Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

25.06.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 29.10.2011 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції, актовий запис № 1126; стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно з усіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 16.04.2030 року; допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць. При цьому, позивач посилається на те, що 29.10.2011 року між сторонами було укладено шлюб, від якого у сторін народилася донька [PERSON]. Понад рік сторони не проживають разом, спільне господарство не ведеться, збереження сімї неможливо та суперечить інтересам сторін, проти примирення позивач заперечує. Донька знаходиться повністю на утриманні позивача, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки та ухиляється від своїх обовязків як батька, позивач змушена звернутись до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Пояснила, що відповідач з березня 2015 року перебуває в АТО, у телефонному режимі повідомив позивача, що проти розірвання шлюбу не заперечує та позов визнає. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши позивача, дослідивши матеріли справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 29.10.2011 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу [PERSON]/ уклали шлюб, актовий запис № 1126, зареєстрований у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції /свідоцтво серії 1-ЖД № 157604/ /а.с. 5/. 16.04.2012 року народилася [PERSON], актовий запис № 3356, що вбачається із свідоцтва про народження серії І-ЖД № 308011, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 8/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються понад рік, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна та місця проживання дитини на теперішній час немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Відповідно до довідки № 33 від 01.07.2015 року за адресою: [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с. 17/. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена. При цьому суд вважає, що визначений судом розмір аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини.

Outcome: approved