Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

26.01.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» позивач у справі,\~ звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з цим позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] - відповідача у справі, заборгованість у розмірі 12596,56 грн. за кредитним договором № б/н від 16.11.2012 року та судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що всупереч умовам Договору № б/н від 16.11.2012 року, укладеного між ним та відповідачем, останній своїх договірних зобовязань належним чином не виконував, у звязку з чим перед АТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість у розмірі 12596,56 грн., з яких: 271,78 грн. тіло кредиту, 5410,09 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5838,66 грн. - заборгованість за пенею, 500 грн. - штраф ( фіксована частина ) та 576,03 грн. - штраф (процентна складова). А тому звернувся до суду з даним позовом (а.с.2-4). 03.03.2018 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області справу передано за підсудністю до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області (а.с.41). 16.04.2018 року ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області справу прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні, встановлено строки вчинення процесуальних дій (а.с.47). 02.07.2018 року до суду подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що позовну заяву подано із порушенням строків позовної давності, остання є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначав, що при заповненні анкети він давав згоду на відкриття лише зарплатного рахунку, при цьому не надавав згоди на отримання інших карток, у тому ж числі кредитних. Крім того, з умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами його не ознайомлювали, останні він не підписував (а.с.61-64). 21.09.2018 року до суду подано відповідь на відзив, у якому представник позивача просить задовольнити позовні вимоги. Вказує на те, що оскільки відповідач підписав заяву-анкету від 16.11.2012 року, останній надав згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що заява, разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Зазначає, що після підписання заяви-анкети відповідач користування кредитними коштами (а.с.89-92). 31.10.2018 року до суду подано відповідь на заперечення. 05.11.2018 року до суду подано заперечення на відповідь на відповідь на відзив. У судовому засіданні відповідач заявлені вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у письмовому клопотанні про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, які просив задовольнити (а.с.33). Заслухавши відповідача, зясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Встановлено, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання кредитних коштів, у звязку з чим оформив заяву № б/н від 16.11.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.9). Відповідно до підписаної заяви відповідач погодився вважати Анкету-заяву позичальника, разом із запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, Договором про надання банківських послуг ( далі - Договір) (а.с.8-25). При укладанні Договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, за якою договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторони не може запропонувати свої умови договору. В порушення умов Договору відповідач своєчасно не повертає АТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобовязань по Договору. З розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача за Договором № б/н від 16.11.2012 року станом на 09.01.2018 року становить у розмірі 12596,56 грн., з яких: 271,78 грн. тіло кредиту, 5410,09 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5838,66 грн. - заборгованість за пенею, 500 грн. - штраф ( фіксована частина ) та 576,03 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.7-8). Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~статті 599 ЦК України\~встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення суми кредиту, що залишилася, є право заявника вимагати розірвання договору та повернення суми кредиту і сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 ЦК України\~(ч.2 ст.1050\~та ч. 2 ст.1054 ЦК України). У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобов'язання та зобовязання має виконуватися належним чином та у встановлений термін його виконання. Таким чином,\~невиконання\~відповідачем\~своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Крім цього, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме п.п. 1.1.5.21 та 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення . У той самий час, згідно з пунктами п.п. 2.1.1.12.7.4 та п. 2.1.1.12.8.1 Умови і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Оскільки відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 вересня 2018 року у справі № 206/931/16-ц провадження № 61-3056ск18. Тому з метою уникнення подвійної відповідальності суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з відповідача нарахованої пені у сумі 5838,66 грн. У звязку з тим, що нарахована пеня не підлягає стягненню, слід зменшити розмір нарахованого штрафу (процентна складова),\~розрахувавши його\~таким чином:\~271,78 грн. (тіло кредиту) + 5410,09 грн. (заборгованість по процентам за користування кредитом) = * 5 % (п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг) = 284,09 грн. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі вище викладеного суд задовольняє позов частково. Зокрема, стягує з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість у загальній сумі 14223,63 грн., яка складається з наступного: 271,78 грн. тіло кредиту, 5410,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 284,09 грн. штраф (процентна складова). Щодо аргументів відповідача на те, що він не отримував кредитну картку «Універсальна», а лише «Зарплатну» картку, то останні не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Більше того, із розрахунку заборгованості за договором № б\\н від 16.11.2012 року слідує, що відповідач користувався кредитними коштами. Відтак останній погодився з Умовами даного договору, Правила надання банківських послуг та тарифи. Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, суд стягує з відповідача на користь позивача, сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір в сумі 1762 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с.1).

Outcome: partial