Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

24 квітня 2018 року [PERSON] (надалі позивач) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] (надалі відповідач), зареєстрованого 20 серпня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області (актовий запис №192), що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає і буде надалі проживати разом з позивачем і перебувати на її утриманні. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що відповідач не проживає разом із сімєю з 2014 року. Його місце перебування позивачу не відомо. Відповідач ніяким чином не приймає участі у матеріальному забезпеченні сімї і вихованні сина. Забезпечення матеріального добробуту і виховання дитини в повній мірі є безпосереднім обовязком позивача. Спільного майна позивач з відповідачем не мають. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Ухвалою суду від 10 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 10 годину 00 хвилин 26 червня 2018 року. Ухвалою суду від 26 червня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи на 08 годину 00 хвилин 11 липня 2018 року. Позивач в судове засідання не зявилася, клопотань або заяв суду на надала. Відповідач в судове засідання також не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких клопотань, заяв від відповідача до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №020924, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, 20 серпня 2005 року укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 192). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. 17.12.2005 у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-НО №036286 від 13 січня 2006 року. Виходячи з позиції позивача, судом встановлено те, що відповідач не проживає разом із сімєю з 2014 року. Його місце перебування позивачу не відомо. Відповідач ніяким чином не приймає участі у матеріальному забезпеченні і вихованні сина. Спільного майна позивач з відповідачем не мають. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до статті 51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21\~Сімейного кодексу\~України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно частин 3, 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із статтею 111\~Сімейного кодексу\~України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи однозначну позицію учасників справи, суд не вважає за можливе застосування будь-яких заходів щодо збереження шлюбу. Відповідно до частини 2 статті 112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін відсутнє, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами відсутнє бажання відновлювати та продовжувати подружні стосунки. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved