Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

25 жовтня 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON], 27.01.2008р.н. аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 жовтня 2011 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №737. Під час спільного проживання до укладення шлюбу 27 січня 2008 року народилася донька [PERSON] Останній рік, починаючи з вересня 2015р., внаслідок обставин, які виникли і унеможливлюють спільне нормальне здорове життя, позивач не має наміру і можливості продовжувати, всупереч своїх особистих інтересів та здоровя, подальше спільне життя з відповідачем перебуваючи у шлюбі. Сторони фактично втратили інтерес до сімї, спільного життя. Сторони фактично припинили шлюбні відносини й ведення спільного господарства й відновляти їх позивач не має наміру. Сторони різні люди, у них різні характери, вони втратили один до одного почуття любові, поваги та віру в подальше спільне життя. Сімя фактично не існує й відновлення її не можливе. На теперішній час донька мешкає із позивачем. Відповідач надає матеріальну допомогу на дитину, але вона не постійна, носить формальний характер і цієї суми не вистачає для її належного утримання. Відповідач може у будь-який час відмовитися від добровільного надання матеріального утримання дитини. За даними, що є у позивача, відповідач є приватним підприємцем. Іншої, більш конкретної інформації про матеріальний стан відповідача позивачу не відомо. Інших дітей у відповідача не має. Жодних підстав для звільнення відповідача від обовязку утримувати дитину і сплаті аліментів не існує. Беручи до уваги, що в добровільному порядку відповідач виплачувати стабільно щомісяця аліменти в достатньому розмірі на утримання доньки не бажає, позивач вимушена звернутися до суду з позовною заявою про примусове стягнення аліментів з відповідача. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], 27.01.2008р.н., серії 1-КИ №166096, яке видане Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 20.02.2008р., у графі відомостей про батька зазначено [PERSON] (а.с.3). 01 жовтня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №737, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.2). Донька на цей час проживає разом з матірю і знаходиться на повному утриманні та матеріальному забезпеченні позивача. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167грн., з 1 травня - 1228грн., з 1 грудня - 1313грн. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач є працездатним та має тимчасовий заробіток, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає разом із позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Згідно із п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved