Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

26.09.2018 року відкрите провадження за позовом [PERSON], в якому вона просила: стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина - Дмитра, [INFO], щомісячно, в розмірі 1/4 частки від всіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначала, що від спільного життя із [PERSON] має спільного сина [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. [PERSON] ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позиція відповідача щодо позову, на час розгляду справи не відома. 25.10.2018 року судове засідання відкладене в звязку із першою неявкою відповідача, який про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. 17.12.2018 року суд проводив розгляд справи за відсутності учасників справи, в заочному порядку, оскільки були наявні умови передбачені ст. 280 ЦПК України, а саме: відповідач повідомлявся про час та місце розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав, а позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Із наданих до суду письмових доказів суд встановив, що сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено судом, сторони мають спільну дитину, яка перебуває на утриманні позивача. При цьому позивач постійно несе витрати повязані із забезпеченням її житлом, їжею, одягом тощо. В свою чергу відповідач не надав суду доказів, на підтвердження того, що ним надається матеріальна допомога на утримання спільної дитини. Також, відповідачем не надано доказів того, що його стан здоровя не дозволяє сплачувати аліменти, на його утриманні є інші діти чи непрацездатні батьки, дружина тощо або наявні інші обставини, які можуть вплинути на розмір аліментів. Отже, за викладених обставин та враховуючи те, що на думку суду стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача, буде достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини, позов\~ підлягає до задоволення. Датою з якої необхідно стягувати аліменти є день звернення позивача до суду із позовом 31.07.2018 року. За такого рішення, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 704,80 грн. судового збору. Одночасно суд розяснює, що відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved