overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

25.01.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], та повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], які перебувають у неї на утриманні. На теперішній час [PERSON] є студентом денного відділення державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Також просить стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу на період навчання або досягнення дитиною 23-х років. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані їх утримувати до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який навчається на денному відділенні державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет». Відповідач здоровий, працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] на користь позивачки,також підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку на утримання сина [PERSON] на користь позивачки до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2017 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

25.01.2016 року позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачкою вони вступили 03.06.1989 року та мешкали однією родиною до січня 2016 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Питання про стягнення аліментів вирішено у добровільному порядку. Спірне майно відсутнє. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери та різні погляди на сімейне життя , у разі чого у родині постійні сварки , тому просить суд розірвати шлюб з відповідачкою Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, на позові наполягає. Відповідачка у судове засідання не з'явився, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов визнала повністю. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач втратив до відповідачки почуття любові, поваги та взаєморозуміння, тривалий час не мешкають з відповідачкою однією родиною, відповідачка у судове засідання не з'явилась, не заперечує проти розірвання шлюбу, не бажає зберегти родину, що робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

25.01.2016 року позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 12.01.2001 року та мешкали однією родиною до січня 2015 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Питання про стягнення аліментів вирішено у добровільному порядку. Спірне майно відсутнє. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що між подружжям втрачено почуття любові, поваги, взаєморозуміння та довіри, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнав повністю. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачка втратила до відповідача почуття любові, поваги та взаєморозуміння, тривалий час не мешкають з відповідачем однією родиною, відповідач у судове засідання не з'явився, не заперечує проти розірвання шлюбу, не бажає зберегти родину, що робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

25.01.2016 року представник заявника звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зобовязання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві повернути виконавчий лист № 206/5407/13-ц від 05.11.2014 року до суду або стягувачу [PERSON] Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Згідно ч.4 ст. 369 ЦПК України суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню у разі, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю або частково у звязку з припиненням добровільним виконанням боржником або іншою особою. Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві [PERSON] 29.01.2016 року було ухвалено постанови про закінчення виконавчих провадженні №45365039 та №45364861 за виконавчими листами по цивільній справі №206/5407/13-ц. Оригінали виконавчих листів було повернуто на адресу Самарського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 16-22). Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи той факт, що на момент розгляду заяви судом фактично відсутній предмет спору, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог заявника в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

25.01.2016 року прокурор Немирівської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Немирівської ЦРЛ, просив стягнути з [PERSON] 1139 грн. 82 коп. витрат на лікування [PERSON], потерпілого від злочину вчиненого відповідачем. Представник Немирівської ЦРЛ звернувся до суду з заявою про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність. Прокурор просив задовольнити вимоги позову, вказував, що відповідач добровільно не відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, однак у зв'язку з важким матеріальним становищем не має можливості сплатити кошти за лікування потерпілого. З'ясувавши позицію Немирівської ЦРЛ, думку прокурора та відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає вимоги позову обґрунтованими. Вироком Немирівського районного суду від 03.04.2015 року [PERSON] визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ст.. 296 ч.1 КК України. Вирок набрав законної сили і підлягає до виконання. Потерпілим від злочину є [PERSON], який у зв'язку із заподіянням йому тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні у Немирівській ЦРЛ з діагнозом струс головного мозгу, забій лівого ока, носа з 06.12.2014 року по 09.12.2014 року 3 ліжко/днів, вартість лікування, відповідно довідки Немирівської ЦРЛ № 26 від 13.02.2015 року становить 1 139 грн 82 коп. Спірні правовідносини регулюються ст.1206 ЦК України, за змістом якої особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету Встановлені обставини свідчать, що витрати на лікування [PERSON] підлягають стягненню з відповідача на користь Немирівської ЦРЛ шляхом зарахування до бюджету Немирівського району. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

25.01.2016 року прокурор Немирівської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом інтересах держави в особі Немирівської ЦРЛ, просив стягнути з [PERSON] 1261 грн. 25 коп. витрат на лікування [PERSON], потерпілої від злочину вчиненого відповідачем. Представник Немирівської ЦРЛ звернувся до суду з заявою про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність. Прокурор просив задовольнити вимоги позову, вказував, що відповідач добровільно не відшкодував витрати на лікування потерпілої від злочину. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. З'ясувавши позицію Немирівської ЦРЛ, думку прокурора, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає вимоги позову обґрунтованими. Вироком Немирівського районного суду від 20.03.2015 року [PERSON] визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ст.. 296 ч.1 КК України. Вирок набрав законної сили і підлягає до виконання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Потерпілою від злочину є [PERSON], яка у зв'язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень перебувала на стаціонарному лікуванні у Немирівській ЦРЛ з діагнозом струс головного мозгу з 16.07.2014 року по 21.07.2014 року 5 ліжко/днів, вартість лікування, відповідно довідки Немирівської ЦРЛ № 18 від 13.02.2015 року становить 1 261 грн. 25 коп. Спірні правовідносини регулюються\~ст.1206 ЦК України, за змістом якої особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету Встановлені обставини свідчать, що витрати на лікування [PERSON] підлягають стягненню з відповідача на користь Немирівської ЦРЛ шляхом зарахування до бюджету Немирівського району. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

25.01.2016р. позивачем ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі структурного підрозділу Приморський РЕМ подано до суду позов про стягнення з відповідача завдану матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 3367,23 грн. та судові витрати в розмірі 1378 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримує та пояснює, що діями відповідача позивачу завдано збитків, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Добровільно суму шкоди відповідача не сплачує. Відповідач двічі не прибув до суду, причинне повідомив, тому суд вирішує справу в порядку заочного провадження. Суд, заслухавши сторону та вивчивши докази приходить до висновку про обґрунтованість позову. Постановою Приморського районного суду Запорізької області від 29.09.2015р. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за адміністративне правопорушення, яке сталося 12.09.2015р. о 23.00 годині по вул.Леніна в с.Борисівка Приморського району Запорізької області, де він керуючи автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, виїхав на праве узбіччя по ходу свого руху та скоїв наїзд на опору лінії електропередач, після чого залишив місце ДТП (а.с. 7). За довідкою Приморського РЕМ об`єкт опора № 17 ВЛ-0,4 Ф-2 КТП-98/9 інв. №58-039806 є власністю та обліковується на балансі Приморського РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго» (а.с. 5). Відповідно до розрахунку на відновлення пошкодженої ділянки ВЛ-0,4 кВ КТП-98/9 в с.Борисівка, вартість матеріальної шкоди складає 3367,23 грн. (а.с. 10). За адресою проживання відповідача надсилалась претензія про необхідність відшкодування суми збитків, проте збитки до цього часу не відшкодовано (а.с. 8). Згідно статуту, ВАТ «Запоріжжяобленерго» зареєстровано в Запорізькій міській раді, є юридичною особою, яка займається розподіленням та постачанням електроенергії (а.с. 11-27). У відповідності до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України\~\~майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі\~\~особою, яка її завдала, або яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Тим самим, суд вважає факт завдання відповідачем [PERSON] позивачу збитків доведеним, а розрахунок шкоди обґрунтованим. Тому відповідач, як володілець джерела підвищеної небезпеки зобов'язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. По справі сплачено позивачем судові витрати в розмірі 1378 грн., які підлягають стягненню з відповідача за нормою ст.88 ЦПК.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

25.01.2016р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Вказує, що відповідач матеріально дітям не допомагає, коштів на утримання таких не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Зазначає, що відповідач має мінливий і нерегулярний заробіток, а тому просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 грн. щомісячно до досягнення такими повноліття. Вимоги позивачкою підтримано в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дітей по 1000 грн. на кожну дитину з огляду на те, що дійсно має мінливий та нерегулярний дохід. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких міркувань. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Відповідач [PERSON] отримує мінливий та нерегулярний дохід. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, копією свідоцтва про шлюб між сторонами, копіями свідоцтв про народження дітей та копіями паспортів сторін по справі. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його малолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку сторін та майновий стан відповідача, зокрема те, що такий має мінливий і нерегулярний заробіток, є працездатним та за своїм станом здоров'я може бути працевлаштованим на будь-яку некваліфіковану роботу та отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, такий не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків чи інших членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а тому вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, як вважає суд, слід звернути до негайного виконання. Також згідно вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь держави судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

25.01.2017 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач просить суд стягнути кошти на її утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дочкою [PERSON], 28.04.2016 трирічного віку, тобто до 28.04.2019. Позивач [PERSON] посилається на те, що з 18.10.2013 вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтв про народження обох дітей, відповідач [PERSON] є їхнім батьком. У звязку з тим, що відносини між сторонами погіршувалися, виникали труднощі в сімейному житті, шлюб фактично розпався, з 14.01.2017 сторони почали проживати окремо, позивач переїхала проживати до своїх батьків в с. Томашівка Уманського району Черкаської області, а відповідач залишився проживати в м. Умані. Після розпаду сімї діти залишилися проживати з позивачем та повністю перебувають на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач раніше вже звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на дітей до досягнення ними повноліття. Та зважаючи на те, що на теперішній час позивач доглядає молодшу доньку та позбавлена можливості працевлаштуватися, з метою отримання доходу, вона вимушена звернутися з цим позовом до суду про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дочкою трьохрічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує і просить задовольнити її позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши суду заву про розгляд справи за його відсутності. У заяві зазначив, що визнає позов про стягнення аліментів у повному обсязі. Дослідивши позовну заяву, заяви позивача і відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч.\~4 ст.\~174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. На підставі пункту 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому відповідно до ч.\~3 ст.\~88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 640,00\~грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України за клопотанням позивача суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі статей 79, 80, 84, 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

25.01.2017 р. [PERSON] звернулася до Іллічівського міського суду з зазначеним позовом (а.с. 1-2), в якому позивач просить стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття 29.05.2022 р. В судове засідання сторони не зявились. Позивачка надала заяву, в якій\~ підтримала позов у повному обсязі та просила розглянути справу у її\~ \~ відсутності (а.с. 13). Відповідач\~ надав заяву, в якій визнав позовні вимоги, та заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с. 14). Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності нез'явившихся учасників судового розгляду. З′ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони знаходилися у шлюбі до 01.07.2016 р. (а.с. 5), мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 2), яка мешкає з позивачкою. Сторони на час звернення до суду не досягли домовленості з питання утримання дитини. Матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоров′я дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дитини. При цьому суд бере до уваги визнання позову відповідачем (а.с. 14). Відповідно до ст. 180 СК України закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов'язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. на користь держави та витрати з правової допомоги у розмірі 300 грн. на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

25.01.2017р. до Словянського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, підтверджуючи свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачем з 24.11.2007р. по 06.02.2014р. перебували у зареєстрованому шлюбі, 09.04.2008р. у них народився син [PERSON], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття доньки. До судового засідання позивач [PERSON] не зявилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти сплати аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], 09.04.2008р.н., у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.01.2017р. та до повноліття [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача потрібно стягнути на користь держави судовий збір розмірі 640 гривень 00 коп.

Outcome: approved