Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

\~\~25.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 1985-2007 роки,\~від\~шлюбу мають сина, який на даний час є повнолітнім та навчається у вищому професійному училищі Житомирського державного технологічного університету денної форми навчання. Відповідач не надає матеріальну допомогу позивачці на навчання сина, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що [PERSON], [INFO], знаходиться на її утриманні, відповідач є його батьком, проте допомогу на навчання сина не надає, ухилявся від сплати аліментів ще коли син був неповнолітнім. Вихованням та утриманням дитини займається сама, проте оплатити навчання, харчування, проживання в гуртожитку самій дуже важко. Син навчається на стаціонарній формі навчання, стипендію отримує невелику, а враховуючи те, що кошти необхідні на придбання синові продуктів харчування, одягу, книг позивач вважає зазначений розмір аліментів обґрунтованим. Відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, то він зобовязаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав. В наданих суду запереченнях зазначив, що вказані позивачкою твердження не відповідають фактичним обставинам справи та норм чинного законодавства. Зазначив, що з 2008 року не може знайти постійну роботу, періодично влаштовувався на роботу, проте в звязку з малою заробітною платою звільнявся. Коли була можливість він допомагав колишній дружині. На даний час знайти роботу важко, тому не працює і не має змоги надавати дитині допомогу в звязку з навчанням. Сума позовних вимог в розмірі 1000 грн. не обґрунтована позивачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, 26.12.2007 р. шлюб між ними розірвано відповідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ОК № 038984 (а.с.5). Із змісту копії свідоцтва про народження серії І-БК № 498524, вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно довідки № 854 від 18.01.2016 р. [PERSON] являється учнем вищого професійного училища Житомирського державного технологічного університету денної форми навчання. Строк навчання з 01.09.2015 р. до 21.02.2017 р. (а.с.9). На даний час відповідач проживає окремо, син перебуває на повному утриманні у позивача, та потребує матеріальної допомоги для завершення навчання, оскільки позивач не може в повній мірі забезпечити необхідні матеріальні потреби сина (а.с.10). На теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на навчання повнолітнього сина. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. В судовому засіданні було оглянуто трудову книжку відповідача та зясовано, що останній на теперішній час не працює. В той же час суд не може взяти до уваги посилання позивача на те, що відповідач умисно не влаштовується на роботу офіційно, щоб приховати свої доходи та має неофіційні доходи, оскільки жодних доказів вказаних обставин позивачем надано не було, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. Відповідно до ч.1ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку (сина) у твердій грошовій сумі і або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених у статті 182 СК України. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач позов підтримує, а відповідач не визнає, що повнолітній [PERSON] не досяг 23 річного віку і продовжує навчання у навчальному закладі на державній основі навчання, знаходиться на неповному державному утриманні (а.с.9), до того ж форма навчання денна, що позбавляє його можливості працевлаштування, те що відповідач не працює, хоча є працездатним, а також те, що відповідач не надав жодного доказу того, що він за станом здоров'я або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, на утриманні осіб не має, а також враховуючи інші обставини що мають істотне значення для вирішення справи, а саме витрати позивача, що пов'язані з навчанням, проживанням, повнолітнього сина, та виходячи із принципу розумності та справедливості суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в сумі 400 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. Згідно ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial