overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

25 листопада 2013 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила що відповідач є батьком сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбуються про здоров'я і розвиток дитини. Позивачка в ході судового засідання підтримала свої позовні вимоги. Відповідач позов визнав. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], який працює в Іллічівському МТП є батьком малолітньої дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачкою [PERSON], [INFO] Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється. Відповідно до ст. 182 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, якій не має постійного доходу, а також думку сторін, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 від всіх видів його заробітку, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст.. 367 ч.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

25 листопада 2013 року по справі ухвалено рішення, яким зазначений вище позов задоволено в повному обсязі, та стягнуто з [PERSON] на користь держави шкоду, заподіяну водним живим ресурсам у розмірі 12240 гривень 00 копійок, та вирішено питання щодо судових витрат. 13 серпня 2014 року до канцелярії суду надійшла заява прокурора про виправлення описки у судовому рішенні, в якій зазначено про відсутність останньої цифри у коді ЄДРПОУ Печенізької селищної ради Харківської області, на користь якої ухвалено рішення. Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до частини 3 статті 220 Цивільного процесуального кодексу України їх присутність не є обов'язковою. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно частини 1 статті 219 Цивільного процесуального кодексу України суд, що виніс рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки. У резолютивній частині вказаного рішення невірно зазначено код ЄДРПОУ Печенізької селищної ради Харківської області, тому вказана описка підлягає виправленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

25 листопада 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовною заявою, в якій просила визначити, що частка її та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] складає по ? ч. від загальної площі квартири у розмірі 49,5 кв. м. Розділити особовий рахунок цієї квартири на два окремих особових рахунка у відповідності з порядком користування житловими кімнатами, який склався, розділити при цьому оплату за площу загального користування між особовими рахунками відповідно до частки кожного співвласника. Закріпити один особовий рахунок на площу 24,75 кв. м за нею, а другий особовий рахунок на площу 24,74 кв. м. - за відповідачем [PERSON]. Позивачка у судове засідання з'явилася. Відповідач, місце знаходження якого не відомо, був викликаний через оголошення у пресі, тобто належним чином, але до суду не з'явився. Виходячи з викладеного, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

25 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою. Посилався на те, що в 1972 р. почав працювати в слюсарем в ПМК-1 «Миколаївспецсільгосмонтаж», де йому видано трудову книжку на прізвище «[PERSON]», в яку потім за новим місцем роботи, а саме, Новоодеським «Міжгосптахопром» виправлено ім'я, тобто, записано замість «[PERSON]» «[PERSON]», як за паспортом. Зазначив, що оформляючи документи для отримання пенсії звернув увагу на такі розбіжності у написанні імені. На даний час підприємство, на якому видавалась йому ця трудова книжка не існує, а тому не має можливості виправити ці помилки іншим способом ніж через судове рішення. Просив встановити факт про те, що ця вищезгадана трудова книжка належить йому. У судове засідання заявник не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій вимоги підтримав, а справу просив розглянути за його відсутності. Управління Пенсійного фонду будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається і судом встановлено наступне. Зі змісту свідоцтва про народження заявника випливає, що його прізвище, ім'я та по батькові записане як - [PERSON], [INFO]. Військовий квиток виданий 4 травня 1973 року також на [PERSON], що відповідає даним документу, що посвідчує його особу, тобто паспорта, на цей час. Проте, 13 грудня 1972 року, ПМК-1 «Миколаївспецсільгосмонтаж», де заявник розпочав трудову діяльність слюсарем, з невідомих причин йому видана трудова книжка на ім'я [PERSON], тобто змінено ім'я, замість «[PERSON]» записано «[PERSON]». Однак, 16 червня 1982 року Новоодеським «Міжгосптахопром», який в подальшому реорганізовано в відкрите акціонерне товариство «Родники», де заявник розпочав працювати, на його ім'я, а саме, [PERSON], видано трудову книжку. За таких умов суд приходить до висновку, що вказані розбіжності в написанні імені заявника у належних йому трудових книжках виникли в результаті допущених помилок працівниками відділу кадрів цих підприємств при заповненні трудових книжок на ім'я заявника при їх видачі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

25 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 16 квітня 2008 року Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану міста Миколаєва, актовий запис №184. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 16 квітня 2008 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя та збереження сім'я є неможливим. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, наполягав на розірванні шлюбу. Позивач також пояснив, що з жовтня 2014 року вони з дружиною не проживають разом. Через неодноразові сімейні конфлікти позивач свідомо прийняв рішення про неможливість подальшого сумісного проживання з [PERSON] Крім того, позивач зазначив, що намагається створити сім'ю з іншою жінкою. Відповідачка в судовому засідання проти позову заперечувала, оскільки вважає, що сумісне життя між сторонами може відновитися. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 квітня 2008 року Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, про що складено актовий запис за №184. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб. Сторони не заперечують, що від шлюбу дітей не мають. Враховуючи викладене, а також той факт, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, вимоги [PERSON], відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки під час розгляду справи позивач просив залишити йому прізвище, взяте у зв'язку із укладенням шлюбу, суд, враховуючи приписи ст. 113 СК України, дійшов висновку про необхідність залишити позивачу прізвище «[PERSON]». Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання позивача і відносить судові витрати на його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

25 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що у 2007 році в місцях позбавлення волі, де відбуває покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області, зареєстрував шлюб із [PERSON] Після одруження остання взяла прізвище [PERSON]. На даний час сімейні відносини між ним та відповідачкою не склалися, у зв'язку з різними поглядами на життя. Між ними відсутні взаєморозуміння, довіра та почуття поваги один до одного. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачкою не можливе, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надіслав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з'явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, з позовом згодна. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, 20 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис за №2746, після реєстрації шлюбу відповідачці присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 22). Причиною розпаду сім'ї стала втрата взаєморозуміння, довіри та почуття поваги один до одного. Стосунки, які виникли між подружжям, роблять неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Від стягнення з відповідачки судового збору позивач відмовився, про що подав відповідну письмову заяву. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, зважаючи на те, що відповідачка подала заяву про залишення їй прізвища, присвоєного при одруженні, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

25 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON], 16 липня 1983 року в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. З 2000 року сторони не підтримують шлюбних стосунків, ведуть окремо свої господарства. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду нотаріально посвідчену заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.9). В судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

25 листопада 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16 липня 2006 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу дітей у них немає. Сімейне життя з відповідачем не склалось. В їх стосунках неодноразово виникали конфлікти та непорозуміння, які призвели до того, що їх сім'я фактично розпалась. Вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Вони втратили почуття любові одне до одного, стали чужими людьми, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя і примирення між ними неможливі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. В судове засідання відповідач повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

25 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється, офіційно не працює. У відкритому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, обґрунтувавши це тим, що має на утриманні другу дитину [PERSON], [INFO] від іншого шлюбу. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження на ім'я [PERSON], [INFO] його батьком є [PERSON], тобто відповідач по справі, який не заперечує свого батьківства (а.с. 5) У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст. 182, 183 СК України, частина заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами п.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачкою вимоги, визначивши розмір аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, у відповідності з ч.3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

25 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, у неї малий дохід, дитина знаходиться на утриманні матері, просить стягнути з нього на її користь аліменти на дитину в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила суду, що на протязі року відповідач матеріальної допомоги не надає. Відповідач [PERSON] позов не визнає. Пояснивши, що не бажає сплачувати аліменти на свою дочку в сумі 2000 грн., оскільки це є для нього велика сума. Згідний добровільно надавати допомогу у вихованні дитини та сплачувати аліменти у розмірі 400 грн. Визнає, що [PERSON], [INFO] є його дочкою. Стан його здоров'я задовільний, інших дітей у нього не має, на утриманні непрацездатних батьків, дружини не має. Має мінливий дохід, офіційно не працює. За листопад місяць отримав дохід в розмірі 3000 грн. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім'єю у зареєстрованому шлюбі з 2011 року по 2014 рік. В сім'ї народилась дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Батьками якої є сторони, що підтверджується свідоцтвом про її народження. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано доказів щодо обґрунтування розміру аліментів. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що дитина має нормальний стан здоров'я, являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоров'я, є працездатний, має тимчасові заробітки, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1032 грн., враховуючи що відповідач згоден надавати матеріальну допомогу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісячно. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

25 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.09.2009 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. З відповідачем шлюбні відносини припинили. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та дату розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.13,16) Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 вересня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області серії [NUMBER] за актовим записом №212 (а.с. 6). Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області серії [NUMBER] за актовим записом № 424 (а.с. 7). Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача суд приходе до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Конвенцією «Про права дитини» (ч. 1 ст. 3), ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню iнтересiв дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) стягуються в частині від доходу його батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180,181,183,191 СК України та

Outcome: partial