overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

25.02.2016 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено рішення по цивільній справі № 182/8131/14-ц провадження № 2/0182/216/2016 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, яким позов [PERSON] задоволено, визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 12.07.1997 року, право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями № 9 по вулиці Хилинського в м. Нікополі Дніпропетровської області; визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 13.12.2000 року, право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями № 9 по вулиці Хилинського в м. Нікополі Дніпропетровської області. Разом з тим, судом не було вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, що брали участь у справі, або за своєю ініціативою ухвалити додаткове рішення якщо судом не вирішено питання про судові втрати. Враховуючи те, що при ухваленні рішення судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення стосовно судових витрат. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене та у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», судові витрати зі сторін повинні бути стягнуті таким чином. Згідно матеріалів справи, інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями № 9 по вулиці Хилинського в м. Нікополі Дніпропетровської області за технічним станом на 12.02.1985 року та в цінах 2013 року складає 133284 грн. 00 коп. (а.с.6). 1/2 від інвентаризаційної вартості будинку складає 66642 грн. 00 коп. (133284 грн. 00 коп. : 2 = 66642 грн. 00 коп.). 1 % (судовий збір) від 66642 грн. 00 коп. = 666 грн. 42 коп. Позивач [PERSON] при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір в розмірі 666 грн. 42 коп. (а.с.1). Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 666 грн. 42 коп., сплачений останньою при зверненні до суду з позовом (а.с.1). Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

25.02.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 22.06.1991 року у Хмельницькому Будинку урочистих подій, актовий запис № 931. При цьому позивач посилається на те, що з жовтня 2014 року шлюбні стосунки під сторонами фактично припинені, проживають сторони окремо. Позивач зазначає, що 30.01.2003 року від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], на утримання якої позивач надає допомогу в добровільному порядку. Так як примирення сторін неможливе, позивач змушений звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявилася, повідомлялася належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 22.06.1991 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Лазар/ [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований у Хмельницькому Будинку урочистих подій, актовий запис № 931, що вбачається із свідоцтво про укладання шлюбу серії ІІ-БВ № 293577 /а.с. 11/. 30.01.2003 року народилася [PERSON], актовий запис № 22, що слідує із свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 10/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть з жовтня 2014 року, спорів стосовно поділу спільного майна та виховання доньки на теперішній час немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

25.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 18.07.2015 року він уклав з відповідачем [PERSON] шлюб. Сімейні стосунки між подружжям не склалися через різницю в характерах, на даний момент сім'я розпалася, з січня 2016 року не проживають однією сім'єю. Позивач вважає, що збереження сім'ї у подальшому не можливе, вказує на те, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 11). Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала повністю. На примирення з позивачем не згодна, просила суд залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]» (а.с. 35). Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 18.07.2015 року сторони у справі уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1735 (а.с. 26). Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини сторін припинені з січня 2016 року, сумісного господарства не ведуть. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими: збереження сім'ї не можливо, на примирення сторони не згодні, шлюб існує лише формально, відтак позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача судових витрат, тому суд не розглядає її.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

25.02.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, на період навчання в Чернігівському національному технологічному університеті, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач повинен утримувати дочку на період навчання. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання не прибув без поважних причин. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дочка сторін по справі - [PERSON], [INFO], з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року навчається в Чернігівському національному технологічному університеті, з денною формою навчання, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, довідкою з навчального закладу (а.с.4,6). Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Суд вважає, що відповідач може здійснювати виплату позивачу аліментів на час навчання дочки (яка потребує матеріального утримання) у розмірі 1/4 частки із всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, так як він не має інших неповнолітніх дітей, отримує пенсію як колишній військовослужбовець і вказані обставини є підставами для задоволенню позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

25.02.2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши, що у них з відповідачем є спільний син [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Син знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на його утримання. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що ніде не працює та в міру власних матеріальних та фінансових можливостей не може сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно, а згоден сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 700 гривень щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них [INFO] року народився син [PERSON]. На даний час позивачем подана до суду позовна заява про розірвання шлюбу з відповідачем. В свідоцтві про народження [PERSON] зазначено, що він народився [INFO] року, і його батьком є відповідач по справі [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має мінливий дохід, в даний час не працює, тому є доцільним визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України суд при визначені розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки позивач в судовому засіданні не довела, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно, суд вважає можливим стягнути з останнього на користь позивача аліменти у розмірі 700 гривень щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

25.02.2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши, що у них з відповідачем є спільний син [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Син знаходиться на її утриманні. Практично ніякої матеріальної допомоги відповідач на утримання сина не надає, участі в вихованні сина не приймає. Позивачу відомо, що [PERSON] працює в м. Києві, має офіційну заробітну плату. Позивач на утриманні має двох дітей, перебуває в декретній відпустці, працювати на даний час не має можливості, крім державної допомоги доходів не має. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття сином. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них [INFO] року народився син [PERSON]. 27.07.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. В свідоцтві про народження [PERSON], зазначено, що він народився [INFO] року, і його батьком є відповідач по справі [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

25.02.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 19 квітня 2003 року виконкомом Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №4, зазначивши в обґрунтування позову, що у шлюбі прожили до 2000 року. З того часу шлюбні відносини припинили, спільного господарства не ведуть. Шлюб розпався тому, що за весь час спільного проживання вони з відповідачем так і не змогли порозуміти один одного. Кожен з них жив своїм життям і згодом вони втратили почуття поваги та любові один до одного та припинили шлюбні стосунки. На теперішній час їх шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Строк на примирення просить не надавати, оскільки наміру зберегти сімю вони не мають, тому збереження їх шлюбу суперечить їхнім інтересам. В судове засідання позивач не зявилася, направивши на адресу суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутністю /а.с.15/. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, у звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутність /а.с.16/. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 19 квітня 2003 року виконкомом Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис за №4. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №112909 /а.с.6/. Від шлюбу подружжя мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.8, 10/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з позовної заяви суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні з 2000 року, разом подружжя не проживають, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу суперечить їх обопільним інтересам, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

25.02.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і суду показала, що вона з відповідачем не перебувала у зареєстрованому шлюбі, але вони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Донька мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість, оскільки є працездатним. Інших осіб на утриманні не має. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій причині. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, на утримання доньки є законними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

25.02.2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 01 серпня 1972 року, актовий запис №85, місце реєстрації: райЗАГС міста Роздільна Одеської області. Мають сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], які є повнолітніми. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення, взаємоповагу один до одного. Відповідач систематично влаштовував сварки, проявляв неповагу до сім'ї і дітей, ухилявся від виконання сімейних і батьківських обов'язків, ображав, зловживав алкогольними напоями. З січня 2002 року відповідач проживає за іншою адресою, не бере участі у веденні спільного господарства, сторони припинили шлюбні відносини. Просить суд розірвати її шлюб із [PERSON] [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила строк на примирення не призначати, оскільки відновлення шлюбних відносин з відповідачем виключається, справу розглянути без її участі, згодна на ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про час, дату і місце розгляду справи за місцем реєстрації і фактичного проживання, заперечень на позов не надав. Суд за згодою позивача узвалює по справі заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами зареєстровано 01 серпня 1972 року, актовий запис №85, місце реєстрації: райЗАГС міста Роздільна Одеської області. Мають дорослих дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим вони стали проживати окремо з січня 2002 року, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що не заперечує і позивач, і відповідач. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні. Спір про поділ майна відсутній. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Судовий збір у повному обсязі сплачено позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved