Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

25 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ФГ «Короткий» про визнання договору оренди землі недійсним. В обґрунтування позову зазначила, що 26 березня 2012 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 11,21 га, розташованої на території Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області, кадастровий номер 6320483600:05:000:0027, яка належить їй згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІУ ХР №062234 від 19 лютого 2003 року. Вказала, що приблизно 20 березня 2012 року відповідач приїздив до неї вночі та повідомив, що їй необхідно підписати лист про надання згоди на обробку її персональних даних, також привіз новий договір оренди земельної ділянки від 26 березня 2012 року. Впевнившись в тому, що новий договір оренди укладений на 5 років, на тих самих умовах, що і договір від 12 лютого 2007 року, а розмір орендної плати збільшився, підписала його. Копію договору [PERSON] їй не надав. Проте, 02 липня 2016 року, позивач, після того як попередила відповідача, що наміру продовжувати термін дії договору оренди не має, дізналася, що він є укладеним не на 15 років, а не на 5 років, як вона вважала. 25 липня 2017 року [PERSON] поштою отримала від відповідача копію договору оренди належної їй земельної ділянки від 26 березня 2012 року, який 30 травня 2012 року зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області за №63204001643. Позивач зазначила, що умови зареєстрованого договору відрізняється від умов договору яких вона підписувала, а саме змінено термін дії договору, а також розмір орендної плати. Вважає, що [PERSON] замінив перший аркуш договору, після чого зареєстрував вже перероблений договір в управлінні Держккомзему. Крім того вказала, що [PERSON] не одноразово порушував строки виплати орендної плати. Позивач, посилаючись на те, що з її сторони не було волевиявлення на укладення договору, оскільки відповідач ввів її в оману шляхом підміни сторінок договору, а тому з метою захисту свого права на вільне розпорядження земельною ділянкою, належної їй на праві приватної власності, просила позов задовольнити та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, площею 11,21 га, розташованої на території Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області, кадастровий номер 6320483600:05:000:0027, який 30 травня 2012 року зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області за №63204001643, а також зобовязати ФГ «Короткий» повернути їй вказану земельну ділянку. В судовому засіданні, позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Позивач пояснила, що договір земельної ділянки від 26 березня 2012 підписувала, але категорично наполягала на тому, що відповідачем було підмінено перший аркуш підписаного нею договору, та зареєстровано у Держкомземі, оскільки в п.8 підписаної нею редакції договору було вказано, що договір укладено на 5 років, а строк внесення орендної плати до 30 вересня 2017 року. Про підміну підписаного договору дізналася лише 02 липня 2017 року. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог заперечив, оскільки твердження позивача, викладені у позовній заяві не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджені жодними доказами. Вказав, що позов ґрунтується на припущеннях, які не можуть бути визнані судом належними доказами. Договір вчинено у письмовій формі, зареєстрований у встановленому законом порядку. Крім того пояснив, що [PERSON] була ознайомлена з умовами спірного договору, претензій щодо строку дії договору, розміру орендної плати не мала, особисто його підписала. А тому діями ФГ «Короткий» права позивача не порушувалися. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як передбачено\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом спору є вимога про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. Виниклі правові відносини є цивільними і регулюються нормами цивільного права , а саме вимогами ст. 204, 241, 395-397, 407-412, 627 ЦК України, відповідно до яких правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору,виборі контрагента та визначенні умов договору. Судом\~встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 11,21 га, розташованої на території Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області, кадастровий номер 6320483600:05:000:0027, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, серії IV XP № 062234, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №285. Цільове призначення земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.7). Вказані земельні ділянки використовуються відповідачем [PERSON] господарством «Короткий» на праві оренди, що вбачається з Договору оренду землі б/н від 26 березня 2012 року. Договір зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі вчинено запис від 30 травня 2012 року №632040004001643. Строк дії договору 15 років з моменту його державної реєстрації (а.с.14-16). Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України та ст.18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації. Оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже і оспорюваним. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір. Як вказує [PERSON] в позовній заяві, та підтвердила в судовому засіданні, що договір оренди земельної ділянки вона підписувала, проте на інших умовах, а саме - термін дії підписаного нею договору був 5 років, а внесення орендної плати повинно було здійснюватись до 30 вересня кожного року оренди. В звязку з чим вважає, що після того як вона ознайомилась зі змістом та умовами договору та підписала його, відповідач замінив перший аркуш договору, після чого зареєстрував його в Управлінні Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області. Разом з тим слід зазначити, що, відповідно до вимог ст.204 ЦК України, діє вимога законодавства про презумпцію правочину. Відповідно до ст.ст.124, 125, 126 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону. Відповідно до ст. ст. 628, 638 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Суду надано примірник договору на оренду даної земельної ділянки,з якого вбачається,що 26 березня 2012 року укладено договір оренди між [PERSON] в особі орендодавця і фермерським господарством «Короткий» в особі голови [PERSON], як орендаря, на використання земельної ділянки для вирощування сільськогосподарської продукції. Договір має підписи сторін,завірений печаткою фермерського господарства і зареєстрований у Управлінні Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області за відповідним номером,що не заперечується сторонами, отже не підлягає доведенню. Відповідно до вимог ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Твердження позивача про підміну аркушів укладеного договору суд до уваги не приймає, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доводи позивача, що сторінки договору підмінені не знайшли своє підтвердження. Позивачем клопотання про проведення фізико-хімічної експертиза матеріалів і документів щодо слідів заміни першого аркуша заявлено не було. Підстав визнавати, що зазначений договір оренди земельної ділянки є недійсним не має. За таких встановлених обставин, слід прийти до висновку,що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору на користь позивача не відшкодовуються.

Outcome: dismissed