Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

26.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 21.08.2015 року (реєстровий № 4452) про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором від 22.01.2007 року (б/н) в сумі 83240 грн 48 коп. та витрат, повязаних з вчиненням цього виконавчого напису, в сумі 1700 грн, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначив, що в приватного нотаріуса [PERSON] не було правових підстав для вчинення виконавчого напису в звязку з ненаданням відповідачем документів, які підтверджують безспірність заявлених вимог. Крім того, виконавчий напис вчинено після закінчення трирічного строку з дня виникнення у відповідача права вимоги стягнення заборгованості. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Відповідач і треті особи не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. У запереченнях проти позову приватний нотаріус [PERSON] послалася на безпідставність позову, тому що, на її думку, відповідачем було надано всі необхідні документи, які підтверджували безспірність його вимог. Просила розглянути справу за її відсутності та відмовити в задоволенні позову. Інші учасники цивільного процесу про причини своєї неявки суд не повідомили. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 21.08.2015 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинила виконавчий напис (реєстровий № 4452) про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 22.01.2007 року (б/н) в сумі 83240 грн 48 коп. та витрат, повязаних з вчиненням цього виконавчого напису, в сумі 1700 грн, таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII (далі Закон) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» встановлено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника, із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як слідує з матеріалів справи (а. с. 27-30), відповідач надав позивачеві кредит на підставі заяви від 22.01.2007 року, в якій є запис про те, що крім заяви невідємною частиною кредитного договору є: Памятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку, які відповідач приватному нотаріусу не представив. За таких обставин вважається, що відповідач не надав приватному нотаріусу оригінал кредитного договору, на підставі якого виникла заборгованість. Крім того, виходячи зі змісту заяви позивача від 22.01.2007 року, позивач просив надати йому кредит в сумі 15000 грн зі сплатою за користування кредитними коштами 30% річних, а не 18757 грн 03 коп. зі сплатою 60% річних як вказано в розрахунку заборгованості, який надав приватному нотаріусу відповідач. Заява позивача від 22.01.2007 року не містить умов щодо сплати позивачем, як позичальником, неустойки, яку стягнуто виконавчим написом нотаріуса. Отже, предявлена відповідачем до стягнення сума заборгованості розрахована в супереч умовам, які прописані в заяві від 22.01.2007 року, а тому не може вважатися безспірною. Згідно статті 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Приватний нотаріус [PERSON] порушила зазначені вище вимоги Закону і вчинила виконавчий напис вже після закінчення трирічного строку з дня виникнення у відповідача права вимоги її стягнення. Вказане підтверджується оригіналом кредитної картки позивача № 4149 6253 0308 2604, копія якої долучена до справи (а. с. 5), на якій визначено строк закінчення її дії січень 2011 року. Виходячи з цього, приватний нотаріус не мала права вчиняти виконавчий напис починаючи з 01.02.2014 року. Вищевикладене в сукупності є підставою для визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та задоволення цього позову.

Outcome: approved