Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

26.07.2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати в сумі 100 000,00 грн., витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 550,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП, яка відбулась 24.01.2017 року по вині [PERSON] , який керував автомобілем «КІА» державний номерний знак [NUMBER] , було пошкоджено транспортний засіб «Шкода» державний номер [NUMBER] . Власник пошкодженого в ДТП транспортного засобу звернувся до позивача із заявою про виплату відшкодування відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», так як цивільна відповідальність винуватої в ДТП особи не була застрахована. Позивач свої зобов`язання передбачені Законом виконав шляхом виплати потерпілому суми відшкодування в розмірі 100 000,00 грн. і тепер до нього перейшло право регресної вимоги відшкодування заподіяного збитку, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. Крім того позивач зазначає, що у зв`язку із залученням аварійного комісара відповідно до положень статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач поніс витрати в сумі 550,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, як вбачається з позовної заяви, просив слухати дану справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Крім того, відповідач в судові засідання які відбулись 15.02.2021 року, 19.05.2021 року, 23.11.2021 року не з`явився, звертався з клопотаннями про відкладення слухання справи у зв`язку з незадовільним станом здоров`я. Однак суду не було надано доказів, що у вказані дати він не мав можливості у зв`язку із незадовільним станом здоров`я з`явитися в судове засідання, а тому суд вважає, що дії відповідача спрямовані на затягування розгляду справи та відповідач зловживає правом звернутися до суду з клопотанням про відкладення слухання справи, а тому відповідно суд відхилив клопотання відповідача про відкладення слухання справи. У відзиві, який надійшов до суду відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що він не погоджується з власною виною в порушенні ПДР України; не згоден із оціночною вартістю матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шкода» державний номер [NUMBER] . На підставі положень статті 223 ЦПК України, враховуючи що справа тривалий час перебуває в провадженні суду, суд вважав за можливе продовжити слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, враховуючи процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом в судовому засіданні встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2017 року (справа №761/11382/17) [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження по справі закрите у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Як зазначено в постанові, 24.01.2017 року, о 19 год. 10 хв., [PERSON] , у м. Києві, по вул. Вишгородська 23, керуючи автомобілем марки «KIA» д.н.з. [NUMBER] , здійснив виїзд на зустрічний бік дороги з двостороннім рухом, які мають дві смуги для руху в одному напрямку в результаті чого вчинив зіткнення з автомобілем марки «Skoda» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобілем марки «ГАЗ» д.н.з. [NUMBER] яким керував [PERSON] , в результаті чого всі автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив 11.4 ПДР, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постанова апеляційною інстанцією залишена без змін. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «Шкода» державний номер [NUMBER] , на праві власності належить [PERSON] . Відповідно до полісу №АК/4926911 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Шкода» державний номер [NUMBER] була застрахована в ПрАТ СГ «ТАС» в період з 17.09.2016 року по 16.09.2017 року включно. 26.01.2017 року [PERSON] повідомив позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту № 5718/02/17 про оцінку транспортного засобу «Шкода» державний номер [NUMBER] , який 17.02.2017 року, складений оцінювачем [PERSON] , вартість легкового автомобіля «Шкода» державний номер [NUMBER] на момент пошкодження складає 273 411,13 грн., вартість відновлювального ремонту становить 214 111,70 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 124 113,71 грн. Відповідно до Наказу МТСБУ №1369 від 08.02.2017 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих вирішено сплатити [PERSON] 100 000,00 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП. Платіжним дорученням №901891 від 13.02.2018 року 100 000,00 грн. перераховано на рахунок [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо вартості відновлювального ремонту, тому звернувся до суду з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою суду від 06.03.2020 року було задоволено клопотання відповідача [PERSON] про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Однак експертиза не була проведена у зв`язку з невиконанням клопотання експерта. Позивач, будучи обізнаним про необхідність виконання клопотання експерта, не вжив будь-яких заходів для його виконання. Протягом перебування справи в провадженні суду, позивач не цікавився виконанням ухвали суду про проведення автотоварознавчої експертизи. Отже, відповідач під час слухання справи судом не спростував розмір шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Шкода» державний номер [NUMBER] порушенням ПДР України. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Нормами статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Як зазначив позивач, цивільна відповідальність відповідача, як власника автомобіля «КІА» державний номерний знак [NUMBER] не була застрахована на момент дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач не спростував зазначене позивачем. За таких обставин, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що в результаті порушення відповідачем ПДР України сталася ДТП, внаслідок якої власнику транспортного засобу «Шкода» державний номер [NUMBER] [PERSON] було завдано шкоду, яку відшкодував позивач, відповідач не надав суду доказів, що сума відновлювального ремонту є меншою, суд приходить до висновку, що позов про відшкодування витрат пов`язаних з виплатою відшкодування в порядку регресу підлягає задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 100 000,00 грн. Водночас нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено стягнення в порядку регресу витрат на послуги аварійного комісара, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 550,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд стягує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial