Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

25 квітня 2016 року позивач, [PERSON], звернулася до суду із вищевказаним позовом про встановлення факту її перебування на утриманні свого померлого чоловіка, котрий в подальшому 13 вересня 2016 року нею було уточнено, та обґрунтовано тим, що її дівоче прізвище, - «Кошелева», та 03 лютого 1978 року, вона уклала шлюб з громадянином [PERSON], із яким в шлюбі прожила до його смерті, а саме, - 10 січня 2013 року. Зазначає, що її чоловік, починаючи з 1958 року і по 2006 рік, працював в шкідливих та підземних умовах праці на різних підприємствах м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, - ДП «Кривбасшахтопроходка», на шахті «Артем-2» підземним бетонщиком, Рудоуправлінні ім. Кірова тресту «Дзержинськруда» на шахті «Гігант» та шахті «Северная» підземним бурильником та проходчиком. В 1986 року, її чоловік був виведений із роботи в шахті на поверхню, 01 травня 2006 року, звільнився за власним бажанням. В 1985 році, її чоловікові Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини були встановлені два професійні захворювання: пиловий бронхіт; вібраційна хвороба. РУ «Кірова» після встановлення профзахворювань призначило та відшкодовувало шкоду, а з 2002 року, відповідач призначив та виплачував її чоловіку страхові виплати в порядку втраченого ним заробітку. Після встановлення профзахворювань її чоловіку було встановлено 50% професійної втрати працездатності, але стан його здоровя погіршувався і погіршувався, і в 2012 році, йому було встановлено 80% професійної втрати працездатності від профзахворювань. [PERSON] від 19 липня 2002 року №12517, відповідач прийняв від РУ Кірова (регресну) довідку [PERSON], призначив та почав продовжувати проводити страхові виплати в порядку втраченого ним заробітку. В подальшому відповідач щорічно проводив перерахунки страхових виплат чоловіку відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», та в звязку із ростом заробітної палати в економіці України. Останнім перерахунком страхових виплат сума щомісячної страхової виплати в порядку втраченого заробітку становила, - 5918,64 гривень. Вказувала на те, що 10 січня 2013 року її чоловік помер, а причиною смерті було професійне захворювання, - пиловий бронхіт (ХОЗЛ - хронічне обструктивне захворювання легенів, емфізема легенів). Той факт, що [PERSON] помер від профзахворювання підтверджується не тільки виписними епікризами, а й висновком Розширеної експертної комісії Дніпропетровської обласної МСЕК встановлений зв'язок смерті від професійного захворювання. Їй на момент смерті чоловіка було 71 рік, вона ніде не працювала і не працює по теперішній час, вони обидва були зареєстровані за однією адресою в [ADDRESS]. Зазначає, що іі чоловік помер 10 січня 2013 року, перед смертю він отримував щомісячно страхові виплати в розмірі 5918,64 гривень, та пенсію в розмірі 3135,00 гривень. ЇЇ пенсія на момент смерті чоловіка становила 1326,58 гривень. На момент смерті її чоловіка, загальний сімейний бюджет складав, - 10380,22 гривень (5918,64 гривень + 3135,00 гривень + 1326,58 гривень), на теперішній час її пенсія становить 1683,57 гривні, що в 6.2 рази меньше, ніж їх сімейний бюджет. На теперішній час їй 74 роки, вона майже весь час хворіє, відповідно до довідки дільничного лікаря в неї такі захворювання, - тахикардія, гіпертонія 2-го ступеню, видалений жовчний міхур та потреба в постійній дієті, панкреатит, осторохондроз, кіста на печінці, камні та пісок в нирках. Зазначає, що при таких захворюваннях вона щомісячно витрачає кошти на лікування в розмірі 800,00-900,00 гривень. Комунальні платежі в місяць становлять 400,00-450,00 гривень. На харчуввання та на інші витрати залишається лише 450,00-500,00 гривень. На момент смерті чоловіка, - 10 січня 2013 року, їй було більше 71 року, вона перебувала на пенсії, непрацездатна, не працювала, її особистий дохід був незначний, вона перебувала на утриманні чоловіка, оскільки основним та постійним джерелом засобів існуванням, була пенсія та щомісячні страхові виплати її чоловіка. Після встановлення причинного звязку смерті її чоловіка, вона зверталася до відповідча про призначення щомісячних платежів та їй було відмовлено у вказаних виплатах, та роз`яснено, що вона повинна в судовому порядку підтвердити факт свого перебування на утриманні чоловіка. В звязку з цим, вона звернулася до суду з відповідним позовом та просить встановити факт свого перебування на утриманні [PERSON], померлого 10 березня 2013 року від професійного захворювання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], - [PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, при цьому посилався на обставини, вказані в уточненій позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача, - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, - [PERSON] просить відмовити в позові, при цьому зазначає, що утриманцями вважаються неповнолітні діти або непрацездатна особа, яка не була членом сімї спадкодавця, але не менше як пять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним і основним джерелом засобів для існування, при цьому посилається на п.2 ч.2 ст.1265 ЦК України. Крім того зазначає, що відповідно згідно ст.75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той подружжя який не є працездатний, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Представник зазначає, що позивач не надала їм документів які б підтверджували факт її перебування на утриманні [PERSON], а сама позивач є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком, яка забезпечує їй прожитковий мінімум. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. З письмових матеріалів справи судом встановлено наступне. Так, із трудової книжки померлого [PERSON] встановлено, що починаючи з 1958 року і по 2006 рік, останній працював в шкідливих та підземних умовах праці на різних підприємствах м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, - ДП «Кривбасшахтопроходка», РУ ім. Кірова тресту «Дзержинськруда», на шахтах «Артем-2», «Гігант» та «Северная» підземним бетонщиком, підземним бурильником та проходчиком. 01 травня 2006 року, [PERSON] звільнився із роботи за власним бажанням. Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-КИ №282508 від 03 лютого 1978 року позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] (а.с.14). Відповідно до паспорту, [PERSON], серія АК №021151, виданого Дзержинським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 05 січня 1998 року, був одружений з позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище, - «Кошелєва» З.І. (а.с.17). Відповідно до паспорту, [PERSON], серія АН №899467, виданого Дзержинським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 11 жовтня 2010 року, була одружена з [PERSON] (а.с.16). Згідно повідомлення про хронічне професійне захворювання, виданого Українським НДІ промислової медицини від 03 грудня 1986 року, [PERSON] встановлено основний діагноз: пиловий бронхіт першої ступені. Вібраційна хвороба другого ступеня (а.с.40). Відповідно до висновку МСЕК, чоловікові позивача повторно та безстроково 05 червня 2012 року, було встановлено 80% втрати професійної працездатності, із яких: 60% - по ХОЗЛ, 10% - по вібраційній хворобі та тугуватості, 10% - по трудовому каліцтву. Крім того його було визнано інвалідом 2-ї групи від отриманих профзахворювань (а.с.41, 42). Згідно Лікарського свідоцтва про смерть №11 від 11 січня 2013 року, виданого КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №1» ДОР» [PERSON]. П.І., хвороба, що призвела до смерті, - серцево-легенева недостатність, хронічний обструктивний бронхіт. Згідно Протоколу КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №1» ДОР» патологоанатомічного дослідження №11 від 11 січня 2013 року було встановлено причину смерті, а саме: серцево-легенева недостатність. Хронічний обструктивний бронхіт. Відповідно до Свідоцтва про смерть, - [PERSON] помер 10 січня 2013 року у віці 72 роки, серія І-КИ №501868 від 11 січня 2013року (а.с.20). Згідно Довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом Дніпропетровського обласного центру медико-соціальної експертизи, серія АА №0000102 від 27 січня 2014 року, встановлений звязок смерті [PERSON] 10 січня 2013 року від отриманого професійного захворювання. У висновку вказано, що причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням встановлений. Відповідно до [PERSON] Фонду соціального страхування «Про продовження раніше призначеної страхової виплати» №12517 від 19 липня 2002 року, чоловіку позивача, - [PERSON] призначені щомісячні страхові виплати (а.с.45). [PERSON] Фонду соціального страхування від нещасних випадків м. Кривого Рогу від 28 вересня 2012 року «Про призначеної потерпілому перерахованої страхової виплати з 01 вересня 2012 року» встановлено, що [PERSON] призначені щомісячні страхові виплати в розмірі 5918,64 гривень, з 01 вересня 2012 року, безстроково (а.с.46). В довідці житлово-експлуатаційної організації №8 зазначено, що склад сімї [PERSON] складається із двох осіб: [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Із довідки Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби №60 встановлено, що [PERSON] зареєстрована в [INFO], кв.№13 (а.с.15). Відповідно до довідки КП «ЖЕО №8» від 14 січня 2016 року, на момент смерті [PERSON] разом з ним проживала [PERSON], [INFO] (а.с.19). Згідно трудової книжки позивача, в період з 25 травня 1998 року по 23 грудня 1997 року, вона працювала прибиральницею дитячих садах, ламповщицею на шахті «Гігант», звільнена 23 грудня 1997 року, в звязку із ліквідацією шахти (а.с.95-97). Із довідок Пенсійного фонду України по Дзержинському району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року №№3274 та 3273 встановлено, що перед смертю чоловіка позивачки вона отримувала в грудні 2012 року пенсію в розмірі 1116,21 гривень, а на момент смерті чоловіка в січні 2013 року, вона отримувала пенсію в розмірі 1326,58 гривень (а.с.91, 92). Відповідач своєю [PERSON] 28 вересня 2012 року призначив [PERSON] щомісячні страхові виплати в розмірі 5918,64 гривень, з 01 вересня 2012 року, безстроково (а.с.46). Відповідно до довідки наданої суду Пенсійним фондом України по Дзержинському району м. Кривого Рогу від 22 вересня 2016 року за вих.№3446 [PERSON] з серпня 2012 року по включно грудень 2012 року, отримував пенсію в розмірі 3115,10 гривень (а.с.90). Згідно до Довідки від 16 червня 2016 року, виданої лікуючим лікарем [PERSON], позивач хворіє на тахикардію, гіпертонію 2-го ступеню, видалений жовчний міхур та потреба в постійній дієті, панкреатит, осторохондроз, кіста на печінці, камні та пісок в нирках (а.с.93). Із квинатції про оплату комунальних платежів [PERSON], яка мешкає в квартирі [ADDRESS] від 25 лютого 2013 року, вона сплачує щомісячні комунальні платежі в розмірі 412,93 гривень (а.с.94). Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно ст.48 Конституції України передбачено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Статтею 33 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року №1105-XIV, який діяв на час встановлення причинного звязку смерті чоловіка позивачки, право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, мали непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є, - жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють. Відповідно до частини 1-4 статті 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку або є інваладом. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи використання його майна, інші доходи не забезпечують його прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пунктом 8 [PERSON] Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5 визначено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого можливо, якщо допомога, яка надавалася заявнику, була головним та постійним джерелом засобів існування. Пленумом Верховного Суду України в п.20 [PERSON] №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розяснено, що непрацездатні члени сімї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію не час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом для існування. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач тривалий час, - з 03 лютого 1978 року до смерті свого чоловіка, - 10 січня 2013 року, перебувала з ним у шлюбі, разом мешкали в квартирі [ADDRESS]. З 1997 року, позивач не працює, із чоловіком вони отримували пенсію, а чоловік отримував страхові виплати в звязку із втратою працездатності від профзахворювання, загальна сума пенсії та страхових виплат становила 9033,70 гривні (страхові виплати, - 5918,64 гривень, пенсія, - 3115,10 гривень), а враховуючи і пенсії позивачки в розмірі, - 1326,58 гривень, їх сімейний дохід за один місяць перед смертю чоловіка позивача складав, - 10369,32 гривень, її частина від загального доходу сімї становила 5180,16 гривень. Як вбачається із довідки лікувального закладу, позивач має декілька захворювань, в квартирі в якій мешкає позивачка вона проживає одна та сплачує комунальні платежі. При таких обставинах, суд вважає, що на момент смерті чоловіка позивачки, - [PERSON], позивач перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки вона не працювала, пенсія та страхові виплати її чоловіка становили 9033,74 гривні, разом із пенсією позивачки їх сімейний дохід становив 10360,32 гривень. Після смерті чоловіка позивачки, вона отримує пенсію в розмірі 1326,58 гривень, що майже у вісім раз менше доходу який вони мали разом із чоловіком, або майже в чотири рази менше доходу який вона особисто мала перед смертю свого чоловіка. Суд також враховує і той факт, що позивач змушена витрачати кошти на оплату житлово-комунальних послуг та на лікування від низки хронічних захворювань, в звязку із чим потребує залучення додаткових коштів на лікування. Інших засобів до існування, окрім пенсії, позивач не має. Суд не може погодитися із запереченням представника відповідача, про відмову у задоволенні позову, оскільки посилання на законодавство яке зазначає відповідач як на посилання своїх заперечень, а саме статті Цивільного та Сімейного кодексу України, оскільки спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року №1105-XIV (зі змінами та доповненнями), які діяли на час права позивача на страхоіві виплати. Статтею 33 зазначеного Закону передбачено, що право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, мали непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є, - жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють. Судом в судовому засіданні із матеріалів справи та із пояснень сторін встанволено, що позивач на момент смерті свого чоловіка виповнилося 71рік, вона ніде не працювала, була непрацездатна, перебувала на пенсійному обліку, отримує пенсію, а її дохід в звязку зі смертью її чоловіка зменьшився майже в чотири рази, а загальний дохід сімї у вісім разів менше доходу який вона особисто мала перед смертю свого чоловіка. Суд також встановлено, що позивач змушена витрачати кошти на оплату житлово-комунальних послуг та на лікування від низки хронічних захворювань, в звязку із чим потребує залучення додаткових коштів на лікування. Інших засобів до існування, окрім пенсії, позивач не має. При таких обставинах позивач звісно перебувала на утриманні свого померлого чоловіка. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved