Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

26.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого 30.03.2013 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, про що зроблено відповідний актовий запис за №329, стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу), з моменту звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття, стягнення аліментів на користь позивача до досягнення дитиною трьох років до 13.09.2016 року в розмірі 1 000 грн. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що 30.03.2013 року сторони зареєстрували шлюб, за період якого народився син - [PERSON], [INFO] З грудня 2015 року подружжя разом не проживає, не веде спільного господарства, шлюбні відносини фактично припинені. Відповідач допомоги по утриманню та вихованню дитини не надає. У зв'язку з перебуванням позивача у декретній відпустці, [PERSON] перебуває у скрутному матеріальному становищі. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач повторно не з'явився в судовому засіданні, причин неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлений в установленому порядку. В запереченнях на позов зазначає, що він звільнився з роботи, проте не відмовляється від утримання дитини. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вирішив здійснити заочний розгляд справи, позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що 30.03.2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, про що складено відповідний актовий запис за №329. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а. с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). В шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO], про що складено відповідний актовий запис №3222, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а. с. 5 - копія свідоцтва). З грудня 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства подружжя не веде, сторони не мають спільного бюджету, не бажають зберегти сім'ю, не вчиняють жодних дій для її збереження, проживають окремо. Фактично сім'ї не існує і зберегти її немає можливості. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (чч. 3, 4 ст. 56 СК). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали позивачку на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить її інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. Щодо вимоги про стягнення аліментів на дитину, суд керується наступним. Встановлено, що неповнолітній син - [PERSON],[INFO] року, проживає та зареєстрована разом з матір'ю - [PERSON], що підтверджується довідкою форми №3 з місця проживання сім'ї та реєстрації №103 від 20.01.2016 року. [PERSON] з 08.11.2013 по 13.09.2016 року призначено допомогу по догляду за дитиною до 3-х років, що підтверджується довідкою №103-37-02-12 про отримання (неотримання) допомоги, виданої УПСЗН Святошинської РДА в м. Києві від 20.01.2016 року (а. с. 10). Відповідач належної допомоги по утриманню та вихованню дитини не надає, сторони не досягли згоди щодо добровільної сплати аліментів. Відповідач не має на утриманні інших осіб та не повідомив про наявність будь-яких інших обставин, що можуть враховуватися судом при визначення розміру аліментів. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Сімейне законодавство зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте відповідач ухиляється від свого батьківського обов'язку, а тому кошти на утримання дітей (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Вирішуючи питання суми аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень. При визначенні розміру аліментів, суд враховує неналежне виконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню дітей та перекладення обов'язку по утриманню і вихованню сина на позивачку. Суд також враховує, що сімейне законодавство в рівних частинах покладає на батьків обов'язок по утриманню і вихованню дітей. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 27.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимоги про стягнення коштів на утримання дружини. Частинами 2, 4 статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Наведені положення сімейного законодавства закріплюють право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини. Проте, на відміну від утримання дитини, яке батьки зобов'язані здійснювати в будь-якому разі, право дружини на утримання може бути реалізоване за наявності такої підстави, як можливість чоловіка надавати таке утримання. Судом встановлено, що відповідача було звільнено з роботи (а. с. 21), на час розгляду справи відсутні відомості про його працевлаштування і наявність доходів, в запереченнях на позов відповідач посилається на своє звільнення з роботи. З наявних у матеріалах справи доказів вбачається відсутність у відповідача можливості надавати утримання позивачу, а тому суд відмовляє у задоволенні даної вимоги. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по справі у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial