overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

25 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду, де зазначив , що вони з відповідачем разом працювали та були у приятельських стосунках. В липні 2012 року у відповідача утворилися фінансові неприємності, для вирішення яких потребувались грошові кошти в розмірі 4 000 грн., які він попросив у позивача в борг. 17 липня 2012 року позивач дав відповідачу у борг гроші в сумі 500 доларів США - 4 000 грн., яку відповідач зобов'язався повернути до 31.12.2012 року. Сума позики до теперішнього часу позивачу не повернута, а відповідач ігнорує його законні вимоги щодо повернення коштів. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму позики в розмірі 4 000 грн. Позивач надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином , причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ст.ст. 197, 224-226 ЦПК України. Судом встановлено, що 17 липня 2012 року позивач дав відповідачу у борг гроші в сумі 500 доларів США - 4 000 грн., яку відповідач зобов'язався повернути до 31.12.2012 року. Сума позики до теперішнього часу позивачу не повернута (а.с. 20 ). Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ст.1048, ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Позивачем надано суду розписку, яку написав відповідач [PERSON] про те що він має борг перед [PERSON] в сумі 500 доларів США-4 000 грн., яку зобов'язується повернути до 31 грудня 2012 року (а.с.20). При таких обставинах суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] про стягнення суми боргу з відповідача [PERSON] є обґрунтованими та законними. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, понесені нею витрати на сплату судового збору в розмірі 300,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

25 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 30 січня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні відносити між нею та відповідачем припинені з 13 травня 2010 року. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різні погляди на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, також вказав, що на розірвання шлюбу згоден. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 23. Згідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилась [INFO], актовий запис № 372, в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, або надання ним додаткового часу для примирення, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

25 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вони з відповідачем 21 серпня 1999 року зареєстрували шлюб в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Вказує на те, шлюбні відносити між нею та відповідачем припинені з квітня 2010 року. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різні погляди на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, також вказав, що на розірвання шлюбу згоден. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER], виданим Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 551. Згідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, [PERSON] народився [INFO] року, актовий запис № 277, в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, або надання ним додаткового часу для примирення, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

25 листопада 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з неї боргу в сумі 14 583 грн. 32 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 15 березня 2007 року між сторонами був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 250 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, підтверджується підписом у заяві. Згідно з п.8.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.9.12 Умов, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.. Дотепер відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, заборгованість за кредитом - 4594 грн.40 коп., заборгованість по процентам - 5778 грн. 83 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 3039 грн. 46 коп., штраф (фіксована частина) -500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 670 грн. 63 коп.-станом на 31.10.2013 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 14 583 грн. 32 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 14 583 грн. 32 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

25 листопада 2013 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 10 січня 2007 року шлюбу, зазначила, що сімейні відносини між ними припинені з січня 2008 року через відсутність взаєморозуміння, примирення з відповідачем вважає неможливим. Ведення між ними спільного господарство та сумісне проживання не ведеться, спір про розподіл майна відсутній. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у ії відсутність, підтримала позовні вимоги, просила розірвати шлюб. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

25 листопада 2013 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що 10 травня 2008 року вона з відповідачем зареєстрували свій шлюб. Від шлюбу в них народився син [PERSON]. Подружнє життя у них не склалося через те, що в них різні погляди на життя, різні характери, внаслідок чого часто виникали конфлікти та непорозуміння при вирішенні сімейних проблем. Відповідач на даний час проживає окремо, матеріально сім'ю не забезпечує. Намагання зберегти сім'ю виявились марними. Надії на те, що все наладиться вже немає. Вважає, що за таких обставин збереження сім'ї неможливе, оскільки це суперечить їхнім інтересам. Просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та пояснила, що вона з відповідачем наміру миритись не має. Просить більше не надавати терміну на примирення, розірвати шлюб та стягнути з відповідача судовий збір і витрати на правову допомогу. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 6). Налагодити подружні стосунки позивач не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, а отже позов в частині розірвання шлюбу та стягнення судового збору слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Що стосується стягнення з відповідача в користь позивача витрат на правову допомогу, то в даній вимозі позивача слід відмовити. Оскільки, до матеріалів справи не додано документів, які б обґрунтовано підтверджували понесені такі витрати, а саме - до матеріалів справи не додано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката, квитанція до прибуткового ордера та договір про надання правової допомоги не скріплені печаткою адвоката. Судові витрати понесені позивачем в частині сплати судового збору слід стягнути з відповідача в користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

25 листопада 2013 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалася на ті обставини, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 25 травня 2012 року, який зареєстрований у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 244. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами були припиненні вони вже більше півроку проживають окремо один від одного. Причиною припинення шлюбних стосунків між сторонами стало те, що між сторонами склались неприязні стосунки, між ними повністю відсутнє взаєморозуміння та здатність йти на взаємні поступки, без чого позивач вважає, не можливий будь-який шлюб. Спільне проживання виявилось неможливим та сторони фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Спільних дітей від шлюбу не мають. З огляду на вищевказане, позивач переконаний, що укладення шлюбу виявилось помилкою, спільне проживання виявилось не можливим, тому просить суд задовольнити позов та розірвати їх з відповідачем шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, просив позов задовольнити, та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину не явки суду не повідомила. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як слідує з матеріалів справи, шлюбні стосунки між сторонами втрачені, розірвання шлюбу не суперечить їх інтересам, а примирення між ними не можливе. Суперечки щодо розділу майна сторони не мають. Таким чином суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

25 листопада 2013 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 31 липня 2004 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Сторонам надавався строк для примирення терміном в один місяць за клопотанням відповідача, проте після закінчення цього строку позивач від позову не відмовилася. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 липня 2004 року, актовий запис № 845 (а/с 3). Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 4). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

25 листопада 2013 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 25 липня 2009 р. вони перебувають у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції шлюбі, актовий запис № 47, від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, та зазначила, що вказані позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 25 липня 2009 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 47. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. [INFO] від шлюбу в сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 26.10.2009 року. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання дитини наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем [PERSON] вимога про зміну шлюбного прізвища в порядку ст. 113 СК України не заявлялася, суд дане питання не вирішує, в зв'язку з чим після розірвання шлюбу прізвище позивача залишиться без змін - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

25 листопада 2013 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебували у шлюбі. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON] Син мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від свого обов'язку з утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої просила розглядати справу без її участі, позов підтримала та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Відповідач у судове засідання не з'явився, йому належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення, виходячи з наступного. [PERSON] народився [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], батьком якого є відповідач по справі [PERSON] (а.с. 3). Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини відповідач не надає. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ст.183 Сімейного Кодексу України частка від доходу матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, встановлюється судом. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ч.2 ст.88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved