Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

24 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. В обґрунтування позову зазначила, що 01 січня 2010 року відповідач позичив у неї 30000 грн., про що написав розписку. Дата повернення грошових коштів в розписці не зазначена. 20 листопада 2015 року вона звернулась до відповідача з проханням повернути отримані ним грошові кошти, але відповідач категорично відмовився повернути суму боргу, в звязку з чим вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом. Крім того, для звернення до суду їй потрібно було звернутися за юридичною допомогою для складання позовної заяви. Витрати на правову допомогу складають 1000 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 30000 грн. суму позики, витрати на правову допомогу 1000 грн., судовий збір. Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 01 січня 2010 року [PERSON] отримав від [PERSON] 30000 грн. та зобовязався виплачувати 10% від суми щомісячно, про що склав відповідну розписку. Оригінал розписки оглянуто в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. 20 листопада 2016 року позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу щодо повернення отриманої в борг суми. Однак боржником вимоги кредитора не виконано, суму боргу не повернуто. До судового засідання відповідачем не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо наявності боргу чи повернення коштів позивачу. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч.1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Позивач 17 листопада 2015 року уклав договір № 409 про надання правової допомоги з Адвокатським обєднанням «Дніпропетровська центрально-міська юридична консультація» щодо здійснення консультації та складання позовної заяви до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення суми позики з [PERSON] За надання правової допомоги позивачем було сплачено 1000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 224. На підставі викладеного,

Outcome: approved