Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

26 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], виконкому Покровської районної у місті ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] Дніпропетровської області. У належній їй квартирі зареєстрована відповідач, яка не є членом її сім'ї та не проживає у спірній квартирі з 2014 року. У добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач не бажає. Позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, про причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача-виконкому Покровської районної в місти ради до судового засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив постановити рішення у відповідності з вимогами чинного законодавства. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснила суду, що 24 жовтня 2014 року вона придбала квартиру за адресою: [ADDRESS]. В спірній квартирі на момент укладення договору купівлі-продажу була зареєстрована [PERSON] З моменту купівлі вказаної квартири відповідачка в ній не проживає, особистих речей останньої в квартирі не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, пояснила суду, що вона є сестрою позивачки, підтвердила факт не проживання в [ADDRESS] відповідачки [PERSON] Пояснила, що на момент купівлі спірної квартири в ній була зареєстрована відповідач, яка не проживає в даній квартирі, проте не бажає в добровільному порядку знятись з реєстрації Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2014 року, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. (а.с.9-10,13). Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м.Кривого Рогу за № 13320/16 від 25.11.2016 року, в квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS] окрім позивачки зареєстрована [PERSON], [INFO]. (а.с.14). Згідно акту складеного мешканцями будинку [ADDRESS], від 19 грудня 2016 року, посвідченого в.о. директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дом.Ком» [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровської області, за місцем реєстрації не проживає з 24 жовтня 2014 року.(а.с.16). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником житлового приміщення, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним їй на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстрована відповідач [PERSON], яка не є членом сім'ї позивачки та не проживає у квартирі [ADDRESS], в зв'язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується вимог про зняття відповідача з реєстрації, то в задоволенні цієї частини позову слід відмовити, так як відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для звернення позивачки до виконкому Покровської районної в місті ради, для вирішення зазначеного питання.

Outcome: partial