Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

25.07.2019 року в інтересах [PERSON] до Херсонського міського суду Херсонської області звернувся адвокат Тільненко В.В. з заявою про видачу обмежувального припису відносно чоловіка заявника, який проживає з нею за однією адресою та систематично висловлюється на її адресу нецензурною бранню, погрожує фізичною розправою, перешкоджає у доступі до квартири, змінює замки, про що вона неодноразово зверталася до поліції та на даний час в провадженні суду перебуває справа про адміністративне правопорушення за № 766/12784/19 у відношенні її чоловіка за ст. 173-2 ч.1 КУпАП. Крім того, [PERSON] не забезпечує родину матеріально, гроші витрачає на спиртні напої. Заявник звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Вважає, що оскільки заінтересована особа неодноразово вчиняла відносно неї насильство, вважає необхідним видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , а саме: покласти на нього терміном на 6 місяців обов`язки: заборонити входити та перебувати в місці спільного проживання (перебування) разом з постраждалими особами заявником та її дочкою за адресою: [ADDRESS] . Заява передана головуючому 26.07.2019 р. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 липня 2019 року відкрите провадження у справі, призначено судове засідання на 29.07.2019 р. В судове засідання 29.07.2019 р. заінтересована особа [PERSON] не прибув - за приписами ч.11 ст. 128 ЦПК України в судове засідання 29.07.2019 р. викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке розміщалося більш ніж за 24 годин до дати відповідного судового засідання, з одночасним надісланням судових повісток та ухвали суду за вказаною у заяві адресою. З опублікуванням оголошення про виклик [PERSON] вважався повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Будь-які інші засоби зв`язку з заінтересованою особою суду невідомі. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним у заяві, вважали, що [PERSON] систематично здійснює відносно заявника психологічне та економічне домашнє насильство, яке виразилося у створенні перешкод у користуванні житлом, приниженням тощо. Від правоохоронних органів на звернення заявника реагування не відбувалося. 29.07.2019 р. в судовому засіданні оголошено перерву для надання додаткових доказів. В судовому засіданні 31.07.2019 р. оголошена перерва за клопотанням заінтересованої особи [PERSON] для підготовки та викладення своєї позиції. В судовому засіданні 01.08.2019 р. [PERSON] подано відзив на заяву, в якому зазначено, що заявниця провокує конфлікти, погрожує йому поліцією та його виселенням з житла. Вважає зазначену заяву засобом психологічно тиску. Зауважив, що квартира є його власністю та єдиним місцем проживання, придбана у іпотеку. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] та його представник адвокат Міхалков В.С. вважали заяву необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки відсутні належні та допустимі докази домашнього насилля. [PERSON] заперечував проти викладених заявницею обставин, вказав, що не застосовував до заявниці домашнього насильства. Судом задоволено клопотання про допит свідка та залучення додаткових доказів. Суд, заслухавши вступне слово сторін, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому 23.09.2011 року шлюбі (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане ВДРАЦС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні 23.09.2011 р.). Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , яка народилася [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане ВДРАЦС Суворовського РУЮ у м.Херсоні 27.03.2012р.), яка з 13.07.2012 р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Подружжя зареєстровані за адресою: [ADDRESS] : заявниця з 03.07.2013 р., заінтересована особа з 13.07.2012 р. (відомості про реєстрацію у паспортах громадян України сторін). 27.06.2012 р. [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ларічевою Н.А. придбав двокімнатну квартиру [ADDRESS] , право власності зареєстроване у БТІ м.Херсон 03.07.2012 р. (арк. справи 12-14). Квартира є іпотечним майном (арк. справи 15-16). За висновком ДІМ Комсомольського РВ ХМУ Олинець С.С., погодженого з начальником СДІМ Комсомольського РВ Альошиним О.М. та затвердженого начальником Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області Говорун О.В., встановлено, що 18.07.2015 р. до чергової частини звернулася [PERSON] про прийняття заходів до чоловіка [PERSON] , в ході перевірки останній пояснив, що у нього з дружиною склалися неприязнені відносини, в її бік грубими словами не висловлювався, проведена профілактична бесіда про недопущення злочинів. 14.05.2019 р. [PERSON] звернулася до Корабельного ВП ХВП ГУНП з заявою щодо неправомірних дій з боку чоловіка [PERSON] (талон-повідомлення б/н від 14.05.2019р.). Листом від 23.05.2019 р. за підписом начальника Корабельного відділення поліції Карімова Р.З. заявницю [PERSON] повідомлено про проведення перевірки та прийняття рішення про відсутність ознак кримінального або адміністративного правопорушення за її заявою від 14.05.2019р. Роз`яснено право оскаржити таке рішення в суді. З висновку від 23.05.2019 р. вбачається, що [PERSON] звернулася до поліції про вжиття заходів відносно її чоловіка [PERSON] , який вчиняє протиправні дії. Під час проведення перевірки при спілкуванні з [PERSON] встановлено, що останнім часом у нього неприязнені стосунки, суперечки та конфліктні ситуації, з ним проведено профілактичну бесіду, відсутні події кримінального правопорушення. Листом в.о. начальника Корабельного відділення поліції від 28.06.2019 р. за № 36/2-2101 [PERSON] повідомлено про проведення перевірки за її заявою від 24.06.2019 р. та прийнято рішення про відсутність ознак кримінального або адміністративного правопорушення. Роз`яснено право оскаржити таке рішення в суді. 23.06.2019 р. Херсонською обласною комунальною аварійною службою видано квитанцію серії ААИ № 309829 про сплату 300,00 грн. за відкриття квартири. З висновку від 28.06.2019 р. вбачається, що при перевірці заяви [PERSON] від 24.06.2019 р. до поліції виявлено відсутність складу кримінального правопорушення у діях [PERSON] , складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП, проведено бесіду профілактичного характеру. За характеристикою від 14.03.2019 р., виданою Головним управління Держпраці в Херсонській області [PERSON] є грамотним, дисциплінованим працівником, який вміло планує роботу та приймає зважанні рішення, дисциплінований та дотримувався правил, норм та етикету поведінки державного службовця. 08.02.2019 р. [PERSON] за місцем роботи Головне управління держпраці у Херсонській області - притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за відсутність на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня 02.01.2019 р. (наказ № 28-о від 28.02.2019 р.). За консультативним висновком спеціаліста від 02.01.2019 р. [PERSON] отримав 02.01.2019 р. рублена рана в/в зліва, алкогольне сп`яніння, надані рекомендації. За талоном-повідомленням від 31.07.2019 р. [PERSON] , заяву про прийняття заходів до її чоловіка, який не повертає її телефон зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Корабельне відділення поліції Херсонського відділу ГУ НП в Херсонській області за № 185293. 26.05.2018 р. заявником [PERSON] придбано мобільний телефон смартфон Samsung J320+ПЗ+чохол за 3677,00 грн. за кошти виданого їй ПАТ «УкрСиббанк» споживчого кредиту, а станом на 30.07.2019 р. вона не має отриманих та непогашених кредитів в АТ «Укрсиббанк». В судовому засіданні переглянуто наданий заявником диск з фотофайлами та звукозаписом. На фотофайлах зафіксований міжкімнатний отвір, а поруч міжкімнатні двері, а також газовий лічильник. Заявник вказувала на те, що її чоловік зняв кран з нього. На звукових файлах зафіксовані розмови жінки з чоловіком, на деяких записах є присутність дитини. Розмови відбуваються на підвищених тонах, чоловік дуже часто висловлюється нецензурно. Розмови стосуються створення чоловіком перешкод у користуванні жінкою житловим приміщенням, а саме вимогами жінки, висловлених у вольовій категоричній формі до чоловіка включити газ, воду тощо; обвинуваченнями у викраденні ключа від вхідної двері, а також висновками чоловіка про те, що жінка покине житло, надання їй тижня на роздуми; висловлювання образливих слів чоловіком на адресу жінки. Свідок [PERSON] суду показала, що у її доньки та [PERSON] з 2015 року погіршилися відносини, у 2015 році донька подзвонила та просила допомоги, оскільки її чоловік [PERSON] побив її та вигнав з дому. Її забрала старша донька та вона 3 тижні проживала у неї, [PERSON] була вся у синцях. Потім, [PERSON] приїхав з квітами, вибачився та вони примирилися. Вона особисто була присутня декілька разів при конфліктах доньки та чоловіка, який принижував не тільки доньку, а її особисто. Зі слів доньки знає, що [PERSON] відключає газ, воду, пральну машинку блокує, виганяє словесно доньку з дому, а квартира придбана у шлюбі, говорить що вона «бомж», її батьки та сестра також «бомжі». Гроші [PERSON] витрачає на себе, вживає пиво та що міцніше, скаржився їй, що Оля ховає від нього їжу, а сам гроші на їжу не дає. У тверезому стані нормально поводиться. [PERSON] вважає, що всі повинні йому, тому що він має 2 вищі освіти, а Олі вона не мала можливості надати такої освіти. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа є дружиною та чоловіком, шлюб не розірвано, проживають разом у придбаній чоловіком у шлюбі квартирі, яка за приписами ч.1 ст. 60 Сімейного Кодексу України віднесена до спільного майна подружжя, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. З пояснень сторін, свідка, висновків поліції, листів поліції встановлено, що між заявником [PERSON] та заінтересованою особою [PERSON] виникли неприязні стосунки, в тому числі щодо користування квартирою, а саме створення [PERSON] перешкод у користуванні квартирою. Суду не було надано доказів щодо притягнення [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв`язку з вчиненням насильства по відношенню до [PERSON] . Надані копії листів, висновків свідчать лише про звернення [PERSON] до поліції. Також у матеріалах справи відсутні відомості, що [PERSON] виносились попередження про вчинення домашнього насильства раніше та фактів, що поведінка [PERSON] була предметом розгляду компетентних органів. Висновки та листи правоохоронних органів свідчать про наявність конфліктних відносин між заявником та заінтересованою особою, факт вчинення дій про які заявляє [PERSON] вказані докази не містять, а проведення профілактичних бесід не є доказом вчинення домашнього насильства, оскільки профілактика це попередні заходи для недопущення чого-небудь. Судом не може бути прийняти до уваги як належний, допустимий доказ фотофайли та звукові файли, оскільки в судовому засіданні не можлива ідентифікація голосів осіб, що зафіксовані на звукових доріжках, а відповідач наполягає на тому, що це не його голос. Фотофайли самі по собі не свідчать про застосування будь-якого з видів домашнього насильства. Сам факт неодноразового звернення [PERSON] до різних органів з підстав вчинення щодо неї психологічного, економічного чи фізичного насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, але не підтверджує факт того, що останній вчинив щодо неї домашнє психологічне або економічне насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У судових дебатах заявниця просила заборонити заінтересованій особі проживати півроку разом з нею та дитиною за адресою реєстрації для того, щоб вона мала можливість накопичити кошти та самостійно покинути житло. Суд вважає, що між сторонами існує спір щодо користування спільним нерухомим майном, визначення місця проживання, що регулюється, зокрема, нормами ЦК України, СК України та ЖК УРСР. Зазначений спір не може бути вирішений шляхом застосування зазначених заявником заходів обмежувального припису. Оскільки [PERSON] не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення [PERSON] домашнього насильства у розумінні Закону, а судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно [PERSON] та її доньки, а також ризиків настання насильства у майбутньому, зіставляючи інтереси учасників справи та особи, в право якої здійснюється втручання, враховуючи суспільні інтереси та інтереси учасників справи, суд дійшов висновку, що аргументи заявника для виправдання такого серйозного втручання в життя [PERSON] не є достатніми. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису, та відповідно відмову у задоволенні заяви. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави. Рішення в повному обсязі виготовлено в нарадчій кімнаті 01 серпня 2019 року. На підставі ст. ст. 4, 9, 141, 211, 247, 263-265, 350-1 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд -

Outcome: dismissed