Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

25.11.2020 позивачка [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до ПрАТ «СК «ТАС» за змістом якого просила стягнути шкоду заподіяну здоров`ю внаслідок ДТП у розмірі 58886,89грн, компенсувати моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., а також стягнути пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ з моменту відмови відповідачем у відшкодуванні витрат на лікування до моменту постановлення судового рішення. В обґрунтування наведених позовних вимог зазначила, що 29.06.2020 на перехресті пр-ту Миру та вул. Зелінського у м.Маріуполі відбулась дорожньо-транспортна пригода з вини водія транспортного засобу ГАЗ 3302 днз [NUMBER] [PERSON] , який постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 13.07.2020 притягнутий до відповідальності за ст.124 КУпАП. Позивачка стверджує, що 29.06.2020 внаслідок ДТП їй було завдано забій м`яких тканин лобної області, а її дитина [PERSON] 17.01.2009 отримала забій м`яких тканин правого ліктьового суглоба. З місця події, каретою швидкої медичної допомоги були доставлені до КНП «Обласна лікарня інтенсивного лікування м.Маріуполь», де рекомендоване лікування у травматолога за місцем мешкання. Стверджує, що з часом її стан здоров`я погіршився, та позивачка вимушена була звернутись за медичним обстеженням живота і голови, для подальшого лікування. Страховик вимагав надання всіх оригіналів документів з метою підтвердження витрат на лікування, вважаючи такі вимоги незаконними, отримала відмову у відшкодування витрат на лікування. Через відмову відповідача, вимушена була продовжувати працювати для забезпечення медичного обстеження та лікування. Невиконання страховиком свого обов`язку за договором завдало моральних страждань, які просить компенсувати. Посилаючись на вимоги ст.36.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просила стягнути пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування. 05.01.2021 представником відповідача - Ніколаєвим В.В. надано відзив на позов, за змістом якого стверджується, що позивач не надано належних та допустимих доказів, які б встановлювали факт отримання тілесних ушкоджень у ДТП, яка сталася 29.06.2020 за участі застрахованого транспортного засобу. В судовому засіданні позивачка підтримала свою правову позицію, наполягала на задоволенні позовних вимог. Треті особи до залу судового засідання не з`явились. Враховуючи позицію сторін судового розгляду цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог з огляду наступні підстави. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, опираючись на постанову про притягнення [PERSON] за ст.124 КУпАП, суд вважає встановленими обставини дорожньо-транспортної пригоди, за якими останній 29.06.2020 о 15:20год на перехресті пр.-ту Миру та вул. Зелінського керуючи ТЗ ГАЗ 3302 днз [NUMBER] на регульованому перехресті повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора не дав дорогу ТЗ Peugeot 206 днз [NUMBER] , в порушення вимог 16.6 Правил дорожнього руху України, припустившись зіткнення внаслідок якого були завданні механічні пошкодження ТЗ. (а.с.10) За полісом АО№6738945 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на час ДТП автомобіль ГАЗ 3302 днз [NUMBER] застрахований в ПрАТ «СК «ТАС» на випадок заподіяння шкоди третім особам під час ДТП, яка сталася за участі забезпеченого транспортного і внаслідок якої настає, цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. За інформацією №5855/101/02-2021 від 15.07.2021 наданою старшим слідчим Маріупольського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області Кірікіяс О., за фактом ДТП проводилось досудове розслідування відомості про яке внесені до ЄРДР за № 12021052770000099 від 11.02.2021 за ознаками ст.286 ч.1 КК України. Згідно висновку судово-медичної експертизи №151 від 30.03.2021 встановлено, що у водія автомобіля Peugeot 206 днз [NUMBER] [PERSON] відсутні тілесні ушкодження. За результатами досудового розслідування, прийнято рішення про закриття кримінального провадження в порядку ст.284 КПК України, через відсутність складу кримінального правопорушення. Опираючись на висновки вказаної судово-медичної експертизи роз`яснено, що наявне у [PERSON] захворювання із виставленим діагнозом: «Синдром сосудисто-ликтоворної дисциркуляції з вираженою стійкою цефалгиєю, вазоспазм праворуч поданим УЗД, та головний біль напруженого типу, розлади вегетативної (автономної) нервової системи, депресивний епізод легкого ступня», вирогідніше симптоми зазначені в огляді неврапотологом від 17.07.2020 обумовлений самостійним захворюванням та не пов`язані з травмою, та не виступають у причино наслідковому зв`язку із ДТП. Вирішенню підлягають: наявність правових підстав звернення до ПрАТ «СК «ТАС» за стягненням спричиненої шкоди та обґрунтованість визначення спричиненої шкоди. Так, до матеріалів позовної заяви долучені чисельні звернення позивачки до лікарняних установ з метою обстеження стану здоров`я, за скаргами [PERSON] на незадовільне самопочуття. Дослідженні судом медичні висновки не містять відомостей про причинно-наслідковий зв`язок з ДТП. При вирішенні питання про наявність підстав до стягнення заявленого розміру матеріальної шкоди спричиненої в наслідок ДТП, суд керується наступними вимогами норм матеріального, процесуального права. Так, згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. З огляду на викладенні вимоги Закону, суд вважає недоведеними та необґрунтованими вимоги позивачки про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки її завдання внаслідок ДТП не доведено за результатами судового розгляду справи. Інші вимоги позивача про визнання дії ПрАТ «СК « ТАС» неправомірними, стягнення моральної шкоди та пені, задоволенню на підлягають, оскільки є залежними від первинних вимог щодо відшкодування витрат на лікування завданих ДТП.

Outcome: dismissed