Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

26 квітня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулась [PERSON] із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 11 липня 2013 року помер її чоловік [PERSON], а згодом 5 січня 2014 року помер син [PERSON], а 9 січня 2015 року помер другий син [PERSON], які на день смерті були зареєстровані за адресою: [INFO] 6.1, кв.9. Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складається з 3/4 часток квартири, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рзянкіна 6.1, кв.9 . і позивачка спадкоємцем першої черги за законом та інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. [PERSON] прийняла спадщину у встановлений шестимісячний термін так як була зареєстрована та мешкала постійно разом з спадкодавцями на час відкриття спадщини. Однак 6 квітня 2016 року звернувшись до державного нотаріуса Другої Криворізької держаної нотаріальної контори [PERSON] для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому 11.07.2013 року її чоловіку, - [PERSON], померлому 05.01.2014 року її сину, - [PERSON] та померлому 09.01.2015 року її сину, - [PERSON], а саме на 3/4 часток трьохкімнатної квартири загальною площею 58,7 кв.м., а житловою - 36,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рзянкіна 6.1, кв.9. їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючого документа на ? частки квартири за життя померлих родичів який повинен був бути зареєстрований в органі державної реєстрації. Отже, позивачка [PERSON] зазначила, що відсутність факту державної реєстрації квартири і, відповідно витягу з державно реєстрації прав власності на нерухоме майно, перешкоджає їй оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі і у звязку із цим звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 3/4 частки квартири у порядку спадкування за законом після смерті членів її родини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, зазначила обставини, що викладенні у позовній заяві, пояснила суду що через необізнаність частки за життя членів її родини не виділялись і тепер вона позбавлена можливості прийняти спадщину після смерті чоловіка та синів. Представник відповідача Виконавчого Комітету Жовтневої районної у місті ради [PERSON] до початку розгляду справи надала до суду заяву у якій просила суд розглянути справу без її участі, заперечень проти позовних вимог не надала. Представник відповідача Криворізької міської ради [PERSON] також просила суд розглядати справу без участі представника Криворізької міської [PERSON]. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст.213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні під час розгляду справи, заслухавши думку позивача по справі та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Під час розгляду справи, дослідивши матеріали цивільної справи та надані позивачкою письмові докази судом встановлено наступне : Позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1972 року що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І- КИ № 299541 виданим Жовтневим ЗАГС , актовий запис № 608. Від шлюбу вони мали двох синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] що також знаходить підтвердження свідоцтвами про їх народження. Тобто із зазначеного слідує , що родина позивачки [PERSON] складалася із 4 осіб яким на праві приватної , спільної , часткової власності у рівних долях належала квартира [ADDRESS] тобто по ? частині кожному з них що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 575 від 22.02.2013 року виданого органом приватизації виконкомом Жовтневої районної у місті ради на підставі рішення № 32 від 16.01.2013 року , однак всупереч вимогам п. 2 ст. 331 ЦК України право власності на зазначену нерухомість власники не зареєстрували у встановленому законом порядку в органі державної реєстрації. Згідно довідки, виданої КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації » № 146320 від 01.04.2016 року видно, що відсутні будь які дані про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою м. Кривий Ріг, вул. Сержанта Рзянкіна 1/9 в КП ДОР «Криворізьке БТІ ». [PERSON] який є чоловіком позивачки помер 11 липня 2013 року що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КИ № 529495 яке видане Жовтневий відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 1130). Після його смерті відкрилася спадщина що складається з квартири, яка знаходиться за адресою: а саме квартиру за адресою м. Кривий Ріг, вул. Сержанта Рзянкіна 1/9 яке фактично прийняли члени його родини Позивачка [PERSON] , та сини [PERSON] та [PERSON] які згідно ст. 1261 ЦК України належать до спадкоємців першої черги та згідно довідки № 311 від 24.03.2016 року , виданої ТОВ «Житлокомцентр » на момент смерті спадкодавця як члени його сімї були зареєстровані за адресою : [INFO] . Згодом , 05 січня 2014 року помер син позивачки [PERSON] [PERSON] про що свідчить свідоцтво про смерть І-КИ № 552201, видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 30). Після його смерті відкрилася спадщина що складається з квартири, яка знаходиться за адресою : м. Кривий Ріг, вул. Сержанта Рзянкіна 1/9 яку фактично прийняли члени його сімї мати [PERSON] та брат [PERSON] які згідно довідки від 18.08.2014 року , виданої ТОВ «Житлокомцентр » на момент смерті спадкодавця як члени його сімї були зареєстровані за адресою : [INFO]. 09 січня 2015 року помер другий син позивачки [PERSON] [PERSON] про що свідчить свідоцтво про смерть І-КИ №598581, видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 68). Після його смерті відкрилася спадщина що складається з квартири, яка знаходиться за адресою : м. Кривий Ріг, вул. Сержанта Рзянкіна 1/9 яку фактично прийняла його мати як спадкоємець першої черги позивачка [PERSON] оскільки остання згідно довідки від 25.03.2016 року , виданої ТОВ «Житлокомцентр » на момент смерті спадкодавця як член його сімї була зареєстрована за адресою : [INFO]. Проаналізувавши додані до матеріалів справи копії Спадкових справ, що відкрилися після смерті [PERSON] № 286/2016, [PERSON] [PERSON] № 36/2015 та [PERSON] № 287 /2016 інших спадкоємців передбачених законом, окрім позивача не має. 06 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Другої Криворізької держаної нотаріальної контори [PERSON] з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому 11.07.2013 року чоловіку, - [PERSON], померлому 05.01.2014 року сину, - [PERSON], померлому 09.01.2015 року сину, - [PERSON], а саме загалом на 3/4 часток трьохкімнатної квартири загальною площею 58,7 кв.м., житловою - 36,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рзянкіна 6.1, кв.9, однак, постановою державного нотаріуса [PERSON] «Про відмову у вчинені нотаріальних дій» від 06.04.2016 року за № 1500/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену частку квартири у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на 3/4 частки квартири за життя [PERSON], [PERSON], [PERSON] не був зареєстрований в органі державної реєстрації, що суперечить п.2 ст.331 ЦК України, у яких зазначено, що право власності на нерухоме майно, відповідно до закону виникає з моменту державної реєстрації. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом встановлення фактів або його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, або в інших випадках, якщо позасудовим шляхом вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно є неможливим. Відповідно до узагальнення судової практики, викладеної в [PERSON] Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішими причинами звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, з причин неналежним чином оформлених право встановлювальних документів та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки непоодинокі, мають масовий характер і суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на спадкове майно при наявності обґрунтованих підстав. При вирішенні спорів по справах про спадкування за законом судам необхідно враховувати, що частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними, якщо тільки спадкоємці за усною домовленістю між собою не змінили розмір частки когось із них в спадщині, яка складається з рухомого майна; за письмовою угодою (договором), посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортного засобу, не змінили розмір часток в спадщині когось із них. Як роз'яснив [PERSON] спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753\\0\\4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», пункт 3.1. умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі квартири, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Отже, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підтверджені належним чином, позивачка прийняла спадщину у передбаченому законом порядку і тому за нею необхідно визнати право власності на частку квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], враховуючи неможливість отримати свідоцтва про прийняття спадщини в нотаріальному порядку.

Outcome: approved