Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

26.08.2020 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 14.06.2018, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок який збільшився до 18000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. При укладенні Договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач зобов`язався на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а в разі невиконання зобов`язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороду банку. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу. На підставі п. 2.1.1.12.2 договору, сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання) Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг». Позивач свої зобов`язання по договору виконав, надавши відповідачеві кредит. Відповідачем порушено зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого він має станом на 15.07.2020 заборгованість на суму 20329,29 грн, яка складається з наступного: 18936,08 грн заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 18936,08 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 1393,21 грн заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн нарахована пеня, 0,00 грн нараховано комісії. Просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» 20329,29 грн заборгованості за кредитним договором та 2102 грн судових витрат. В судове засідання представник АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, але від нього в позовній заяві мається клопотання про проведення розгляду справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився. Направив заяву про розгляд справи у його відсутність, та зазначив, що станом на 01.10.2020 ним погашено виниклу заборгованість в повному обсязі. Приєднав квитанції про сплату коштів та довідку видану позивачем про відсутність у нього заборгованості станом на 01.10.2020. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 14.06.2018, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок розмір якого збільшився до 18000 грн (а.с.18-79). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит. Відповідачем порушено умови Кредитного договору, внаслідок чого він має прострочену заборгованість в сумі 20329,29 грн (а.с.7-17). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач позовні вимоги визнав, до початку розгляду справи по суті сплатив прострочений кредит в повному обсязі, що підтверджується квитанціями, а також довідкою АТ КБ «Приватбанку» про відсутність заборгованості у [PERSON] станом на 01.10.2020 (а.с.103-105). Таким чином, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанку» про стягнення заборгованості в сумі 20329 (двадцять тисяч триста двадцять дев`ять) гривень 29 копійок задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З платіжного доручення, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що при пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги відповідачем визнані, тому позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, що становить 1051 грн та стягнути з [PERSON] на користь позивача 50 відсотків сплаченого ним судового збору, що становить 1051 грн.

Outcome: approved