Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

25 серпня 2015 року до суду звернувся орган опіки та піклування - виконавчий комітет Автозаводської районної Ради м. Кременчука з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення коштів на утримання дитини. Вказував, що рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука № 233 від 14 червня 2012 року було надано [PERSON], [INFO] статус дитини, позбавленої батьківського піклування, зв'язку з перебуванням матері дитини - [PERSON] в місцях позбавлення волі, відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Крменчука № 265 від 25 червня 2012 року над малолітнім [PERSON] була встановлена опіка та призначено [PERSON] опікуном. Просив: - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON] кошти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку кожного місяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь опікуна дитини - [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача - органу опіки та піклування - виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука - Соколова А.В. позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені в позовній заяві. Підтвердила, що над [PERSON] була встановлена опіка та призначено [PERSON] опікуном. Крім того, рішення органу опіки та піклування за № 297 від 13 серпня 2015 року підтверджено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки відповідач не змінила свою поведінку в сім'ї та побуті, за місцем її проживання відсутні належні умови для здорового та благополучного проживання і виховання дитини. Третя особа [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] не прибула повторно у судові засідання призначені на 30 вересня 2015 року, 07 жовтня 2015 року та 09 листопада 2015 року, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи засобами рекомендованого поштового зв'язку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, думку прокурора, яка підтримала позов, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як роз'яснено у п. 15 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30 березня 2007 року (з наступними змінами та доповненнями) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Крім того, у п. 16 цієї постанови вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], а відомості про батька якого записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.а.с. 6-7). Рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука за № 233 від 14 червня 2012 року, вказаний орган опіки та піклування вирішив надати статус [PERSON], [INFO], дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв'язку з перебуванням матері дитини - [PERSON] в місцях позбавлення волі и (а.с. 9). Рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука № 265 від 25 червня 2012 року над малолітнім [PERSON] була встановлена опіка та призначено [PERSON] опікуном (а.с. 10). 02 грудня 2014 року відповідач [PERSON] була звільнена з місць позбавлення волі та 02 лютого 2015 року звернулася до органу опіки та піклування з бажанням повернути на виховання свого малолітнього сина [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука за № 222 від 28 травня 2015 року [PERSON] було відмовлено у зв'язку з не наданням належно чином оформлених документів на підтвердження змоги нею займатися вихованням дитини (а.с. 4). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, затвердженого начальником служби у справах дітей виконкому Комсомольської міської Ради від 20 лютого 2015 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм співмешканцем [PERSON] - умови проживання задовільні. 05 травня 2015 року до виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука надійшов запит від слідчого відділення Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав у зв'язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження. Рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука за № 297 від 13 серпня 2015 року, вказаний орган опіки та піклування вирішив надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] Суд погоджується з таким рішенням органу опіки та піклування. Відповідач не подала належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин, позову в цілому чи у певній його частині. Суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина і за таких обставин необхідно позбавити її батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO]. Крім того, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], кошти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позов в частині розмірів аліментів визнано таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки позивач не обґрунтував розміри аліментів, запропонованих у позовній заяві. Відповідно п. 7 ч.1 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу аліментів за один місяць з метою забезпечення інтересів дітей. З відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. в частині вимог майнового (стягнення аліментів) та немайнового (позбавлення батьківських прав) характерів згідно п.п. 1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на день подання позову).

Outcome: partial