Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

24 вересня 2018 року орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області, звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої доньки - [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Дитина - напівсирота. Мати [PERSON] зловживає алкогольними напоями та ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування, не спілкується в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. [PERSON] офіційно ніде не працює. В будинку безлад та бруд. Жінка неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання обов'язків щодо виховання дитини, неодноразово викликалась на засідання опікунської ради при виконавчому комітеті і на засідання органу опіки та піклування, де була попереджена про відповідальність за ухилення від виховання дитини аж до позбавлення батьківських прав. Попри попередження, [PERSON] не виконує батьківські обов'язки належним чином, надалі зловживає алкоголем, збирає вдома сумнівні компанії чоловіків. Сім'я неодноразово перебувала під соціальним супроводом. 21 червня 2017 року на засіданні виконавчого комітету було прийнято рішення №57 «Про виконання батьківських обов'язків», яким зобов'язано [PERSON] забезпечити належне виховання і утримання малолітньої дитини та терміново пройти лікування від алкогольної залежності, створити належні санітарні умови проживання. Відповідно до психологічної характеристики, наданої з місця навчання, дитина [PERSON] переживає соціальний стрес, пов'язаний з негативним соціальним кліматом у сім'ї, соромиться свою матір; в родині [PERSON] спілкуються на підвищених тонах, мати подає доньці негативний приклад. На засідання опікунської ради щодо неналежного виконання батьківських прав, яке відбулось 29 серпня 2018 року, [PERSON] з'явилась у стані алкогольного сп'яніння. 14 вересня 2018 року відбулося засідання виконавчого комітету Варвинської селищної ради, на якому було прийнято рішення №119 «Про негайне відібрання дитини від матері та доцільність позбавлення батьківських прав». У зв'язку з тим, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не створює належні умови для проживання та розвитку малолітньої дитини, Виконавчий комітет Варвинської селищної ради просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1000 гривень щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача Біляєва Я.В. позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні, посилаючись на те, що [PERSON] постійно зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, проживає у антисанітарних умовах. Водночас жінка не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не займається вихованням та навчанням доньки. Таке ставлення матері негативно позначається на самоствердженні дитини. Дитина не отримує належного харчування, не забезпечена всім необхідним для всебічного розвитку та навчання. Коло осіб чоловічої статі сумнівної поведінки, з ким спілкується відповідачка і які нерідко перебувають у будинку за місцем проживання відповідачки, створює реальну загрозу для дівчинки. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що зараз вона не вживає спиртних напоїв, прикладає зусилля для створення належних умов проживання своєї доньки. Зараз донька перебуває в реабілітаційному центрі для дітей в м. Ніжині, телефонує їй та просить забрати додому. Представник третьої особи - служби у справах дітей Варвинської районної державної адміністрації, Гиленко Л.Р. позов підтримала та пояснила, що відповідачка [PERSON] дуже давно почала зловживати алкогольними напоями - ще коли дитина була ще зовсім маленькою. Періодично відповідачка лікувалася від алкогольної залежності, влаштовувалася на роботу, але згодом знову починала зловживати спиртними напоями і звільнялась з роботи. Чоловік відповідачки у 2017 році помер. Раніше за дитиною доглядала прабабуся [PERSON], але тепер за станом здоров'я вона не може цього робити. У січні - лютому 2018 року відповідачці [PERSON] знову допомагали влаштовуватися на лікування від алкогольної залежності у Прилуцький наркологічний диспансер, але вона лікування не проходила і продовжувала зловживати алкоголем. Влітку 2018 року було покращення, але ненадовго. Згодом в черговий раз неналежну поведінку відповідачки розглядали на засіданні виконкому. 19 вересня 2018 року соціальні служби здійснили візит у сім'ю [PERSON] і виявили вкрай несприятливі умови для проживання дитини. Дитину за рішення виконкому негайно відібрали від матері та влаштували до реабілітаційного центру в м. Ніжині. За весь час перебування дитини в центрі мати жодного разу не відвідала свою доньку. Представник третьої особи - Варвинського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, Козлова Т.П. позов підтримала, підтвердивши пояснення представника позивача та представника служби у справах дітей Варвинської районної державної адміністрації. Пояснила, що сім'я [PERSON] знаходиться під соціальним супроводом протягом шести років. Умови проживання дитини разом з матір'ю були жахливі. Мати зловживала спиртним, приймала вдома чоловіків сумнівної поведінки. Дитина в цей час була біля матері, все це бачила, харчувалась неконтрольовано, перебувала у незадовільних санітарно-гігієнічних умовах, стала гірше відвідувати школу. Дитина підростала у нездоровому оточенні і прабабуся вже не могла за нею доглядати. У вересні 2018 року стало зрозуміло, що дитині нікуди іти. Дитина проявляла агресивність, нездорову збудженість, стала пробувати алкогольні напої. Зараз відповідачка [PERSON] постійно перебуває в компанії п'яних жінок. 2 грудня 2018 року, коли представники соціальних служб відвідали дитину у реабілітаційному центрі, то відмітили, що вона виглядає краще. Ірина переживає за маму, телефонувала до роботодавця та цікавилася нею. Мати до дитини не навідувалася. Заслухавши пояснення представника позивача Біляєвої Я.В., відповідачки [PERSON], представників третіх осіб, які не заявляють самостійних з вимог щодо предмета спору, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 7). Малолітня [PERSON] є напівсиротою, оскільки її батько [PERSON] помер (а.с. 46). Відповідачка [PERSON] зареєстрована разом зі своєю донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Стаття 150 СК України встановлює обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток , забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що відповідачка неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за невиконання батьківських обов'язків (а.с. 16, 48, 49, 50-52), не дбає про належне виховання та утримання доньки, не займається лікуванням дитини, житловий будинок знаходиться в неналежному санітарному стані, що засвідчують акти обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 23 серпня 2018 року (а.с. 38) та від 3 вересня 2018 року (а.с. 37), а також письмовою інформацією служби у справах дітей (а.с. 13, 14). Відповідачка зловживає спиртними напоями та неодноразово проходила лікування від алкогольної залежності, що підтверджується матеріалами досліджених у судовому засіданні особових справ про здійснення соціального супроводу та відповідною довідкою медичного закладу (а.с. 36). 21 червня 2017 року на засіданні виконавчого комітету було прийнято рішення №57 «Про виконання батьківських обов'язків», яким зобов'язано [PERSON] забезпечити належне виховання і утримання малолітньої дитини, терміново пройти лікування від алкогольної залежності, створити належні санітарно-гігієнічні умови проживання, вирішити питання працевлаштування (а.с. 15). З 22 по 27 червня 2017 року [PERSON] пройшла амбулаторне лікування від алкогольної залежності в Прилуцькому наркологічному диспансері, проте позитивних результатів це не дало (а.с. 36, 47). У зв'язку з наведеним на засіданні опікунської ради, що відбулося 29 серпня 2018 року, знову було розглянуто питання неналежного виконання батьківських обов'язків матір'ю [PERSON] (а.с. 10). В протоколі засідання зазначено, що [PERSON] з'явилась на засідання в нетверезому стані. 14 вересня 2018 року відбулося засідання виконавчого комітету Варвинської селищної ради, на якому було прийнято рішення №119 «Про негайне відібрання дитини від матері та доцільність позбавлення батьківських прав», відповідно до якого малолітню [PERSON] влаштовано до реабілітаційного центру та затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно доньки (а.с. 34, 35). Відповідно до психологічної характеристики, наданої директором та соціальним педагогом школи, учениця 6-го класу [PERSON] схильна до різких змін настрою та емоційних зривів, має напружені стосунки з однокласниками та вчителями, на уроках не працює, домашні завдання не виконує, під час конфліктних ситуацій кричить, б'ється, на зауваження майже не реагує, має негативний психологічний клімат у родині, бере поганий приклад з матері, яку соромиться (а.с. 12). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Декларація ООН про права дитини, прийнята Резолюцією 1386/XVV Генеральної асамблеї ООН 20 листопада 1959 року, містить перелік принципів, дотримання яких необхідне для забезпечення щасливого дитинства. Відповідно до цих принципів дитині мають бути надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності; дитина має бути захищена від усіх форм недбалого ставлення. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Орган опіки і піклування - виконавчий комітет Варвинської селищної ради, для захисту прав та законних інтересів дитини вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітньої доньки [PERSON], що викладено у висновку від 14 вересня 2018 року (а.с. 35), затвердженому рішенням виконавчого комітету Варвинської селищної ради від 14 вересня 2018 року № 119 (а.с. 34). Відповідно до п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. На підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 - IV від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, але це право не є абсолютним. У рішенні «Хант проти України» (Заява №31111/04, Страсбург, 7 грудня 2006 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що позбавлення батьківських прав є втручанням у право на повагу до сімейного життя (п. 49); аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (п. 53); між інтересами дитини та інтересами батьків повинні існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (п. 54). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати, дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100 рішення Європейського суду з прав людини «Мамчур проти України», Заява №10383/09, 16 липня 2015 року, остаточне - 16 жовтня 2015 року). Беручи до уваги те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази в їх сукупності, достовірно встановивши факт ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків, виходячи з інтересів дитини, суд приходить до переконання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Батько дитини помер. Відомості про родичів дитини, які мають бажання і можливість взяти її на виховання, в матеріалах справи відсутні. Законодавчо не встановлено обов'язок суду здійснювати розшук таких осіб. За змістом ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, бабі, дідові, повнолітнім братам і сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. За таких обставин малолітню [PERSON] необхідно передати органу опіки та піклування Варвинської районної державної адміністрації для подальшого влаштування. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин суд приходить до переконання, що з відповідачки слід стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі однієї четвертої частини всіх видів її доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан і стан здоров'я відповідача та дитини, відсутність у відповідача інших утриманців. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial