Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

26.01.2017р. заявниця [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту народження дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року в комунальному лікувально-профілактичному закладі «Центральна міська лікарня №17» м. Донецька МОЗ «ДНР» вона народила доньку [PERSON], від свого цивільного чоловіка [PERSON] та отримала дублікат медичного свідоцтва про народження [NUMBER] від 06.03.2015 року, видане Комунальним лікувально-профілактичним закладом «Центральна міська лікарня №17» м. Донецька Донецької області Міністерства охорони здоров'я ДНР.На час реєстрації народження доньки, м. Донецьк було вже тимчасово окупованою територією і на її території не було жодного державного органу влади України. Тому вона була змушена звернутись до Гірницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, з метою отримання свідоцтва про народження, та надала оригінал медичного свідоцтва про народження дитини, взамін отримала свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24.12.2014 року актовий запис №746 на ім'я [PERSON], щоб у неї був документ про народження дитини. З батьком дитини вони не перебувають у шлюбних відносинах, та його було записано у свідоцтві про народження відповідно до ст.135 ч.1 СК України. Після цього вона звернулася до Краматорської реєстраційної служби відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою державної реєстрації народження її доньки для отримання свідоцтва про народження дитини українського зразка, однак їй було відмовлено на підставі того, що свідоцтво про народження її дитини було видано незаконним органом на території м. Донецька Донецької області і вважається недійсним, тому реєстрація народження вважається не проведеною та рекомендовано було звернутися до суду для встановлення факту. Крім того, заявниця просить суд зазначити в свідоцтві про народження батьком дитини «[PERSON]». Заявниця в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та не заперечує проти задоволення заяви. Проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст.14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 рок, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Судом встановлено, що заявниця - [PERSON], [INFO] є громадянкою України, постійно проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року комунальному лікувально-профілактичному закладі «Центральна міська лікарня №17» м. Донецька МОЗ «ДНР» заявниця народила доньку [PERSON], про що їй були видано дублікат медичного свідоцтва про народження та свідоцтво про народження, які відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявниця та її дитина, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про народження її доньки, виданого державним органом України. Однак, оскільки заявниця [PERSON] не перебуває у зареєстрованому шлюбі, в задоволені вимоги про зазначення в свідоцтві про народження батьком дитини «[PERSON]», бо в окремому провадженні розглядається факт народження дитини, а не визнання батьківства, що підлягає розгляду в позовному провадженні.

Outcome: partial