Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

26.11.2018 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за кожним право власності на 5/14 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], свої вимоги мотивують тим, що вищевказаний житловий будинок належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відносився до типу колгоспного двору, а отже кожному з них належало по 1/7 частці будинку. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, зокрема: 1/7 частина житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] являються дружина - [PERSON] та син - [PERSON] , які прийняли спадщину, шляхом спільного проживання з померлим. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема: 1/7 частина житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй як члену колгоспного двору та 1/14 частина вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, яку вона прийняла після смерті чоловіка - [PERSON] . Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] являється син - [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом спального проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, зокрема: 1/7 частина вищевказаного будинку, яка належала йому як члену колгоспного двору та 2/7 частин, які він успадкував після смерті батька - [PERSON] та матері - [PERSON] . Спадкоємцями першої черги являються дружина - [PERSON] та син - [PERSON] , які прийняли спадщину, оскіьки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва на спадщину, було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавців. 17.12.2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом, яким просять визнати за кожним право власності на 1/7 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що вищевказаний житловий будинок належить [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] . Вищевказаний житловий будинок станом на 14.04.1991 року відноситься до типу колгоспного двору, належить на праві спільної сумісної власності, в той же час у первісній позовній заяві йдеться про визнання права власності на частку у цьому будинку. Одночасне існування права спільної сумісної та спільної часткової власності на будинок, позбавить сторони можливості реєстрації права власності на вказаний будинок. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2018 року зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності був прийнятий та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивачів за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою первісні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідачів за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою первісні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи, на підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позовних вимог за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №793 двір по [ADDRESS] станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного та на цю дату в будинку були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , що підтверджено довідкою виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 2069 від 16.08.2017 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.02.2007 року, повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/7 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 521222838 від 01.06.2018 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] року - відсутня. Згідно ч. 1. ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджено архівною довідкою №П-2163 від 10.07.2017 року наданою Державним архівом Одеської області; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27.05.1955 року Утконосівською сільською радою. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідки Утконосівської сільської ради № 2069 від 16 серпня 2017 року, на час смерті [PERSON] спільно з ним з кола спадкоємців першої черги проживали: дружина - [PERSON] та син - [PERSON] , які таким чином прийняли спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.05.1996 року, Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/7 частина житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй як члену колгоспного двору та 1/14 частина вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, яку вона прийняла після смерті чоловіка - [PERSON] . Згідно довідки Утконосівської сільської ради № 2070 від 16 серпня 2017 року та Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 01.06.2018 року, [PERSON] заповіту не залишала. Згідно ч. 1. ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР після смерті [PERSON] являється: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27.05.1955 року Утконосівською сільською радою. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідки Утконосівської сільської ради № 2070 від 16 серпня 2017 року, на час смерті [PERSON] спільно з нею з кола спадкоємців першої черги проживав її син - [PERSON] , який таким чином прийняв спадщину. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.07.2006 року, виданого виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/7 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та 2/7 частин вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, які він прийняв після смерті батька - [PERSON] та матері - [PERSON] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно довідки Утконосівської сільської ради № 2071 від 16 серпня 2017 року та Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 01.06.2018 року, [PERSON] заповіту не залишав. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 27.01.1962 року Утконосівським бюро ЗАГС; - син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13.09.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, згідно довідки Утконосівської сільської ради № 2071 від 16 серпня 2017 року, на час смерті [PERSON] спільно з ним з кола спадкоємців першої черги проживали, позивачі по справі, дружина [PERSON] та син - [PERSON] , і таким чином прийняли спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М . за №637/02-14 від 31.05.2018 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавців. Оскільки [PERSON] та [PERSON] станом на 14 квітня 1991 року проживали та були зареєстровані в житловому будинку розташованому за адресою: [ADDRESS] , який станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного двору, про що наявні відомості в погосподарській книзі Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, а отже набули право власності на нерухоме майно на підставі, що не заборонена законом, їх права на спірне майно ніким не оскаржується, сама незаконність набуття права власності не встановлена судом, однак позивачі позбавлені можливості розпоряджатися належним їм майном та не можуть зареєструвати право власності на належну їм частину житлового будинку, а тому суд вважає зустрічні позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved