Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

26.01.2016 [PERSON] звернулась з позовом до суду про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що вона є власником будинку № 31 по вул.. Стратілата в м. Чернігові. У зазначеному будинку разом з нею зареєстрована її колишня невістка [PERSON], шлюб якої з її сином- Железним [PERSON] було розірвано рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13.02.2015. Відповідач [PERSON] тривалий час, а саме: з 2007 року не проживає у вказаному будинку, не бере участі в оплаті комунальних послуг та у витратах на утримання будинку. Посилаючись на норми ст. 405 ЦК України, просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщення - будинком № 31 по вул. Стратілата в м. Чернігові. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві, просила задовольнити її вимоги, та пояснила, що відповідачка не проживає та навіть не зявляється в будинку № 31 по вул. Стратілата в м. Чернігові вже протягом 9 років. Відповідач у судове засідання не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.30), про причини чи неможливість неявки у судове засідання до суду не надала, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому суд вважає можливим розглядати справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказах. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, дослідивши подані документи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступник підстав. Позивачу [PERSON] на праві власності належить будинок № 31 по вул. Стратілата в м. Чернігові, що підтверджується копією регістраційного посвідчення Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 23.02.1989, копією технічного паспорту на житловий будинок (а.с. 4), копією домової книги (а.с. 33-40), копією договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 27.04.1981 (а.с.41-44) . Відповідно до запису в домовій книзі (а.с.33-40) та відомостей з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Чернігівській області [PERSON] зареєстрована у [INFO] з 27.05.03. На час звернення до суду відповідач є колишнім членом сім'ї власника житла. Позивач, як власник житла, ставить питання про захист своїх прав та визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим будинком. Частинами 1,4 ст.156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо під час їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст..405 ЦК України члени сім'ї власника житла , які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла (колишній член сім'ї) втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що вникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В судовому засіданні позивач доводить, що відповідачка не проживає у будинку понад 9 років. Згідно акту № 19 від 16 листопада 2015 року відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації у будинку за адресою м. Чернігів, вул. Стратілата, 31 з 2007 року (а.с.32). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] була дружиною сина позивачки [PERSON], але в 2007 році забрала доньку, всі речі і виїхала з будинку № 31 по вул. Стратілата в м. Чернігові, що належить позивачці та проживала у орендованій квартирі. Аналізуючи досліджені докази у справі, суд приходить до висновку про відсутність відповідача за місцем реєстрації м. Чернігів, вул. Стратілата, 31 понад рік без поважних причин, що дає суду підстави визнати її такою, що втратила право користування цим житлом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. За вказаних обставин ухвалення судом рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є достатньою правовою підставою для зняття відповідача з реєстрації у відповідному житловому приміщенні. Відповідач підлягає зняттю з реєстрації в спірному житлі після подання позивачем до органу реєстрації цього рішення за умов, що воно набрало законної сили. Отже, вимога позивача про зняття відповідача з реєстрації не підтверджена доказами про порушення його права, не обґрунтована правовими підставами, а тому в її задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: partial