Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

25 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просила визнати за нею право власності на автомобіль Skoda Fabia, 2005 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане Ужгородським МРЕВ в Закарпатській області 18.08.2005 року, шасі (кузов) [NUMBER] , тип транспортного засобу седан, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований в Ужгородському МРЕВ в Закарпатській області 18.08.2005 року. У мотивування вимог позивачка посилалася на те, що 04 грудня 2006 року між нею та відповідачем було укладено Договір купівлі продажу автомобіля, на підтвердження якого відповідач видав розписку від 05.12.2006 року про те, що отримав 11900 доларів США, та оформив довіреність на право експлуатації та розпорядження спірним автомобілем на її ім`я. Через деякий час вона вирішила перереєструвати автомобіль на себе, однак від співробітників сервісного центру МВС дізналась про наявність арештів накладених Ужгородським міським відділом ДВС ГТУЮ в Закарпатській області на спірний автомобіль через борги відповідача, до яких вона відношення не має. Транспортний засіб знаходиться під арештом на підставі постанови державного виконавця, а тому вона не може належним чином зареєструвати автомобіль. Вважає, що є законною власницею спірного автомобіля і тому звернулась до суду із цим позовом. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу в її відсутність. В судове засідання відповідач не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Дослідивши надані докази, суд доходе висновку, що слід відмовити у задоволенні позову із наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Ужгородським МРЕВ в Закарпатській області 18.08.2005 року (а.с. 6) автомобіль Skoda Fabia, 2005 року випуску, шасі (кузов) [NUMBER] , тип транспортного засобу седан, реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] . 04.12.2006 року [PERSON] видав на ім`я [PERSON] , [PERSON] довіреність без обмеження строку, посвідчену приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Форкош М.М., з правом управляти та розпоряджатися від його імені належним йому автомобілем Skoda Fabia, 2005 року випуску, шасі (кузов) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с. 7) Згідно постанов про розшук боржника (а.с. 9-14) автомобіль, який зареєстрований за боржником [PERSON] , марки Skoda Fabia, 2005 року випуску, шасі (кузов) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] розшукується Ужгородським МВ ДВС ГТУ юстиції в Закарпатській області з метою забезпечення рішень суду. Судом встановлено, що 05.12.2006 року [PERSON] видав розписку у простій письмовій формі про отримання від [PERSON] всієї суми 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) доларів США за автомобіль Skoda Fabia, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Наявність вказаної розписки, виданої не на ім`я позивачки, а на ім`я [PERSON] та наявність довіреності від 04.12.2006 року, на думку позивачки, підтверджує факт правомірності набуття нею права власності на цей автомобіль. Такі доводи позивачки суд вважає неспроможними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ст. 638 ЦК України угода вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України в письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує у двадцять та більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. У тексті договору повинні бути вказані його сторони, предмет і зміст угоди, інші істотні умови договору. Документи, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1338, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), перелічені у п. 8 Правил, і серед них відсутні розписка про передавання грошей за автомобіль та довіреність. За зазначеними Правилами перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку сервісним центром МВС України. За діючим (на час виникнення правовідносин) законодавством угоди купівлі-продажу транспортних засобів мають здійснюватися у відповідності до вимог Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, які затверджені Наказом № 228 від 31.07.2002 року із наступними змінами. Згідно з цими Правилами, автомобілі можуть бути продані при знятті їх з обліку та відносно яких є відомості експертної установи про відповідність їх ідентифікаційних номерів характеристикам та записам, зазначеним в реєстраційних документах транспортного засобу. Після укладання письмового договору купівлі-продажу, новий власник автомобіля зобов`язаний зареєструвати його органах ДАІ МВС. Такі вимоги є суттєвими умовами при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля і їх недотримання не дає підстав вважати, що такий правочин відбувся. Суду не було надано доказів про те, що автомобіль знятий з реєстраційного обліку та його ідентифікаційні номери перевірені експертною установою (експертом). Посилання позивачки на отримання довіреності від [PERSON] , суд до уваги не приймає, оскільки ці правовідносини регулюються Главою 17 ЦК України та на підставі довіреності у [PERSON] не створюються, не змінюються і не припиняються права та обов`язки власника. Згідно ч. 1ст. 116 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ст. 210 ЦК України). Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що між сторонами не був укладений, відповідно до вимог чинного законодавства, договір купівлі-продажу транспортного засобу, а тому і підстави для визнання за позивачкою права власності, за ст. 328 ЦК України, відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON] про визнання права власності на автомобіль задоволенню не підлягають. На підставі ст. ст. 116, 208, 210, 328, 638 ЦК України,

Outcome: dismissed