Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

25 листопада 2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок № 21 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Богдана Хмельницького у м. Миколаєві, після смерті його матері [PERSON], яка померла 30 січня 2014 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 30.01.2014 року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Богдана Хмельницького, 21 в м. Миколаєві. Однак позивач не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, яке залишилося після смерті його матері, оскільки ним не були подані необхідні документи для видачі вказаного свідоцтва. Посилаючись на те, що він є спадкоємцем першої черги за законом і прийняв спадщину, просив задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 січня 2014 року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП № 198429, після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок № 21 по вул. Богдана Хмельницького в місті Миколаєві, який вона в свою чергу успадкувала після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 22 травня 1976 року. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його матері, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Однак приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на житловий будинок за адресою: місто Миколаїв, вул. Богдана Хмельницького, буд. № 21, оскільки право власності на вказане майно не зареєстровано відповідним органом реєстрації прав власності на нерухоме майно. В судовому засіданні знайшов своє місце факт того, що за час свого життя [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] була власником будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. Богдана Хмельницького, буд. № 21, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами: копією рішення Миколаївської міської ради депутатів від 07.12.1965 року, № 1440/12, про виділ [PERSON] земельної ділянки для будівництва житлового будинку. Відповідно до ст.ст. 100, 101 ЦК УРСР в редакції 1963 року громадяни могли мати у власності житловий будинок, при цьому глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Крім того, порядок оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А 3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 р. № 12/5-126, в якому зазначено, що по обєктах які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття, в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається відповідними органами. Судом встановлено, що житловий будинок № 21 по вул. Богдана Хмельницького в місті Миколаєві був збудований до 05 серпня 1992 року. Відповідно до частин 3, 4 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно; На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного суд вважає, що відмова нотаріусом позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом носить формальний характер, в зв'язку із чим визнає за позивачем право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], яка померла 30.01.2014 року. За таких обставин, вбачається висновок про правомірність позовних вимог.

Outcome: approved