Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

25.09.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті її чоловіка [PERSON] вона успадкувала житловий будинок по [ADDRESS] У належному їй житловому будинку зареєстрований, але не проживає більше року [PERSON], особистих речей та майна [PERSON] немає, участі в підтриманні в належному стані приміщення та оплаті витрат пов'язаних з обслуговуванням житла він не несе. Заяв від [PERSON] щодо намірів проживати в будинку не надходило. Будь-яких перешкод, щодо користування приміщенням не створювалося. Домовленості щодо користування житлом між ними не було. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, попередньо до суду надала клопотання про розгляд справи без її участі, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, та не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] двічі у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивачка не заперечує проти вирішення справи без присутності відповідача з постановленням заочного рішення, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних доказів по справі. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.03.2010 року, [PERSON] є спадкоємцем житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належав спадкодавцю [PERSON] (а.с.7). Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований з 29.06.2007 року за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу Державної реєстрації Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (а.с.13). Також встановлено, що відповідач [PERSON] постійно не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується актом депутата Новгород-Сіверської міської ради [PERSON]. Акт сформовано на підставі свідчень сусідів [PERSON],[PERSON].(а.с.8). Стаття 405 ЦК України визначає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації більше року не повідомив про поважність причини своєї відсутності за зареєстрованим місцем проживання, домовленості про інше між сторонами не досягнуто, тому суд приходить до переконання, що [PERSON] втратив право на користування житлом позивачки. Крім того, стаття 316 ЦК України визначає право власності як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини. Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням і задовольняє позов повністю. Відтак, встановлені підстави для задоволення позову. Крім того, суд вирішує питання розподілу судових витрат та стягує судовий збір з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved