Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

24.12.2019 року начальник Управління поліції охорони в м.Києві Андрієвський А.М. звернувся до Святошинського районного суд м.Києва з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 05 квітня 2018 року між Управлінням поліції охорони в м. Києві, [PERSON] та Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони укладено Договір № 262 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони. За умовами договору підрозділ - Управління поліції охорони в м.Києві, а поліцейський - відповідач, відповідно до Договору Управління поліції охорони в м.Києві прийняло на себе зобов`язання перерахувати Навчальному закладу кошти за підготовку відповідача за професією охоронник для служби в Управлінні поліції охорони в м.Києві, а відповідач - оволодів всіма видами професійної діяльності мав прибути після закінчення навчального закладу на службу до Святошинського районного відділу Управління поліції охорони в м.Києві 21 липня 2018 року і відпрацювати не менше 2 (двох) років. Наказом Управління поліції охорони в м.Києві від 26.03.2018 № 105 о/с призначено [PERSON] поліцейським взводу № 2 роти реагування Святошинського РВ Управління поліції охорони в м.Києві, присвоївши йому спеціальне звання рядовий поліції. Наказом від 12.11.2019 № 190 о/с поліцейського Святошинського РВ сержанта поліції [PERSON] було звільнено зі служби в поліції відповідно до ст.77 ч.1 п.7 за власним бажанням ЗУ «Про Національну поліцію». Виходячи з викладеного, позивач просить стягнути з відповідача 24 735,00 грн. боргу та витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору в розмірі 1921 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.01.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачам подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив . Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиви від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що 05 квітня 2018 року між Управлінням поліції охорони в м. Києві, [PERSON] та Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони укладено Договір № 262 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони. За умовами договору підрозділ - Управління поліції охорони в м.Києві, а поліцейський - відповідач, відповідно до Договору Управління поліції охорони в м.Києві прийняло на себе зобов`язання перерахувати Навчальному закладу кошти за підготовку відповідача за професією охоронник для служби в Управлінні поліції охорони в м.Києві, а відповідач - оволодів всіма видами професійної діяльності мав прибути після закінчення навчального закладу на службу до Святошинського районного відділу Управління поліції охорони в м.Києві 21 липня 2018 року і відпрацювати не менше 2 (двох) років. Наказом Управління поліції охорони в м.Києві від 26.03.2018 № 105 о/с призначено [PERSON] поліцейським взводу № 2 роти реагування Святошинського РВ Управління поліції охорони в м.Києві, присвоївши йому спеціальне звання рядовий поліції. Наказом від 12.11.2019 № 190 о/с поліцейського Святошинського РВ сержанта поліції [PERSON] було звільнено зі служби в поліції відповідно до ст.77 ч.1 п.7 за власним бажанням ЗУ «Про Національну поліцію». Розділом 4 договору передбачено, що поліцейський зобов`язаний після закінчення Навчального закладу прибути на службу 14.12.2018 року до Шевченківського районного відділу Управління поліції охорони у Києві і відпрацювати у підрозділах УПО не менше двох років. У разі неприбуття за призначенням або відмови стати до роботи відповідно до умов укладеного договору, відрахування з навчання або звільнення зі служби в поліції протягом двох років після закінчення Навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2,4 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський відшкодовує Підрозділу витрати, пов`язані з його навчанням та витрати, які здійснив Підрозділ у зв`язку із виплатою йому грошового утримання за час навчання. У разі відмови поліцейського від добровільного відшкодування Підрозділу витрат, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку відповідно до чинного законодавства. За період навчання у Вінницькому вищому професійному училищі з березня 2018 року по липень 2018 року, згідно довідки для відшкодування вартості початкової підготовки відповідача, загальна сума витрат склала 24 735,00 грн. Сума до відшкодування - 24 735,00 грн. Таким чином, відповідач порушив умови договору та був звільнений протягом перших двох років після закінчення навчання, а за умов договору він зобов`язаний компенсувати на користь позивача фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладу в розмірі 24 735,00 грн. За правилами ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитись від виконання зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, відшкодування збитків. За правилами ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved