Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

26 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Куянівської сільської ради про скасування державної реєстрації права власності та права постійного користування нерухомим майном та визнання права власності на земельну ділянку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер її рідний брат, [PERSON] . Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна частка (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,42 в умовних кадастрових гектарах, розташована на території Куянівської сільської ради, у землях, які перебували у колективній власності АТ «Бурякорадгосп Куянівський», посвідчена сертифікатом серії [NUMBER] , виданим на підставі розпорядження Білопільської райдержадміністрації №358 від 27 серпня 2000 року. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 серпня 2017 року у справі №592/7089/17 встановлено факт прийняття нею спадщини після брата [PERSON] . Після цього, 27 вересня 2017 року звернулася до приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу Бойко О. І. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу за №245/2017. На запит нотаріуса, відділом у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області надано відповідь про те, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай) на території Куянівської сільської ради. Разом з цим повідомлено, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 25 лютого 2010 року у справі №2-о-13/2010 за заявою прокурора Білопільського району в інтересах Куянівської сільської ради спадщина [PERSON] , до складу якої ввійшла вищезгадана земельна ділянка, визнана відумерлою та передана територіальній громаді Куянівської сільської ради. На підставі означеного судового рішення розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості), їй присвоєно кадастровий номер 5920684900:03:002:0490 та 09 березня 2016 року зареєстровано право власності за відповідачем. 08 травня 2018 року вищевказана земельна ділянка передана у постійне користування КП «Куянівське торгово-комунальне підприємство», про що до Державного реєстру речових прав внесені відповідні відомості за реєстраційним номером 26045692. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 14 грудня 2017 року рішення Білопільського районного суду Сумської області від 25 лютого 2010 року про визнання спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] , відумерлою скасовано, заяву прокурора Білопільського району в інтересах Куянівської сільської ради Білопільського району залишено без розгляду. Також, за апеляційною скаргою Куянівської сільської ради скасоване рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 серпня 2017 року та залишено без розгляду її заяву про встановлення факту прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за відповідачем, нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальних дій. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просила: 1) скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5920684900:03:002:0490 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,2597 га, розташовану на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 869377359206, номер запису про право власності 13593562; 2) скасувати державну реєстрацію іншого речового права права постійного користування вищезазначеною ділянкою, номер об`єкта нерухомого майна 869377359206, номер запису про інше речове право 26045692; 3) визнати право власності на вищезазначену земельну ділянку. Ухвалою від 27 грудня 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження, до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучено Службу з державної реєстрації прав Білопільської міської ради Сумської області та Комунальне підприємство «Куянівське торгово-комунальне підприємство» (а. с. 28-29). 18 січня 2019 року від відповідача Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області надійшов відзив на позовну заяву за підписом сільського голови Павленка [PERSON] , в якому зазначено, що рішенням Білопільського районного суду від 25 лютого 2010 року по справі №2-о-13/2010 за заявою прокурора Білопільського району в інтересах Куянівської сільської ради визнано відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , а саме, земельну частку (пай) площею 4,42 в умовних кадастрових гектарах та передано її територіальній громаді Куянівської сільської ради. У подальшому на вказану земельну частку (пай) сільською радою була виготовлена технічна документація, земельна ділянка прийнята у комунальну власність та передана в оренду. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 серпня 2017 року по справі №592/7089/17 задоволено заяву [PERSON] та встановлено факт прийняття нею спадщини після смерті брата [PERSON] Однак, у подальшому Апеляційним судом Сумської області зазначене судове рішення скасовано. Таким чином, на даний час відсутні докази того, що позивач фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Зазначає, що [PERSON] не здійснювала поховання свого брата, не отримувала свідоцтво про його смерть, не проживала разом з ним на день смерті, не успадковувала його майно та не зберігала документи. Остання не винила дій, передбачених ст. 549 ЦК УРСР, які б свідчили про прийняття спадщини. Разом з тим [PERSON] зверталася до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , проте отримавши відзив сільської ради, подала заяву про залишення його без розгляду. Посилаючись на викладені обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у зв`язку з їх безпідставністю (а. с. 46-47). Ухвалою від 25 січня 2019 року витребувано докази, зокрема, у Білопільському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Сумській області копію актового запису про смерть спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] та у відділі у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області копію Книги видачі сертифікатів по Куянівській сільській раді Білопільського району Сумської області щодо видачі [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай), за клопотанням представника позивача в якості співвідповідача залучено Службу з державної реєстрації прав Білопільської міської ради Сумської області та закрито підготовче провадження по справі з призначенням її до розгляду по суті (а. с. 75-77). Ухвалою від 14 лютого 2019 року за клопотанням представника позивача провадження у справі зупинено у зв`язку зі смертю позивача [PERSON] до залучення до участі у справі правонаступників останньої (а. с. 98-99). 08 серпня 2019 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про поновлення провадження у справі та залучення правонаступника позивача (а. с. 104-105). Ухвалою від 10 вересня 2019 року за клопотанням представника первісного позивача поновлено провадження у справі та залучено правонаступника померлого [INFO] позивача [PERSON] - [PERSON] (а. с. 113-114). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Представник останньої адвокат Мазурова К. Д., яка діє на підставі ордеру, позов підтримала. Представник відповідача - Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області за довіреністю Даценко А. М. позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов, та крім того зазначив, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту, оскільки заявлено вимогу про визнання в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на земельну ділянку, тоді як спадкодавець за життя не набув право власності на земельну ділянку. Представник відповідача - Служби з державної реєстрації прав Білопільської міської ради Сумської області у судове засідання не з`явився без повідомлення причин. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 118). Третя особа приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Сумській області Бойко О. І. у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 122). Представник третьої особи: Комунального підприємства «Куянівське торгово-комунальне підприємство», будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив (а. с. 124). Заслухавши представників позивача та відповідача, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Згідно з п. п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пунктах 1, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Таким чином, враховуючи, що спадщина відкрилася в день смерті [PERSON] , 12 вересня 2001 [INFO] , застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми ЦК УРСР 1963 року, які діяли на той час. Згідно з положеннями ст. ст. 524, 525, 527 ЦК УРСР спадкоємство здійснювалося за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнавалося останнє постійне місце проживання спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги за законом були в рівних частках діти, дружина і батьки померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). До числа спадкоємців першої черги відносилася також дитина померлого, яка народилася після його смерті. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликалися до спадкування, успадковували в рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) (ст. 530 ЦК УРСР 1963 року). У статті 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та (або) подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Положеннями ст. 550 ЦК УРСР визначалося, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. В статті 553 ЦК УРСР зазначалося, що спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважалося, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом було правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини було необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини могло бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснив дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виразив свою незгоду прийняти спадщину. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] в с. Москаленки Білопільського району помер рідний брат первісного позивача, [PERSON] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8-11, 87-89). Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,42 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, у землях, які перебували у колективній власності ВАТ «Бурякорадгосп «Куянівський», посвідчене сертифікатом серії [NUMBER] , виданим Білопільською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження від 27 серпня 2000 року №358, що підтверджується довідкою Держгеокадастру від 09 лютого 2018 року, а також книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Білопільською РДА членам ВАТ «Бурякорадгосп Куянівський» (а. с. 41, 143-146). Згідно з довідкою Воронівської сільської ради Білопільського району від 19 травня 2017 року, [PERSON] постійно і на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] один. Заповіт від імені померлого виконавчим комітетом Воронівської сільської ради не посвідчувався та не реєструвався (а. с. 40 зворотній бік). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 25 лютого 2010 року за заявою прокурора Білопільського району в інтересах Куянівської сільської ради Білопільського району спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , а саме земельну частку (пай) площею 4,42 га, визнано відумерлою та передано її територіальній громаді Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 12). На підставі вищевказаного рішення 09 березня 2016 року за Куянівською сільською радою Білопільського району Сумської області зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5920684900:03:002:0490, площею 4,2597 га, розташовану на території Куянівської сільської ради, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідний запис за №13593562. У подальшому, на підставі рішення Куянівської сільської ради від 25 квітня 2018 року зазначену земельну ділянку передано у постійне користування КП «Куянівське торгово-комунальне підприємство», про що 08 травня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис про інше речове право за №26045692. Вказані обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №131871065 від 24 липня 2018 року (а. с. 19). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14 грудня 2017 року рішення Білопільського районного суду від 25 лютого 2010 року про визнання відумерлою спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , скасовано (а. с. 13-14). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 серпня 2017 року встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Москаленки Білопільського району Сумської області (а. с. 15). На підставі вищевказаного рішення, 27 вересня 2017 року за заявою представника [PERSON] - [PERSON] . приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Бойко О. І., заведена спадкова справа №245/2017 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , зареєстрована у Спадковому реєстрі за №61294893 (а. с. 37-41). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 13 грудня 2017 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 серпня 2017 року про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] скасовано, заяву останньої залишено без розгляду, заявнику та роз`яснено право на звернення до суду в порядку позовного провадження (а. с. 16-17). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а. с. 94). Після смерті останньої, 07 серпня 2019 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу за заявою [PERSON] заведена спадкова справа №45/2019, зареєстрована у Спадковому реєстрі за №64570407 (а. с. 130-140). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] входила до кола спадкоємців другої черги за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В той же час в установленому законом порядку вона не прийняла спадщину після смерті брата. Доводи представника позивача стосовно того, що за заявою [PERSON] заведена спадкова справа, у зв`язку з чим остання є такою, що прийняла спадщину, суд вважає безпідставними, враховуючи наступне. Як вбачається з матеріалів справи, спадкова справа після смерті [PERSON] заведена приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Бойко О. І. на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми про встановлення факту прийняття спадщини первісним позивачем. Після цього вказане рішення було скасоване Апеляційним судом Сумської області, про що нотаріус, який не був учасником справи, повідомлений не був, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а. с. 37-41). За таких обставин, сам по собі факт заведення спадкової справи не є доказом того, що [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті брата. Крім того, суд зазначає, що одночасно із скасуванням рішення про встановлення факту прийняття спадщини, [PERSON] було роз`яснено право на звернення до суду в порядку позовного провадження. Вказаним правом остання не скористалася та з позовними вимогами про встановлення факту прийняття спадщини чи продовження строку для прийняття спадщини до суду не зверталася. Інших доказів на підтвердження своїх доводів про прийняття у передбаченому ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР порядку спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , суду не надано. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у [PERSON] не виникло право на спадщину після смерті [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Оскільки [PERSON] не набула права на спадщину після смерті брата, [PERSON] , це право не набула також і її правонаступник [PERSON] , у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed