Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

26.09.2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований його син - відповідач [PERSON] як член його родини. З квітня 2010 року відповідач в квартирі не проживає, місце його проживання не відоме. Відповідач на час подачі позову в квартирі не мешкає, сплату комунальних послуг не здійснює, витрат по утриманню квартири не несе, тому позивач, посилаючись на ч.2 ст. 405, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, просить усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом зняття з реєстрації [PERSON] в квартирі за вказаною адресою, витрати по справі покласти на відповідача. Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 15.04.2020 року за № 162 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2020 року, справу передано для розгляду судді [PERSON] . У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду від 20.01.2021 року за № 14 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2021 року, справу передано для розгляду судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою судді Кудрявцевої Т.О. від 21.01.2021 року прийнята до свого провадження вищезазначена цивільна справа, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги обґрунтовані та не заперечує проти їх задоволення, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву в якій просив провести розгляд справи в його відсутність. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі\~статтею 321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конституцією України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,\~317,\~319,\~321 Цивільного кодексу України). За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Права власника жилого будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом даної норми закону звернення до суду з позовом застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. Положення\~статті 391 ЦК України\~підлягають застосуванню у випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Аналіз даних норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Це відповідає також позиції, висловленій\~\~Верховним Судом України в постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 та постанові Верховного Суду від\~\~12 вересня 2018 року в справі № 727/11132/14-ц. В пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.02.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Слободян Е.Е., за реєстровим номером 21915. За даними довідки № 14575 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку, а саме: в квартирі [ADDRESS] , виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 13 вересня 2019 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровано чотири особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що повністю узгоджується з відомостями адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 12 листопада 2019 року про місце реєстрації відповідача. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не мешкає з квітня 2010 року, тобто більше року до дня звернення з позовною заявою, про що свідчить акт про не проживання, складений сусідами [PERSON] та [PERSON] та засвідчений головою квартального комітету №17 Поміщик А.С. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що відповідач вже декілька років не проживає квартирі [ADDRESS] , його особистих речей в квартирі не має. Оскільки іншого відповідачем не доведено, то відповідно до встановлених судом обставин підстави для користування спірною квартирою, згідно із ч. 3 ст. 810 ЦК України і ст. 158 ЖК УРСР, на умовах договору у відповідача відсутні, а тому належить визнати, що мало місце користування житлом на праві особистого сервітуту відповідно до ст. 405 ЦК України з наслідками, передбаченими ч. 4 ст. 156, ст. 162 ЖК УРСР. Відтак, оскільки відповідач відсутній у спірній квартирі більше одного року і не користується нею, тому суд дійшов висновку, що сервітут ним не використовується без поважних причин більше встановленого законом строку, тому на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України сервітут відповідача припинився, а відповідача належить визнати такими, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідача.

Outcome: approved