Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

24.10.2017р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Добропільської міської ради Донецької області, про визнання права власності. Свій позов мотивує тим, що 09.02.1994р. отримала свідоцтво про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Добропільської міської ради народних депутатів. Власниками квартири [ADDRESS] в рівних долях є позивач та її діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які померли. 04.08.2017р. позивач звернулась до Другої Добропільської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від померлої доньки, але постановою нотаріуса було відмовлено, оскільки наданий правовстановлюючий документ пошкоджений, порушена цілісність документа внаслідок чого не можливо встановити текст печатки органу приватизації, який видав документ. [PERSON] зверталась до відділу з житлових питань та управління комунальною власністю Добропільської міської ради з проханням видачі дубліката свідоцтва про право власності на житло від 09.02.1994р., однак відповіддю №07/109 від 21.09.2017р. було відмовлено у звязку з відсутністю приватизаційної справи. Тому просить визнати за собою право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: Донецька область, м.Добропілля, мкр.Молодіжний, 5/16 в порядку спадкування за законом на частки, які належали її дітям. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, хоча про дату, час, та місце слухання справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи маються їх заяви від 14.12.2017р., про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача, Добропільської міської ради Донецької області також в судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час, та місце слухання справи була повідомлена належним чином, але через канцелярію суду 14.12.2017р. була зареєстрована заява від начальника юридичного відділу Добропільської міської ради, в якій просила розглянути справу без її присутності, вимоги позивача підтримала та не заперечувала проти їх задоволення. Таким чином, на підставі ч.2 ст.158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно копії витягу з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 21.07.2017р., [PERSON], 14.10.1940р.н., зареєстрована з 15.02.1984р. за адресою: Донецька область, м.Добропілля, мікрорайон Молодіжний, 5/16 (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 09.02.1994р., виконавчий комітет Добропільської міської ради народних депутатів підтверджує, що квартира, яка знаходиться за адресою: Донецька область, м.Добропілля, м-н Молодіжний, 5/16, дійсно належить на праві приватної власності гр.[PERSON] та членам її сімї, синам [PERSON], [PERSON] та донці [PERSON] у рівних долях по 16,6 кв.м., загальна площа квартири складає 66,4 кв.м. (а.с.10). Відповідно до копії технічного паспорту на спірну квартиру від 07.08.2017р., замовник технічної інвентаризації є позивач. Згідно технічної характеристики квартири, вона знаходиться на 1 поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 4-х кімнат житловою площею 47,4 кв.м., квартира обладнана балконом, загальна площа квартири 66,4кв.м.(а.с.11-13). Загальна вартість спірної квартири дорівнює 149466,00 грн., про що в матеріалах справи мається копія звіту №2245868_02102017_2-124 про оцінку майна від 02.10.2017р. (а.с.18-28). В позові позивач зазначила, що її діти померли, що знаходить своє підтвердження відповідно до копії свідоцтв про смерть фізичних осіб. Так, з копії свідоцтва про смерть, виданого 26.12.2007р. Теньківською сільською радою Червоноармійського району Житомирської області, актовий запис №13, вбачається, що гр.[PERSON] помер 11.07.1999р. у віці 27 років (а.с.7). [PERSON], помер 08.02.2007р. у віці 30 років, відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого 16.08.2011р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №106 (а.с.8). Також 15.01.2016р. померла донька позивача, [PERSON] у віці 36 років, що вбачається з копії свідоцтва про смерть від 26.08.2016р., виданого Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.9). Гр.[PERSON] зверталась до державного нотаріуса [PERSON] із заявою від 29.09.2017р. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті своїх дітей, але постановою нотаріуса №879/02-31 від 29.09.2017р. було відмовлено, оскільки наданий правовстановлюючий документ свідоцтво про право власності на житло, яке видане 09.02.1994р. виконавчим комітетом Добропільської міської ради народних депутатів має пошкодження, порушена цілісність документу внаслідок чого не читається текст печатки органу приватизації, який видав правовстановлювальний документ (а.с.40). Відповідно до повідомлення відділу з житлових питань та управління комунальною власністю №07/109 від 21.09.2017р. видати дублікат свідоцтва про право власності на житло від 09.02.1994р. на квартиру за адресою: м.Добропілля, мкр.Молодіжний, 5/16 неможливо, через те, що приватизаційна справа відсутня (а.с.41). Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Аналізуючи норми цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що отримання свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обовязком спадкоємців, будь-які терміни для отримання свідоцтва чинним законодавством не встановлені, а його неотримання не позбавляє спадкоємців права на спадкове майно. Суд враховує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, та має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав субєктів права власності. Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обовязки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця). Згідно ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого її оголошено померлою. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановою державного нотаріуса Другої Добропільської, в.о.Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області [PERSON], про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 879/02-31 від 29.09.2017 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої 15.01.2016 року [PERSON], у звязку з тим, що правовстановлюючий документ пошкоджено, який підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Тобто фактично правовстановлюючий документ втрачено, а видача його дубліката є неможливою через відсутність приватизаційної справи(а.с.40, 41). У відповідності зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, як вбачається із заяви представника відповідача [PERSON] від 14.12.2017р., позовні вимоги позивача останнім підтримуються та не заперечується проти їх задоволення, тобто фактично представник відповідача визнав позов повністю, не направивши суду жодних заперечень. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного, беручи до уваги, що відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі, оскільки його задоволення призведе до захисту невизнаного права власності позивача та не має наслідком порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved