Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

24 червня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] в селищі Утьос, міста Алушти, Автономної Республіки Крим, Україна від хвороби серця. Встановлення факту смерті їй необхідно для переоформлення майна. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, заяву підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, заперечень проти заяви не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що можливо розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованої особи. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в селищі Утьос міста Алушти Автономної Республіки Крим, Україна від хвороби серця, про що видане лікарське свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 19 червня 2019 року м.Сімферополь. Заявник звернулась до Світловодського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Кіровоградській області для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством У країни зразка, але отримала відповідь, згідно до якої у видачі свідоцтва про смерть їй відмовлено, так як пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь який акт (рішення. документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 49 ЦК України встановлено, що Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Крім того, вказаною статтею передбачено, що народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.2 вказаної статті, державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Частиною 1 статті 3 вказаного вище Закону визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного Реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру. Державна реєстрація смерті проводиться відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Статтею 9 Закону У країни «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа має права, визначені Конституцією та законами України. Реалізувати своє право на прийняття спадщини після померлого чоловіка заявник не має можливості, оскільки не може зареєструвати смерть в органах державної реєстрації, а документи, які підтверджують факт смерті чоловіка є недійсними через те, що виданий незаконно створеними органами. На підставі ст. 14 ЦПК ухвалене судом рішення у справах про встановлення фактународження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку. встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільногостану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. З огляду на викладене, враховуючи, що заявник фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обгрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 49 ЦК України, ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст. 2, 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved