Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

24 травня 2017 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] та [PERSON], треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради про визнання осіб такими, що втратили право користування. Позивач посилається на ті обставини, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], належить квартира [ADDRESS]. Відповідачі не проживають у спірній квартирі з 2009 року та продовжують перебувати на реєстраційному обліку, постійно проживаючи за іншими адресами. Позивач на даний час не має змоги продати свою квартиру, оскільки в ній зареєстровані відповідачі. Просила суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №5 в буд. №24 по вул. В. Симоненко у м. Дніпро, що також є підставою для зняття з реєстраційного обліку. 25.05.2017 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі (а.с. 20). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримувала в повному обсязі та просила задовольнити позов на підставі викладених обставин. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що відповідачі не мешкають в квартирі з 2015 року, однак відповідач приймає участь в оплаті житла. Відповідач [PERSON] пояснила, що сплачує комунальні платежі по квартирі, однак ключів у неї не має, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не зявилися, на адресу суду від нього надійшла заява з проханням провести розгляд справи без участі в якій представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник Органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у м. Дніпрі ради в судовому засіданні просила ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення учасників судового засідання, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.6-7). \~ \~ \~ \~Крім позивача в квартирі також зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою №1601 (а.с.9). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають за адресою: [INFO] з вересня 2011 року, що підтверджується відповідними актами про не проживання (а.с.10-12). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що відповідачі не проживають у спірній квартирі, близько шести та восьми років, ключів у них не має, позивачу необхідно зняти відповідачів з реєстрації для оформлення субсидії. Таким чином, суд знаходить встановленим той факт, що відповідачі добровільно покинули квартиру [ADDRESS] (м. Дніпропетровську) та з того часу без поважної причини не проживають там, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування вказаними житловими приміщенням. Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням обґрунтована, а отже підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved