Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

25 квітня 2019 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , Територіального сервісного центру №1443 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області про визнання права власності на рухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на наступні обставини. 13 серпня 2013 року він придбав у м. Суми у особи на ім`я [PERSON] транспортний засіб BMW 318i, 1998 року випуску, державний номер [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] за ціною 3700 доларів США. Тобто, ще у 2013 році позивач придбав вищезазначений автомобіль у аварійному стані, який позивач ремонтував за власні кошти. Ніяких вимог по автомобілю продавець не пред`являв. Натомість передав оригінал реєстраційного свідоцтва транспортного засобу. На сьогоднішній день позивач продовжує добросовісно та відкрито володіти цим транспортним засобом вже приблизно шість років. Постійно сплачує страховку. Згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ право власності на вищевказаний автомобіль до теперішнього часу зареєстровано за [PERSON] . Але в 2015 році позивача зупинили на дорозі працівники ДАІ та повідомили, що документи на автомобіль не відповідають державному стандарту. Пізніше позивач знайшов в автомобілі пакет документів на автомобіль з такими реквізитами: BMW 318i, номерний знак [NUMBER] , VIN код [NUMBER] , автомобіль був зареєстрований у Польщі. Він неодноразово звертався до компетентних органів для легалізації автомобіля та визнання за ним права власності. Просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на транспортний засіб BMW 318i, 1998 року випуску, державний номер [NUMBER] , VIN код [NUMBER] . Ухвалою суду від 24.05.2019 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. 11.06.2019 року на адресу суду надійшло клопотання Регіонального сервісного центру в Донецькій області МВС України про вступ до справи як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Ухвалою суду від 12.06.2019 року до справи було залучено Регіональний сервісний центр в Донецькій області МВС України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог. Від представника центру 20.06.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили в позовних вимогах позивача відмовити в повному обсязі. Та вказали, що взагалі ні орган ТСЦ №1443 РСЦ МВС України в Донецькій області, ні РСЦ МВС України в Донецькій області не можуть бути по даній справі відповідачами, оскільки відповідачем по даним категоріям позовів може бути попередній власник майна або його правонаступник. 17.07.2019 року підготовче провадження по справі було закрито та справа призначена до розгляду по суті. 06.08.2019 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача Територіальний сервісний центр №1443 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області був виключений з числа відповідачів по справі, а Регіональний сервісний центр МВС в Донецькій області з числа третіх осіб. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив слухати справи без його участі, позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим повідомленням. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Відзив на позовну заяву не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, суд встановив: Судом встановлено наступні обставини справи. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, у тому числі з правовідносин. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності на транспортний засіб у відповідності до п.8 Порядку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 13 серпня 2013 року придбав у м. Суми транспортний засіб BMW 318i, 1998 року випуску, державний номер [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] за ціною 3700 доларів США. Факт володіння вказаним автомобілем позивачем приблизно шість років підтверджується полісами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та наявністю у відповідача оригіналу Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Також суд зазначає, що згідно витягу в ЄРДР №12015050390002257 в жовтні 2015 року позивач звертався до Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області, з заявою про те, що невстановлена особа шахрайським способом заволоділа грошовими коштами в розмірі 80000,00 грн у м. Суми при купівлі-продажу автомобіля BMW 318i, який не стоїть на обліку в МРЕВ на території України. Постановою слідчого 02.04.2018 року кримінальне провадження було закрите. Відповідно до листа на ім`я позивача від 08.10.2015 року №9-12/11к-7217 начальника Центру НППВАЗО м. Краматорська та Дружківки при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, транспортний засіб BMW 318i, 1998 року випуску, державний номер [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] зареєстрований у Центрі ДАІ м. Києва з іншим ідентифікаційним номером кузова, ніж в наданому свідоцтві. Згідно довідки Краматорського МВ ГУ МВС України в Донецькій області, наданої [PERSON] , технічний паспорт на транспортний засіб BMW 318i, 1998 року випуску, державний номер [NUMBER] [NUMBER] є недійсним. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб BMW 318i, 1998 року випуску, VIN код [NUMBER] право власності на вищевказаний автомобіль до теперішнього часу зареєстровано за [PERSON] . Суд не вбачає спірних питань про право власності на автомобіль між позивачем та відповідачем, бо виникла проблема тільки з реєстрацією транспортного засобу. Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені у позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог, - підтверджені письмовими доказами, є достовірними, сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, також повністю підтверджують доводи позивача щодо часу добросовісного, відкритого та безперервного користування рухомим майном. На підставі наведеного,

Outcome: approved