Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

24 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що від шлюбних стосунків з відповідачем [PERSON] [INFO] народилася спільна донька [PERSON] . Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Після чого, донька проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач не бере участі в матеріальному забезпеченні дитини. Позивач зазначає, що на даний час вона тимчасово безробітна, знаходиться на обліку в центрі зайнятості, зважаючи на це, вона позбавлена фактичної можливості забезпечити повноцінний та необхідний рівень життя доньки. Позивач здійснювала заходи спрямовані на стягнення аліментів з відповідача в добровільному порядку, проте позитивного результату вони не дали. Разом з тим, відповідач має гарний стан здоров`я, працездатний, служить за контрактом у військовій частині та має постійний дохід, особи, які перебувають на його утриманні в нього відсутні. Таким чином, зважаючи на неможливість вирішення зазначеного спору в добровільному порядку, позивач була змушена звернутися до суд з зазначеним позовом. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2020 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 01 квітня 2020 року. 20 березня 2020 року через канцелярію суду відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає. Обґрунтовує свою позицію тим, що факти, які зазначені позивачем, як підстави для отримання аліментів, не відповідають фактичним обставинам справи та непідтверджені жодними доказами, оскільки, після розірвання шлюбу, їхня спільна донька [PERSON] фактично проживає разом з матір`ю відповідача [PERSON] в с. Озеряни. Всі матеріальні витрати на утримання доньки здійснює він. З цих підстав, відповідач просить суд відмовити у задоволенні зазначених позовних вимогах в повному обсязі. В судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що відповідач проходить службу в ЗСУ на контрактній основі. Після розірвання шлюбу вона з дитиною проживає окремо, дитина з 2017 року зареєстрована разом з нею. Мати позивача допомагає в утриманні та вихованні дитини. Позивач не працює, до нещодавна перебувала на обліку в РЦЗ. У власності нерухомого майна, земельних ділянок, цінного рухомого майна не має. Дитина потребує матеріальної допомоги. Вказала, що для утримання дитини необхідно в середньому 2000 грн. на місяць. Дитина відвідує ДНЗ Казка у смт Варва. Іноді хворіє. Відповідач має можливість сплачувати аліменти, його дохід становить 13600 грн. на місяць, має задовільний стан здоров`я. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що дитина тривалий час фактично проживала з його матір`ю. Він брав участь в її утриманні. У березні цього року мати забрала дитину. Пояснив, що він дійсно проходить службу за контрактом, отримує близько 13600 грн. на місяць. Інших утриманців не має, його сімейний стан не змінився. У власності нерухомого майна, земельних ділянок не має, має у володінні автомобіль. Пояснив, що на утримання дитини необхідно близько 2000 грн. на місяць. Дитина має задовільний стан здоров`я. В судових дебатах висловив позицію щодо визнання позову у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, або у частці від доходів в розмірі 1/5 частини. Заслухавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] (прізвище за час перебування у шлюбі [PERSON] ) та [PERSON] перебували у шлюбі, від шлюбних стосунків у них народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 4) Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано, позивачці відновлено дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с .8). З довідки про склад сім`ї № 319, яка видана 06 лютого 2020 року Варвинською селищною радою, вбачається, що [PERSON] зареєстрована разом з своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] не зареєстрована, але фактично проживала за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з довідки Озерянської сільської ради та акту від 05 березня 2020 року, який затверджений сільським головою Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області (а.с. 27, 28). Оцінюючи вказані докази, щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги той факт, що зареєстрованим місцем проживання дитини є зареєстроване місце проживання позивача, крім того, як рішенням суду про розірвання шлюбу так і поясненнями, наданими сторонами в судовому засіданні підтверджується той факт, що місцем проживання дитини після розірвання шлюбу є, зареєстроване місце проживання матері дитини. Крім того, з довідки, наданої з ЗДО «Казка» вбачається, що [PERSON] почала відвідувати цей заклад з 24.10.2017 року і на час видання довідки обліковується в списках здобувачів дошкільної освіти групи «Калинка». Аналогічно, про відвідування дитиною вказаного закладу дошкільної освіти свідчить і надані позивачем квитанції,що містяться у розрахунковій книжці. Також, суд бере до уваги інформацію, що міститься у довідці №178, яка видана 16 березня 2020 року Озерянською сільською радою Варвинського району Чернігівської області про те, що [PERSON] відвідувала ЗДО «Калинка» с. Озеряни Варвинського району Чернігівської області до 30 серпня 2019 рік (а.с. 29), що опосередковано свідчить про те, що постійним місцем проживання дитини, все ж є зареєстроване місце проживання матері у смт. Варва. Оцінюючи заперечення відповідача, та покази свідків суд зазначає наступне. В судовому засіданні свідок [PERSON] , мати відповідача, пояснила, що після розірвання шлюбу вона допомагала позивачу в утриманні та вихованні дитини, часто дитина перебувала в неї. Мати зрідка забирала її додому. Відповідач утримував дитину, оздоровлював на морі. Однак, незадовго до подання позову позивач забрала дитину та повідомила, що дитина тепер буде весь час проживати з нею. Свідок [PERSON] , сусідка відповідача, вказала, що дійсно [PERSON] допомагає з вихованням та утриманням дитини, яка тривалий час проживала у неї. На даний час дитина за місцем проживання бабусі відсутня. Вказані свідчення не суперечать твердженням позивача, що дитина на момент вирішення питання про аліменти знаходиться на її утримання, а її зареєстрованим місцем проживання є зареєстроване місце проживання позивача. Оцінюючи матеріальний стан отримувача та платника аліментів суд вказує, що позивач [PERSON] зареєстрована, як безробітна у Варвинській районній філії Чернігівського обласного центру зайнятості від 03 травня 2019 року та отримала дохід за період з серпня 2019 року по січень 2020 рік у розмірі 16 309 гривень, що підтверджується довідкою № 42 від 06 лютого 2020 року (а.с. 9). [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] в с. Гончарівське Чернігівської області з 30 вересня 2019 року по теперішній час, довідка №179 від 13 березня 2020 року. (а.с. 25). Відповідач вказав, і цей факт визнано позивачем, що розмір його доходів, які він отримує після відрахування необхідних зборів становить 13600 грн. на місяць. Проте, сторони не досягли згоди щодо порядку утримання дитини, зважаючи на що позивач звернулась до суду. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, судом встановлено, що відповідач працездатний, служить за контрактом у ЗСУ, має постійний дохід, має задовільний стан здоров`я. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування у відповідача майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Крім того, судом також не встановлено про наявність у відповідача інвалідності та наявності інших утриманців. Суд звертає увагу, що заявлені вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 50 відсотків всіх його доходів є значно завищені та не обґрунтовані навіть самими поясненнями позивача, яка вказала, що в середньому, для утримання дитини необхідно близько 2000 грн. на місяць. Проаналізувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, а також враховуючи стан здоров`я дитини, оскільки відомості щодо її інвалідності чи наявності у неї хронічних захворювань у суду відсутні, орієнтовний розмір, вказаний позивачем та відповідачем на витрати по утриманню неповнолітньої доньки, матеріальний стан платника аліментів, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, у розмірі однієї п`ятої частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання доньки, розмір якого буде достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Крім того, слід зазначити, що стягнення аліментів в даному випадку виконується у частці від заробітку/доходу платника. Вказаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень, у відповідності до рівня доходу платника, і одночасно обмежує мінімальний розмір платежів, гарантований законом на рівні не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial