Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

26.10.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 24 жовтня 2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис №939. Шлюбно-сімейні відносини були припинені у листопаді 2013 року. Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та вирішення соціально-побутових проблем, в результаті чого виникали сварки та суперечки, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.10.2014 року шлюб було розірвано. У шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. Тому рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.03.2015 року задоволено її позов та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку платника аліментів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.01.2015 року. 11.06.2015 року постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ відкрито виконавче провадження №47801837 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.03.2015 року. Згідно довідки-розрахунку, станом на 01.10.2020 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 78092,64 грн. Вказана заборгованість виникла з вини відповідача, оскільки останній, достовірно знаючи про обов`язок утримувати неповнолітню дитину та відповідне судове рішення, не сплачував аліменти в повному розмірі. [PERSON] вважала, що має право відповідно до закону на стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів, яка за період з січня 2015 року по 25 жовтня 2020 року становить 77189,36 грн. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі за наявними матеріалами справи, позов підтримує в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується його особистою розпискою про явку в судове засідання. Із заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався, причини неявки не повідомив. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 ЦПК України, передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.10.2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис №939. Сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22.04.2009 року Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №462). Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 жовтня 2014 року у справі №524/4241/14-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , визначено місце проживання дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 березня 2015 року у справі №524/253/15 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. 02.06.2015 року на виконання вказаного рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області був виданий виконавчий лист №524/253/15-ц. 11.06.2015 року виконавчий лист №524/253/15-ц прийнято до примусового виконання, що підтверджено постановою державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження, ВПР №47801837. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №47801837 від 07.10.2020 року, виконаного державним виконавцем Барта К.О., [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, яка за період з 20 січня 2015 року по 30 вересня 2020 року становить 78092,64 грн. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Так, установлено, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, в судовому засіданні від 11.01.2021 року він повідомив, що працює маляром-піскоструйщиком, не є інвалідом, не одружений. Відсутні будь-які дані про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, хронічні захворювання, утримує інших осіб. Відсутні визначені ст.190 СК України підстави для припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно. Таким чином, суд вважає, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача. Разом з тим, відповідач в судове засідання не з`явився, доказів в порядку ст.ст. 76 - 81 ЦПК України про те, що заборгованість по аліментах утворилась з незалежних від нього причин, суду не надав, доводів позивача не спростував. А відтак, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суд від 03.04.2019 року по справі № 333/6020/16, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. У справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Наданий до суду позивачем розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з 20.01.2015 року по 25 жовтня 2020 року відповідає вказаним вимогам чинного законодавства та зроблений з урахуванням положень ст. 196 СК України щодо неможливості перевищення розміру пені розміру заборгованості. Розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 77189,36 грн. Разом з тим, позивачем було безпідставно включено до розрахунку пеню за прострочення сплати аліментів за жовтень 2020 року, оскільки станом на день звернення до суду 26.10.2020 року з позовною заявою, строк, до якого мали бути сплачені аліменти за вказаний місяць, ще не настав, а тому нарахування пені за вказаний місяць є необґрунтованим. Таким чином, розмір пені за прострочення сплати аліментів буде становити 76540,36 грн., з розрахунку 77189,36 (вказаний позивачем розмір пені) - 649,00 грн. (нарахована пеня за жовтень 2020 року). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи що відповідач своєчасно не виконав обов`язку по сплаті аліментів в повному обсязі, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 20.01.2015 року по 30.09.2020 року у розмірі 76540,36 грн., тому позов необхідно задовольнити частково. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позову в сумі 833,73 грн.

Outcome: partial