Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

25.04.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.04.2012 року, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності на будівлю № 770, виданого виконкомом Петропавлівської районної ради Дніпропетровської області 05.11.1988 року на підставі рішення виконкому ради від 06.04.1988 року за № 177, зареєстрованого Павлоградським БТІ 05.11.1988 року під № 14-77 за реєстраційним номером 25742150 та земельної частки (паю), площею 7,210 га, розташованої на території Миколаївської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 076722, виданого 15.03.2002 року Петропавлівською районною державною адміністрацією. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого земельну частку (пай), площею 7,210 га, яка розташована на території Миколаївської сільської ради заповіла у власність [PERSON]. Заповіт посвідчений 13 січня 2012 року секретарем Миколаївської сільської ради Петропавлівського району та зареєстрований в реєстрі під № 04. 15.06.2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла собі прізвище свого чоловіка «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.06.2013 року. Таким чином, позивачка є єдиним спадкоємцем на земельну частку (пай) за заповітом після смерті [PERSON]. Позивачка стверджує, що своєчасно та належним чином звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 7,210 га. сільськогосподарського призначення, розташовану на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району. 17.05.2013 року нотаріус видав їй свідоцтво про право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на будинок [ADDRESS]. 24.04.2014 року позивачці [PERSON] нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 7,210 га сільськогосподарського призначення, розташовану на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району, тому що вона не надала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, тобто через те, що вказаній земельній ділянці не присвоєний кадастровий номер, який може бути присвоєний тільки за заявою власника, але він помер. У позивачки відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому що вона не може отримати кадастровий номер земельної ділянки і витяг з Державного земельного кадастру, в зв'язку з чим не може отримати свідоцтво про право на спадщину і тому звернулася з позовом до суду. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223, 1225, 1261, 1270 ЦК України позивачка просить суд визнати за нею, [PERSON], як за спадкоємцем за заповітом, право власності на земельну частку (пай), площею 7,210 га сільськогосподарського призначення, розташовану на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON], яка померла [INFO], на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 076722, виданого 15.03.2002 року. Позивачка подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач Миколаївська сільська рада подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності її представника, позовні вимоги визнала. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] була власником будинку [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності на будівлю № 770, виданого виконкомом Петропавлівської районної ради Дніпропетровської області 05.11.1988 року на підставі рішення виконкому ради від 06.04.1988 за № 177, зареєстрованого Павлоградським БТІ 05.11.1988 року під № 14-77 за реєстраційним номером 25742150 та земельної частки (паю), площею 7,210 га, розташованої на території Миколаївської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 076722, виданого 15.03.2002 року. 13.01.2012 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого земельну частку (пай), площею 7,210 га., яка розташована на території Миколаївської сільської ради заповіла у власність [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Миколаївської сільської ради Петропавлівського району та зареєстрований в реєстрі під № 04. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.04.2012 року, виданого виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. 15.06.2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла собі прізвище свого чоловіка «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.06.2013 року, виданого виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Згідно повідомлення Державного кадастрового реєстратора Держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області від 14.04.2014 року № 107 [PERSON] відмовлено у наданні відомостей, у зв'язку з тим, що у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про кадастровий номер, так як його не присвоєно. Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки вартість земельної ділянки площею 7,210 га від 22.04.2014 року № 7/10-1506 складає 128 943 (сто двадцять вісім тисяч дев'ятсот сорок три) грн.. 78 коп. Позивачка зверталася до нотаріуса, але постановою приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округа від 24.04.2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва, тому що вона не надала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004 року, набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», який прийнято 07.07.2011 року, набрав чинності 07.08.2011 року, згідно з яким державна реєстрація земельної ділянки, яка була приватизована, але кадастровий номер не присвоєно і відомості про неї не внесені до Державного реєстру земель, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників. Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Отже, померла [INFO] [PERSON] належним чином набула право власності на земельну частку (пай), площею 7,210 га, розташовану на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 076722, виданий 15.03.2002 року, а позивач є спадкоємцем права власності на зазначене спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1216, 1218,1225, 1268 кодексу України,

Outcome: approved