Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

24 липня 2017 року позивач, [PERSON], звернувся в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до відповідача, Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що прийнявши спадщину за законом після смерті свого батька, [PERSON], який помер [INFO], позивач не може оформити перехід права власності на земельну частку (пай), яку успадкував його батько після смерті [PERSON], але перехід права не оформив. Також заявляє про встановлення факту родинних відносин із [PERSON], як його дідом та батьком [PERSON]. В судовому засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON], підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, заявили про допит свідків [PERSON], [PERSON], явку яких забезпечили. Відповідач, Опішнянська селищна рада Зіньківського району Полтавської області, свого представника в судове засідання не відрядила, через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи за відсутності її представника, проти позовних вимог не заперечує. Суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, який заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача підтримане його представником, свідчення допитаних у судовому засіданні свідків, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: [PERSON], народився [INFO] в селищі Опішня Зіньківського району Полтавської області. Його батьками були [PERSON], помер [INFO] та [PERSON], померла [INFO]. Батько [PERSON], [PERSON], народився [INFO]. Його батьками були [PERSON], помер [INFO] та [PERSON], померла [INFO]. [PERSON] був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) в землі колективної власності КСП «Жовтень» селище Опішня, Зіньківського району Полтавської області. На земельну частку (пай) розміром 3.83 в умовних кадастрових гектарах 24 листопада 1997 року видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрований 24 листопада 1997 року. Після смерті [PERSON], спадщину прийняв [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, фактично вступивши у володіння спадковим майном. Підтвердженням прийняття спадщини є наявність Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрований 24 листопада 1997 року. Прийнявши спадщину після смерті свого батька, [PERSON], [PERSON] не переоформив перехід прав на земельну частку (пай). Після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач, [PERSON]. Спадкова справа на майно померлого [PERSON] заведена у Опішнянській державній нотаріальній конторі за №133. 5.08.2011 року позивачу, [PERSON], видано свідоцтво про право на спадщину за законом з урахуванням ? частки у спадщині, від якої відмовився його брат, [PERSON], на житловий будинок по [ADDRESS]. Прийнявши у складі спадщини і право [PERSON] на земельну частку (пай), успадковане ним після смерті [PERSON], позивач, [PERSON], не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину по причині, що у Сертифікаті на право на земельну частку (пай) не зазначено про перехід права до [PERSON] та відсутній документ, який підтверджує факт, що [PERSON] був батьком [PERSON]. З цих підстав 27 червня 2017 року в Зіньківській державній нотаріальній конторі позивачу, [PERSON], відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №688/02-31. Зіньківський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області відмовив [PERSON] у наданні йому Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження його батька, [PERSON], так як не збереглися відомості з актів цивільного стану про народження [PERSON], про що повідомлено листом №3 від 27.01.2017 року. З правового висновку зробленого Верховним судом України у справі № 6-3095цс15, постанова від 6 липня 2016 року, слідує, що особа яка вчасно прийняла спадщину у спосіб встановлений законом, є власником спадкового майна, має право володіти й користуватися ним, проте через відсутність реєстрації такого права обмежена у праві розпорядження належним їй майном. Таким чином, після реалізації своїх прав на оформлення спадщини в порядку встановленому Законом України «Про нотаріат», у позивача не лишилося інших способів захисту невизнаного права, крім як судовий. Крім досліджених в судовому засіданні доказів, факт родинних відносин [PERSON] зі спадкодавцями також підтверджений показаннями свідків [PERSON], [PERSON]. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України його положення застосовуються до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Згідно ст.529 Цивільного кодексу України ( 1540-06) при спадкоємстві за законом спадкоємцями черги є, в рівних частках,діти ( в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Пунктом 1) ч.1 ст.549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За нормами ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадщина здійснюється за заповітом або за законом, до складу якої входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 документом, який посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай). Форма сертифіката затверджена постановою КМУ № 801 від 12 жовтня 1995р. Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Форма сертифіката містить розділ про зміни, які вносяться до сертифіката у зв'язку з передачею права на земельну частку (пай), яке заповнюється уповноваженим на те органом - районною державною адміністрацією. Сертифікат на право на земельну частку (пай) є дійсним до виділення власнику частки (паю) земельної ділянки в натурі, ця норма закріплена пунктом 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25.10.2001 р. Судовий збір сплачено згідно п.1.1, п.1.4 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в повному обсязі і зараховано на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Судові витрати покласти на позивача. Враховуючи викладені обставини та їх відповідністю до п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», Указу Президента України від 8.08.1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 524, ст.529, ст.548, ст.549 Цивільного кодексу України ( 1540-06), п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. ст. 328 , п. 11, ч.1 ст. 346, ст. ст. 1217, 1218, 1261, ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України,

Outcome: approved