Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

25.04.2019 відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрована, але з 2016 року фактично не проживає її колишня невістка, [PERSON] , яка за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не бере, особистих речей в будинку не має. Оскільки реєстрація відповідача перешкоджає у реалізації права на володіння та користування домоволодінням, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалася. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав, правом на подання пояснення не скористався. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству (через два домоволодіння) з позивачем. У позивача є син, який був одружений з відповідачкою. Однак остання проживала з ними недовго, не живе по [ADDRESS] близько 20 років. Приймаючи до уваги згоду сторони позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення позивача та її представника, покази свідка, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. З інформації Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області від 23.04.2019 №262 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись з позовом до суду [PERSON] просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на положення статей 41 Конституції України, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України. Так, частинами 1, 4 ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 319 ЦК України регламентує здійснення права власності. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною 1 ст. 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з цим, надана позивачем довідка №150, видана 02.04.2019 виконкомом Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, згідно якої в погосподарській книзі №9 особовий рахунок № [NUMBER] значиться житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , головою якого є [PERSON] , не підтверджує право власності останньої на житловий будинок. Належних та допустимих доказів належності позивачу на праві власності житлового будинку за вищезазначеною адресою суду не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed