overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

26.07.2017 року [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 09.11.2002 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3348. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що від спільного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Відносини з відповідачем не склалися, між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Відповідач часто відлучався з дому, жив своїми інтересами. З початку 2013 року сторони не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, заперечила щодо надання терміну на примирення. Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, на розірвання шлюбу погодився, примирения заперечив. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 09.11.2002 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3348, що стверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER]. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, сімейні відносини між подружжям не склалися, їх шлюб існує формально. Майнового спору та спору про місце проживання дитини між сторонами не заявлено. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

26.07.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 14.02.2015 року виконавчим комітетом Куземівської сільської ради Сватівського району Луганської області, Україна, актовий запис № 1, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивачки надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, також просила справу слухати без її участі, не заперечував проти винесення заочного рішення, у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про відкладення розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2015 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії І-ВЛ № 240789, виданим виконавчим комітетом Куземівської сільської ради Сватівського району Луганської області, Україна від 14.02.2015 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], 26.112014 року народження, який знаходиться на утриманні матері. Шлюбні відносини подружжя припинились, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

26.07.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого вони мають спільну неповнолітню дитину -сина [PERSON] [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, що спонукало її звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини -сина [PERSON] 2017 року народження в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним визнається, а справу він просить розглянути у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину -сина [PERSON] [INFO] (а.с.3). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

26.07.2017 року [PERSON], як спадкоємець, звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.10.2016 року померла тітка його матері [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок та все рухоме і нерухоме майно, що належало їй на час смерті, яке вона заповіла заявнику. У встановлений законом шестимісячний строк заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак виявилось, що у витязі з реєстру права власності на нерухоме майно, виданого на підставі купівлі-продажу нерухомого майна допущено помилку. Замість прізвища спадкодавця [PERSON] у витязі зазначено [PERSON]. Той факт, що витяг з реєстру права власності на нерухоме майно належить [PERSON] можуть підтвердити свідки [PERSON] та [PERSON] Просить встановити юридичний факт належності [PERSON], яка померла 14.10.2016 року, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. Від заявника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності заяву підтримує із підстав, зазначених у ній. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що витяг з реєстру права власності на нерухоме майно належить померлій [PERSON] Заслухавши пояснення представника заінтересованої особи та показання свідків, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з довідкою Локачинської селищної ради житловий будинок в смт. Локачі по вул. Володимирській, 26/2 належав [PERSON] Питрівній (а.с. 9). Даний будинок [PERSON] заповіла заявнику, що підтверджується заповітом (а.с. 7). Разом з тим, як вбачається з витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, житловий будинок в смт. Локачі по вул. Володимирській, 26/2 належав [PERSON] (а.с.8). Однак, факт належності житлового будинку в смт. Локачі по вул. Володимирській, 26/2, а відтак і витягу з реєстру права власності на нерухоме майно підтвердили свідки, які проживали поруч і добре знали [PERSON] Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженняабо в паспорті. Встановлення факту належності [PERSON]правовстановлюючих документів (витягу з реєстру права власності на нерухоме майно) з помилковим зазначенням її прізвища, має юридичне значення, оскільки необхідне заявнику, як спадкоємцю за заповітом для оформлення спадщини. На підставі вищевикладеного, заяву [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

26.07.2017 року заявник звернулась до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування вказує, що Законом України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» місто Сімферополь є тимчасово окупованою територією. Заявниця вказує, що [INFO] померла мати її колишнього чоловіка - [PERSON]. Місце смерті [PERSON] - м. Сімферополь. Заявниця зазначає, що зверталась до Оболонського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть, що підтверджується листом від 26.07.2017 року № 16 - 07 - 73. Враховуючи викладене заявник просила суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянки України, уродженки с. Булатівка, Тарутинського р-ну, Одеської області, яка померла [INFO] в м. Сімферополь, у віці 80 років, причина смерті: хронічна серцева недостатність. В судове засідання заявник не з'явилась, просила провести розгляд справи за її відсутності. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» місто Сімферополь є тимчасово окупованою територією. Відповідно до ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. З наданих суду доказів убачається, що факт смерті [PERSON], [INFO], громадянки України, уродженки с. Булатівка, Тарутинського р-ну, Одеської області, яка померла [INFO] в м. Сімферополь, у віці 80 років, причина смерті: хронічна серцева недостатність, встановлена свідоцтвом про смерть від 10.05.2017 (а.с.-7), а тому суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

26.07.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2006 року, в якому у них народився малолітній син [PERSON], [INFO], та який проживає з відповідачем. Позивач зазначає, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, між ними втрачено всі фізичні та духовні звязки, внаслідок чого з 2016 року припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам, а тому просив суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не зявились. Представник позивача та відповідач подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких представник позивача позов підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнала та зазначила, що примирення між ними не можливе. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у звязку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 15 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 481, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.16). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що також підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 17). Сторонами визнано, що з 2016 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Судові витрати по сплаті судового збору позивач залишає за собою ( а.с. 38). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

26.07.2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу між ним та [PERSON], зареєстрований 04.11.2000 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №944. Представник позивача, діючий за ордером адвокат [PERSON], до судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в заяві позовні вимоги підтримані в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином відповідно до норм чинного законодавства, причини неявки суду невідомі. Також судом повідомлялись її представники, які також в судове засідання не з'явились. Стаття 223 ч. 1 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умов, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 04.11.2000 року Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про шлюб №944, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). В період шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON], що підтверджено випискою із свідоцтва про народження. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин з 2013 року. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, сторони проживають окремо ат подружніх стосунків не підтримують, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 640,00 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

26.07.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує та просить задовольнити, фактично шлюбно- сімейні відносини між ними припинені з грудня 2015 року, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач звернувся до суду з заявою з проханням слухати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.07.2007 року Від шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з грудня 2015 року у зв'язку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, сім'я існує формально, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

26.07.2017 року позивач звернувся з позовом до суду та просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом на 3 місяці померлого спадкодавця [PERSON], 10 квітня 2016 року для оформлення спадщини. Мотивує це тим, що є спадкоємцем за заповітом після смерті тітки, але своєчасно в шестимісячний строк не звернулася до державної контори для оформлення спадщини, у зв»язку з тим, що не знав, що тітка залишила йому заповіт . Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує.. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 10.04.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №284774. На час смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки. Позивач є спадкоємцем за заповітом, що підтверджується копією заповіту від 15.07.2011 року посвідченого секретарем Великочернігівської сільської ради Овруцького району Житомирської області. З повідомлення приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу Житомирсьокї області [PERSON] № 796/01-30 від 02.08.2017 р. видно, що звернень про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 10 квітня 2016 року не було. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. З матеріалів справи видно, що постановою приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу Житомирської області №656/02-31 від 12.07.2017 р. [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у звязку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.13). Крім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. [PERSON] вчасно не звернулася до нотаріальної контори, оскільки не знав про існування заповіту, а тому суд вважає, що останній пропустив вказаний строк з поважної причини і йому слід надати додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн..

Outcome: approved