Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

24 вересня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що між нею та відповідачем 05 липня 2013 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. З відповідачем не проживає з лютого місяця 2014 року. Дитина проживає з нею. Шлюб між ними не розірвано. На даний час ніде не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач отримує дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу. Посилаючись на ст.84 СК України, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 500 гривень щомісячними платежами до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, додатково пояснила, що вона проживає з батьками, які не мають роботи та теж не мають доходів. Вона отримує щомісячно на дитину соціальну допомогу в розмірі 800 гривень. Також рішенням суду присуджено з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 500 гривень. Відповідач позов не визнав, подав письмові заперечення, в яких зазначив, що він не може сплачувати аліменти на користь позивача в зв'язку зі скрутним матеріальним становищем, так як значну частину своїх доходів витрачає на ліки, які необхідні для його особистого лікування та лікування матері, яка є інвалідом. На даний час офіційно не працевлаштований, не перебуває на обліку в центрі зайнятості, не є фізичною особою - підприємцем, не отримує будь-яких пенсій та соціальних допомог, перебивається тимчасовими заробітками. В запереченнях відповідач звертає увагу на свій стан здоров'я, оскільки майже чотирнадцять років перебуває на обліку у лікаря дерматовенеролога з приводу псоріазу звичайного, розповсюдженого, псоріатичної артропатії, яке на сьогоднішній день особливо прогресує та значно ускладнилося. Таке захворювання не дає йому можливості ефективно працювати та отримувати доходи, оскільки більшість часу витрачає на лікування та курс профілактичних заходів. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, його представника, допитавши свідка [PERSON], дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2013 року. Згідно наданої копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками дитини є сторони [PERSON] та [PERSON] Довідкою Романівської сільської ради Брусилівського району підтверджується, що позивачка [PERSON] разом з малолітньою дочкою проживає в с.Романівка Брусилівського району зі своїми батьками та сестрою. З наданих відповідачем письмових доказів, а саме, довідки управління Пенсійного Фонду України в Коростишівському районі, повідомлення Коростишівського районного центру зайнятості, довідки управління праці та соціального захисту населення Коростишівської райдержадміністрації, повідомлення державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, консультаційних висновків спеціаліста, повідомлення в.о.головного лікаря Коростишівської центральної районної лікарні, копій пенсійного посвідчення, довідки до акта огляду МСЕК вбачається, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-дерматовенеролога з приводу псоріазу звичайного, розповсюдженого, псоріатичної артропатії з 2000 року, періодично проходить обстеження та призначені курси лікування, проведено державну реєстрацію припинення його підприємницької діяльності як фізичної ооби-підприємця, соціальних виплат, компенсацій, пенсій не отримує, мати відповідача має пенсійний вік та є інвалідом третьої групи. Свідок [PERSON], яка є матір'ю відповідача, в судовому засіданні показала, що вона хворіє, є інвалідом, син допомагає їй. Син також хворіє 14 років псоріазом, коли позивачка пішла від нього, то він перенервував, стан його здоров'я погіршився. Півтора місяця тому помер її чоловік і в зв'язку з цим вони мають борги. Відповідно до частин 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 10 ЦПК України визначено принцип змагальності сторін, який передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім встановлених цим кодексом випадків. Так, для задоволення вимог позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, вона з огляду на положення частин 2, 4 ст.84 СК України та ст.10 ЦПК України повинна була довести крім того, що з нею проживає їх дитина віком до трьох років, також ту обставину, що відповідач може надавати матеріальну допомогу. Однак жодного доказу, який підтверджував би цю обставину, позивачка суду не надала. Враховуючи обставини справи, встановлені з наданих відповідачем доказів, а саме те, що відповідач на даний період часу не має постійного місця роботи, його заробіток є нерегулярним та незначного розміру, з нього стягнуто аліменти в розмірі 500 гривень на утримання дочки на користь позивачки, стан здоров'я ускладнює працевлаштування відповідача з отриманням постійного заробітку, інших доходів відповідач не має, а тому суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] на даний час неспроможний надавати утримання дружині [PERSON], а відтак її позов задоволенню не підлягає. Відповідачем документально не підтверджені його судові витрати, які відповідно до ст.88 ЦПК України можуть бути відшкодовані з позивача у разі відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed