overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

24 липня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останнього на свою користь аліменти на доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого в них 23 червня 2004 року народилася донька [PERSON]. На даний час донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дитини, тому просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти на доньку [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] подала письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 01 жовтня 1994 року по 20 квітня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 23 червня 2004 року народилась донька [PERSON]. Дитина проживає разом із матір»ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання дитини. Ці обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження дитини, довідкою про склад сімї [PERSON] від 26 червня 2015 року, заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду від 07 квітня 2015 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON], а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, а також те, що відповідач є здоровою працездатною особою, отримує пенсію та може надавати таку допомогу. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялася від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. ь

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

24 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 11 червня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №212. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 11 червня 2011 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №212 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

24 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати, зареєстрований 13 лютого 2009 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з останнім не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, про час і місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином. Позивачем подано до суду заяву, в якій вона, підтримавши свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~24 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позовні вимоги мотивувала тим, що 16 липня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Безлюдівській сільській раді Харківського району Харківської області. Від шлюбу мають дитину [PERSON], 25 07.2007 р.н.. Між подружжям шлюбні відносини припинені, спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, різних поглядів на сімейне життя та обовязки з ведення господарства, спільно не проживають з травня 2014 року. Шлюб носить формальний характер, подальше його збереження та примирення неможливе. Позивач в судове засідання не зявивилась. Про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, надала до суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку судовою кореспонденцією, однак до суду не зявився, причин неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2007р., який зареєстрували у Безлюдівській сільській раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 064466, виданим Безлюдівською сільською радою Харківського району Харківської області (а.с.3). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], 25.07.2007 р. н., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 088941, виданим Безлюдівською сільською радою Харківського району Харківської області (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини та не проживають разом з 2014 року, спільного господарства не ведуть, сімя розпалась і існує лише формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки вони спільно з відповідачем не проживають, їх шлюб розпався і існує формально. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем слід розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

24 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування заявлених вимог позивачка вказала, що 21.04.2004 року померла тітка батька [PERSON], яка була одинокою, не мала дітей та на час смерті проживала одна. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок в с. Варварівка Полонського районну, однак на нього був відсутність правовстановлюючий документ. До нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталась, оскільки не мала можливості довести факт родинних відносин з [PERSON] В липня 2015 року в будинку [PERSON] перебираючи речі виявила заповіт, яким остання усе своє майно заповіла їй. Звернутись до нотаріуса про оформлення спадщини не має можливості, оскільки пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. В судове засідання позивачка та її представник не зявилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання не зявилася, надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Проти задоволення позову не заперечують. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 21.01.2004року померла [PERSON], яка усе своє майно заповіла для позивачки дошлюбне прізвище [PERSON], що підтверджується заповітом від 24.12.2001 року, який на день смерті [PERSON] не змінений і не відміненний, а також свідоцтвом про реєстрацію шлюбу [PERSON]М.(а.с.5-6) Зі слів позивачки про існування даного заповіту їй стало відомо лише у липні 2015 року. Інші спадкоємці відсутні, оскільки спадкодавця була одинокою.(а.с.7) Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 вказаного Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини, встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, дослідивши отримані докази та оцінивши їх, суд вважає, що обставини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини позивачем, яка не здійснювала дії, які б свідчили про її відмову від прийняття спадщини після померлої [PERSON], є поважними, тому позивачці належить додатково визначити строк, у два місяці, який є достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

24 липня 2015 року [PERSON], який діє від імені [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 16.03.2014 р. [PERSON] позичив [PERSON] гроші в сумі 13\~730 грн на строк до липня 2014 р. Зазначив, що [PERSON] гроші отримав, але у вказаний в договорі термін, тобто до липня 2014 р. їх не повернув. З посиланням на статті 625, 1046 і 1049 ЦК України просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у вказаній сумі, а також судові витрати по справі. В судове засідання ні позивач ні його представник не зявилися, але останній надав суду письмову заяву, в якій позовну заяву підтримав і просив її задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи як за бувшим місцем реєстрації, так і через оголошення у пресі, у судове засідання без поважних причин не зявився. Про причини неявки не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Представник позивача погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передав у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи, 16 березня 2014 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено у простій письмовій формі договір позики, відповідно до умов якого позивач позичив відповідачу гроші в сумі 13 730 грн, на строк до липня місяця 2014 року, що підтверджується відповідною розпискою. Судом встановлено, що [PERSON] у встановлений у розписці термін борг позивачу не повернув. За такого, суд, з урахуванням того, що відповідач не зявився до судового засідання отже усунувся від надання суду доказів, що спростовують вимоги позивача, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з нього боргової суми. За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

24 липня 2015 року до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2009 року, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянськ Словянського міськрайонного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 371., про що зроблено актовий запис № 416. Зазначає, що від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 24 квітня 2013 року. Спору про розподіл спільного сумісного майна немає. Вважає, що їх сім`я розпалась та шлюб між ними необхідно розірвати. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Крім того, просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітну, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини Позивач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомленим належним чином про дату, час на котре було призначено слухання по справі, шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання в газеті «Донбас». Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 15 серпня 2009 року. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спору про розподіл майна - немає. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] року народження, вбачається, що у графі батьки записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

24 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Підгороднє, вул.Кірова,131. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.07.2015р. о 18 год. 28 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.07.2015р. о 18 год. 28 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, імпульсивна. Каже, що вона провидиця, може зцілювати людей. Називає себе «Нікою». [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

24 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський район, с. Богдановка, вул.. Набережна, 19. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.07.2015р. об 11 год. 49 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.07.2015р. об 11 год. 49 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням батька [PERSON]. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора називає свої паспортні дані, формально орієнтований у календарному часі. Дезорієнтована в місті. Каже, що приїхала на свою свадьбу, оточуючі її гості. Не заперечує вживання алкоголю. На обличчі та кінцівках ссадіни та гематоми. [PERSON] було поставлено попередній діагноз психічний розлад внаслідок вживання алкоголю, переважно галюцінатоній. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved