Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

24 лютого 2021 року позивач [PERSON] (далі- Позивач, [PERSON] ) в інтересах якого діє адвокат Меланчук І.В., звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного\~товариства «Науково-дослідне\~виробниче підприємство\~Криворіжстальконструкція» (далі Відповідач, ПрАТ «НДВП Криворіжстальконструкція») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з позивачем, який працював на посаді електрозварювальника в ЗАТ ««Науково-дослідне виробниче підприємство Криворіжстальконструкція», правонаступником якого є відповідач, 04 листопада 2006 року стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому V, IV пальців лівої стопи. Некроз IV пальця і м`яких тканин стопи. Актом розслідування нещасного випадку нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Висновком МСЕК від 14.02.2007 позивачу при первинному огляді встановлено 10% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва. 16.12.2013 при повторному переогляді позивачу встановлено 5% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва безстроково. Наслідки нещасного випадку викликали у позивача фізичні страждання оскільки отримання травми та подальше лікування супроводжувалось сильним фізичним болем, позивачу було проведено відповідну операцію з формування культі 4 пальця лівої ноги. Однак крім фізичних страждань він переносить й моральні страждання: порушено звичайний для позивача спосіб життя, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, порушено нормальні життєві зв`язки. Просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 60 000 гривень. Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 11 березня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, посилаючись на те, що ПрАТ «НДВП Криворіжстальконструкція» не є належним відповідачем у справі, оскільки позивач був працівником виробничого структурного підрозділу Криворізьке управління механізації №122 Закритого акціонерного товариства ««Науково-дослідне виробниче підприємство Криворіжстальконструкція». Вказує, що 01.04.2009 було створено Дочірнє підприємство Криворізьке управління механізації №122 Закритого акціонерного товариства «Науково-дослідне виробниче підприємство Криворіжстальконструкція», яке стало правонаступником всіх прав та обов`язків Засновника, і 21.12.2015 року у зв`язку з визнанням банкрутом було внесено запис про припинення дочірнього підприємства на підставі судового рішення. 25 березня 2021 року ухвалою суду розгляд справи відкладено. 25 березня 2021 року представник позивача подав до суду пояснення в яких зазначив, що доводи відповідача про те, що він не є належним відповідачем не підтверджені жодними доказами оскільки відповідно до Статуту ПрАТ «НДВП Криворіжстальконструкція» є правонаступником ЗАТ «НДВП Криворіжстальконструкція» Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] працював на підприємстві відповідача Криворізьке управління механізації №122 Закритого акціонерного товариства «Науково-дослідне виробниче підприємство «Криворіжстальконструкція», 06.09.2007 звільнений з підприємства за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 18-22) Згідно копії Акту № 4 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом від 21 листопада 2006, 04 листопада 2006 року о 10.15 годині, у виробничому приміщенні для ремонту обладнання у Криворізькому управлінні механізації №122 ЗАТ «НДВП КСК» з електрозварювальником [PERSON] внаслідок невиконання посадових обов`язків стався нещасний випадок, внаслідок якого [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді відкритого перелому V, IV пальців лівої стопи. Некроз IV пальця і м`яких тканин стопи. Крім того, актом про нещасний випадок № 4 встановлено, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є [PERSON] - головний механік КУМ №122 ЗАТ «НДВП КСК», який порушив п. 24 Посадової інструкції з охорони праці для головного механіка №5, затвердженої директором КУМ 122 [PERSON] 31.10.2002 (а.с.11-13) Відповідно до виписки з Акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії ДНА-02 №013474, [PERSON] при первинному огляді встановлено 10% втрати професійної працездатності з 29.01.2007 по 01.02.2008, без встановлення групи інвалідності, у зв`язку з трудовим каліцтвом 04 листопада 2006 року акт №4 (а.с.9) Згідно виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0004712 від 16.12.2013, [PERSON] при повторному огляді встановлено 5% втрати професійної працездатності з 16 грудня 2013 року, без встановлення групи інвалідності, безстроково, у зв`язку з трудовим каліцтвом 04 листопада 2006 акт №4 (а.с.10) Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст.12\~Закону України\~«Про охорону\~праці» відшкодування\~моральної шкоди\~провадиться власником,\~якщо небезпечні\~або шкідливі\~умови праці\~призвели до\~моральної втрати\~потерпілого,\~порушення його\~нормальних життєвих\~зв`язків,\~вимагають від\~нього додаткових\~зусиль для\~організації свого\~життя. \~Під\~моральною втратою\~потерпілого розуміються\~страждання,\~заподіяні працівникові\~внаслідок фізичного\~або психічного\~впливу,\~що спричинило\~погіршення або\~позбавлення можливостей\~реалізації ним\~своїх звичок\~і бажань,\~погіршення відносин\~з оточуючими\~людьми,\~інших негативних\~наслідків морального\~характеру.\~ Відшкодування\~моральної шкоди\~можливе без\~втрати потерпілим\~працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Так, суд встановив, що нещасний випадок на виробництві, що призвело до втрати працездатності позивача стався з ним 04 листопада 2006 року на підприємстві КУМ 122 Закритого акціонерного товариства «Науково-дослідне виробниче підприємство «Криворіжстальконструкція», [PERSON] первинно була встановлена втрата професійної працездатності 10% - 14 лютого 2007 року, та в подальшому 5% - 16 грудня 2013 року, безстроково без встановлення групи інвалідності, в суд з позовом за захистом своїх порушених прав, позивач звернувся 24 лютого 2021 року. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним каліцтва при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. Щодо посилань представника відповідача на те, що Приватне акціонерне товариство «Науково-дослідне виробниче підприємство Криворіжстальконструкція» не є належним відповідачем, суд вважає їх необґрунтованими оскільки згідно Статуту Дочірнього підприємства «КУМ-122» Закритого акціонерного товариства «Науково-дослідне виробниче підприємство Криворіжстальконструкція», Дочірнє підприємство «КУМ-122» було засноване ЗАТ «НДВП Криворіжстальконструкція» на базі УМ-122 ЗАТ «НДВП Криворіжстальконструкція» та було повним правонаступником всіх прав та обов`язків Засновника лише в частині господарської діяльності структурного підрозділу УМ-122 ЗАТ «НДВП Криворіжстальконструкція». Будь- яких інших доказів того, що обов`язки з відшкодування шкоди саме за ДП «КУМ-122» ЗАТ «НДВП Криворіжстальконструкція» перейшли до інших юридичних осіб суду не надано, що на думку суду не свідчить про відсутність відповідальності відповідача перед позивачем за отримане трудове каліцтво на підприємстві ЗАТ «НДВП Криворіжстальконструкція» правонаступником якого є відповідач. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого каліцтва, що потягло втрату працездатності первинно у розмірі 10% та повторно у розмірі 5%, без встановлення групи інвалідності, безстроково, що свідчить про неможливість покращення стану його здоров`я в майбутньому, відсутність вини самого позивача у настанні нещасного випадку, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 30\~000 гривень, оскільки саме цей розмір є розумним, виваженим і справедливим у ситуації позивача, а також не перевищує гранично допустимого розміру відшкодування такої шкоди. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~суд стягує\~з відповідача\~на користь\~держави судовий\~збір в\~сумі 908 гривень.

Outcome: partial