Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

24.10.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення ? частини суми боргу, сплаченого ним за іпотечним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 10 листопада 2007 року між ним та відповідачкою по справі [PERSON] був укладений шлюб, за час перебування в якому вони вели спільне господарство та придбали спільне майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 55,6 кв.м, вартістю 162500грн., що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 18 липня 2008 року. Зазначена квартира була придбана у кредит, що підтверджується іпотечним договором №27.300025810108-НВД від 18.07.2008 року, укладеним між ним та ВАТ «Кредитпромбанк». Згідно до умов цього договору він був зобов'язаний повернути ВАТ Кредитиромбанк» кредит в розмірі 165000грн. та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 17% річних. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.03.2012р. були частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод у здійсненні права власності та користування житлом, між позивачем та відповідачем поділено рухоме майно та грошові кошти, які є спільною сумісною власністю подружжя, набутих за час шлюбу, також визначено порядок користування жилим приміщенням спірною квартирою, в користування позивачки виділено одну кімнату - спальню площею 7кв.м., відповідачу - спальню площею 8кв.м., та зала, площею 10кв.м, кухня, ванна кімната, санвузол, коридор залишено в загальному користуванні сторін. Згідно рішення апеляційного суду Донецької області від 03 жовтня 2012 року рішення Красноармійського міськрайонного суду від 06 березня 2012 року в частині виділення та стягнення на користь [PERSON] грошових коштів, сплачених в рахунок погашення заборгованості за договором іпотечного кредиту № 27.3/000258/08-нвд від 18.07.2008 року, вартості ремонту придбаної квартири, визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] - скасовано. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про виділення та стягнення на користь [PERSON] грошових коштів, сплачених в рахунок погашення заборгованості за договором іпотечного кредиту № 27.3/000258/08-нвд від 18 липня 2008 року, вартості ремонту квартири та визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] відмовлено. В іншій частині рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області суду залишено без змін. Таким чином, квартира що знаходиться за адресою: [ADDRESS] являється їх спільною власністю Позивача та Відповідача, грошові кошти на придбання якої були отримані в кредит, до договору іпотеки №27.300025810108-НВД від 18.07.2008 року. Згоду на отримання цього кредиту [PERSON] надавала. Крім того, вона виступила поручителем за цим договором. Після припинення шлюбних відносин, відповідачка не приймала участь у сплаті платежів за іпотечним договором, у погашенні заборгованості за кредитом, він самостійно сплачував всі платежі.. За період з 01.01.2014 року по 06.05.2014 року ним було сплачено заборгованість за іпотечним договором в розмірі 187 541,87грн. Враховуючи викладене, оскільки ним отриманий кредит на придбання квартири в інтересах сім та за згодою колишньої дружини - відповідачки по справі, яка ніякої участі у погашенні заборгованості по кредиту не приймала, позивач вважає, що відповідачка повинна сплатити на його користь половину сплаченої ним суми, що складає 93 770,93грн, про що він просить суд. Крім того позивач просить суд стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати судовий збір, сплачений ним при поданні позову 937,71грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Крім того, позивач [PERSON] суду пояснив, що дійсно з 15.08.2010 року вони припинили підтримувати з відповідачкою сімейно- шлюбні відносини, хоча офіційно шлюб розірвано в червні 2011 року . В спірній квартирі відповідачка не проживала з 2010 року. Квартира , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] являється їх спільною власністю подружжя, але правовстановлюючий документ на квартиру було оформлено на нього. Квартира була придбана за іпотечним договором. Після розірвання шлюбу, квартира не була розділена в судовому порядку. 06 травня 2014 року він продав спірну квартиру [PERSON] за 230 000 грн. Перед тим, в рахунок договору купівлі-продажу квартири, він взяв у покупця 165 000 грн., які сплатив в рахунок виконання зобов'язання за іпотечним договором, Залишок коштів від продажу квартири залишив собі, з відповідачкою він не ділився. Але, оскільки він в проміжок часу з 01.01.2014 року по 06.05.2014 року в рахунок погашення Іпотечного договору сплатив 187 741,87 грн.. то вважає, що відповідачка має відшкодувати йому 1/ 2 частину цієї суми, тобто 93770,93 грн. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, належним чином повідомлена про дату та час слухання справи, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність за участю її представника [PERSON](а.с.49). Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги просив відмовити в їх задоволенні та пояснив, що квартира за адресою: [ADDRESS], не була розділена за рішенням суду, у відповідачки відсутній правовстановлюючий документ на неї, або нотаріально посвідчений договір про розподіл квартири, сімейно-шлюбні відносини з позивачем були припинені в 2010 році, тому відповідачка не повинна нести відповідальність за договірними зобов'язаннями позивача. Крім того, 06.05.2014р. позивач [PERSON], сплативши повністю кредитний борг за квартиру, продав її, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 06 травня 2014 року. До суду позивач звернувся з зазначеним позовом 24 жовтня 2014 року, тобто після того як він перестав бути власником квартири та повністю виконав свої зобов'язання за іпотечним договором, тому представник відповідача вважає, що в позивача відсутні будь-які правові підстави для задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї(ч. 4 ст. 65 СК). Тобто, поділ боргів подружжя нероздільно пов'язаний з поділом майна подружжя. В своїй позовній заяві позивач не заявляє вимог про поділ квартири, а також не заявлені вимоги про поділ боргів, натомість заявлена вимога про стягнення 1/2 суми боргу сплати коштів за іпотечним договором. Крім того, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Позовна заява про стягнення боргу подана у жовтні 2014 року, а квартира продана у травні 2014 року. Таким чином, на момент розгляду справи квартира не знаходиться у спільній сумісній власності сторін і розділ її неможливий. Позивач у своїй позовній заяві не обґрунтував наявності у відповідачки обов'язку оплачувати частину боргу, та не довів це наданими доказами, а тому представник позивача просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову до [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав. Із матеріалів справи вбачається, що з 10 листопада 2007 року по 10 січня 2012 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 10 січня 2012 року .(а.с.48). Відповідно до іпотечного договору від 18.07.2008р. №27.300025810108-НВД, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та позивачем [PERSON] позивач отримав іпотечний кредит в розмірі 165000 грн. зі сплатою 17 % річних на строк до 18 липня 2028 року. З метою забезпечення належного виконання Зобов»язання, що випливає з Договору про іпотечний кредит позивач передав, а банк прийняв в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру площею 55,6кв.м за адресою: [ADDRESS], що належала позивачеві на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу [PERSON] 18.07.2008 року (а.с.7). Відповідно до договору-поруки № 27.3/000258/П01/08-НВД від 18.07.2008р. [PERSON] є поручителем за іпотечним договором №27.300025810108-НВД від 18.07.2008 року.(а.с.15-19). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.03.2012р. були частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод у здійсненні права власності та користування житлом, між позивачем та відповідачем поділено рухоме майно та грошові кошти, які є спільною сумісною власністю подружжя, набутих за час шлюбу, також визначено порядок користування жилим приміщенням спірною квартирою, в користування позивачки виділено одну кімнату - спальню площею 7кв.м., відповідачу - спальню площею 8кв.м., та зала, площею 10кв.м, кухня, ванна кімната, санвузол, коридор залишено в загальному користуванні сторін.(а.с.5-6). Згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 03 жовтня 2012 року рішення Красноармійського міськрайонного суду від 06 березня 2012 року в частині виділення та стягнення на користь [PERSON] грошових коштів, сплачених в рахунок погашення заборгованості за договором іпотечного кредиту № 27.3/000258/08-нвд від 18.07.2008 року, вартості ремонту придбаної квартири, визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] - скасовано. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про виділення та стягнення на користь [PERSON] грошових коштів, сплачених в рахунок погашення заборгованості за договором іпотечного кредиту № 27.3/000258/08-нвд від 18 липня 2008 року, вартості ремонту квартири та визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] відмовлено. В іншій частині рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області суду залишено без змін.(а.с.30-34). Тобто, на час придбання квартири [ADDRESS] вона належала на праві спільної сумісної власності подружжя позивачеві [PERSON] та відповідачці [PERSON] відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України. Із договору купівлі-продажу квартири від 06.05.2014р. вбачається, що квартира [ADDRESS] була продана позивачем [PERSON] [PERSON] за 230 000 грн., з яких сума 190 000 грн. була передана продавцю [PERSON] на час підписання договору, а залишок 40000 грн. покупець мала сплатити до 06 жовтня 2014 року(а.с.23). Із договору також вбачається, що відповідачка [PERSON] дала згоду на продаж спірної квартири. Справжність підпису на заяві [PERSON] про згоду на продаж квартири 05 травня 2014 року було посвідчено приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за реєстром №651.Зазначена обставина, на думку суду, свідчить про добровільний розподіл спірної квартири сторонами. Із пояснень позивача [PERSON], матеріалів справи також вбачається, що на час продажу квартири зобов'язання за іпотечним договором позивачем були виконані, тобто повністю сплачено суму заборгованості за іпотечним договором. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї(ч. 4 ст. 65 СК). Тобто, поділ боргів подружжя нероздільно пов'язаний з поділом майна подружжя. Оскільки судом встановлено, що на момент звернення до суду - 24.10.2014 року, сторони по справі вже не є власниками квартири [ADDRESS], питання про розподіл квартири сторони вирішили в добровільному порядку, продавши квартиру та сплативши суму боргу за іпотечним договором, зобов'язання по Іпотечному договору18.07.2008р. №27.300025810108-НВД, укладеному між ВАТ «Кредитпромбанк» та позивачем [PERSON] повністю виконані, суд вважає, що в позивача відсутні законні підстави для задоволення його позовних вимог, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed