Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

24 січня 2017 року заступник директора Харківського міського центру зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості вартість наданих соціальних послуг в сумі 731, 38 грн. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] 14.12.2001 року звернулася за сприянням у працевлаштуванні до позивача, де була зареєстрована, як така, що шукає роботу. 21.12.2001 року [PERSON] було надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу з 21.12.2001 по 15.12.2002 (360 к.д.). Відповідача знято з обліку 01.07.2003 - відмова від послуг ДСЗ. Представник позивача вказує, що 04.12.2015 року Харківським міським центром зайнятості було отримано Витяг з ЄДРЮОФО згідно якого стало відомо, що [PERSON] була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 26.07.1994 року по 05.08.2015 року, у зв'язку з чим 07.12.2015 року було видано наказ № 1698 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю за період з 21.03.2002 по 26.03.2003 у сумі 731,38 грн. 08 грудня 2015 року відповідачу було направлено лист-претензію з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів у добровільному порядку. У зв'язку з ти, що сума незаконно отриманої допомоги відповідачем не відшкодована, представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача Гусаченко Г.О., яка діє на підставі довіреності від 01.08.2016 у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій заявлений позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. У разі неявки відповідача, проти заочного порядку розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про розгляд справи повідомлялась шляхом направлення судових повісток. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом було встановлено, що 21 грудня 2001 року [PERSON] звернулась до директора Червонозаводського РЦЗ м. Харкова з заявою про надання їй статусу безробітного та надання допомоги по безробіттю. При цьому, [PERSON] у своїй заяві вказала, що вона не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності. (а.с. 5). На підставі наказу Харківського міського центру зайнятості №НТ001122 від 21.1.2001 року [PERSON] було надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» у розмірі 70% середньої заробітної плати (доходу) з 21.12.2001 року по 15.12.2002 року. (а.с. 6). 01 липня 2003 року [PERSON] було знято з обліку Харківського міського центру зайнятості - відмова від послуг ДСЗ (а.с. 6). Представник позивача в судовому засіданні вказала, що у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявницьким принципом», Харківським міським центром зайнятості опрацьовано інформацію яка надійшла з ЄДРЮОФОП стосовно фізичних осіб-підприємців, які припинили підприємницьку діяльність, та 04.12.2015 року стало відомо, що відповідачем було порушено вимоги законодавства, у зв'язку з чим було проведено перевірку достовірності даних, які були підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення. 04 грудня 2015 року Харківським міським центром зайнятості було отримано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №21100679, відповідно до якого [PERSON] з 26.07.1994 року по 05.08.2015 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець. (а.с. 10-11). Відповідно до п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за №232/16248, перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. На підставі виявленого факту, та на виконання п. 5 Порядку, Харківським міським центром зайнятості був складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №344-ФОП від 07.12.2015 року, яким встановлено, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості була зареєстрована як фізична особа-підприємець, а тому статус безробітної [PERSON] надано без законних підстав, оскільки вона відносилась до категорії зайнятого населення і не могла бути визнана безробітною. (а.с. 7). 07 грудня 2015 року Харківським міським центром зайнятості було видано Наказ № 1698 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON].», відповідно до якого наказано вжити заходів по повернення коштів, виплачених [PERSON] за період з 21.03.2002 по 26.03.2003 у сумі 731, 38 грн. (а.с. 8). У відповідності до п. 7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. На виконання п.7 Порядку, 08 грудня 2015 року на адресу [PERSON] було направлено Лист-претензію №ХМЦЗ-02-16473-26/15 разом з наказами про повернення коштів та актом розслідування страхових випадків з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів з дня отримання претензії у добровільному порядку. (а.с. 9). В судовому засіданні сторони пояснили суду, що до теперішнього часу незаконно отримана допомога у сумі 731, 38 грн. [PERSON] в добровільному порядку не повернуто. За правилами ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Видами забезпечення за цим Законом є: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в редакції станом на 20.06.2007 року) Видами соціальних послуг за цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення» є: професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації та профорієнтація. (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в редакції станом на 20.06.2007 року). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» №803-ХІІ від 01.03.1991 (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, в редакції станом на 01.01.2007 року): зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі. В Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: б) громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві. (ч. 3 ст. 1 Закону). Судом встановлено, що відповідачем порушено умови по отриманню забезпечення на випадок безробіття, оскільки на момент встановлення статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю відповідач була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Відповідно до статті 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням фізична особа-підприємець або уповноважена нею особа подає (надсилає) державному реєстратору реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням. Дата внесення до Єдиного державного реєстру про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем. Таким чином, відповідачем не було вчинено усіх необхідних дій для припинення підприємницької діяльності. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що особа, зареєстрована як ФОП (незалежно від того, сплачує вона єдиний податок чи перебуває на загальній системі оподаткування), не може бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю. (Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08.07.2014 року №21-79а14). Проте, відповідачем був проігнорований свій обов'язок надання відповідної інформації, що в свою чергу спричинило незаконне отримання коштів у вигляді допомоги по безробіттю у розмірі 731,38 грн. Сума отриманих виплат та вартість соціальних послуг підтверджується Довідкою Харківського міського центру зайнятості про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення що містяться в матеріалах справи. (а.с. 8 на звороті). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач незаконно отримала допомогу по безробіттю, оскільки на момент здійснення виплат відносилась до категорії зайнятого населення, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.18 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1600, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved