Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

25.05.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Світла, 14, мотивуючи тим, що вищевказаний житловий будинок належить [PERSON]. 29.04.2015 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Світла, 14. 09.01.2007 року [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого усе своє майно вона заповіла позивачу. [PERSON] прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок, необхідної для оформлення спадщини та реєстрації на підставі п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. В судове засідання представник Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Світла, 14 на підставі договору купівлі продажу від 08.04.1993 року, зареєстрованого в реєстрі за № 66. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 419306 від 30.04.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 29.04.2015 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Світла, 14. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 09.01.2007 року секретарем Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 03, [PERSON] заповіла усе її майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не існувало і взагалі все те, на що по закону на день смерті вона буде мати право [PERSON]. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43529146 від 08.04.2016 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 09.01.2007 року, зареєстрований за № 03 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із [PERSON], що підтверджено довідкою № 702 від 07.04.2016 року, наданою Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] № 204/34/2016 від 20.05.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку відсутністю державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок, необхідної для оформлення спадщини та реєстрації на підставі п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved