Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

24 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 10 листопада 2001 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №44, а також залишити після розірвання шлюбу прізвище «Бондарчук». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 10 листопада 2001 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має малолітню доньку [PERSON], 30.12.2004року народження. Зазначила також, що на протязі останніх півроку відповідач почав ставитися до дружини зневажливо, вчиняючи вдома сварки у нетверезому стані, мали місце випадки побиття позивача у присутності дитини. На даний час позивач зустріла іншого чоловіка, який ставиться до неї та доньки з повагою та турботою, та з яким позивач бажає укласти новий шлюб. Посилаючись на те, що подружжя втратило почуття кохання та поваги один до одного, шлюб носить лише формальний характер, [PERSON] вважала, що є підстави для його розірвання судом. У судове засідання [PERSON] та її представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача, в якій зазначив, що вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання також не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, спору щодо місця проживання доньки немає, час на примирення йому не потрібен, проти задоволення позову не заперечує. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Як вбачається з долученого до матеріалів справи свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2001року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №44 (а.с.3). Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON], 30 грудня 2004року народження. В підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження від 31 грудня 2004року серії І-ЖД№227475 (а.с.6). Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст.110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Досліджені матеріали справи дають підстави вважати, що подальше збереження шлюбу між позивачем та відповідачем суперечитиме їхнім інтересам, порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст.24 СК України, а також не відповідатиме інтересам їхньої доньки. Крім того, за змістом ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 ст.114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] є обґрунтованими, відповідають нормам сімейного законодавства і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатила судовий збір у розмірі 243 грн.60коп.(а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 243грн.60коп., підлягає стягненню з відповідача на її користь. З огляду на викладене,

Outcome: approved