Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

24.10.2019 позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказала, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.10.2019, вона є власником квартири [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані за місцем проживання відповідачі. При укладанні договору купівлі - продажу квартири їй було відомо про те, що відповідачі зареєстровані у відчужуваній квартирі. Реєстрація відповідачів у квартирі позивача порушує її права як власника, тому вона звернулась до суду з цим позовом за захистом своїх прав. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 06.11.2019 прийнято цю позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. -10). Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності та відзиву на позов не надали. Відповідачам були надіслані виклики в судові засідання за адресою, відповідно відомостей виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області, а саме: [ADDRESS] , які були повернуті на адресу суду з позначкою «адресат відсутній» (а.с.42,43,44,52,53,54, 55,56,63). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, відсутність заяви відповідачів про розгляд справи без їх участі, неповідомлення ними про причини неявки до суду, відсутність відзиву на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку розглядати цивільну справу у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 17.10.2019, посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Івановою О.В. та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №1014 ( а.с. -11), та Витягом з Держреєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.10.2019 №185176948 ( а.с. 12). Після продажу вищезазначеної квартири в ній залишились зареєстрованими в якості «без родинних відносин» відповідачі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (довідка про склад сім,ї або зареєстрований у житловому приміщенні/ будинку осіб - а.с. 17; відомості виконавчого Рубіжанської міської ради Луганської області - а.с. 27,28,29,30). З акту про встановлення фактичного місця проживання від 22.10.2019, виданого Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області вбачається, що у житловому приміщенні, що розташовано за адресою: [ADDRESS] , ніхто не проживає з травня 2014 року, речі у квартирі відсутні (а.с. -18). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже судом встановлено, що відповідачі у спірній квартирі відсутні без поважної причини з дня продажу квартири, не є власниками вищевказаної квартири, а тому втратили право користування цією квартирою. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямє обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved