Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

26 липня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що її батьку [PERSON] належить садовий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка за вказаною адресою площею 0,120 га. Вищевказаний садовий будинок був предметом спору у цивільній справі поміж її матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] за позовом матері про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частину будинку і витребування майна з чужого незаконного володіння, позовом [PERSON] до виконкому Веприцької сільської ради, [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно; позовом [PERSON] до Веприцької сільської ради, [PERSON] , [PERSON] про скасування рішення і відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2014 року (справа 2/381/92/14) встановлено, що садовий будинок по [ADDRESS] будувався у шлюбі батьків, але не був добудований та не зареєстрований, судом було постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частини вартості будівельних матеріалів, які були використані на будівництво садового будинку по [ADDRESS] , що становить - 36 828 гривень. Будинок був добудований і право власності на нього на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду від 07.08.2006 року оформив брат батька [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, в якій власником будинку вказаний [PERSON] . Проте ухвалою апеляційного суду Київської області від 16.06.2007 року заочне рішення Фастівського міськрайонного суду від 07.08.2006 року скасоване, а рішенням Фастівського міськрайонного суду від 26.03.2014 року по вищевказаній справі в задоволенні позову [PERSON] до виконкому Веприцької сільської ради, [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно відмовлено. Проте за життя батько позивача не переоформив право власності на садовий будинок на своє ім`я і не зареєстрував його в реєстрі прав власності. [INFO] [PERSON] помер. Позивач являється єдиною спадкоємицею на майно померлого батька. Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та на земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на вищевказане майно за спадкодавцем. Позивачу надали роз`яснення про те, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. На підставі зазначеного позивач просила суд визнати за нею право власності на садовий будинок [ADDRESS] та на земельнуділянку площею 0,120 га, що розташована в с. Веприк Фастівського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . 27 липня 2021 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивачне з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, представник позивача до суду надала заяву про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, електронною поштою на адресу суду направили клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 11.11.2019 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, серія [NUMBER] /а.с.6/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на садовий будинок, що розташований по [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,120 га, що розташована на території Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення для ведення садівництва (належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.10.2002 року) /а.с.35/. За життя [PERSON] заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержала позивач [PERSON] , як дочка спадкодавця. Реалізуючи своє право на спадщину, позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на належний садовий будинок та на земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на будинок та оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку, які б підтверджували факт права власності на спадкове майно за спадкодавцем. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Об`єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди, в основному, задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також, у даному Листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Судом встановлено, що спадкодавцю належав садовий будинок [ADDRESS] . Даний будинок будувався батьками спадкоємиці - [PERSON] та [PERSON] . В зв`язку з тим, що будинок не був завершений будівництвом на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2014 року постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частину вартості будівельних матеріалів, які буди використані на будівництво садового будинку по [ADDRESS] . Проте за життя [PERSON] не оформив на своє ім`я право власності на будинок, не зареєстрував його в реєстрі прав власності. Спадковий будинок побудований у 1991 році, тобто до 05.08.1992 року (до прийняття Постанови КМ від 05.08.1992 року № 449). Згідно Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Також судом встановлено, що за життя спадкодавець набув у власність земельну ділянку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.10.2002 року, тобто є власником земельної ділянки площею 0,120 га, що розташована на території Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області, проте оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.10.2002 року у позивача відсутній. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , прийняла спадщину, тому набула право спадкування на садовий будинок та на земельну ділянку, але не має оригіналів правовстановлюючих документів про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує.

Outcome: approved