Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

24 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, яким просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на період навчання їх повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частин від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду до закінчення навчання до 30 червня 2018 року. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що сторони є батьками повнолітньої доньки, яка продовжує навчання на державній основі денної форми навчання, стипендію не отримує, у зв`язку з чим не має змоги забезпечувати себе самостійно і потребує надання матеріальної допомоги з боку батьків. Позивач як мати утримує повнолітню доньку на період її навчання. Витрати складаються з витрат на проїзд з гуртожитку до навчального закладу та у зворотному напрямку кожного дня у середньому 168 грн. на місяць (4 грн. х21 день х 2), 1850 грн. витрат на проживання за півроку у гуртожитку, витрат на проїзд до місця навчання у м. Львів та у зворотному напрямку, на харчування, придбання предметів одягу, взуття та інших необхідних речей: учнівського приладдя, засобів гігієни тощо. Відповідач [PERSON] являється військовослужбовцем і отримує щомісячно грошове забезпечення, на користь позивача [PERSON] сплачує аліменти на іншу неповнолітню дитину, однак, на переконання позивача, має можливість надавати допомогу повнолітній доньці на період її навчання. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач позов визнав частково, не заперечував сплачувати аліменти на період навчання повнолітньої доньки у розмірі 1/3 частин від його заробітку. Звернув увагу суду на ті обставини, що фактично утворив нову сім`ю, і його цивільна дружина перебуває у стані вагітності. Третя особа на судове засідання не прибула, згідно поданої заяви просила справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову /ас.40/. Суд, заслухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши наявні в справі письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.\~ Судом встановлено та не заперечувалося сторонами у справі, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 травня 1998 року, який відповідно до рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 25 травня 2012 року було розірвано (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 25 травня 2012 року [PERSON] сплачує аліменти на утримання іншої неповнолітньої дитини [PERSON] у частці від\~ доходу. Згідно довідки Львівського торговельно-економічного університету від 03.10.2016 за № 131 (а.с. 9) [PERSON] навчається на 1-му курсі (денна форма навчання) факультету товарознавства, управління та сфери обслуговування з 01 вересня 2016 року, стипендію не отримує, так як навчається за кошти фізичної особи, термін навчання 2 роки, закінчує навчання у червні 2018 року. Відповідно до договору про надання освітніх послуг від 12.08.2016 року № 3/4 сск, вартість навчання [PERSON] у вищевказаному університеті становить перший рік - 9520 грн., другий рік - 10190 грн. / копія а.с. 29/. Згідно з довідкою про доходи за основним місцем роботи позивача [PERSON] за період з травня по жовтень 2016 року її загальна сума доходу становить 36353,18 грн. / ас. 12/, за період з липня по грудень 2016 року нею отримано аліментні платежі на загальну суму 13494,21 грн. /ас. 42/. Протягом 2016 року здійснила витрати на навчання повнолітньої доньки: 4750 грн. на оплату навчання, 1800 грн. - за проживання в гуртожитку / копії а.с.13-15/. Згідно з довідкою про доходи за основним місцем роботи відповідача [PERSON] у військовій частині [NUMBER] на посаді ст. техніка нач. секції зв`язку його загальна сума доходу з урахуванням аліментів за період з липня по грудень 2016 року становить 43169,12 грн. /ас. 42/. Відповідно до частин першої і другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частин першої та другої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року у справі №6-186ц14. Відповідно до положень частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. Згідно частини першої статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як убачається з матеріалів справи, повнолітня донька сторін, [PERSON] , продовжує навчання, у зв`язку з цим дійсно потребує матеріальної допомоги, а відповідачем доказів про те, що він позбавлений можливості надавати таку допомогу, не надано. Суд вважає, що в даному випадку позивач має право на звернення із зазначеними вимогами, але нею не доведені підстави про спроможність відповідача сплачувати аліменти у тому розмірі, якому вона просить, а саме ? частин від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця. В силу частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. У відповідності до статті 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи усі зібрані у справі докази, доводи відповідача на підтвердження своєї позиції по справі, який вже сплачує аліменти, максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, який не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи, виходячи із загальних засад цивільного судочинства справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що за таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, відповідач по справі може нести витрати у вигляді аліментів на утримання своєї повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частин від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але без урахування часу канікул, починаючи стягнення з 24 листопада 2016 року і на весь період навчання до 30 червня 2018 року або припинення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Визначений судом розмір аліментів суд вважає достатнім, справедливим та розумним, таким, що відповідає інтересам позивача та повнолітньої дитини на період навчання, і при цьому не порушує прав відповідача. В задоволенні позову в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити за необґрунтованістю вимог. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд стягує з відповідача 505 грн. 27 коп. /91,66% від 551,20 грн./ в дохід Державного бюджету України.

Outcome: partial