Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

26.12.13 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що з 11.08.2006 року він знаходиться з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. З вересня 2010 року шлюбні відносини між сторонами припинені, у зв'язку з тим, що вони виявилися людьми з різними поглядами на питання сім'ї та шлюбу, відсутністю взаєморозуміння. Тривалий час сторони проживають окремо, сумісного господарства не ведуть, фактично кожен з них створив нову сім'ю довіра, у зв'язку з чим подальше сумісне життя, примирення з відповідачем та збереження сім'ї неможливе. Спору про місце проживання дитини та розподіл майна не має. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього до суду надійшла телеграма та заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, але до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, у відповідності до ст. 169 ЦПК України, розглянув справу за відсутностю сторін, оскільки існуючих у справі матеріалів достатньо для з'ясування їх прав та взаємовідносин, та згідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб 11.08.2006 року року Кольчугинською сільською радою Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, України, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів 11.08.2006 року зроблено відповідний актовий запис № 19 (а.с.5). Сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження (а.с.6). Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, з огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до статті ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу у подальшому іменуватися цим прізвищем або поновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачка не змінювала своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, її прізвище залишається - [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 229,40грн.(а.с.1). Враховуючи наведене,

Outcome: approved