Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

24 жовтня 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] та стягнення аліментів на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. до досягнення дитиною трьох років. Позов обґрунтований такими обставинами. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 7 лютого 2014 р. [INFO] р. у подружжя народилася дочка [PERSON]. У півторамісячному віці дитина серйозно захворіла, у зв'язку з чим була поміщена на стаціонарне лікування. Незважаючи на це через п'ять днів відповідач відлетів до Італії, залишивши дружину та дитину у скрутній ситуації. У вересні 2015 р. позивач з дитиною відвідували відповідача в Італії, де позивач була свідком як батько деколи агресивно поводився з дитиною, двічі бив дочку рукою по сідницях за те, що вона плакала та заважала йому спілкуватися у соцмережах. Внаслідок побиття дитина отримала тілесні ушкодження, які позивач зафіксувала на фото. До цього часу відповідач з Італії не повернувся, з часу від'їзду він жодної участі у житті дитини не приймає, не проявляє щодо неї батьківської турботи та уваги і взагалі не цікавиться її життям і здоров'ям. З травня 2016 р. відповідач відмовляється надавати фінансову допомогу на лікування, харчування, одяг та інші потреби дитини. Натомість він погрожує, що забере дитину від матері і вивезе до Італії. До того ж відповідач перешкоджає позивачу займатися оздоровленням дитини, не надаючи дозволи на виїзд дитини за кордон. Дитина не знає відповідача як свого батька і не має до нього родинних почуттів. Оскільки батько повністю ігнорує свої батьківські обов'язки, а дитина визнає за батька іншого чоловіка, з яким позивач має намір створити повну сім'ю, наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. На обґрунтування вимог про стягнення аліментів [PERSON] зазначила, що потребує матеріальної допомоги, оскільки опікується малолітньою дитиною і не може працювати, а відповідач, який працює в Італії і отримує гідну заробітну плату, спроможний сплачувати кошти на утримання дружини у заявленому розмірі. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання в Одеській області та через оголошення у пресі: газетах «Хрещатик» та «Одеські Вісті», проте в судове засідання він повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмові заперечення на позов не подав. Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування надала до суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] (а.с. 56-57) і просила розглянути справу у відсутність її представника. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. З 7 лютого 2014 р. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] р. у подружжя народилася дочка [PERSON] (а.с. 9). З моменту народження [PERSON] проживає разом з матір'ю та бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). У період з 6 серпня по 15 вересня 2014 р. дитина перебувала на стаціонарному лікуванні в Інституті педіатрії, акушерства та гінекології НАМН України (а.с. 13-14). Відповідно до пояснень позивача незважаючи на хворобу дочки, у серпні 2014 р. відповідач відлетів до Італії, де мешкає до цього часу. Останній раз [PERSON] бачився з дочкою у вересні 2015 р., коли дитина разом з матір'ю відвідували його в Італії. Відповідно до положень статей 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в суді, позивач належним чином виконує свої материнські обов'язки, піклується про здоров'я дочки, її фізичний, духовний та моральний розвиток, створила належні житлові умови для її повноцінного виховання і розвитку, що підтверджується даними довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Дарницького району м. Києва та акту обстеження умов проживання дитини (а.с. 15, 55). З позовної заяви вбачається, що відповідач своїх батьківських обов'язків не виконує, участі у житті дитини та її вихованні не приймає, останній раз бачив дочку у віці 1,3 роки, не піклується про її здоров'я, фізичний духовний та моральний розвиток, з травня 2016 р. не надає коштів на утримання дитини, безпідставно відмовляє у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон. Як стверджує позивач, під час перебування дитини в Італії батько часом жорстоко поводився з дочкою, а саме: побив дитину рукою по сідницях за те, що вона плакала та заважала йому спілкуватися у соцмережах. На підтвердження цієї обставини позивачем надано фото слідів побиття (а.с. 17-21). Доказів, які б спростовували зазначені обставини, суду не надано, до органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини [PERSON] не звертався. За приписом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи встановлені обставини, які свідчать про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, суд вбачає підстави для позбавлення його батьківських прав. При вирішенні цього спору суд в першу чергу враховує інтереси дитини, які мають визначальне значення, вважаючи, що відсутність будь-якої участі батька у житті дочки є фактором, що травмує її психіку. Окрім того суд бере до уваги ту обставину, що збереження батьківства може привести до одержання відповідачем в майбутньому майнових та особистих немайнових прав, заснованих на спорідненості з дитиною, що, враховуючи ухилення його від виконання батьківських обов'язків, призведе до порушення прав та інтересів [PERSON]. Вирішуючи вимоги [PERSON] про стягнення коштів на її утримання суд керується положеннями частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України, відповідно до яких дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже за змістом вказаних положень сімейного законодавства позивач [PERSON] як мати, з якою проживає дитина, має право на утримання від батька дитини -відповідача [PERSON], до досягнення дитиною трьох років незалежно від будь-яких обставин, в тому числі і свого матеріального становища. Єдиною умовою, яка враховується при вирішенні цього спору, є спроможність батька дитини надавати таке утримання. Судом встановлено, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком, у нього немає інших дітей (окрім дочки [PERSON]) та непрацездатних членів сім'ї, яких він повинен утримувати, має постійну роботу, отримує стабільну та достойну заробітну плату, на підставі чого суд дійшов висновку про те, що він спроможний надавати утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років у заявленому розмірі. На підставі статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд на підставі положень частини 1 статті 88 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору, сплаченого за вимогу про позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, а тому суд на підставі положень частини 3 статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved