Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

24.11.2014 року заявник звернулася до суду із вказаною заявою про визнання фізичної особи [PERSON], [INFO], недієздатною. Свої вимоги обґрунтовує тим, що її рідна сестра [PERSON] являється інвалідом ІІ групи у звязку з психічним захворюванням, група інвалідності встановлена довічно, перебуває на обліку в Романівській ЦРЛ Житомирської області, потребує сторонньої опіки, оскільки в силу свого психічного захворювання вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Також заявник виявила бажання виконувати обовязки опікуна та просить суд призначити її опікуном над [PERSON] Заявник [PERSON] у судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що заяву підтримує повністю та просить призначити її опікуном [PERSON] Заінтересована особа орган опіки та піклування Романівської районної державної адміністрації Житомирської області не забезпечив участь свого представника у судовому засіданні. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 18.12.2014 року було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану [PERSON], проведення якої було доручено експертній комісії Центру експертиз Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 Житомирської обласної ради (а.с. 14-15). Як вбачається із акту № 22-2015 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 27.01.2015 року [PERSON] понад 30 років страждає на хронічне психічне захворювання у формі параноїчної шизофренії, з безперервним типом перебігу, галюцинаційно-маячним синдромом та змішаним типом дефекту. З приводу даного захворювання неодноразово лікувалась в психіатричній лікарні та психіатричною МСЕК була визнана інвалідом ІІ групи дитинства довічно. В силу наявних у неї психічних порушень (недорозвитку процесів мислення, пам'яті, мови, інтелекту, емоційно-вольової сфери) [PERSON] неспроможна усвідомлювати значення своїх дій та керувати. Обґрунтованість висновку експертів у суду не викликає сумніву. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому наявні достатні підстави для визнання [PERSON] недієздатною. Відповідно до вимог ст. 39 Цивільного кодексу України, ст.ст. 256-259 Цивільного процесуального кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами ст.40 Цивільного кодексу України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ст.41 Цивільного кодексу України над недієздатною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч.3 ст.63 Цивільного кодексу України фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Відповідно до ст.60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що заявник являється рідною сестрою [PERSON], [INFO], інших близьких родичів в останньої немає. Частиною 4 статті 63 Цивільного кодексу України передбачено, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна чи піклувальника. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що дана заява про визнання фізичної особи [PERSON] недієздатною та призначення опікуна підлягає задоволенню. Обмежень, за яких [PERSON] не може бути опікуном, судом не встановлено. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved