overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-07 00:00:00

25 червня 2013 року Публічне Акціонерне Товариство «Універсал Банк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про виконання зобов'язань за кредитним договором № CL 95924 від 8 жовтня 2008 року , просив суд стягнути з відповідача на виконання зобов'язань за цим договором загалом 56.627,06 грн. У судове засідання позивач свого представника не надіслав, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, до суду надіслав заяву, у якій просив про розгляд справи за відсутності його представника та задоволення позову. Зважаючи про те, що у справі є наявними достатні докази про права та взаємини сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях представника позивача для прийняття рішення по суті справи, суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до статті 224 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи. Після дослідження письмових матеріалів справи суд дійшов такого. 1……Матеріалами справи встановлено, та сторони не заперечують того, що 8 жовтня 2008 року між позивачем /надалі - кредитодавцем/ та відповідачем [PERSON] /надалі - позичальником/ був укладений договір № CL 95924 від 8 жовтня 2008 року, відповідно до умов якого: - кредитодавець надав позивальнику грошові кошти з умовою їх повернення у встановлений договором строк та сплатою відсотків та комісій за користування ними; - позичальник зобов'язався повернути надані кошти у встановлений строк та сплатити проценти за користування Кредитною лінією 2……Матеріалами справи також встановлено, та сторони не заперечують того, що на виконання своїх зобов'язань за кредитним договором кредитодавець надав позичальнику обумовлену договором грошову суму, виконавши тим самим свої зобов'язання у повному обсязі. 3……Матеріалами справи також встановлено, та сторони не заперечують того, що свої обов'язки за договором позичальник виконав не у повному обсязі, через що станом на 22 травня 201 3 року утворилась заборгованість, розмір якої за розрахунками позивача становить: - заборгованості за тілом кредиту у сумі 10.694,84 грн.; - заборгованості по процентах за користуванням кредитом у сумі 4.238,86 грн.; - заборгованості по підвищеним відсоткам у сумі 41.697,36 грн.; а загалом - 56.627 грн. 06 коп. Заперечень проти факту наявності заборгованості або ж проти зроблених кредитодавцем розрахунків позичальник не надав, через що наведені обставини суд вважає доведеними. Між цим, відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений законом строк, а відповідно до статті 625 ЦК України у разі неналежного виконання зобов'язань позичальник має, сплатити, зокрема, прострочену суму боргу За такого з відповідача на користь позивача слід стягнути 56.627 грн. 06 коп. , задовольнивши заявлені вимоги у повному обсязі. При цьому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі, що є пропорційним частині позовних вимог, що були задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

25 червня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - встановлення факту родинних відносин, а саме що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що є сином [PERSON], [INFO] (дівоче прізвище - [PERSON]), яка померла [INFO]. Вказує, що за життя мати неодноразово змінювала прізвище у зв'язку з укладанням шлюбу: у 1973 році розірвала шлюб з його батьком [PERSON], а у 1990 році - з [PERSON] Зазначає, що відповідно до заповіту від 12.08.2013 року його мати - [PERSON], на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме: усе своє майно заповіла [PERSON]; інших спадкоємців немає - брат та вітчим заявника від спадщини відмовились. Заявник вказує, що зараз має намір оформити на себе спадщину після смерті [PERSON], а тому просить встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO]. В судове засідання заявник не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Додатково зазначив, що заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надійшла заява, в якій просили судовий розгляд провести без участі їх представника на розсуд суду. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Досліджено в судовому засіданні: копію паспорта [PERSON] (а.с. 3); копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 4); копію заповіту [PERSON] від 12.08.2013 року (а.с. 5); копії свідоцтв про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 19.11.1990 року та між [PERSON] і [PERSON] від 11.10.1973 року (а.с. 7); копію свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 8); копію паспорту [PERSON] (а.с. 9); копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 15); копію трудової книжки [PERSON] (а.с. 16); копію військового квитка [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт родинних відносин, за встановленням якого звертається заявник, має юридичне значення, оскільки розбіжність у прізвищах заявника та померлої [PERSON] перешкоджає заявнику реалізувати своє право на отримання спадщини, а тому суд вважає що заявник не має можливості встановити факт родинних відносин в іншому порядку, ніж судовому. Таким чином суд приходить до висновку, що є підстави встановити факт, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

25 червня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб зареєстрований між ним та [PERSON] В своїй заяві зазначив, що 26 квітня 1980 року було зареєстровано їх з відповідачкою шлюб. В шлюбі народились їх троє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які досягли повноліття. Шлюбні стосунки між ним та відповідачкою вже тривалий період припинені, проте від розірвання шлюбу через органи РАЦСу відповідачка ухиляється. Вважає, що сумісне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам, тому звернувся до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу із [PERSON] підтримав та просив справу розглянути у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належно, у зв'язку з чим суд вважає розгляд справи за її відсутності. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 26 квітня 1980 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було здійснено актовий запис про шлюб за №8. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Проте шлюбні стосунки між ними не склалися та сторони фактично припинили шлюбні відносини і тривалий час мешкають окремо один від одного. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Спір між сторонами про розподіл спільного майна на час розгляду справи відсутній. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

25 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 15 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Очаківського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №106. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 15 листопада 2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, на протязі останнього року сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Ухвалою суду від 30 вересня 2014 року подружжю призначено строк для примирення тривалістю у два місяці. Ухвалою суду від 27 листопада 2014 року провадження у справі відновлено, справу призначено до розгляду на 16 грудня 2014 року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою місця реєстрації, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Очаківського міського управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 106. В підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Зазначений факт підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Враховуючи той факт, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу з тих підстав, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, позовні вимоги, відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

25 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між ними був укладений в 1992 році, мають дочок [PERSON] та [PERSON], 1994 та [INFO]. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Це призвело до того, що вони припинили шлюбні стосунки. Просить шлюб розірвати. Суд надавав сторонам строк на примирення, але позивачка в суді свої вимоги підтримує . Відповідач, повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибув. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони, які мають одну неповнолітню дитину, припинили спільне проживання, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивачка не бажає примиритися. Ці обставини встановлені з пояснень позивачки та письмових доказів - свідоцтва про шлюб та про народження дочок. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими. Подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб можливо розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

25 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними укладений в 2007 році, мають одну неповнолітню дочку [INFO], яка живе з позивачкою. Подружнє життя не склалось з причини несумісності поглядів на життя, тому протягом останніх трьох років року припинили шлюбні стосунки. В суді позивачка доводи позову підтримує. Відповідач з доводами позову згідний. Сторони не бажають строку для примирення наполягають на розірванні шлюбу. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає можливим задовольнити позов. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони через непорозуміння між собою припинили подружні стосунки протягом останніх трьох років ведення спільного господарства. Вказані обставини встановлені з пояснень сторін та доказів, доданих до позовної заяви - свідоцтва про шлюб та народження дочки, довідка про склад сім»ї позивачки. Відповідно до ст..112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані. Подальше сумісне життя сторін є неможливим і буде суперечити їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

25 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стверджуючи, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 10.12.2002 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки Тетяни до досягнення нею повноліття. Однак, відповідач не в повному обсязі сплачує аліменти, тому згідно розрахунку заборгованості по аліментам, борг станом на 31.05.2013 року складає 10242,09 грн. У зв'язку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 5939,86 грн. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти його задоволення не заперечив. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 10.12.2002 року (а.с.34) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки Тетяни до досягнення нею повноліття. Вказане рішення суду виконується у примусовому порядку. Відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментам від 17.06.2013 року (а.с.10), складеного державним виконавцем відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції [PERSON], встановлено заборгованість по сплаті аліментів божника [PERSON] станом на 31.05.2013 року у розмірі 10242,09 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки аліментні платежі є щомісячними, то невиплата їх у встановлений строк, дає право на стягнення неустойки, яка в такому випадку є санкцією за невиконання зобов'язання кожного місяця. Обґрунтовуючи заявлену вимогу [PERSON] виходить із власного розрахунку пені за період з травня 2009 року по жовтень 2013 року у загальному розмірі 5939,86 гривень. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

25 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], який перебуває на її утриманні. Відповідач є здоровим та працездатним, однак добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу слухати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

25 червня 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі по 800 грн. на дитину щомісячно на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В заяві вказала, що з відповідачем у шлюбі, але з травня 2013 року живуть окремо, син живе з нею на її утриманні. Відповідач не має постійного місця праці, але має мінливі заробітки. Добровільно коштів на утримання сина не надає. В суді позивачка свої вимоги підтримує повністю і пояснила, що вона працює швачкою, розмір своїх доходів не вказала. Розмір доходів відповідача їй невідомий. Син хворіє і потребує додаткових витрат у зв'язку з хворобами. Розмір витрат не вказала. Відповідач з позовом погоджується частково і вказав, що в даний час не працює, має можливість платити аліменти не більше 500 грн. в місяць. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі, але живуть окремо. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення їх неповнолітнього сина [PERSON], який проживає з позивачкою. Відповідач не має постійного місця праці, має доходи від тимчасових заробітків. Позивачка працює, доходи суду не вказала. Дані обставини встановлені з пояснень сторін та письмовими доказами - свідоцтвом про народження сина [PERSON], довідкою про місце проживання позивачки та сина сторін, свідоцтвом про шлюб. Згідно ст.ст. 182,184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню, але частково виходячи з таких мотивів. Позивачка не надала суду доказів про розмір доходів відповідача, тобто не спростувала доводи [PERSON] про відсутність в нього можливості платити аліменти в сумі більше, ніж 500 грн. При визначенні розміру аліментів на утримання сина Владислава суд враховує, що відповідно до ст..7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум з 01 липня 2014 року становить 1320 грн. Мінімальні аліменти на одну дитину в розмірі 30 % вказаного прожиткового мінімуму становлять 396 грн. Тому суд визначає, що на утримання сина відповідач повинен платити аліменти в сумі 500 грн. в місяць, оскільки вказана сума перевищує законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів на дитину цього віку і відповідач має можливість таку суму платити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

25 червня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що протягом останніх років їх сімейне життя поступово припинило своє існування, шлюб носить формальний характер. Вони віддалилися один від одного, припинили ведення спільного господарства, у кожного з них з'явилися свої інтереси, що в кінцевому результаті призвело до фактичного зупинення шлюбних відносин. Спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Дітей від шлюбу не мають. Питання щодо поділу спільно нажитого майна буде вирішуватися у судовому порядку. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що шлюб з відповідачем розпався остаточно і збережений бути не може, оскільки на протязі останніх десяти років стосунки між нею та відповідачем поступово погіршувалися. Декілька місяців тому припинилися будь-які шлюбні стосунки. Тому такі взаємини шкодять її інтересам. Відповідач [PERSON] позов визнав. Вважає, що примирення не можливе. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 8 лютого 1992 року сторони уклали шлюб (а.с. 6). Від цього шлюбу позивачка та відповідач дітей не мають. Позивачка та відповідач проживають разом, однак не підтримують подружніх стосунків, заходів до примирення не вживають. Подальше збереження шлюбу шкодить інтересам позивачки. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спір щодо розподілу спільно нажитого майна вирішується в судовому порядку. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON], оскільки вона виявила про це своє бажання. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved