Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

26 квітня 2017 року заявник звернулась до суду з заявою, у якій просить встановити факт, смерті [PERSON] [INFO], визнавши датою його смерті [INFO] та місцем смерті м. Донецьк, Донецької області. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що встановлення факту смерті необхідно для реєстрації смерті в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України та отримання відповідного документу, а саме свідоцтва про смерть. Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю. Представник Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. З викладених обставин суд вважає за можливе розглянути заявлені вимоги [PERSON] за відсутності учасників у справі на підставі наявних доказів та в зв`язку з таким висновком вказує наступне. Засади ст.ст.3,11 ЦПК України,ст. 15 ЦК України, а також положенняст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04.11.1950 року гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів безстороннім та належним судом, утвореним відповідно до закону. Звертаючись до суду за захистом свого права заявник самостійно обирає спосіб захисту його права та інтересу. З матеріалів справи вбачається, що 11.11.1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11 листопада 1994 р. Згідно копії довідки від 26.11.2014 року № 5105/002593 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції [PERSON], [INFO], перемістився з тимчасово окупованої території в [ADDRESS]. Згідно копії довідки від 26.11.2014 року № 5105/002594 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції [PERSON], [INFO] перемістилася з тимчасово окупованої території в [ADDRESS]. [INFO], відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.04.2017р., видане Будьоновським відділом запису актів цивільного стану м. Донецьк Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки , [PERSON], перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме в м. Донецьк, помер. Рішенням Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 26.04.2017 року № 2775 було відмовлено в державній реєстрації смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO], оскільки форма свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.04.2017р., виданого Будьоновським відділом запису актів цивільного стану м. Донецьк Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, не відповідає формі встановленій законодавством України. Відповідно до постанови Верховної ради України від 17.03.2015р. №254-VІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», м. Донецьк на сьогодні є тимчасово окупованою територією. Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Пунктом а статті 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є зокрема лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановлюється в судовому порядку. Відповідно дост. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.2 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду й розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. За таких обставин, суд вважає, що зібрані в справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] [INFO], який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Донецьк. Відповідно до вимог ч.2 ст.259 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті [PERSON] [INFO] Згідно пункту 8 частини першої статті 367 суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved