Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~24.09.2020 [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб зареєстрований 14.02.1998 Ільницькою сільською радою Турківського району Львівської області, актовий запис №\~2. Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами. 14.02.1998 позивач [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , від якого мають трьох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не складається. У них складні стосунки, їм важко порозумітися і дійти згоди, через що часто трапляються конфлікти. Відповідач не цінує її як жінку, ставиться до неї зневажливо, нехтує сімейними цінностями та внеском позивачки у сімейне життя. Вони проживають разом, проте їх шлюб існує лише формально. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить його інтересам, та є підставою для розірвання їх шлюбу. Ухвалою суду від 12.10.2020 у справі відкрито провадження, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, 27.11.2020 через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, за наявними у справі матеріалами, позов підтримує повіністю та просить його задоволити. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує , на надання строку на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку та шляхом розміщення оголошення на вебпорталі Судової влади України, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. 17.12.2020 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. З урахуванням заяви позивача у справі про розгляд справи без її участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 14.02.1998 Ільницькою сільською радою Турківського району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за №2, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14.02.1998. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (арк.\~справи 4). Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5); сина [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6) та сина [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Позивач, вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей, на підставі ст.110 СК України звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вирішуючи цей сімейний спір між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч.3, 4 ст.56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч.2 ст.112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема відсутність між ними взаємного розуміння, поваги, любові, припинення між ними шлюбних відносин, те, що сторони мають трьох неповнолітніх дітей, однак не виявили бажання примиритись та зберегти сім`ю, натомість позивач наполягала на розірванні шлюбу, про що подала відповідну заяву, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй прізвище набуте в шлюбі, суд вважає за необхіхідне залишити їй прізвище [PERSON] . Судові витрати по справі складаються із судового збору. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн. за подання позовної заяви.

Outcome: approved