Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

25 січня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позо-вом до [PERSON], третя особа [PERSON] про розподіл майна та визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 30 жовтня 2012 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Краснолиманського міського су-ду Донецької області від 13.10.2015 року шлюб було розірвано. Відповідача у відношенні до його малолітнього сина рішенням Словянського міськ-районного суду Донецької області від 23.09.2016 року було позбавлено батьківських прав. Аліменти на утримання малолітнього сина на користь [PERSON], стягнуті рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 06.10.2015 року, відповідач також не сплачує. За час перебування у шлюбі сторонами було придбано наступне майно: 1/2 частина житлового будинку з господарчо - побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Донецька область, Лиманський район, сел. Рубці, вул. Лісна, 61 з вартістю 36950 грн. та транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO, Т 13110, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], з нинішньою вартістю 34900 грн. Також позивачем зазначено, що нерухоме майно придбано за її особисті кошти, за-роблені до шлюбу, що підтверджуються банківськими виписками, жодного інтересу до наявного майна відповідач не проявляє, крім того має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина. Враховуючи інтереси неповнолітніх дітей просила суд відступити від рівності часток при поділі майна подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями і спорудами та транспортний засіб, також просила стягнути з відповідача судові витрати. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 3 березня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про розподіл майна та визнання права власності за-доволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, вартістю 36950 грн., що знаходиться за адресою: Донецька область, Лиманський район, сел. Рубці, вул. Лісна, 61; визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частину спільного майна подружжя транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOO, Т 13110, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], вартістю 34900 грн., без реального поділу і залишено майно в спільній частковій власності. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір в сумі 545,11 грн. На вказане рішення [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просила част-ково скасувати рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 3 березня 2017 року стосовно вищеназваного транспортного засобу та ухвали нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги. Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначила, що суд не врахував того, що автомобіль, як оспорюване майно, є її особистою приватною власністю, так як, хоч він і був придбаний під час шлюбу, проте за кошти, що належали особисто позивачеві. Ці гроші були зароблені нею і покладені на депозит ПАТ «АКБ Банку» до укладення шлюбу з відповідачем. Відповідач в свою чергу не проявляє жодного інтересу до цього майна, машиною не користується, а оскільки вона знаходиться під відкритим небом, то лише піддається негативному впливу навколишнього середовища та дешевшає з кожним днем. Позивачка доводи апеляційної скарги підтримала у повному обсязі. Інші, належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явились (а.с. 130-133). Суд вважає можливим у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених сторін. Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши ма¬теріали справи та перевірив-ши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а оска¬ржуване рішення необхідно скасувати у частині, що стосується права власності на автомобіль, виходячи з наступних підстав. При ухвалені рішення суд виходив з того, що 1/2 частину житлового будинку було придбано на кошти позивача, що були отримані нею до шлюбу, в подальшому за власні кошти вона утримувала та ремонтувала будинок. З урахуванням цього факту, а також від-сутність роботи у позивача, наявність заборгованості відповідача зі сплати аліментів на утримання дитини, суд відступив від рівності часток подружжя та визнав за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку. Суд відмовив у задоволенні вимоги про визнання права власності на автомобіль, оскільки позивачем не було попередньо внесено грошову компенсацію відповідачеві за автомобіль на депозитний рахунок суду. Проте з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 30 жовтня 2012 року позивачка [PERSON], [INFO], уклала шлюб з відповідачем [PERSON], [INFO], який зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 802 від 30.10.2012р. та видано свідоцтво про шлюб серії І-НО № 294783 (а.с. 14). 9 квітня 2013 року [PERSON] придбано транспортний засіб автомобіль ЗАЗ-DAEWOO, Т 13110, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], за який сплачено 5200 доларів США, про що свідчить копія розписки, виданої влас-ником автомобіля (а.с.74). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, видано-го РЕВ 6-го МРВ м.Горлівка УДАІ ГУМВС України у Донецькій області 23.07.2013 року власником транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOO, Т 13110, 2006 року випуску, червоного кольору, державний номер [NUMBER] є [PERSON] (а.с.29). Згідно договору купівлі-продажу від 13.04.2013 року, посвідченого приватним нота-ріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав за № 1986, [PERSON] Юрії-вна та [PERSON] придбали у спільну часткову приватну власність в рівних частках кожен житловий будинок загальною площею 37,4 кв.м. з господарчо-побутовими спорудами і будівлями, за номером 61, що знаходиться по вулиці Лісна у с. Рубці Краснолиманського району Донецької області, розташований на земельній ділянці земель комунальної власності Рубцівської сільської ради Краснолиманського району До-нецької області загальною площею 0,1535 ґа, кадастровий номер : 1423084300:01:000:0414 (а.с.25-27). Згідно звіту про оцінку майна від 27.01.2017 року, складеного оцінювачем - директором ТОВ «Оцінка 24» [PERSON] ринкова вартість житлового будинку, зага-льною площею 37,4 кв.м, що розташований за адресою : Донецька область, Лиманський район, сел. Рубці, вул. Лісна, 61 на дату проведення оцінки становить 73900 грн. (а.с. 83). Таким чином, вартість 1/2 частки придбаного [PERSON] житлового будинку становить 36950 грн. 31 липня 2013 року в подружжя народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого міським відділом держа-вної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управ-ління юстиції серії І-НО № 543292, актовий запис № 670 (а.с.16). Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 13 жовтня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] Вікторо-вичем було розірвано (а.с.15). Відповідача у відношенні до його малолітнього сина рішен-ням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23.09.2016 року було поз-бавлено батьківських прав. Аліменти на утримання малолітнього сина на користь [PERSON], стягнуті рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 06.10.2015 року, відповідач не сплачує. Як вбачається з виписки по особовому банківському рахунку № 26306500123453, ві-дкритого в ПАТ «АКБ Банк» на ім'я [PERSON] 15 грудня 2012 року, тобто до укладення шлюбу, на її рахунок було зараховано 30 000 грн. Кошти у вказаній сумі були зняті з рахунку 08 квітня 2013 року та, зі слів позивача, спрямовані на придбан-ня транспортного засобу (а.с.39). Згідно виписки по особовому банківському рахунку № 26309500023453, відкритого в ПАТ «АКБ Банк» на ім'я [PERSON], 15 грудня 2012 року на вказаний рахунок зараховано кошти в сумі 30 000 грн. В зазначеній сумі кошти були зняті з рахунку 17 квітня 2013 року та, зі слів позивача, спрямовані на придбання житлового будинку (а.с.39). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 70 Сімейного Кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним до-говором. Відповідно до вимог ст. 71 Сімейного Кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чо-ловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. При ухваленні рішення суд першої інстанції посилався на ч. 5 ст. 71 Сімейного Ко-дексу України, відповідно до якої присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Проте відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного Кодексу України майно, набуте дру-жиною за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто, є особистою приватною власністю дружини. Як зазначає позивач, автомобіль було придбано на грошові кошти, які належали їй особисто. Той факт, що позивач ще до реєстрації шлюбу дійсно мала особисті кошти дос-татні для придбання даного транспортного засобу, підтверджується виписками по особо-вих рахунках [PERSON] у ПАТ «АКБ Банк», з яких вбачається, що на її рахунках знаходилося 60 000 грн.(а.с. 38-41). За день до придбання автомобіля, а саме 8 квітня 2013 року з рахунку позивача було знято 30 000 грн., що свідчить про те, що ці кошти дійсно могли бути витрачені на прид-бання транспортного засобу (а.с. 39). Наявні у справі докази підтверджують, що автомобіль дійсно було придбано за кош-ти, що належали позивачеві особисто, а тому він є її особистою приватною власністю. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне за-стосування норм матеріального або процесуального права. Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення не-обхідно скасувати в частині визнання за [PERSON] та [PERSON] права влас-ності за кожним на ? частину спільного майна подружжя транспортного засобу, з ухва-ленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В іншій частині рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 3 березня 2017 року слід залишити без змін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову ставка судового збору складала 718,50 грн. При подачі апеляцій-ної скарги позивач сплатила 704 грн. У звязку з тим, що позов задоволено повністю, компенсації підлягає уся сума, спла-чена позивачем, а саме 1422,50 грн.

Outcome: approved