Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

25 жовтня 2016 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилалися на те, що [INFO] року помер батько позивачів - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на домоволодіння [NUMBER], розташоване на земельній ділянці розміром 430 кв.м. у [ADDRESS]. Після його смерті було оформлено спадщину наступними документами: свідоцтво про право власності [PERSON] - дружині померлого та матері позивачів - на 1/2 частку в спільній сумісній власності на зазначене домоволодіння, свідоцтво про право на спадщину [PERSON] на 1/4 частку зазначеного домоволодіння; свідоцтво про право на спадщину [PERSON] на 1/4 частку зазначеного домоволодіння. Зазначені свідоцтва не були зареєстровані в Бюро технічної інвентаризації. Мати позивачів кутова [PERSON] померла [INFO] року. Позивачі звернулися до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак їм було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв'язку з відсутністю зареєстрованого права власності на вищевказане нерухоме майно. З урахуванням викладеного, позивачі просили суд визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частку домоволодіння за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частку домоволодіння за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В судове засідання позивачі не з'явилися надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, прочив у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.3). Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] та [PERSON]. Позивачка [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні також встановлено, що Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» зареєстровано за [PERSON] право власності на домоволодіння за адресою [ADDRESS], на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого 14.02.1961 року Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою реєстр № 1-1616, та записано в реєстрову книгу № 469 за реєстровим № 89. В інвентаризаційній справі на зазначене домоволодіння також міститься копія свідоцтва про право на спадщину на 1\\2 ч., виданого 18.12.1991 року Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою та копія свідоцтва про право власності на 1\\2 ч., виданого 18.12.1991 року Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою гр. [PERSON] (зазначене російською мовою) після смерті [PERSON], однак за реєстрацією права власності [PERSON] до КП «ДМБТІ» ДОР не зверталась, що підтверджується листом державного реєстратора КП «ДМБТІ» ДОР Усманова С.В. від 05.12.2017 року. В матеріалах справи наявна копія свідоцтва від 27.12.1991 року, виданого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], про право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] на ім'я [PERSON], що є дружиною, яка пережила чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року. Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.1991 року, виданого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємцями майна після смерті [PERSON], яке складається з 1/2 частини домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS], є в рівних частках дружина [PERSON] і син [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ № 437207. Згідно зі ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Після смерті матері у встановлений законом термін позивачі звернулися до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини. Постановою завідуючої Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черновської Л.Г. від 22.03.2013 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у посвідченні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння [NUMBER], розташоване на земельній ділянці розміром 430 кв.м. у [ADDRESS] в зв'язку з тим, що реєстрація права власності на вищевказане нерухоме майно за гр.. [PERSON] не проводилась. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п.4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За нормами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, та відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України: права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам. Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, серед іншого: свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.п.14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Таким чином, в зв'язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивачі не має можливості, їх права підлягають судовому захисту. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved