Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

25 квітня 2016 року виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що одинока мати [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO] перебувають на обліку сімей, які опинились в складних життєвих обставинах. При відвідуванні даної сімї неодноразово помічалось, що відповідач агресивно ставиться до дитини, не дозволяла провести обстеження житлово-побутових умов по місцю проживання. Дитина неодноразово скаржилась на те, що голодна та боїться свою матір. Висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоровя у матері дитини [PERSON] встановлено наявність тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обовязків, у звязку з чим дитину у відповідача було вилучено та направлено в комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації» м. Ковеля. Просить суд вирішити питання про відібрання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить суд їх задовольнити, в своїх поясненнях зіслалась на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила, що дійсно перебуває на обліку в лікаря психіатра, останніх пять років лікування не проходила. Не заперечує щодо вилучення малолітнього сина до проходження нею лікування. Прокурор Володимир-Волинської місцевої прокуратури [PERSON] в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення та доводи сторін, представника відповідача, прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно положень ч.1, ч.4\~ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 066336, [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON] [INFO]. Судом встановлено, що [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO] перебувають на обліку у Володимир-Волинському центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді з 23.03.2016 року. Як пояснила в судовому засіданні представник даного центру свідок [PERSON], що після постановки на облік було проведено обстеження умов проживання дитини, які виявились незадовільними. У звязку з неадекватною поведінкою матері, ними було дано запит в лікарню щодо психічного стану відповідача і в результаті було встановлено, що вона за станом здоровя не в змозі виховувати дитину, оскільки це загрожує її життю і здоровю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач перебуває на обліку у лікаря психіатра, протягом останніх пяти років від лікування відмовляється, у звязку з чим стан її здоровя погіршився, що є перешкодою у вихованні сина. Згідно акту обстеження умов проживання від 25.03.2016 року[ADDRESS] в житловому будинку №6 по вул. Шевченка в м. Володимир-Волинський в якій проживає відповідач та її малолітній син має не задовільний санітарно-гігієнічний стан та потребує капітального ремонту. На ліжках відсутня постільна білизна, дитина була голодна, мала кволий та хворобливий вигляд, панічно боїться матері. Відповідно до висновку лікарсько-консультаційної комісії № 462 від 28.03.2016 року, виданого Володимир-Волинським ТМО, [PERSON] за рівнем обмеження життєдіяльності має високий ступінь втрати здоровя внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну недієздатність до самообслуговування та залежність від інших осіб та перешкоджає виконанню батьківських обовязків. Згідно рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 13.04.2016 року № 103, малолітнього [PERSON], [INFO] відібрано у матері [PERSON] та направлено в комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації» м. Ковеля. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку, та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не створила належні умови для проживання та виховання дитини, має тривалу хворобу, яка перешкоджає виконанню батьківських обовязків, суд прийшов до висновку, що відібрання у відповідача неповнолітнього сина [PERSON] та передання його органу опіки і піклування для подальшого влаштування є доцільним, правильним та відповідає інтересам дитини. Оскільки висновок лікарсько-консультаційної комісії № 462 від 28.03.2016 року дійсний до 28.09.2016 року, суд вважає, що саме на зазначений термін слід відібрати дитину у матері.

Outcome: approved