Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

24 лютого 2021 року [PERSON] , звернувся до суду із позовом про припинення стягнення аліментів, який 03 березня 2021 року уточнив, та просив припинити стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку. В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.11.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання їхнього сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. З кінця 2015 року до теперішнього часу неповнолітній син [PERSON] ,2006 року народження проживає з ним знаходиться на повному його забезпеченні. Мати [PERSON] будь-якої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина не приймає. У зв`язку із чим вважає, що підстави для примусового стягнення аліментів на користь колишньої дружини повністю відсутні. Ухвалою суду від 15 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позові, наполягав на задоволенні позовних вимог. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на підстави викладені у позові, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що вона мешкає по сусідству і з позивачем [PERSON] з 2014 року. Позивач мешкає разом із своїм неповнолітнім сином [PERSON] . Дитина доглянута, навчається у школі, займається дозвіллям. Позивач виховує сина з першого класу. Відповідача-матері дитини вона жодного разу не бачила. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він добре знає позивача [PERSON] . З 2015 року разом із позивачем мешкає його неповнолітній син [PERSON] . Відповідача не бачив, знає, що дитина постійно мешкає разом із батьком. Крім того, зазначив, що декілька разів був у квартирі позивача, де постійно перебувала дитина, зназордяттся його особисті речі та шкільне приладдя. Неповнолітній свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він мешкає разом із батьком з 2016 року, з якого точно місяця він не пам`ятає. До цього часу мешкав разом із матір`ю по [ADDRESS] . Мати погано до нього відносилась, била, тому батько його забрав до себе, де він і проживає до теперішнього часу постійно. Батько за ним доглядає, купує продукти, одяг, готує їжу. Щодо аліментів йому нічого не відомо. Матір бачив випадково, коли приходив до бабусі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2012 року, яке набрало законної сили 19 листопада 2012 року, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти на неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] народження , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 квітня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.20,23). Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради від 20.01.2016 №12 визначено місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] народження разом із батьком [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується копією відповідного рішення (а.с.7,24). Відповідно до Акту від 04.02.2021 , складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , затвердженого начальником дільниці ТОВ «Житлосервіс - КР», [PERSON] мешкає разом із своїм сином [PERSON] з 2015 року у квартирі [ADDRESS] . Колишня дружина за вказаною адресою не проживає та у вихованні дитини участі не приймає. (а.с.8) Відповідно до довідки - розрахунку №114/11 від 06.04.2021 Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконанні відділу перебуває виконавче провадження за рішенням суду у справі №435/3998/12 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Заборгованість складає 163420,73 грн. (а.с.43) [PERSON] працює монтером колії ТОВ «Донбаське промислово-транспортне підприємство» та загальна сума доходу за період з 01.10.2020 по 31.03.2021 без урахування аліментів становить 104712,63 грн. (а.с.47). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно зі ст.ст.141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Як слідує з положень ст.181 СК України, аліменти на утримання дитини стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина. Слід також зауважити, що відповідно до ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до положень ч.2 ст.18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, до якого належить також припинення права на аліменти. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, закон пов`язує виникнення права на зміну чи припинення розміру аліментів зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, якщо такі обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів. Отже, враховуючи встановлений ч.1 ст.81 ЦПК України обов`язок доказування, у справах про зміну чи припинення розміру аліментів позивач повинен довести як наявність обставин, передбачених ст.192 СК України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів та існують на момент звернення з позовом. Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Так, в ході судового розгляду знайшов підтвердження належними, допустимими та достатніми в їх сукупності доказами той факт, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] з 2016 року проживає разом з батьком [PERSON] , місце проживання дитини визначено рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради від 20 січня 2016 року, що в сукупності є свідченням суттєвої зміни обставин, за яких ухвалювалось рішення про стягнення аліментів та визначають недоцільність продовження стягнення аліментів на користь відповідача [PERSON] в подальшому. Також суд, зауважує, що відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти позову, та доказів на підтвердження використання сплачуваних [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] за цільовим призначенням та в інтересах дитини не надала, не спростувала наведених позивачем доводів, а тому суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Приймаючи рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену в § 54 рішення у справі «HUNT v. UKRAINE» № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, де зазначено, що «… між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». Вирішуючи вимогу про припинення стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2016 року стягнення та виплата аліментів в новому розмірі, здійснюється виключно з дня набрання законної сили рішенням суду. З огляду на ухвалення рішення на користь позивача, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 908 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с.27).

Outcome: approved