Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

26 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким: визнати дійсним договір міни нерухомого майна, укладений між [PERSON] та і [PERSON], яка діяла від свого імені та імені неповнолітнього [PERSON], з іншого боку, згідно якого позивачі отримали від відповідачів квартиру [ADDRESS], а відповідачі отримали від позивачів квартиру [ADDRESS], та зареєстрований на Одеській товарній біржі під реєстраційним № 15418 від 08.07.1996 року. Свої вимоги мотивував тим, що 08.07.1996 року між ним, [PERSON] та відповідачами було укладено договір міни, кожна із сторін виконала повністю цей договір, однак, під час укладання Біржового договору вони не знали про те, що договір міни необхідно укладати саме в нотаріальній формі, так як чинним на той час законодавством зазначене не було передбачено. У зв'язку з чим на теперішній час він не може реалізовувати свої права власника по розпорядженню своїм майном, так як нотаріусами не визнається правомірність договору міни, укладеного на біржі нерухомості. Вказана обставина і стала підставою, для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М., яка ухвалою від 02.04.2018 року прийняла справу до свого провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, його представник [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій позов підтримала в повному обсязі, розгляд справи просила здійснити в її відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що 08.07.1996 року між [PERSON], яка діяла від свого імені та імені неповнолітнього [PERSON] з одного буку та [PERSON], [PERSON], з іншого боку було укладено договір міни нерухомого майна № 15418. Відповідно до умов п. 1 якого [PERSON], яка діяла від свого імені та імені неповнолітнього [PERSON] передала, а [PERSON], [PERSON] прийняли квартиру загальною площею 34,3 кв.м., корисною площею 33,4 кв.м., що складається з 1 кімнати житловою площею 14,4 кв.м., за адресою [ADDRESS], яка належала [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 4-9372 від 21 березня 1996 року. Згідно п. 2 Договору [PERSON], [PERSON] передали, а [PERSON], яка діяла від свого імені та імені неповнолітнього [PERSON] прийняли квартиру загальною площею 36 кв.м., корисною площею 35,9 кв.м., яка складається з 1 кімнати житловою площею 19,8 кв.м., за адресою [ADDRESS], яка належала [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 557 від 16 грудня 1993 року. Вказаний договір сторони зареєстрували його в КМ «ОМБТІ та РОН» 19 липня 1996 року за № 191пр стр. 4, реєстр. 260. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] [PERSON] померла, про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено актовий запис за № 7522, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть [NUMBER]. З метою прийняття спадщини після матері, [PERSON], позивач [PERSON] звернувся з заявою до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Однак, нотаріусом було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки Договір міни нерухомого майна не може бути прийнятий нотаріусом в якості правовстановлюючого документа, оскільки сторонами договору не додержано вимог ст.. 227 ЦК УРСР, чинного на час укладання договору, в частині його нотаріального посвідчення. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру. Отже, докази щодо виконання умов договору міни № 15418 від 08 липня 1996 року ніким не спростовані та свідчать про те, що сторони є добросовісними набувачами нерухомого майна. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли позивач передала свою квартиру відповідачу а та передала позивачу свою частку домоволодіння та правовстановчі документи на неї, то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору міни нерухомого майна і право власності позивача на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України,України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору міни №15418 від 08 липня 1996 року. На підставі викладеного й

Outcome: approved