Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

26 квітня 2017 року позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просила збільшити розмір аліментів, установлений рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18.04.2016 року по справі №216/816/16-ц, та місячно стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], починаючи з 01 січня 2014 року (дня ухвалення Центрально-Міським районним судом рішення про розірвання шлюбу), до досягнення ними повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 18 квітня 2016 року рішенням Центрально-Міського районного суд м. Кривого Рогу у справі №216/816/16-ц позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу щомісячно,0 але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту виникнення заборгованості, тобто з 01.10.2015 року. Рішення набрало законної сили 29.04.2016 року. Постановою державного виконавця Центрально-Міського ВДВС м. Кривий Ріг від 02.06.2016 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №216/816/16-ц. За час виконання зазначеного рішення відповідач сплатив на утримання своїх дітей за 20 місяців лише 11 454,20 грн.: за липень 2016 року 1679,77 грн., за серпень 2016 року 997,33 грн., за вересень 2016 року 916,94 грн., за жовтень 2016 року 842,45 грн., за листопад 2016 року 1968,10 грн., за грудень 2016 року 2612,69 грн., за січень 2017 року 1690,26 грн., за лютий 2017 року 746,66 грн. Більше коштів на утримання дітей від відповідача вона не отримувала. На утримання неповнолітньої дитини потрібно не менше 2000 грн. щомісячно, якщо враховувати вартість продуктів харчування та одягу, необхідних для забезпечення гідних умов їх життя (особливо дівчинки). Заробітна плата позивачки складає щомісячно від 2200 до 2300 грн., з яких вона повинна сплачувати комунальні платежі по дому, в якому проживають діти, кожні три місяці купляти балон газу «Пропан бутан» для приготування їжі (400-500 грн.), та як подача природного газу до будівлі де проживають спільні з відповідачем діти була припинена ПАТ «Криворіжгаз» за заявою відповідача ще 03.04.2015 року, а тому сума зі світло в зимовий і прохладний час набігає чимала, так як опалення кімнат де проживають діти здійснюється за допомогою електроконвекторів. Крім того, щоб забезпечити належне навчання своїх дітей, оскільки син навчається в Українському політехнічному технікумі, а донька в Криворізькому державному комерційно-економічному технікумі (КДКЕТ), позивачка була змушена купити дітям ноутбук б/у (3000 грн.) і здійснювати щомісячну оплату послуг інтернету 120 грн. на місяць. Проте, відповідач участі в додаткових витратах взагалі не приймає. Більш того, останній приховує дійсний розмір своїх доходів, аліменти сплачує нерегулярно і нестабільно, має заборгованість по аліментам, з роботи звільнився, при цьому користується автомобілем ГАЗ-21, на утримання якого витрачає значні кошти. Після розірвання шлюбних відносин відповідач належним чином аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей не сплачував, що дає можливість збільшити термін нарахування та стягнення аліментів з дати розірвання шлюбу. Отже, на підставі наведеного позивачка просить позовні вимоги задоволити. 12 липня 2017 року до суду надійшли заперечення по позовну заяву від відповідача [PERSON], в яких зазначено наступне. Він є батьком двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Знаходячись в розлученні з [PERSON], щоб уникнути сварок, конфліктних ситуацій та не травмувати стан дітей, і не маючи змоги вести спільне господарство з позивачкою, він змушений тимчасово проживати окремо від родини. З перших днів виникнення суттєвих непорозумінь він прийняв рішення та склав за місцем працевлаштування заяву про відрахування аліментів на користь своїх неповнолітніх дітей. З 01.01.2014 року виплати почали надходити на поточний рахунок [PERSON] Виконуючи рішення суду, навіть не дивлячись на те, що він 01.03.2017 року за власним бажанням звільнився з попереднього місця роботи, проте маючи за мету покращення матеріального стану своїх дітей, всі виплати стосовно аліментів здійснює вчасно. Крім того, він приймає дуже активну участь у виховному та навчальному процесі у житті своїх дітей, регулярно відвідує їх за місцем навчання, неодноразово вирішуючи питання фінансового змісту. Крім того зазначив в своїх запереченнях, що сплачував аліменти на утримання дітей і у березні, квітні, травні і червні 2017 року. Задовольняючи потреби належного зовнішнього вигляду, він з дітьми неодноразово відвідував крамниці, в яких купував їм одяг і взуття згідно сезону. Висловлювання в позовній заяві [PERSON] про те, що він ніякої участі у додаткових витратах стосовно своїх дітей не приймає, вважає нахабним наклепом, який не відповідає дійсності. Щодо користування транспортним засобом ГАЗ-21 зазначив, що його утримання не вимагає значних витрат, а також те, що на вказаному авто він разом із дітьми задовольняють потреби в пересуванні по справах і на відпочинок. Також вказав, що в нього є підстави вважати, що аліменти які він сплачує на утримання дітей використовуються позивачкою не за призначенням. Вказав, що він на даний час мешкає у квартирі, яку винаймає і за яку сплачує орендну плату. При цьому, проживає разом із цивільною дружиною, яка має неповнолітню дитину, котра також потребує значної фінансової підтримки. Не дивлячись на ці обставини, він разом із своєю цивільною дружиною приймає дуже активну участь у вихованні та навчанні його дітей, а також всебічно підтримують їх фінансово. Таким чином, на підставі викладеного просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON], надавши йому змогу, як батьку, піклуватися самому у фінансовому плані про своїх дітей. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином через свого представника [PERSON] Представник позивачки [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що свідчить наявна в матеріалах справи розписка від 11.12.2017 року, про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справі від нього не надходило. Вислухавши думку представника позивача, проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. З 1999 року по 2014 рік [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Від цього шлюбу у сторін народились діти: син - [PERSON], [INFO], і донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.04.2016 року у справі №216/816/16-ц позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей задоволено повністю, стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту виникнення заборгованості, тобто з 01 жовтня 2015 року. Разом із тим, з довідок про доходи, виданих на імя [PERSON] вбачається, що останній сплатив [PERSON] аліменти за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 у сумі 7510,23 грн., за період 01.01.2015 по 11.08.2015 у сумі 4885,14 грн., що свідчить по сплату аліментів на утримання дітей в добровільному порядку. При цьому, період сплати аліментів з серпня 2016 року по лютий 2017 року сторонами не заперечується. Однак, разом із тим з квитанцій наданих суду вбачається, що відповідачем було сплачено [PERSON] аліменти 19.04.2017 року у сумі 1840,00 грн., 30.05.2017 року у сумі 926,00 грн., та 26.06.2017 року у сумі 930,00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Враховуючи вищенаведені факти та встановлені судом обставини, які мають істотне значення, враховуючи матеріальне та соціальне становище сторін, розмір встановленого державою соціального та матеріального забезпечення дітей відповідного віку та працездатних осіб, суд приходить до висновку про необхідність зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] в користь позивачки на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року до твердої грошової суми в розмірі 1000, 00 грн. на кожну дитину, до їх повноліття, починаючи стягнення з 26.04.2017 року. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved