Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

25.04.2017 позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, неповнолітньому [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON]-1986 року народження, до досягнення ним 16 років, тобто до [INFO]. Після відкриття провадження, 22.08.2017 року, позивач уточнила позовні вимоги, відповідно до яких просила суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. З відповідачем по справі вони перебували в фактичних шлюбних відносинах, без державної реєстрації шлюбу з 2011 по 2014 рік, від яких [INFO] в них народився син [PERSON]., батьком якого є відповідач. В зв'язку з проведенням АТО позивач разом із сином переїхали до м.Борисполя. З часу переїзду син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, починаючи з кінця 2014 року, проживає окремо в іншому місті, та маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина не приймає. У судовому засіданні позивач підтримала позов та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в пресі - газеті «Урядовий кур'єр» № 170 від 13.09.2017 року, заяв та заперечень до суду від відповідача не надійшло. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги, орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та не заперечувала щодо їх задоволення. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, а також допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи та надані документи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні, що сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області 11 вересня 2012 року, [NUMBER](а.с. 8). Статтею ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України на батьків покладені рівні обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], та малолітній [PERSON], [INFO], які зареєстровані за адресою : [ADDRESS], взяті на облік як внутрішньо переміщені особи та значаться зареєстрованими за адресою : [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 01.12.2014 № 3249000760 (а.с.24). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 17.07.2017 року, складеного комісією у складі: завідувача сектору з питань соціально-правової роботи, профілактики правопорушень та ведення соціального супроводу [PERSON] та головного спеціаліста центру підтримки сімей та дітей [PERSON], встановлено, що [PERSON] проживає у найманій кімнаті за адресою: [ADDRESS]. Для дитини [PERSON], [INFO], створені всі належні умови для життя, розвитку та відпочинку дитини, є місце для ігор.( а.с.33). Як вбачається зі змісту заяви вихователя ДНЗ № 2, наданої 11.08.2017 р. на ім'я начальника служби у справах дітей та сім'ї Бориспільської міської ради, [PERSON] відвідує ДНЗ № 2 з 12.11.2014 року і до цього часу. За весь час перебування в садочку жодного разу батька не бачили. Мама [PERSON] приводить і забирає дитину, приймає активну участь у вихованні дитини. Дитина завжди охайна і весела.( а.с34). Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради, погодженого рішенням виконавчого комітету міської ради 11.09.2017 р. № 548, орган опіки та піклування вважає можливим позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO].( а.с.54). У висновку також зазначено, що у кінці 2014 року [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO], переїхала із зони АТО до м.Борисполя. Усі питання щодо виховання сина вирішує мати самостійно без участі та підтримки з боку батька. Дитина знаходиться на повному утриманні матері, для розвитку дитини мати прикладає всі свої зусилля та можливості. Малолітній відвідує ДНЗ № 2. Батько дитини, [PERSON], зареєстрований за адресою [ADDRESS](зі слів родичів проживає у Московській області), жодного з покладених на нього законом обов'язків не виконує, не бере матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина, ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров»я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема- не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення( а.с.54). Наведене також підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від своїх обов'язків по вихованню сина, не проявляє батьківської турботи, хоча має таку можливість. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Аналізуючи вищенаведені обставини, слід прийти до висновку, що дійсно поведінка відповідача вказує на те, що він не має бажання займатися вихованням, утриманням та належним доглядом свого сина [PERSON], [INFO], не цікавиться його подальшою долею, фактично самоусунувся від виконання своїх обов'язків, а тому, з метою захисту законних прав та інтересів малолітнього, [PERSON] слід позбавити батьківських прав. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України в редакції закону, чинній з 08.06.2017 року, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом також встановлено, що [PERSON] добровільно не утримує малолітню дитину, тому з нього належить стягнути аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Такий розмір аліментів забезпечить мінімальне утримання дитини та не погіршить матеріальний стан платника аліментів. Крім того, виходячи з засад законності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягувати аліменти з відповідача, починаючи від дати ухвалення судового рішення, тобто з 25 вересня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття, оскільки інтереси дитини, враховуючи вищенаведені обставини участі батька в його утриманні, не будуть порушені. Вказані аліменти перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, який зобов'язати мати дитини [PERSON] у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду - відкрити на ім'я малолітнього [PERSON], [INFO], у відділенні Державного ощадного банку України за місцем проживання дитини. У відповідності до ст.88 ЦПК України, за вимогою про стягнення аліментів, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язанийдопуститинегайневиконаннярішення про стягненняаліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved