Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

26.05.2014 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із вище зазначеним позовом. В направленій на адресу суду позовній заяві позивач зазначив, що він на підставі договору дарування від 02.08.2004 року являється власником житлового будинку розташованого в [ADDRESS]. В даному будинку, як бувші члени його сім'ї, проживають та значаться зареєстрованими його бувша дружина [PERSON] та її син [PERSON] Шлюб між ним і відповідачкою [PERSON] розірвано в 2011 році. На даний час відповідачі створюють йому перешкоди в користуванні житлом, зокрема погрожують фізичною розправою, поміняли замок, перекривши тим самим йому доступ до житла. Як наслідок, порушується його право власності, йому ніде жити. Просить суд усунути перешкоди в користуванні належним йому будинком розташованим в [ADDRESS] шляхом його вселення, попередивши відповідачів про неприпустимість створення йому перешкод в проживанні в ньому та здійсненню прав власника в повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але від нього мається клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник позивача [PERSON] -адвокат [PERSON] позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив його задовольнити в повному об'ємі, як законний та обґрунтований. Пояснив, що у позивача відсутній доступ до будинку, оскільки відповідачка [PERSON] змінила замок на дверях, внаслідок чого перекрила позивачеві доступ до житла. Постійні сварки та погрози фізичною розправою, що провокуються відповідачкою [PERSON] та її батьком, призвели до того, що позивач боїться заходити навіть в двір власного будинковолодіння. Відповідач [PERSON] підтримував всі дії своєї матері -[PERSON] мовчазною згодою, а тому також сприяв в порушенні прав позивача на житло. Крім іншого, просив стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним при зверненні з позовом до суду судові витрати та витрати по оплаті правової допомоги адвоката в сумі 1400 грн. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник відповідачки [PERSON] -адвокат [PERSON] позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити за недоведеністю позовних вимог. Пояснив, що [PERSON] разом з своїм сином [PERSON] на даний час проживає в спірному будинку, але жодних перешкод позивачеві в користуванні ним не створює. Дійсно в 2013 році чи в 2014 році нею було проведено заміну замка на вхідних дверях, але ключ у позивача мається. Якщо ж у позивача немає ключа, то відповідачка готова надати йому дублікат такого ключа. Між позивачем і відповідачкою [PERSON] маються постійні сварки, але вона ніяким чином не створює йому перешкод в користуванні власністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування від 02 серпня 2004 року являється власником житлового будинку розташованого в [ADDRESS] (4-6). Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в 2011 році (а.с.14). В позивача маються складності в користуванні власністю -належним йому житловим будинком, про що свідчать копії заяв з якими він звертався до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій відповідачів (а.с.8-10). З рішення Миргородського міськрайонного суду від 13 січня 2013 року вбачається, що спірний житловий будинок був об'єктом судового розгляду. За даним рішенням добудову до житлового будинку розташованого в [ADDRESS] визнано об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], як сукупність будівельних матеріалів, обладнання та результатів їх спільних грошових і трудових вкладень ( а.с.10). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що являється матір'ю позивача. У її сина вкрай неприязні відносини з відповідачкою [PERSON] та батьком відповідачки. Вони постійно погрожують сину фізичною розправою, якщо він буде приходити у власний будинок, навіть на територію будинковолодіння. Ключів від будинку у сина немає. За положеннями ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За положеннями ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України [PERSON], як власник будинку, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] змінила замок на вхідних дверях житлового будинку належного позивачеві. Дані про те, що вона надала йому ключ відсутні. Та обставина, що у позивача відсутній ключ від вхідних дверей підтверджується і позицією представника відповідачки [PERSON], який готовий був в судовому засіданні надати дублікат ключа представнику позивача. Отже, враховуючи те, що [PERSON] є власником будинку, розташованого в [ADDRESS] і встановлено, що відповідачка [PERSON] чинить перешкоди власнику у користуванні власністю, адже змінила замок на вхідних дверях, наявні законні підстави для захисту порушеного права позивача шляхом його вселення. В той же час, суд приходить до переконання, що позивачем не представлено належних і допустимих доказів про те, що відповідач [PERSON] створює позивачеві перешкоди в користуванні житловим будинком, а тому в задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити за недоведеністю позовних вимог в даній частині. Крім іншого, позивач [PERSON] в направленому на адресу суду позові, який підтриманий його представником, просив суд попередити відповідачів про неприпустимість створення йому перешкод в проживанні в будинку та в здійсненні його прав власності в повному обсязі. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Закон не передбачає такий спосіб судового захисту прав власника, як попередження про неприпустимість створення перешкод в проживанні в будинку та в здійсненні прав власності в повному обсязі, а отже, позов в цій частині не підлягає до задоволення. Вимоги представника позивача в інтересах позивача [PERSON] щодо стягнення витрат на отримання правової допомоги адвоката в сумі 1400 грн. (а.с.34) підлягають до часткового задоволення, відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Зважаючи на ту обставину, що судове засідання по справі тривало 1 годину 30 хвилин, то до стягнення на користь позивача підлягає 730 грн. 80 коп.

Outcome: partial