Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

25.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось в суд із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність. Зазначає, що 12.10.2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 184/П-05, згідно з умовами якого останньому було надано кредитні кошти у розмірі 19900,00 дол. США з розрахунку 12% річних на строк з 12.10.2005 року по 11.10.2020 рік. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між ТзОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 12.10.2005 року, за умовами якого відповідач передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 38,4 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу за реєстровим №622. 30.06.2010 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів ТзОВ «Український промисловий банк». Внаслідок передачі ТзОВ «Український промисловий банк» права вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Вказує, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом належним чином не виконує і станом на 28.07.2015 року загальна сума його боргу за кредитним договором становить 179348,23 грн. У зв'язку з чим, просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 179348,23 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 38,4 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом набуття банком права власності на вказане майно, а також стягнути судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12.10.2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 184/П-05, згідно з умовами якого останньому було надано кредитні кошти у розмірі 19900,00 дол. США з розрахунку 12% річних на строк з 12.10.2005 року по 11.10.2020 рік (а.с.4-6). 30.06.2010 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів ТзОВ «Український промисловий банк». Внаслідок передачі ТзОВ «Український промисловий банк» права вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договором (а.с. 14-17). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором і як вбачається із розрахунку заборгованості, його борг станом на 28.07.2015 року за кредитним договором становить 179348,23 грн., з яких: 167848,27 грн. - заборгованість за кредитом; 11499,96 грн. - за відсотками; з них прострочена заборгованість за кредитним договором: сума заборгованості за кредитом - 14195,97 грн., сума заборгованості за відсотками - 10010,10 грн. (а.с. 11). З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між ТзОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 12.10.2005 року, за умовами якого відповідач передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 38,4 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.10.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу за реєстровим №622 (а.с. 7-8). Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем термінів виконання якого-небудь із зобов'язань по кредитному договору. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором (постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.12.2013 року у справі № 6-124цс 13). Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача [PERSON] шляхом передачі та набуття ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки є підставна і підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 1793,48 грн. судового збору.

Outcome: approved