Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

26 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому зазначив, що є власником будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Пушкінська, 392. В зазначеному будинку з 01 жовтня 2013 року зареєстрований його колишній зять [PERSON], який мешкав в ньому до жовтня 2014 року. З жовтня 2014 року відповідач по справі в належному позивачеві будинку не проживає без поважних причин, витрати по утриманню житла не несе, з огляду на що, на думку, позивача, втратив право користування житловою площею будинку № 392 по вул.Пушкінській в м.Костянтинівка Донецької області. В добровільному порядку відповідач місце реєстрації не змінює, у зв*язку з чим порушуються права позивача як власника, оскільки він змушений нести додаткові витрати з утримання житла та не може розпорядитися своєю власністю на власний розсуд. Позивач просить визнати [PERSON] особою, що втратила право користування жилим будинком, розташованим за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Пушкінська, 392. В судове засідання позивач [PERSON] не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує заявлений позов, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений у порядку ст.74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що мешкають по-сусідству із позивачем по справі, особисто знайомі із відповідачем. Їм відомо про те, що [PERSON] близько трьох років з власної волі не мешкає в будинку № 392 по вул.Пушкінській в м.Костянтинівка, оскільки поїхав мешкати до батьків в інше місто. З*ясувавши позицію позивача, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 липня 2007 року (а.с.12) є власником будинку № 392 по вул.Пушкінській в м.Костянтинівка Донецької області, що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16189219 від 16 жовтня 2007 року (а.с.11). Згідно довідки КП «СЕЗ» від 28 листопада 2016 року № 4481 та копії будинкової книги (а.с. 4-6,13) в будинку № 392 по вул.Пушкінській в м.Костянтинівка зареєстрований зять позивача по справі [PERSON] З пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] [PERSON], акту перевірки паспортного режиму від 28 жовтня 2016 року (а.с.14) суд дійшов висновку про те, що [PERSON] з власної волі не мешкає в будинку, належному позивачу з 2014 року, на протязі приблизно 3 років. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України. Частиною 4 ст.9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім*ї , інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги, що судом з досліджених доказів встановлено, що відповідач [PERSON] більше одного року без поважних причин з власної волі не проживає в належному позивачу на праві власності будинку, відсутні підстави вважати, що між сторонами по справі є будь-які домовленості щодо збереження права користування житлом, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі - визнати відповідача [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Пушкінська, 392. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести на відповідача по справі. На підставі ч.4 ст.9, ст.150 ЖК України, ч.1 ст.383, ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved