрито. Даний арешт був накладений випадково, шляхом часткового спів падіння анкетних даних особи боржника «Бугай Микола Володимирович». Відмінністю у відомостях є лише РНОКПП, який вказано [NUMBER] (РНОКПП позивача [NUMBER]). З отриманих відомостей стало відомо про існування судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], в ході виконання якого накладено арешт на нерухоме майно боржника (1/2 квартири [ADDRESS], власником якої є [PERSON]В.) Однак, з реєстру виконавчих проваджень встановлено, що відкритих виконавчих проваджень в яких боржником є [PERSON] немає, а відкриті провадження станом на день звернення з даним позовом до суду були закінчені. Дані обставини порушують його майнові права як власника на свій розсуд розпоряджатися майном. На підставі викладеного, просив суд зняти арешт, накладений Постановою Другого ВДВС Луцького МУЮ (старший державний виконавець Барановська С.Т.) АА №958257 від 22.02.2011, зняти заборону на все нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 10934277) щодо [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER]. Ухвалою суду від 27.02.2019 було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. У встановлений строк, відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Позивач подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред'явлений позов відповідач не подавав. \~ \~ \~ \~Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У\~ст.12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» установлено, що арешт може бути знятий за рішенням суду. З викладених в позовній обставин вбачається, що на майно позивача накладено арешт, що позбавляє останнього права вільно, на власний розсуд розпоряджатися ним. Арешт накладений безпідставно, через допущену помилку шляхом часткового спів падіння анкетних даних боржника [PERSON] Статтею 15 ЦК України\~гарантовано право кожного на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право мирного володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З доданої до матеріалів справи копії паспорта громадянина України виданого на імя [PERSON] встановлено, що позивач народився 04 лютого 1989 року в м. Київ (а.с. 4-6). Позивач зареєстрований і проживає в м. Київ. Позивачу присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с. 4). Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] станом на день звернення з позовом до суду боржником у виконавчому провадженні не був і не являється (а.с. 11), підстави накладення арешту на його майно відсутні. З Інформаційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта [PERSON], РНОКПП [NUMBER], серія номер паспорта МЕ 658697 вбачається, що постановою Другого ВДВС Луцького МУЮ, АА №958257 від 22.02.2011 накладено арешт 1/2 квартири [ADDRESS], власником якої є [PERSON] З даного витягу встановлено співпадіння анкетних даних особи в частині імені (прізвище, імя та по батькові) та номера паспорта. Однак, як стверджує позивач [PERSON] він не є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.391 ЦК України лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Доказів, які б стверджували, що накладений арешт на вищевказану квартиру, відповідно до постанови Другого ВДВС Луцького МУЮ, АА №958257 від 22.02.2011, порушує права позивача суду не надано. Окрім того, сам позивач не заперечує того факту, що дана квартира не є його власністю. Згідно з ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду із позовом, позивач [PERSON] ставить перед судом вимогу про зняття арешту зі всього майна, що належить йому, оскільки накладення арешту на майно порушує його права, як власника, при цьому не конкретизує якого саме, і не надав доказів накладення арешту на його майно. Суду не надано жодних доказів, що діями відповідача порушено права позивача. В судовому засіданні не знайшли своє підтвердження ті обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своїх позовних вимог. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого позову, та вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed