Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

24 січня 2014 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій позивач, посилаючись на ст.ст.526, 527, 530,1054 ЦК України, просив: стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 29492,26 гривень за кредитним договором №DNH4КР85292455 від 03.10.2006 року, яка складається з наступного: 602,50 гривень - заборгованість за кредитом; 8686,14 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 18323,04 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; штрафи: 500 гривень (фіксована частина), 1380,58 гривень (процентна складова), та судові витрати у розмірі 294,92 гривень судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору №DNH4КР85292455 від 03.10.2006 року відповідач 03.10.2006 року отримав кредит у розмірі 2286,69 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з Умовами. У порушення вимог ст. ст. 526, 527,530 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 16.01.2014 року має заборгованість 29492,26 гривень, яка складається з наступного: 602,50 гривень заборгованість за кредитом, 8686,14 гривень-заборгованість по процентам за користування кредитом, 18323,04 гривні пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень- штраф ( фіксована частина), 1380,58 гривень штраф ( процентна складова). Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2014 року у справі № 711/579/14-ц позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено, стягнуто із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №DNH4KP85292455 від 03.10.2006 року в сумі 29492 гривні 26 копійок, а також 294 гривні 92 копійки судового збору, а всього 29787 гривень 18 копійок. 12 жовтня 2020 року відповідач [PERSON] подав до Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву про перегляд вказаного заочного рішення. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 грудня 2020 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2014 року задоволено. Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2014 року у справі №711/579/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасоване та призначено судове засідання у справі на 15 грудня 2020 року. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 грудня 2020 року, яка набрала законної сили 5 січня 2021 року, передано цивільну справу №711/579/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за підсудністю на розгляд до Славутицького міського суду Київської області. 19 січня 2021 року справа № 711/579/14-ц за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості надійшла до канцелярії Славутицького міського суду Київської області. За результатами протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 січня 2021 року справу за № 711/579/14-ц передано на розгляд судді Бабич Н.С. Ухвалою судді від 21 січня 2021 року справу за № 711/579/14-ц прийнято до свого провадження, залучено до участі у справі правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та призначено судове засідання на 18 лютого 2021 року. 18\~лютого 2021\~року через\~канцелярію суду\~відповідач подав\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~просив застосувати\~строки позовної\~давності та\~відмовити в\~задоволенні позовних\~вимог повністю,\~посилаючись на\~те,\~що з\~ПАТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» уклав\~кредитний договір\~№ DNH4KP85292455 від 03.10.2006 року строком на 24 місяці, а саме до 03.10.2008 року. Відповідно до п.5.5. договору строк позовної давності складає п`ять років, який закінчився 04.10.2013 року. Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України розгляд справи було відкладено та призначено нове судове засідання на 10 березня 2021 року. Ухвалою суду від 10 березня 2021 року розгляд справи було відкладено на 22 березня 2021 року на підставі п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України. Ухвалою суду від 22 березня 2021 року розгляд справи було відкладено на 1 квітня 2021 року на підставі п.4 ч.3 ст. 223 ЦПК України. У судовому засіданні 01 квітня 2021 року відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що він уклав з позивачем кредитний договір ще у 2006 році. Вважає дії банку неправомірними та такими, що вчинені з перевищенням повноважень. Якщо він мав заборгованість, то банк повинен був повідомити йому про це своєчасно, а не чекати тривалий період, щоб нарахувати більше штрафних санкцій. Поданий до суду відзив на позовну заяву підтримує частково, зокрема, щодо невизнання позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності. Строк позовної давності просить застосувати загальний 3 роки, посилаючись на те, що при укладенні кредитного договору ним була підписана тільки лише заява позичальника. У складенні відзиву на позовну заяву йому допомогли знайомі, так як він не є юридично обізнаною особою, то підписав його, не до кінця розуміючи суті вимог. З тим, що строк позовної давності встановлений у 5 років він не ознайомлений, з іншими Умовами та подібними документами не знайомився та не підписував, а відзив сам не складав. Наявність в наданому позивачем розрахунку заборгованості інформації про початок сплати за кредитом з грудня 2012 року пояснює можливим самостійним списанням коштів позивачем з картки Приватбанку, якою він користувався на той час. Особисто він коштів на погашення кредиту з вказаного часу не сплачував. Просить суд застосувати загальний строк позовної давності, визначений у три роки та у задоволенні позовних вимог відмовити. У судове засідання 16 квітня 2021 року позивач свого представника не направив. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься заява представника позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якій він просив розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідь на відзив від представника позивача до суду не надходила. Відповідач у судове засідання 16 квітня 2021 року не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що при отриманні споживчого кредиту його не було ознайомлено під підпис з умовами надання споживчого кредиту, в яких зазначено, що строк позовної давності складає п`ять років. Про таке він дізнався тільки під час ознайомлення з матеріалами справи і на такі умови згоду не давав. Тому просив суд застосувати загальний строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 3 жовтня 2006 року відповідач [PERSON] подав до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» анкету позичальника №DNH4KP85292455 про надання йому строкового кредиту в сумі 2286,70 гривень строком на 24 місяці з відсотковою ставкою 2,09 % в місяць з метою купівлі товарів народного споживання у виді мобільного телефона SAMSUNG SGH-D820 IKA, вартістю 1859 гривень ( а. с. 6-7). Заява позичальника №DNH4KP85292455 містить згоду клієнта з тим, що він ознайомлений з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та що ця Заява разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. До заяви позичальника № DNH4KP85292455 банк додав Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ( «Розстрочка») (Стандарт), затверджені головою Правління ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ( а.с. 8-15). Згідно із\~заявою позичальника\~№ DNH4KP85292455,\~яку було\~підписано відповідачем\~03\~жовтня 2006\~року,\~для повного\~розрахунку за\~товар і\~сплати комісії\~банку та\~ТОВ «Приват\~Кредит» за\~консультативні послуги\~банк надає\~позичальнику строковий кредит в сумі 2286,70 гривень на строк 24 місяці по 03.10.2008 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в періоди сплати, за який приймається період з 10 по 17 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) у сумі 122,54 гривні для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Для виконання зобов`язань банк відкриває позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості, кредитний, рахунок по відсотках, рахунок для обліку комісії. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, комісію відповідно до Заяви та Умов. Позичальник доручає банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти на день надання в сумі 1759 гривень на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі ТОВ « Фокстрот-Інвест», а також комісію Компанії, зазначену в п.2.2 Умов на відповідний рахунок. Позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості за кредитом у передбачені строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку, що відповідає платіжній картці, емітованій ПриватБанком ( номер рахунку та картки у заяві позичальника № DNH4KP85292455 не зазначені). Товар є предметом застави та відповідно до п. 2.3, 2.4, 2.5 Умов є забезпеченням зобов`язань. Згідно з п.4.2 Умов при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки Згідно з ч.2 цієї статті, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ч.1 ст.202 ЦК України). Згідно з вимогами частини четвертої ст.\~203\~цього Кодексу правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом ст.204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)\~\~позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України\~\~(частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У частині першій статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частинами першою, другою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти та неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначається актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначається сторонами в самому договорі). Таким чином, 3 жовтня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , відповідачем у справі, було укладено кредитний договір № DNH4KP85292455 та досягнуто згоди щодо умов договору, визначених в анкеті позичальника № DNH4KP85292455. Відповідно до укладеного договору № DNH4KP85292455 від 3 жовтня 2006 року банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 2286,70 гривень на строк 24 місяці по 03.10.2008 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту. Строк дії договору становить 24 місяці по 03.10.2008 року включно. У заяві позичальника № DNH4KP85292455 від 3 жовтня 2006 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки ( пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги про стягнення пені та штрафів, крім заяви позичальника №DNH4KP85292455 від 3 жовтня 2006 року, послався на Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ( «Розстрочка») (Стандарт), затверджені головою Правління ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Вказаними Умовами, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені права та обов`язки клієнта, а також інші положення, зокрема: визначення строку дії договору відповідно до заяви позичальника (п.2.1 та п.3.2.2 згаданих Умов); позовну давність щодо вимог банку 5 років ( п.5.5 згаданих Умов); відсотків за користування кредитом в розмірі, зазначеному у Тарифах та Заяві ( п.4.1 Умов); відсотків за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру, зазначеному в Тарифах та Заяві при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених Заявою та пп. 3.2.2, 3.3.3 Умов ( п.4.2 Умов); при порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених Заявою, позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу ( п.3.2.2. Умов); при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмір 500 гривень + 5 % від суми заборгованості ( п.5.3 Умов) тощо. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови, які долучені до матеріалів справи, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву позичальника № DNH4KP85292455 від 3 жовтня 2006 року. Таким чином, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не можуть бути належним доказом, оскільки такий доказ залежить від волевиявлення і дій однієї сторони ( банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що викладено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року ( провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України,\~\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки витяг з Умов і правил надання банківських послуг, які долучені до справи, не підписані відповідачем. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс19. Згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт) - з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, що доданий до позовної заяви, заборгованість за договором № DNH4KP85292455 від 3 жовтня 2006 року станом на 16.01.2014 року становить в загальній сумі 29492,26 гривень, та складається з наступного: заборгованість за кредитом ( в тому числі прострочене тіло) - 602,50 гривень; заборгованість за відсотками (в тому числі прострочені відсотки) - 8686,14 гривень; заборгованість з пені- 18323,04 грн.; всього заборгованість за кредитом- 27611,68 гривень; штраф (фіксована частина) 500 гривень; штраф (відсоток від суми заборгованості) - 1380,58 гривень. При цьому, у вказаному розрахунку також зазначено, що відсотки на поточну заборгованість нараховувалися за період з 10.11.2006 року по 06.10.2008 року, відсотки на прострочену заборгованість нараховувалися з 10.01.2007 року по 16.01.2014 року. З вказаного розрахунку вбачається, що позичальником за період з 03.10.2006 року по 03.10.2008 року платежі на погашення заборгованості за кредитом не здійснювалися. Платежі на погашення заборгованості згідно з\~розрахунком здійснювалися з грудня 2012 року по травень 2013 року. Як зазначив відповідач у судовому засіданні, він не здійснював платежів на погашення заборгованості за кредитним договором у вказаний період та на його думку списання коштів на погашення кредиту міг вчиняти банк самостійно, оскільки на той час позивач користувався карткою АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Доказів того, що відповідач здійснював платежі, які свідчать про самостійне погашення ним заборгованості за кредитним договором №DNH4КР85292455 від 03.10.2006 року після закінчення 3 жовтня 2008 року строку кредитування матеріали справи не містять та позивачем такі докази не надані, а тому обставини, які б свідчили про визнання відповідачем боргу, судом не встановлені. Враховуючи, що строк дії кредитного договору, укладеного між банком та відповідачем, встановлений по 03.10.2008 року включно, то строк виконання зобов`язання у повному обсязі настав з дня, наступного за останнім днем вказаного строку дії договору. Після спливу вказаного строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18). З урахуванням наведеного, кредитодавець мав право нараховувати відсотки відповідачу за користування кредитними коштами протягом строку кредитування з 3 жовтня 2006 року по 3 жовтня 2008 року включно. Таким чином,\~кредитодавець мав\~право пред`явити\~вимоги про\~стягнення тіла\~кредита в\~сумі 602,50\~гривень та\~відсотків за\~користування кредитом\~за період\~з 3\~жовтня 2006\~року по\~3\~жовтня 2008\~року включно. В іншій частині вимоги про стягнення заборгованості за кредитом у виді процентів за період з 4 жовтня 2008 року по 16 січня 2014 року, пені, штрафів є безпідставними. У відзиві на позовну заяву відповідач просив застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ч. 1\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1\~ст. 257 цього Кодексу\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як зазначено у\~\~ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена\~законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. У заяві позичальника № DNH4KP85292455 від 3 жовтня 2006 року відомості про строк позовної давності та його збільшення відсутні. Між тим, пунктом 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що строк позовної давності по вимогам позивача становить 5 років. Проте, враховуючи, що суд не визнає ці Умови складовою кредитного договору №DNH4KP85292455 від 3 жовтня 2006 року, оскільки вони не підписані позичальником, а тому не є належним доказом встановлення будь-яких інших умов та правил до вказаного договору, то судом не береться до уваги передбачений цими Умовами строк позовної давності тривалістю 5 років. За змістом ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилом ч. 1\~ст. 264 цього Кодексу\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Частиною 2 цієї статті передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно\~\~до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами позикодавця про повернення суми кредиту відповідно до визначеного у кредитному договорі № DNH4KP85292455 від 3 жовтня 2006 року порядку погашення заборгованості, повинна обчислюватися з наступного дня після закінчення строку кредиту. Згідно зі\~статтею 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Вказана правова позиція\~висловлена Верховним Судом України\~\~у постановах від 06 листопада 2013 року(\~\~справа\~\~№ 6-116 цс13), 19 березня 2014 року( справа № 6-20 цс 14), 18 червня 2014 року ( справа №\~\~6-61цс 14), 29 червня 2016 року ( № 6-1188 цс 16). [PERSON] , відповідач у справі, повинен був повернути суму кредиту 3 жовтня 2008 року, що підтверджено порядком погашення заборгованості, передбаченим у заяві позичальника № DNH4KP85292455 від 3 жовтня 2006 року. Враховуючи, що згідно із таким порядком, датою погашення суми кредиту та відсотків, нарахованих за користування кредитом, є 3 жовтня 2008 року, то перебіг строку позовної давності починається з 4 жовтня 2008 року і закінчується 4 жовтня 2011 року. Оскільки між сторонами кредитного договору\~\~збільшення строку позовної давності не підтверджується належними та допустимими доказами, то\~\~застосуванню підлягає\~ст. 257 ЦК України, якою встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Датою звернення позивача із позовною заявою до суду, є 24 січня 2014 року, яка проставлена на вхідному штампі Дніпровського районного суду м. Черкаси, що міститься на першій сторінці позовної заяви, а тому позовна заява надійшла до суду з пропуском строку позовної давності, що відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~є підставою для відмови у задоволенні позову. Причин пропуску строку позовної давності\~\~позивачем не зазначено, як і підстав для переривання такого строку. Обставини, які б свідчили про переривання строку позовної давності, під час розгляду даної справи судом не встановлені. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №DNH4KP85292455 від 3 жовтня 2006 року, яка включає заборгованість за кредитом в сумі 602, 50 гривень та процентів за користування кредитом за період з 3 жовтня 2006 року по 3 жовтня 2008 року включно, в зв`язку зі спливом\~позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, а у частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом з 4 жовтня 2008 року по 16 січня 2014 року, пені в сумі 18323,04 гривні, штрафу в сумі 500 гривень, штрафу в сумі 1380,58 гривень необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed