Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

26.10.2015 року позивач звернувся з позовом до суду про виселення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та [PERSON] 16.05.2007 року був укладений кредитний договір № CVSNGK000000044, відповідно до умов якого банк зобовязувався надати йому кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 31280,00 доларів США строком до 15.05.2035 р., а [PERSON] зобовязався сплатити кредит та відсотки за користування кредитом. В забезпечення зобовязань за кредитом між позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки № CVSNGK000000044, відповідно до умов якого [PERSON], [PERSON] надали в іпотеку нерухоме майно: квартиру № 33 в житловому будинку № 53 по вул. Авангардна в м. Чернівці, яка належала [PERSON], [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] не виконав, тому позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, 25 листопада 2013 року Першотравневим районним судом м. Чернівці ухвалено рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 33 в житловому будинку № 53 по вул. Авангардна в м. Чернівці, шляхом продажу вказаної квартири та виселено [PERSON], [PERSON] Окрім [PERSON], [PERSON] О в квартирі зареєстровані відповідачі. На виконання положень ч. 1 ст. 109 ЖК України відповідачам було направлено письмову претензію про добровільне звільнення приміщення, однак вимоги були проігноровані. Позивач просить виселити [PERSON], [PERSON] які зареєстровані та/або проживають у квартирі № 33 в житловому будинку № 53 по вул. Авангардна в м. Чернівці, судові витрати покласти на відповідача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Сторони в судове засідання не з'явилися. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, представник позивача не заперечує провести заочний розгляд справи , суд ухвалив на підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено. 16.05.2007 року був укладений кредитний договір № CVSNGK000000044, відповідно до умов якого банк зобовязувався надати йому кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 31280,00 доларів США строком до 15.05.2035 р., а [PERSON] зобовязався сплатити кредит та відсотки за користування кредитом. В забезпечення зобовязань за кредитом між позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки № CVSNGK000000044, відповідно до умов якого [PERSON], [PERSON] надали в іпотеку нерухоме майно: квартиру № 33 в житловому будинку № 53 по вул. Авангардна в м. Чернівці, яка належала [PERSON], [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. 25 листопада 2013 року Першотравневим районним судом м. Чернівці ухвалено рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 33 в житловому будинку № 53 по вул. Авангардна в м. Чернівці, шляхом продажу вказаної квартири та виселено [PERSON], [PERSON] Згідно ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1-2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ст. 386 ЦК України). Згідно роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця, з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя, або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в іншій погоджений сторонами строк. За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. На виконання положень ч. 1 ст. 109 ЖК України відповідачу [PERSON], [PERSON]було направлено письмову повідомлення про добровільне звільнення приміщення, однак вимоги були проігноровані.

Outcome: approved