Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

24 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2016 року відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу та стягнення сум. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2016 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2016 року по справі відкрито провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що між ним та фізичною особою - підприємцем [PERSON], 29 квітня 2008 року було укладено договір купівлі-продажу №022904-6 будівельних систем «Velox», виробництва Чеської Республіки, вартість яких складала в день укладення договору 109528,77грн. Згідно умов договору (п.2.1.) позивачем було сплачено повну вартість товару у повному обсязі шляхом попередньої оплати на суму 109528,77грн. Оплата була здійсненою в день укладення договору, а саме 29 квітня 2008 року про що свідчить товарний чек № j 512904-6 виданий відповідачем у цей же день. За умов п.2.2. договору товар мав бути поставленим протягом 30 робочих днів з дня отримання повної оплати але не пізніше 10 червня 2008 року за адресою [ADDRESS]. У зв'язку з не поставкою товару 10 червня 2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 за умовами якої сторони дійшли згоди про залишення зазначеного товару на відповідальне зберігання на складі приватного підприємця [PERSON] та про відсутність взаємних претензій. Далі, 23 жовтня 2008 року, між ним та відповідачем було укладено додаткову угоду №2 до договору, згідно якої сторони домовились розірвати договір та, за умови, що протягом 14 днів з дати підписання додаткової угоди відповідачем буде здійснено повернення частини вартості товару у розмірі 83 620 грн. В подальшому, в результаті невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за додатковою угодою №2, листом від 14 січня 2009 року ним було запропоновано поставити товар до 30 січня 2009 року на умовах укладеного договору №022904-6 від 29 квітня 2008 року. Саме у цей день, 30 січня 2009 року, відповідачем, як встановлено рішенням суду було нібито здійснено поставку невідомого йому товару за невідомою адресою у той час як у договорі сторони визначили адресу: ([ADDRESS]). В результаті невиконання зобов'язань за договором з боку відповідача, він 12 квітня 2009 року повідомив відповідача про розірвання договору, але відповідач листом від 22 квітня 2009 року висловила свою незгоду з розірванням договору та повідомила про готовність здійснити поставку. Листом від 10 червня 2009 року, він просив здійснити поставку товару на умовах договору за адресою: [ADDRESS], а саме 22 червня 2009 року у період часу протягом з 15:00 до 17:00 годин. Відповідач 16 червня 2009 року повідомила про готовність здійснити поставку та вказала про необхідність забезпечити з його боку присутність вантажників на місці здійснення поставки. Але, незважаючи на численні домовленості, товар в кінцевому результаті поставленим так не був. Вказані вище відносини між ним та відповідачем, порядок виконання зобов'язань взятих на себе згідно з договором та наслідки порушення, останніх, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та законодавством «Про захист прав споживачів». За фактом порушення прав споживача, він в липні 2011 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу №022904-6 від 29 квітня 2008 року розірваним з 12 квітня 2009 року та стягнення суми попередньої оплати у сумі 109582,77грн. та пені за несвоєчасне виконання зобов'язання. Вказані обставини були предметом судових розглядів починаючи з липня 2011 року. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ від 20 вересня 2012 року позовні вимоги були задоволені частково, визнано договір купівлі-продажу від 29 квітня 2008 року розірваним з 12 квітня 2009 року та стягнуто на його користь 109528,77 грн. В іншій частині відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року, рішення суду першої інстанції скасовано та винесено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, визнано договір розірваним з 12 квітня 2009 року та стягнуто на його користь частину суми попередньої оплати у розмірі 83620 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02 липня 2014 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалюючи рішення від 19 березня 2015 року, апеляційний суд Дніпропетровської області, відмовляючи у задоволенні його позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу розірваним з 12 квітня 2009 року прийшов до висновку, що « [PERSON] та [PERSON] відмовились від виконання додаткових угод №1 від 10 червня 2008 року та №2 від 23 жовтня 2008 року та продовжили керуватися умовами первинної редакції договору N2022904-6 від 29 квітня 2008 року та його виконувати.» Вказану позицію підтримав Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 22 липня 2015 року в перегляді якої було відмовлено Верховним Судом України від 01 грудня 2015 року. Отримавши вказані рішення, та за результатом розгляду справи у судах апеляційної та касаційної інстанції йому стало відомо що договір, який в силу імперативного припису вважається розірваним, за висновками суду, є діючим, а відтак, враховуючи п.7.2. договору діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Враховуючи вказані висновки, він листом від 11 березня 2016 звернувся на адресу відповідача з вимогою про розірвання договору купівлі-продажу №022904-6 від 29 квітня 2009 будівельних систем «Velox» та повернення суми попередньої оплати а також відсотків за використання сплачених коштів з дня попередньої оплати по день фактичного їх повернення. Натомість, а ні товару а ні повернення коштів, станом на день звернення із даним позовом до суду, він не отримав. Відповідачем, починаючи з 2009 року не було здійснено жодної дії яка б свідчила про намір виконати свої зобов'язання за договором та станом на день звернення до суду, майже 8 років неправомірно утримуються кошти сплачені у якості попередньої оплати. Ані вимоги прийняти товар, а ні відмови від договору від відповідача починаючи з 25 жовтня 2009 року на його адресу не надходили. Таким чином його права є порушеними та підлягають судовому захисту. Він

Outcome: approved