Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

24 березня 2021 року позивач звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В прохальній частині уточненого позову позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 3800 (три тисячі вісімсот) гривень 00 коп. (а.с. 32). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 грудня 2021 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу у сторін народилась дитина: [PERSON] . З відповідачем зараз перебувають у шлюбі, але в даний час, позивач має намір розірвати шлюб у судовому порядку. Позивач намагається забезпечити належний рівень розвитку сину, тому крім життєво необхідних витрат, зокрема на харчування (приблизно 5000 грн. на місяць), одяг і засоби догляду та гігієни (приблизно 4000 грн. на місяць), проїзд до школи (приблизно 200 грн. на місяць), оплата комунальних послуг (приблизно 4000 грн. на місяць) є ще і значні додаткові витрати. Такий рівень забезпечити дитині позивач одна не може, тому вважає, що батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, оскільки працює та має постійний дохід. У зв`язку із відсутністю у позивача спеціальних знань в області права, вона вимушена була звернутись за професійною юридичною допомогою в юридичну компанію, в касу якої було сплачено суму у розмірі 3800 гривень (а.с.28-33). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2021 року позовна заява була залишена без руху(а.с.23). У встановлений термін позивач усунула зазначені недоліки. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 28.05.2021 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного провадження. 08 липня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що відповідач вважає, що факти, викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що вимоги позивача штучно завищені задля матеріальної вигоди. Згоден сплачувати аліменти в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на утримання неповнолітнього сина, окремо брати на себе витрати на додатковий розвиток дитини. Просить суд частково задовольнити позовні вимоги, з урахуванням викладених обставин і визнаних позовних вимог (а.с.48-50). В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Заслухавши думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 15 грудня 2012 року відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №352, про що 15 грудня 2012 року видано свідоцтво про шлюбу, серії [NUMBER] (а.с. 39). Зі свідоцтва про народження, виданого 22 березня 2013 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №136 (а.с. 40). Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України - способи виконання батьками обов`язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання юридичних послуг №К-367 від 16 березня 2021 року, з якого вбачається, що [PERSON] уклала договір з ТОВ «Дніпропетровський центр правової допомоги населенню» в особі касира-адміністратора Колодченко Анастасії Олександрівни, діючої на підставі доручення № ЮЦ-002 від 10.11.2020 року, виданого Генеральним директором Комбаровим Антоном Геннадійовичем, квитанції про сплату, акт про надання юридичних послуг. Таким чином, враховуючи умови договору про надання правової допомоги, вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладені обставини, та часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , який народився [INFO] , в розмірі 2000 (двох тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В решті позовних вимог відмовити. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial