Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

24 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 16.07.2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» та фізична особа підприємець [PERSON] (на момент укладення договору - Єльцова) [PERSON] уклали договір банківського обслуговування, відповідно до умов якого відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку з банком у розмірі 31500,00 гривень зі сплатою за користування кредитом відсотків згідно з умовами договору. В порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та вимог договору відповідач своїх зобовязань за договором належним чином не виконала, в звязку з чим виникла заборгованість станом на 27.08.2015 року в сумі 80263,84 гривень. 26.12.2014 року фізичну особі підприємця [PERSON] було виключено з реєстру субєктів підприємницької діяльності, тому позивач просить стягнути з відповідача як з громадянина вказану заборгованість, також просить стягнути судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, 24.11.2015 року надіслала до суду заяву в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.\~\~\~\~ Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, причин неявки в судове засідання суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що у справі міститься підписане представником відповідача повідомлення (а.с. 51). 03.12.2015 року представник відповідача через канцелярію суду надав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, просить розглянути справу за відсутності відповідача та представника, також просить суд відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір пені до 1000,00 гривень, в звязку з тим, що відповідач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а батько дитини будь-якої фінансової допомоги не надає (а.с. 53). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов\~підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що фізична особа - підприємець Єльцова (змінила прізвище на [PERSON]) [PERSON] на підставі заяви про відкриття поточного рахунку і картки зі зразками підписів та відбитку печатки, 16.07.2012 року отримала в ПАТ КБ «Приватбанк» картку з відповідним картковим рахунком, по якій було встановлено кредитний ліміт станом на 16.07.2012 року в розмірі 1000,00 гривень, станом на 02.03.2014 року в розмірі 31322,27 гривень, що підтверджується завіреною копією довідки від 31.08.2015 року від імені головного бухгалтера ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 10, 26). Згідно заяви відповідач приєдналася до «Умов та правил надання банківських послуг» позивачем та тарифами банку за обслуговування карткового рахунку, які розміщені в мережі Інтернет, які разом становили договір банківського обслуговування відповідача позивачем (а.с. 10, 11-25). Відповідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно п. 3.2.1.1.3 «Умов та правил надання банківських послуг» кредит надається в обмін на зобовязання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди, а згідно з п. 3.2.1.2.3.4. вказаних умов банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань, передбаченого умовами, змінити умови кредитування та вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за кредитом в повному обсязі (а.с. 11-22). З позовної заяви вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 27.08.2015 року становить 80263,84 гривні, яка складається з: 29584,00 гривні заборгованість за кредитом; 22534,95 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом; 23429,25 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 4715,64 гривні заборгованість з комісії за користування кредитом (а.с. 3 зворот). Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 26.12.2014 року [PERSON] припинила підприємницьку діяльність (а.с. 30). Відповідно ст. 52 ЦК України\~фізична особа\~підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 04.12.2013 року у справі №6-125цс13, однією з підстав припинення зобовязань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобовязання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Представником відповідача 03.12.2015 року подано заяву про визнання позову в повному обсязі в сумі 80263,84 гривні (а.с. 53). Повноваження представника відповідача в цій справі підтверджуються договором про надання правової допомоги № 48ц/015 від 15.10.2015 року, в пунктах 1.1., 1.2. якого зазначено, що на виконання обовязків по захисту прав та інтересів відповідача в судах за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитом, клієнт (позивач) надає адвокату (представнику відповідача) повноваження, що передбачені діючим процесуальним законодавством як повноваження сторони в цивільному процесі, без будь-яких застережень. Відповідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України відповідач, зокрема, має право визнати позов повністю або частково. Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2008 року вказано, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що представник відповідача, маючи повноваження за договором діяти від імені відповідача без обмежень, подав письмову заяву, яка приєднана до справи, з якої вбачається безумовне визнання позовних вимог про стягнення заборгованості, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Разом з цим, представник відповідача просить відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір пені до 1000,00 гривень, в звязку з тим, що відповідач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а батько дитини будь-якої фінансової допомоги не надає. Відповідач має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 54). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшено за рішенням суду якщо він значно перевищує розмір збитків та при наявності інших обставин, що мають суттєве значення. У п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року зазначено, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення зобовязання). Суд враховує, наступні обставини, які на думку суду мають суттєве значення, а саме: відповідач до квітня 2014 року виконувала свої зобовязання за договором; відповідачем частково погашено кредит у сумі 1916,00 гривень (31500,00 29584,00 = 1916,00); відповідач визнає позовні вимоги; відповідач має на утриманні малолітню дитину. Разом з цим, суд не приймає посилання представника відповідача на ту обставину, що батько дитини не надає фінансової допомоги, оскільки доказів тому до справи не надано. Враховуючи вищенаведені істотні обставини, з огляду на розмір заборгованості по кредиту, процентам та комісії у сумі 56834,59 гривень та розмір пені 23429,25 гривень, тривалість невиконання зобовязань за договором, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання представника відповідача та зменшити розмір пені до 15000,00 гривень. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у загальному розмірі 71834,59 гривень, яка складається з: заборгованості по кредиту 29584,00 гривень, заборгованісті за процентами за користування кредитом у розмірі 22534,95 гривень, заборгованісті з комісії 4715,64 гривень, пені у розмірі 15000,00 гривень, в решті вимог про стягнення пені суд відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1218,00 гривень (а.с. 1). Тому, враховуючи застосування судом ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем, в повному розмірі 1218,00 гривень.

Outcome: partial