Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

25 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просить позбавити їх батьківських прав щодо малолітньої доньки, а також стягнути з них на користь та утримання дитини аліменти в розмірі по Ѕ частини всіх видів доходів з кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . [PERSON] взагалі не приймає участі у виховання дитини та місце його проживання не відоме. Мати дитини веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не створює нормальних умов для життя, розвитку та навчання дитини, не піклується про її розвиток та здоров`я, залишає її без нагляду. Харчування дитини є неякісним та нерегулярним. [PERSON] не має постійного місця роботи, перебивається тимчасовими заробітками, кошти від яких витрачає на придбання алкогольних напоїв. На сьогодні сім`я проживає в будинку без опалення і електрики, який належить співмешканцю [PERSON] . Житло потребує ремонту. Працівники сільської ради разом з фахівцями із соціальної роботи відвідували родину, проводили роз`яснювальну роботу з матір`ю, але це позитивних результатів не дало. Матеріально-побутові умови знаходяться в незадовільному стані. В зв`язку з цим, на засіданні виконавчого комітету Шевченківською сільською радою 31 серпня 2018 року № 136 було прийнято рішення «Про доцільність позбавлення батьківських прав» відповідачів, через ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо дитини. Представник позивача в судове засідання не з`явилася. Направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. До суду повернувся конверт з відміткою листоноші «повернуто за закінченням терміну зберігання», що, на думку суду, свідчить про те, що відповідач ухиляється від отримання виклику до суду. Відзив відповідачем не подано. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи судом повідомлені своєчасно, про що свідчать їх власні підписи на зворотних повідомленнях про вручення поштового відправлення. Відзив відповідачем не подано. Ухвалою суду від 06 лютого 2019 року у прийнятті до спільного розгляду з первісним позовом зустрічного позову, поданого представником відповідача [PERSON] - адвокатом Харченком Д.М. від 06 лютого 2019 року, до відповідача за первісним позовом [PERSON] , третьої особи - Миколаївського відділу реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про включення відомостей про батька житини з актового запису про народження дитини відмовлено. Представник третьої особи - служби у справах дітей Вітовської райдержадміністрації Миколаївської області в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, проти задоволення заявлених позовних вимог, а також розгляду справи у заочному порядку не заперечує. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ухвали суду від 19 червня 2019 року справа розглядається в порядку заочного провадженняза правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Дослідивши письмові докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , про що зазначено у свідоцтві про народження від 01 листопада 2012 року, серії [NUMBER] (а.с. 4). Відомості про батька дитини внесені до свідоцтва про народження на підставі частини 1 статті 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 СК України від 11 вересня 2018 року № 00020957696 (а.с. 18). Відповідно до довідок Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 21 вересня 2018 року № 2/906/02-42, 2/909/02-42, 2/908/02-42, 2/907/02-42, 2/905/02-42 неповнолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Має близьких родичів: матір - [PERSON] , батька - [PERSON] та брата - [PERSON] . Дитина власного житла не має та зареєстрована згідно з довідкою Миколаївського обласного центру обліку бездомних громадян за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 12, 13, 14, 15). Згідно з актами обстеження матеріально-побутових умов відповідача [PERSON] від 25 жовтня 2017 року та 26 березня 2018 року в будинку не створені нормальні умови для життя, розвитку та навчання дитини, у дитини відсутня окрема кімната, мало речей та іграшок. Дитячий садок дитина не відвідує. В будинку відсутнє опалення та електрика, система водопостачання у будинок не підведена. Житло потребує ремонту. [PERSON] зловживає спиртними напоями (а.с. 6, 91). Відповідно до характеристики, наданої Шевченківською сільською радою Вітовського району Миколаївської області від 27 серпня 2018 року № 821/04.03, відповідач [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, як людина, що вживає спиртні напої, ніде не працює, матеріально не забезпечена, перебивається тимчасовими заробітками. Має дев`ятеро дітей, відносно семи вже позбавлена батьківських прав (а.с. 9). Як вбачається з довідки Котляревського закладу дошкільної освіти «Барвінок» [PERSON] , [INFO] , зарахована до дитячого садку. Відвідувала дитячий заклад з 27 січня 2017 року по 10 серпня 2018 року не постійно (а.с. 12). Дитина зарекомендувала себе у дитячому садку з позитивної сторони, як весела, добра, життєрадісна, достатньо самостійна, завжди готова прийти на допомогу одноліткам та вихователю, відносини з якими склалися дружні. Дитячий заклад охоче відвідувала, завжди охайна, хоча речі були не новими. Однак, дитина дитячий садок відвідувала не постійно, на дзвінки вихователя групи мати не відповідала і ухилялася від контактів з представниками закладу (а.с. 8). З 04 жовтня 2018 року по теперішній час неповнолітня [PERSON] перебуває в Центрі, батьки жодного разу не відвідали дитину, що підтверджується листом комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 21 листопада 2018 року № 09-1250 (а.с. 90). Крім цього, факт ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] також підтверджується листом міської лікарні № 5 Миколаївської міської ради де дитина перебувала на лікування, батьки в свою чергу жодного разу не відвідали дитину. Через байдуже ставлення до дитини з боку батьків Шевченківською сільською радою Вітовського району Миколаївської області 31 серпня 2018 року за № 136 прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] щодо їх неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , батьківських прав та влаштувати дитину до комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації» Миколаївської обласної ради (а.с. 7). Вітовська районна державна адміністрація Миколаївської області 20 вересня 2018 року дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] (а.с. 88-89), посилаючись на наявну реальну загрозу здоров`ю дитини та нормального її розвитку через ухилення матір`ю [PERSON] від виховання своєї доньки, ведення нею аморального способу життя та байдуже ставлення до життя дитини. Батько в свою чергу взагалі самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, свідомо, без будь-яких поважних причин, нехтуючи своїми батьківськими обов`язками. Аналізуючи вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що відповідачі своїм байдужим ставлення до дитини ставлять під загрозу її життя та здоров`я. Не кажучи вже про забезпечення її духовного та морального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у його постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з пунктом 16 зазначеного Пленуму, ухилення батьків від своїх обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Факт ухилення відповідачів без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дитини, підтверджується змістом наданих до суду письмових доказів, та є таким, що загрожує життю, здоров`ю, нормальному розвитку, вихованню дитини та її інтересам. В зв`язку з цим, суд визнає позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Частинами 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01.01.2019 року 2027 грн., з 01.07.2019 року 2118 грн., з 01.12.2019 року 2218 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідачів слід стягнути на утримання дитини аліменти по 1/ 4 частині всіх видів заробітку (доходів) з кожного, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки відповідачі є батьками дитини і зобов`язані утримувати її до досягнення повноліття, визначення аліментів саме в такому розмірі буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України на користь держави з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у сумі 384,20 грн. з кожного.

Outcome: partial