Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

24 червня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просив визначити додатковий строк на прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . Свій позов мотивував тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON] . Остання заповіла все своє майно позивачу, однак про його існування він дізнався поза межами строку для прийняття спадщини, прибираючи в квартирі померлої зі своєю дружиною. Пропуск строку був підставою для відмови нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину. Вказуючи, що строк був пропущений з поважних причин, якими є його необізнаність про наявність заповіту, позивач і звернувся до суду з цим позовом та просив його задовольнити. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите загальне позовне провадження. Відповідач своїм правом на відзив не скористався. Третя особа своїх пояснень також не надала. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2020 року (без винесення окремого процесуального документа) як свідка викликано [PERSON] . В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, просили позов задовольнити. Представник відповідача Никонюк О.В. при прийнятті рішення покладався на думку суду. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, на адресу суду подана заява про розгляд справи у їх відсутність, при вирішення спору покладаються на думку суду. Допитана як свідок [PERSON] , яка проживає з позивачем однією сім`єю, показала, що дійсно в травні 2020 року, прибираючи в квартирі померлої, вони знайшли заповіт, про його існування ніхто не знав. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами Книги шостої ЦК України. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 листопада 2019 року. За життя остання склала заповіт, посвідчений 29 березня 2012 року державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовською В.С., зареєстрований в реєстрі за №2-684, яким все своє майно заповіла своєму племіннику [PERSON] . Як слідує з постанови державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори від 02 червня 2020 року № 512/02-32 та інформації з спадкового реєстру спадкова справа щодо майна [PERSON] не заводилась. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з огляду на пропуск строку подання ним до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини ( постанова від 02 червня 2020 року № 512/02-32). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] , якому померла заповіла своє майно, спадщину не прийняв та постановою державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори від 02 червня 2020 року за № 512/02-32 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з огляду на пропуск строку подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що стало підставою для його звернення до суду 26 червня 2020 року. Як зазначалося, відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Тобто, за загальними правилами, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року по справі №565/1145/17. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Отже, закон пов`язує виникнення у нотаріуса або у особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання яких невідоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Наразі, як установлено судом, спадкова справа щодо майна померлої не заводилася, спадкоємці із заявами не зверталися, нотаріус не вчиняв дії для повідомлення про відкриття спадщини чи виклику спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Спадкоємець не був обізнаний про наявність заповіту, що зокрема підтверджується показаннями свідка. Шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця сплив 10 травня 2020 року, 02 червня 2020 року позивач звернувся до нотаріальної контори, а 26 червня 2020 року пред`явив позов до суду, тобто пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини є також незначним. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд мас враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Оцінюючи пропуск строку позивачем, суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також загальні засадами цивільного законодавства: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи викладене, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позивач з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , такий строк є незначним, а тому позов підлягає задоволенню та суд вважає достатнім визначити строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved