Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

26.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача на просив ухвалити рішення, яким виключити з-під арешту нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS] що належить йому, [PERSON], виключити з-під арешту годинник марки «Полет» серійний номер 48469 що належить позивачу [PERSON], зобов'язати Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції зняти арешт з частки квартири [ADDRESS] що належить позивачу [PERSON], зобов'язати Фінансовий відділ УСБУ України у Львівській області повернути годинник марки «Полет» серійний номер 48469 що належить йому [PERSON] В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в межах кримінальної справи 23 серпня 2011 року та 26 грудня 2011 року старшим слідчим в ОСВ слідчого відділу УСБ України у Львівській області Н.В. Роюк постановами накладено арешт на майно, а саме на частку квартири [ADDRESS] що належить [PERSON] та на годинник марки «Полет» серійний номер 48469 що належить [PERSON] в забезпечення можливої за вироком суду конфіскації майна. Однак, при винесені вироку питання про конфіскацію майна не ставилось та на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/671/14-к його, [PERSON] звільнено від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 25 січня 2013 року. При винесені вироку Шевченківським районним судом м. Львова у справі № 1328/1553/2012 від 25.01.2013 року не вирішено питання про зняття арешту з майна, а саме частки квартири [ADDRESS] та повернення годинника марки «Полет» серійний номер 48469 що належить [PERSON] в зв'язку з вищенаведеним він дмушений звернутися до суду, просить позов задовольнити. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, що викладені у позові. Просили позов задовольнити. Представник відповідача УСБ України Олійник В.Ю. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Представники відповідачів Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районну ЛМУЮ, Реєстраційної служби ЛМУЮ в судове засідання не з'явилися, з невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи без участі відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку,що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що в межах кримінальної справи 23 серпня 2011 року старшим слідчим в ОСВ слідчого відділу УСБ України у Львівській області Н.В. Роюк постановою накладено арешт на майно, а саме на частку квартири [ADDRESS] що належить [PERSON] в забезпечення можливої за вироком суду конфіскації майна. Крім цього, в межах, цієї ж кримінальної справи 26 грудня 2011 року старшим слідчим в ОСВ слідчого відділу УСБ України у Львівській області Н.В. Роюк постановою накладено арешт на майно, а саме на годинник марки «Полет» серійний номер 48469 що належить позивачу [PERSON] в забезпечення можливої за вироком суду конфіскації майна. Постановою від 26.12.2011 року старшого слідчого в ОСВ слідчого відділу УСБ України у Львівській області Н.В. Роюк передано у фінансовий відділ УСБУ України у Львівській області на зберігання годинник марки «Полет» серійний номер 48469. Даний факт підтверджується квитанцією № 018246 від 26.12.2011 року та актом приймання-передачі від 2612.2011 року, що знаходяться в матеріалах кримінальної справи. Вироком Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 1328/1553/2012 від 25.01.2013 року позивача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.5 ст.27, ч.4 ст.190; ч.2 ст.358 (в редакції від 05.04.2001 року) КК України та призначено йому покарання 5 (п'ять) років позбавлення волі. У відповідності до ст. 75 КК України засудженого [PERSON] звільнили від відбування основного покарання з випробуванням терміном 1 (одного) року іспитового строку. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/671/14-к від 24.03.2014 року року позивача [PERSON] звільнено від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 25 січня 2013 року. Однак, при винесені вироку питання про конфіскацію майна не ставилось. Крім цього при винесені вироку Шевченківським районним судом м. Львова у справі № 1328/1553/2012 від 25.01.2013 року не вирішено питання про зняття арешту з майна з арештованого майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ратифікованого Україною Законом від 17.07.1997 року №475/97ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею. Також, згідно положень ст. 317. Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 Цивільного кодексу України Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ст. 114 ЦПК України позови про виключення майна з опису пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Ст.15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний врахувати висновки Верховного суду України, викладені у рішеннях прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України. Одночасно, приписами ч.1 ст.360-7 ЦПК встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для всіх судів України. Так згідно висновків Верховного суду України, визначених у постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи №6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з під арешту, накладеного у процесі кримінального провадження,- « право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатись шляхом звільнення цього майна з-під арешту» Тобто законодавство про захист права власності поширюється на дані відносини. Окрім цього відповідно до п.п.4.5.постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року «Про судову практику у справах про виключення майна з опису», за правилами встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Оскільки накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон об'єктів нерухомого майна - обмежує законні права позивача [PERSON] як власника, щодо вільного розпорядження майном на думку суду пред'явлений позов є підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved