Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, у якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 квітня 1997 року. Від спільного шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що протягом останніх років сімейне життя не склалося через різні погляди, різні інтереси та точки зору на обов'язки подружжя. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки відповідач вже довгий час фактично проживає з іншою жінкою, в наслідок чого поновлення сімейних стосунків між ними неможливе. У судове засідання позивач не з'явилася, проте у заяві від 17.09.2015 позивач просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, позов підтримує, на примирення не згодна, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність суду не надав. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом, заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а тому, з огляду на згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 квітня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого Відділом ЗАГСу Шаргородськох районної державної адміністрації Вінницької області 22.04.1997 (а.с. 5). Від спільного шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Разом сторони не проживають, шлюбні відносини між ними припинились. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У зв'язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved