Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

24.12.2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 22.08.2017 року та мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка постійно мешкає з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON]. Батько дитини [PERSON] на даний час відбуває покарання у місцях позбавлення волі на тимчасово окупованій території АР Крим. Відповідач раніше надавав нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон, але на даний час його місце знаходження не відоме, хоча раніше не заперечував проти поїздки дочки на відпочинок за кордон, в зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом. Позивач має намір виїхати з онукою на відпочинок по країнах Європейського союзу, а саме до Польщі, Франції, Великобританії, Бельгії, Норвегії, Німеччини, але не може отримати від відповідача згоду на виїзд неповнолітньої дитини. З наведених підстав позивач просить суд надати дозвіл на виїзд онуки за кордон до країн Польщі, Франції, Великобританії, Бельгії, Норвегії, Німеччини без згоди батька на період з 10 квітня 2019 року по 30 квітня 2019 року. Позивач надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним про дату, час та місцерозгляду справи, шляхом розміщення судової повістки на сайті судової влади. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує та додав належно завірений дозвіл на виїзд дитини за кордон з бабусею та дідусем від [PERSON]. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явилась, повідомлена завчасно, належним чином про дату, час та місце розгляду справи, її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні, належними документами, встановлено, що з 02.04.2004 року, [PERSON] та [PERSON] перебували, в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7) Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2017 року шлюб між батьками дитини розірвано. (а.с. 6) Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які ними уповноважені. Такий порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетину державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами). Стаття 33 Конституцією України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Згідно положень п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання дитини. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції Організації Об'єднаних Націй «Про права дитини» прийнятої резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З наведеного випливає презумпція права дитини на вільний виїзд за кордон у супроводі бабусі та/або дідуся. Позивач надала суду копію вироку від 09.10.2018 року Джанкойського районного суду АР Крим, відповідно до якого відповідача дійсно засуджено до позбавлення волі на строк один рік шість місяців (а.с. 9-12) та відбуває покарання десь на окупованій території АР Крим, яка тимчасово не підконтрольна Україні, що унеможливлює отримання належно завіреної згоди батька дитини. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач не має можливості отримати нотаріально посвідчену згоду батька дитини на виїзд неповнолітньої дочки за кордон. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про необхідність надання позивачеві дозволу на виїзд мололітньої [PERSON], [INFO] за кордон, а саме до країн Польщі, Франції, Великобританії, Бельгії, Норвегії, Німеччини на період з 10 квітня 2019 року по 30 квітня 2019 року в супроводі бабусі та/або дідуся без дозволу (згоди) та супроводу батька, оскільки це відповідає інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved