Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

26 грудня 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Міністерства енергетики та захисту довкілля України (після заміни відповідача - Міністерство енергетики України) про визнання та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги мотивував тим, що з 05 березня 2014 року по 04 грудня 2019 року він працював на посаді президента ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля від 03 грудня 2019 року № 884-О відповідно до Закону України «Про управління об`єктами державної власності», розпорядження КМ України від 27 листопада 2019 року № 1122-р «Про припинення повноважень президента Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» [PERSON] ». припинено повноваження президента ДП «НАЕК «Енергоатом» та звільнено його з займаної посади відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю. Позивач вважає, що зазначений наказ є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Міністерство енергетики та захисту довкілля не наділено компетенцією (відсутні повноваження) на прийняття рішення про припинення повноважень керівника державного підприємства. Особливістю управління державними унітарними підприємствами є віднесення права припинення повноважень керівника такого підприємства до виключної компетенції наглядової ради (у разі її утворення), що визначено в п. 7 ч. 1 ст. 11-4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності». У ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» наглядова рада не утворена, проте Законом України «Про управління об`єктами державної власності» не наділено уповноважений орган управління виконувати повноваження, що віднесені до виключної компетенції наглядової ради, у зв`язку з її відсутністю. Крім того, додаткова підстава для розірвання договору була внесена до КЗпП України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів», тому передбачені нововведення стосуються виключно певного кола осіб. Підстава для розірвання трудового договору за п. 5 ст. 41 КЗпП України стосується тільки членів виконавчого органу господарського товариства та поширюється виключно на правовідносини, що виникають під час розірвання трудових договорів між власником або уповноваженим ним органом та посадовими особами підприємств саме цієї організаційно-правової форми. Позивач вважає, що така норма взагалі не може бути застосована до нього як до керівника державного підприємства, а посилання на неї в оскаржуваному наказі є безпідставним та необґрунтованим. Просив суд ухвалити рішення, яким: -визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства енергетики та захисту довкілля від 03 грудня 2019 року № 884-О «Про припинення повноважень та звільнення [PERSON] »; -поновити його на роботі на посаді президента державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з 04 грудня 2019 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року проведено заміну відповідача Міністерство енергетики та захисту довкілля України на його правонаступника Міністерство енергетики України. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року залишено без задоволення заяву позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідачем Міністерством енергетики та захисту довкілля України (після заміни відповідача - Міністерство енергетики України) подано відзив на позовну заяву, в якому міністерство просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 25-37). Посилається на те, що з аналізу норм ГК України та Закону України «Про управління об`єктами державної власності» вбачається, що коли уповноваженим органом управління не приймалося рішення про утворення наглядової ради і наглядова рада не утворена, призначення та звільнення керівника підприємства здійснюється виключно за рішенням уповноваженого органу управління з урахуванням положень статуту підприємства затвердженого останнім. Відповідно до інформації наявної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань уповноваженим органом управління ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» є Міністерство енергетики та захисту довкілля України. Відповідно до п. 7.2 Статуту ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» оперативне управління господарською діяльністю Підприємства здійснює Президент ДП «НАЕК «Енергоатом». Президент, перший віце-президент Підприємства, а також віце-президент Підприємства призначаються на посаду і звільняються з посади Кабінетом Міністрів України. У такому випадку Міністерство при звільненні позивача діяло в межах повноважень та на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 листопада 2019 року. Також необґрунтованими та такими, що не відповідають дійним обставинам справи є доводи позивача про застосування п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України виключно як підстави для розірвання трудового договору (контракту), а не як підстави для припинення повноважень посадової особи. Предметом позову є визнання незаконним та скасування наказу Міністерства від 03 грудня 2019 року № 884-О «Про припинення повноважень та звільнення [PERSON] », який виданий на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 листопада 2019 року № 1122-р «Про припинення повноважень президент Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія» «Енергоатом» [PERSON] » Пунктом 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України визначено, що крім підстав, передбачених ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках припинення повноважень посадових осіб. Відповідно до статуту уповноваженим органом управління ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» виступає Міністерство. Система управління ДП «НАЕК «Енергоатом» регламентується його статутом. У ньому визначено вищий орган управління підприємством, його функції, права й обов`язки, конкретні правомочності вищого органу управління підприємством та окремих керівних посадових осіб, що здійснюють оперативне управління його діяльністю (Президент), в тому числі порядок їх призначення, звільнення, усунення від виконання обов`язків тощо. Відповідно до п. 4 постанови КМ України від 17 жовтня 1996 року № 1268 «Про створення Національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом» вищим органом управління компанії є правління. Оперативне управління господарською діяльністю компанії здійснює президент компанії. Президент, перший віце-президент компанії, а також віцепрезиденти компанії призначаються на посаду і звільняються з посади Кабінетом Міністрів України, а члени правління затверджуються та увільняються від обов`язків членів Правління Міністерством енергетики та вугільної промисловості. Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2019 № 829 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» Міністерство енергетики та вугільної промисловості реорганізовано шляхом приєднання до Міністерства енергетики та захисту довкілля, яке є правонаступником майна, прав і обов`язків Міністерства енергетики та вугільної промисловості. Вбачається, що призначення та звільнення Президента ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» здійснюється Кабінетом Міністрів України, тому реалізація відповідних кадрових та інших питань організаційно-розпорядчого характеру відбувається з урахуванням вимог Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року № 950, шляхом видання відповідних розпоряджень. У такому випадку оспорюваний наказ міністерства прийнятий на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України. Крім того, позивач зазначає, що п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України не може бути підставою для прийняття наказу Міністерства від 03 грудня 2019 року № 884-О, оскільки позивач не є спеціальним суб`єктом, щодо якого вказана норма підлягає застосуванню. Разом з тим, доповнення ч. 1 статті 41 КЗпП України пунктом 5 відбулося на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів». У чинному трудовому законодавстві термін «посадова особа» відсутній, проте у ч. 3 ст. 65 ГК України визначено, що керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. Крім того, чинне трудове законодавство не передбачає жодних виключень з переліку посадових осіб, з якими може бути розірвано трудовий договір на підставі вищезазначеної норми КЗпП України. Позивач подав відповідь на відзив (а.с. 134-141). Зазначив, що розпорядженням Кабінету Міністрів України вії 27 листопада 2019 року вирішено припинити повноваження президента ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Недашковського Ю.О. відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Зазначеним розпорядженням не приймалось рішень щодо звільнення [PERSON] з посади президента ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Владні управлінські функції Кабінету Міністрів України як суб`єкта управління у державному секторі економіки, у відповідності до ч. 3 ст. 33 ГК України щодо суб`єктів господарювання (яким є ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»), визначаються законом, проте відсутній закон, який би передбачав право Кабінету Міністрів України припинити повноваження позивача. Пунктом 7.2. Статуту підприємства встановлено, що Президент підприємства призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України. Під час визначення сфери застосування положень п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України і ч. 3 ст. 99 ЦК України, на які посилається відповідач, необхідно виходити з системного аналізу та контексту цих правових норм, оскільки сферою їх застосування є господарські товариства, яким не є ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», постанови КМ України № 829 від 02 вересня 2019 року «Деякі питання оптимізації системи центральних органів», розпорядження КМУ від 15 листопада 2019 року № 1084-р «Деякі питання управління Міністерством енергетики та захисту довкілля об`єктами державної власності», КМ України при реалізації прав держави, як власника, здійснює свої повноваження щодо суб`єкта господарювання - ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» через уповноважений ним орган - Міністерство енергетики та захисту довкілля України (Мінекоенерго). У вказаних нормативно-правових актах та в Статуті відсутні повноваження Мінекоенерго припиняти повноваження керівників державних підприємств. До повноважень Мінекоенерго на момент прийняття оспорюваного наказу за Статутом належали лише повноваження щодо укладення та розірвання контракту з позивачем, а повноваження щодо звільнення позивача з посади (не припинення повноважень) належали виключно Кабінету Міністрів України. 27 листопада 2019 року Кабінетом Міністрів України було прийнято розпорядження № 1122-р «Про припинення повноважень президента Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» і не приймалися розпорядження про звільнення позивача з посади. За пунктом 7.2. Статуту ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» у редакції, діючій на дату прийняття Мінекоенерго оспорюваного наказу, було передбачено, що президент призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України. У Кабінету Міністрів України були відсутні повноваження на припинення повноважень позивача, а були наявні повноваження на його звільнення, а у Мінекоенерго були відсутні повноваження на звільнення позивача. Будь-яких розпоряджень Кабінетом Міністрів України про звільнення позивача не приймалось. В оскаржуваному наказі Мінекоенерго зазначено не тільки про припинення повноважень позивача, але й звільнено позивача з посади за відсутності таких повноважень. ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» не є господарським товариством, оскільки в ньому відсутні корпоративні правовідносини під час реалізації учасниками господарського товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання, наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Відтак, відповідачем протиправно було застосовано як підставу звільнення позивача положення п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Відповідачем до суду не подавали заперечення на відповідь на відзив. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 05 березня 2014 року по 04 грудня 2019 року [PERSON] працював на посаді президента ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля від 03 грудня 2019 року № 884-О відповідно до Закону України «Про управління об`єктами державної власності», розпорядження КМ України від 27 листопада 2019 року № 1122-р «Про припинення повноважень президента Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» [PERSON] ». припинено повноваження президента ДП «НАЕК «Енергоатом» та звільнено його з займаної посади відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю (а.с. 13). Позивач вважає, що зазначений наказ є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки Міністерство енергетики та захисту довкілля не наділено компетенцією (відсутні повноваження) на прийняття рішення про припинення повноважень керівника державного підприємства. Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГК України повноваження суб`єктів управління у державному секторі економіки - Кабінету Міністрів України, міністерств, інших органів влади та організацій щодо суб`єктів господарювання визначаються законом. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ГК України унітарне підприємство створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний капітал, не поділений на частки (паї), затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який призначається (обирається) засновником (наглядовою радою такого підприємства у разі її утворення), керує підприємством і формує його трудовий колектив на засадах трудового найму, вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства. Унітарними є підприємства державні, комунальні, підприємства, засновані на власності об`єднання громадян, релігійної організації або на приватній власності засновника. Частинами 1, 6 ст. 73 ГК України визначено, що державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління. Органами управління державного унітарного підприємства є: керівник підприємства, який призначається (обирається) суб`єктом управління об`єктами державної власності, що здійснює функції з управління підприємством, або наглядовою радою такого підприємства (у разі її утворення) і є підзвітним органу, який його призначив (обрав); наглядова рада підприємства (у разі її утворення), яка в межах компетенції, визначеної статутом підприємства та законом, контролює і регулює діяльність керівника підприємства. Особливості управління державним унітарним підприємством визначаються Законом України «Про управління об`єктами державної власності». Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього закону суб`єктами управління об`єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об`єктами державної власності; міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління); Фонд державного майна України; органи, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України; органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами; державні господарські об`єднання, державні холдингові компанії, інші державні господарські організації (далі - господарські структури), державне підприємство, установа, організація або господарське товариство, 100 відсотків акцій (часток) якого належить державі або іншому господарському товариству, 100 відсотків акцій (часток) якого належать державі; Національна академія наук України, галузеві академії наук. Пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» встановлено, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань: -затверджують статути (положення) підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління, і господарських структур та здійснюють контроль за їх дотриманням; -призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних унітарних підприємств, у яких не утворено наглядову раду, установ, організацій та господарських структур, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, та в яких не утворено наглядову раду, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог. Відповідно до інформації наявної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань уповноваженим органом управління ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» є Міністерство енергетики та захисту довкілля України. Відповідно до п. 7.2 Статуту ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» оперативне управління господарською діяльністю Підприємства здійснює Президент ДП «НАЕК «Енергоатом». Президент, перший віце-президент Підприємства, а також віце-президент Підприємства призначаються на посаду і звільняються з посади Кабінетом Міністрів України. Вбачається, що Міністерство при звільненні позивача діяло в межах повноважень та на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 листопада 2019 року № 1122-р. Позивач також посилається на те, що відповідачем протиправно було застосовано як підставу звільнення позивача положення п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Пунктом 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України визначено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб. Норму ч. 1 ст. 41 КЗпП України доповнено пунктом 5 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 року № 1255-VII, який набрав чинності 01 червня 2014 року. Доповнення КЗпП України пунктом 5 ст. 41 КЗпП України було обумовлено нагальною потребою у вдосконаленні законодавчих актів, що регулюють припинення повноважень та звільнення посадових осіб виконавчих органів юридичної особи та посилення їх матеріальної відповідальності і відповідно не можуть бути застосовані для звільнення інших працівників юридичної особи, окрім працівників, які входять до її виконавчих органів. Так, у п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України однією з підстав звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу зазначено припинення повноважень посадових осіб. Як у назву вказаної вище норми, зокрема ст. 41 КЗпП України «Додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов», так і у її зміст закладені певні особливості розірвання трудового договору з працівником, який є посадовою особою. Вказівка на звільнення «за певних умов» у пункті 5 цієї норми закону такою умовою вказує «припинення повноважень». Тобто, розірвання трудового договору за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України можливе за наявності попереднього припинення повноважень посадової особи. Отже поняття «розірвання трудового договору з посадовою особою» і «припинення повноважень посадової особи» не є ідентичними. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року № 753/1150/17. Відповідно до п. 7.2 Статуту ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» оперативне управління господарською діяльністю Підприємства здійснює Президент ДП «НАЕК «Енергоатом». Президент, перший віце-президент Підприємства, а також віце-президент Підприємства призначаються на посаду і звільняються з посади Кабінетом Міністрів України. Одночасно зі змінами до ч. 1 ст. 41 КЗпП України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» було внесено зміни до ч. 3 ст. 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень, оскільки вказаний Закон не містить жодних обмежень щодо спеціального кола суб`єктів. Вбачається, що ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» є суб`єктом господарювання відповідно до ГК України, а отже і норми п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та ч. 3 ст. 99 ЦК України могли бути застосовані при припиненні відповідачем повноважень президента ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Недашковського Ю.О. Звільнення працівника на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України не передбачає попереднього погодження з виборним органом (профспілковим представником), первинною профспілковою організаціє, членом якої є працівник. Відповідно до ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілковою представника) допускається у випадку звільнення, зокрема, керівника підприємства, установи, організації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року № 537/3876/16-ц. Відповідно до п. 4 постанови КМ України від 17 жовтня 1996 року № 1268 «Про створення Національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом» вищим органом управління компанії є правління. Оперативне управління господарською діяльністю компанії здійснює президент компанії. Президент, перший віце-президент компанії, а також віцепрезиденти компанії призначаються на посаду і звільняються з посади Кабінетом Міністрів України, а члени правління затверджуються та увільняються від обов`язків членів Правління Міністерством енергетики та вугільної промисловості. Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2019 № 829 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» Міністерство енергетики та вугільної промисловості реорганізовано шляхом приєднання до Міністерства енергетики та захисту довкілля, яке є правонаступником майна, прав і обов`язків Міністерства енергетики та вугільної промисловості. Вбачається, що призначення та звільнення Президента ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» здійснюється Кабінетом Міністрів України, тому реалізація відповідних кадрових та інших питань організаційно-розпорядчого характеру відбувається з урахуванням вимог Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року № 950, шляхом видання відповідних розпоряджень. У такому випадку оспорюваний наказ міністерства прийнятий на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України. За таких обставин, оскаржуваний наказ є правомірним, його було видано у межах дискреційних повноважень Міністерства енергетики та захисту довкілля України, відсутні підстави для його зміни чи скасування, немає підтверджень протиправного порушення відповідачем прав та інтересів позивача у сфері трудових відносин. З огляду на наведене, вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля від 03 грудня 2019 року № 884-О «Про припинення повноважень та звільнення [PERSON] » задоволенню не підлягає. Не підлягають задоволенню й вимоги позивача про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вони є похідними від первинної вимоги. З огляду на наведене, в задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed