Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

25.07.2017р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про визнання за нею як спадкоємцем за заповітом після смерті її батька [PERSON], який помер 06 липня 2012 року, право власності на житловий будинок, який розташований по вул. О. Невського, 193, смт. Врадіївка Миколаївської області. Позов мотивований тим, що вона є спадкоємцем за заповітом вказаного майна. Але, враховуючи, що [PERSON] успадкував цей будинок після смерті своєї матері [PERSON], не отримав у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом та не встиг зареєструвати на вказаний житловий будинок право власності, вона не може в нотаріальному порядку оформити своє спадкове майно. 04.05.2017р. приватним нотаріусом Врадіївського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, що і було підставою звернення з цим позовом до суду. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, проте 15.08.2017р. звернулися до суду із заявами, в яких просять проводити розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте 10.08.2017р. подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить провести розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯХУ № 213257. [PERSON] померла 19.12.1999р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 016096 від 04.01.2010р. На момент смерті [PERSON] проживала у житловому будинку по вул. О. Невського, 193, смт. Врадіївка Миколаївської області одна (довідка Врадіївської селищної ради № 3072 від 17.07.2017 року). Згідно листа Врадіївської державної нотаріальної контори № 731/01-16 від 08.08.2017р. Після [PERSON], відкрита спадкова справа № 59/2004р. З заявою про прийняття спадщини звернувся син [PERSON], на ім'я якого було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), зареєстроване 3 59 від 11.03.2004р., що також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 48688899 від 08.08.2017р. Таким чином, після смерті своєї матері [PERSON], [PERSON] успадкував житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться по вул. О. Невського, 193, смт. Врадіївка Миколаївської області, який належав [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва на право особистої власності на будівлі, видане Врадіївською селищною радою від 10.01.1985р., що підтверджується свідоцтвом про народження довідкою Комунального підприємства Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації № 290/04-02-03 від 16.06.2017р. Згідно звіту про оцінку майна житлового будинку, станом на 23.06.2017р. вартість нерухомого майна становить 38 492 грн. 00 коп. 06.07.2012р. [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії 1-ФП № 152654 від 06.07.2012р.) не встигши оформити за собою право власності на успадкований житловий будинок. З матеріалів справи вбачається, що позивач є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП № 401372 від 17.05.1977р., та яка в подальшому, у зв'язку з реєстрацією шлюбу, змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ФП № 007288 від 08.07.1999р. На момент смерті [PERSON] проживав у житловому будинку по вул. О. Невського, 193, смт. Врадіївка Миколаївської області один (довідка Врадіївської селищної ради № 3074 від 17.07.2017 року). Згідно довідки приватного нотаріуса Врадіївського районного нотаріального округу [PERSON] № 1326/01-16 від 10.08.2017р. після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа № 32/2012 та на день смерті спадкодавець залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу [PERSON] 04.07.2012р., зареєстрований за № 450, де все своє майно заповів [PERSON], яка в подальшому звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Дружина спадкодавця - [PERSON], 14.08.1954р.н., відмовилася від прийняття обов'язкової частки у спадщині. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 48688798 від 08.08.2017р. та довідки приватного нотаріуса Врадіївського районного нотаріального округу [PERSON] № 8331/01-16 від 14.08.2017р. вбачається, що на ім'я позивача видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.05.2013р., зареєстрованими за №№ 444 та 445, від 12.12.2013р., зареєстроване за № 1371, від 15.05.2017р., зареєстроване за № 497, при чому спірний будинок не входив в майно, на яке видані вказані свідоцтва. Постановою від 04.05.2017р. приватним нотаріусом Врадіївського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по вул. О. Невського, 193, смт. Врадіївка, через відсутність реєстрації права власності на вказане майно за померлим [PERSON] Судом також встановлено, що позивачем розміщено оголошення у місцевій газеті Вісник Врадіївщини № 35(9785) від 13.05.2017р. про втрату свідоцтва на право власності на будинок по вул. О. Невського, 193, виданого на ім'я [PERSON], та визнання останнього недійсним. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вимогами ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Оскільки позивач вчасно подав до нотаріальної контори заяву, то він вважається таким, що спадщину прийняв. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до п. 6 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Відповідно ч. 7 ст. 16 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. За вимогами ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи той факт, що після смерті [PERSON], окрім позивача, який є спадкоємцем за заповітом, ніхто не звертався із заявою про прийняття спадщини, а позивач не має іншої можливості, аніж у судовому порядку, поновити своє право на спадкове майно, яке у неї виникло у зв'язку із смертю [PERSON], який прийнявши спадщину після своєї матері [PERSON] не встиг за життя зареєструвати вказане право в порядку визначеному чинним законодавством, а відтак право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Outcome: approved