Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

24.10.2019 року [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , звернулася з позовом до [PERSON] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини яка продовжує навчання, на денній формі навчання в Житомирському державному університеті ім. Івана Франка, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з дати подачі заяви до суду і до досягнення нею 23 років, або до припинення навчання, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, мотивуючи тим, що вона продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач спроможна надавати та відмовляється в добровільному порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не надала, ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримала 13.12.2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке міститься в матеріалах справи. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 травня 2001 року (а.с.4). [PERSON] з 01.09.2018 року є студентом факультету Навчально-науковий інститут філології та журналістики Житомирського державного університеті імені Івана Франка, державної денної форми навчання, навчання закінчує у червні 2022 року, що підтверджується довідкою Житомирського державного університету імені Івана Франка за № 3171 від 08.10.2019 року (а.с.5). Як стверджується копіями довідки про реєстрацію місця проживання особи № 101 від 02.06.2018 року та витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 1827-1118192-2017 від 07.12.2017 року, зареєстрованим місцем проживання позивачки [PERSON] з 16.12.2010 року є [ADDRESS] (а.с.6,7). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 СК України, якщо неповнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Такої ж правової позиції дотримується Верховний суд в постановах від 28.03.2018 року у справі № 640/21562/15-ц та від 28.02.2019 року 466/532/16-ц. Дослідженням доказів судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання денної форми в Житомирському державному університеті імені Івана Франка та не спроможна сама себе утримувати. Однак доказів того, що відповідач матеріально спроможна сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, в розмірі позовних вимог, матеріали справи не містять. Тобто, за недоведеності обставини спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу лише та обставина, що вона є матір`ю і на неї покладено обов`язок утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Крім того, доводи позивача спростовуються копією рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 3 квітня 2018 року по справі №286/1014/17, яким відповідачку визнано недієздатною. З матеріалів справи видно (заява директора КУ Радомишльський психоневрологічний інтернат''), що відповідачка проживає в КУ «Радомишльський психоневрологічний інтернат» та перебуває на повному державному утриманні. Тобто, остання за станом здоров`я не має можливості надавати дитині утримання. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сама по собі обставина, що відповідачка є матір`ю дитини, яка навчається, не може бути підставою для задоволення позову, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. Тому

Outcome: dismissed