Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

26.06.2020 року Луцька міська рада звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Свій позов мотивує тим, що 01.06.2020 на адресу Луцької міської ради надійшов лист Луцької місцевої прокуратури від 01.06.2020 № 03.33-63-4001ВИХ-20 з інформацією про те, що потерпілий у кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] - [PERSON] перебував на лікуванні у КП «Луцька міська клінічна лікарня» та на його лікування з місцевого бюджету затрачено 15359 грн. Так, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.12.2019 року в кримінальній справі №161/16782/19 встановлено, що обвинувачений [PERSON] 25.08.2019 року близько 20.00 год., знаходячись на території поблизу ставків, що в с. Крупа Луцького району Волинської області, під час словесного конфлікту, що виник між ним та [PERSON] , не передбачаючи настання суспільно- небезпечних наслідків свого діяння у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачати, умисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя [PERSON] , внаслідок якого отримав ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, чим відповідач вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України. Внаслідок травм, отриманих під час вчинення [PERSON] злочину, потерпілий [PERSON] проходив стаціонарне лікування у КП «Луцька міська клінічна лікарня» у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 25.08.2019 року по 27.08.2019 року та у нейрохірургічному відділенні з 27.08.2019 року по 10.09.2019 року - всього 16 ліжко-днів. Таким чином, витрачені закладом охорони здоров`я кошти на лікування потерпілого [PERSON] підлягають стягненню в повному обсязі із [PERSON] . Враховуючи викладене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь місцевого бюджету,\\ витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 15 359 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі (а.с. 83). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить відповідне поштове повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 16), клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.12.2019 року в кримінальній справі № 161/16782/19, [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. Вирок набрав законної сили (а.с. 7). Вищевказаним вироком встановлено, що обвинувачений [PERSON] 25.08.2019 року близько 20.00 год., знаходячись на території поблизу ставків, що в с. Крупа Луцького району Волинської області, під час словесного конфлікту, що виник між ним та [PERSON] , не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачати, умисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя [PERSON] , внаслідок якого потерпілий втратив рівновагу та з наданим прискоренням впав і вдарився потиличною частиною голови об ділянку покриту бруківкою, в результаті чого йому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому склепіння та основи черепа з забоєм паренхіми головного мозку, субарахноїдальним крововиливом та посттравматичним середнім отитом, які згідно висновку експерта № 663 від 25.09.2019 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Внаслідок травм, отриманих під час вчинення [PERSON] злочину, потерпілий [PERSON] проходив стаціонарне лікування у КП «Луцька міська клінічна лікарня» у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 25.08.2019 року по 27.08.2019 року та у нейрохірургічному відділенні з 27.08.2019 року по 10.09.2019 року. Загальна вартість лікування за 16 ліжко-днів склала 15359 грн. (а.с. 8). 01.06.2020 року на адресу Луцької міської ради надійшов лист Луцької місцевої прокуратури від 01.06.2020 року № 03.33-63-4001ВИХ-20 з інформацією про те, що потерпілий у кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] - [PERSON] перебував на лікуванні у КП «Луцька міська клінічна лікарня» та на його лікування з місцевого бюджету затрачено 15 359 грн. (а.с. 5). У відповідності до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року (далі - Порядок), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат па його лікування на день. Згідно п. 3 вказаного Порядку - у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовами вказаних юридичних осіб. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 Постанови «Про відшкодування витрат па стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину па стаціонарному лікування визначається па підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Як було встановлено судом, відповідно до довідки, наданої КП «Луцька міська клінічна лікарня», витрати на лікування потерпілого [PERSON] становлять 15 359 грн. Таким чином, витрачені закладом охорони здоров`я кошти на лікування потерпілого [PERSON] підлягають стягненню в повному обсязі із [PERSON] . Частиною 3 ст. 1206 ЦК України визначено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 4 вищезгаданого Порядку, - стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував па стаціонарному лікуванні потерпілий зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до Статуту КП «Луцька міська клінічна лікарня» останнє є комунальним підприємством. Власником закладу є територіальна громада міста Луцька в особі Луцької міської ради. Основною метою діяльності лікарні є реалізація державної політики у сфері охорони здоров`я, що передбачає проведення на території міста Луцька заходів, спрямованих на забезпечення населення доступною, своєчасною, якісною та ефективною медичною допомогою. Джерелами формування майна закладу є кошти медичної субвенції та кошти міського бюджету, а у передбачених чинним законодавством випадках - кошти державного бюджету. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову Луцької міської ради до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину в повному обсязі. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, Луцької міської ради, як юридична особа, при зверненні до суду з позовом майнового характеру повинна була б сплатити судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як це передбачено пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». Однак, у даній категорії справі позивач, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від сплати судового, а тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved