Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

26 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 25 квітня 2014 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого у них народився син - [PERSON], [INFO]. Позивачка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в утриманні сина та позивача не приймає, матеріальної допомоги не надає. Аліменти на інших осіб не виплачує. У зв'язку з цим, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Натомість подала до суду заяви, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Розгляд справи просила здійснити у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань до суду не направив. Суд, дослідивши заяву позивача та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дітей, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) 25 квітня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськ-районного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 142 (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину, а саме - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 21.10.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.5). В позовній заяві позивач зазначила, що аліменти на утримання інших малолітніх чи неповнолітніх дітей відповідач не виплачує, на утриманні непрацездатних чи недієздатних осіб не має, офіційно не працює. Доказів протилежного суду сторонами у справі не надано. Суд вважає, що з урахуванням відсутності у відповідача стабільного заробітку, є підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі згідно ст. 184 СК України. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дитини [PERSON] відповідно до ст. 184 СК України з визначенням у твердій грошовій сумі. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини судом не встановлено, про них також не повідомлено позивачем та відповідачем. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15.05.2006 року зазначається, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максималь-ного розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. за № 606-XIV (606-14) «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітноїплати цієї особи. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.2 та ч.3 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO] року проживає разом з мамою, позивачкою по справі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною трьох років. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивачка на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави Україна необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved