Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

24 жовтня 2019 року заявник [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] , звернулася до суду із заявою про оголошення безвісно відсутнім [PERSON] , [INFO] , з 21 червня 2013 року. Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року за вказаною заявою було відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. 08 січня 2020 року та в кінцевій редакції 16 січня 2020 року на адресу суду надійшла уточнена заява [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] , про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, за участю заінтересованої особи: ГУ ДМС України у Донецькій області. В обґрунтування уточнених вимог заявник зазначила, що протягом двох років до серпня 2008 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] у них народилась спільна дитина, [PERSON] , який з моменту народження та до теперішнього часу постійно мешкає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Дитина має статус «інваліда дитинства» та потребує додаткового та постійного піклування та оздоровдення. Після нароодження дитини [PERSON] ще деякий час, приблизно до серпня 2008 року мешкав з ними, після чого зник у невідомому напрямку. З серпня 2008 року до теперішнього часу [PERSON] з ними не спілкувався, жодного разу не телефонував, дитиною не цікавився та не опікувався, його рідним також не відоме місце його знаходження. Останнім відомим місцем проживання [PERSON] є: [ADDRESS] . Самостійні пошуки [PERSON] протягом майже десяти років поспіль позитивного результату не дали, нікому зі спільних знайомих не відомо його місце перебування чи місцезнаходження. Відповідно до загальнодоступної бази розшуку МВС України, [PERSON] перебуває у розшуку з 21 червня 2013 року як особа, яка притягується до кримінальної відповідальності. Таким чином, на даний час місце перебування [PERSON] не встановлено. Отже, на сьогодні, фактична відсутність [PERSON] , який є батьком її дитини, позбавляє її та дитину соціальних прав та гарантій, визначених чинним законодавством. Фактично на даний час вона з дитиною перебуває за місцем мешкання її чоловіка у місті Москві, однак вона позбавлена можливості офіційно лікувати та оформити дитину в навчальний заклад, яка не є громадянином Росії. На даний час її чоловік, який є громадянином РФ, має намір усиновити її сина, однак вирішити у судовому порядку це питання неможливо у зв`язку з відсутністю біологічного батька, [PERSON] . Отже визнання [PERSON] безвісно відсутнім, дозволить оформлювати усі необхідні документи на ім`я дитини, у тому числі паспорти, з наступним оформленням усиновлення та отримання відповідного соціального статусу. Просила суд визнати безвісно відсутнім громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Маріуполя Донецької області, останнє відоме місце перебування: [ADDRESS] , з 21 червня 2013 року. 27 січня 2020 року від представника заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області В. Степанюга, яка діє на підставі довіреності, на адресу суду надійшли письмові пояснення на заяву [PERSON] про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, відповідно до яких ГУ ДМС у Донецькій області вважає, що заявлена вимога не має достатніх підстав для її задоволення, та може у подальшому позбавити його певних прав та обов`язків. Крім того, за наявною у розпорядженні Лівобережного РВ ГУ ДМС України у Донецькій області базою даних, [PERSON] , [INFO] , документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 21 лютого 2008 року Орджонікідзевським РВ Маріупольського ГУ ГУМВС України у Донецькій області. З 12 травня 2008 року по 29 грудня 2019 року його місце проживання було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , з 23 липня 2010 року по [INFO] - за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, ГУ ДМС у Донецькій області вважає, що визнання громадянина України [PERSON] безвісно відстунім, є безпідставним, тому у задоволенні заяви [PERSON] просили відмовити. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, від якої на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглянути без її участі, за участю її представника [PERSON] , заявлені вимоги підтримала у поівному обсязі та просила задовольнити. Представник заявника - Балашов Ю.В., який діє на підставі довіреності, заявлені [PERSON] вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім з 21 червня 2013 року. Представник заінтересованої особи ГУ ДМС у Донецькій області - Трубіцин К.Р. , який діє на підставі довіреності, підтримав доводи, викладені у писмьових пояснення, на підставі яких у задоволенні заяви [PERSON] просив відмовтити. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 43 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Судом встановлено, що заявник [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , від яких у них народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19 травня 2008 року, в якому батьками дитини зазнчаені [PERSON] та [PERSON] . Прізвище [PERSON] на [PERSON] заявник змінила у зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] [INFO] лютого 2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом № 2 Раменського управління ЗАГС ГУ ЗАГС Московської області. Згідно відповіді ЦВП в Донецькій області ГУ НП від 25 вересня 2019 року, проведеною перевіркою, здійсненою дільгичним офіцером поліції Лівобережного відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області встановлено. Що за за адресою: [ADDRESS] мешкає тітка [PERSON] , однак остання вдома зявляється рідко, оскільки мешкає десь за містом. Під час поквартирного обходу будинку [ADDRESS] та спілкування з сусідами було зясовано, що [PERSON] ніхто не знає та ніколи не бачив, окрім сусідки з квартири [ADDRESS] . Як пояснила сусідка, [PERSON] за вказаною адресою ніколи не мешкав, але інколи відвідував тітку. Сусідка останній раз бачила його більше пяти років тому, теперішнє місце мешкання [PERSON] не знає. Відповідно до Єдиної бази розшуку МВС України, [PERSON] , [INFO] , 21 червня 2013 року оголошено у розшук Калінінським РВ Донецького МУ ГУМВСУ в Донецькій області за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України. Допитані у якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які є рідною сестрою та батьком заявника, пояснили, що [PERSON] перебувала у цивільному шлюбу з [PERSON] , від якого у 2008 році народила дитину. Дитина народилась інвалідом, тому [PERSON] через декілька місяців пішов з родини та до теперішнього часу його місце знаходження не відоме. Зокрема, свідок [PERSON] пояснив, що у 2010 році останній раз мимохідь бачив [PERSON] , який був з сумнівною компанією, після чого жодного разу його більше не бачив. З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. У відповідності до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав ставити під сумнів правдивість фактів, викладених заявником. При цьому сукупність досліджених в ході розгляду справи письмових доказів свідчить про те, що на сьогодення немає достовірних даних про місце постійного перебування [PERSON] і будь-які відомості щодо нього відсутні понад 10 років, що є підставою для визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою. На підставі ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved