Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

26.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, по якому просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладений 10 жовтня 2008 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу за №836 та видано свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER]; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 800 грн. щомісячно починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення повноліття донькою [PERSON], тобто з 26 січня 2015 року до [INFO] року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму. Позивач про час, дату та місце судового засідання сповіщалася належним чином, однак до суду не з'явилася, надавши судові письмову заяву, по якій позов підтримує, просить суд його задовольнити, розглянути справу за її відсутності. Відповідач про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду не з'явився, надавши судові письмову заяву, по якій позов визнає, происть суд справу розглядати за його відсутності. Зазначив, що визнає позов. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 10.10.2008 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 836 ( а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню доньку- [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби ОМУЮ, актовий запис № 11171 ( а.с.9). Як зазначає позивач в своєму позові сторони не підтримують шлюбні відносини з грудня 2014 року, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб став носити формальний характер, майнового спору між сторонами немає. Позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 26.01.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч. 1, 2 ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, а шлюб носить формальний характер, тому його слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивач просить суд залишити їй прізвище - « [PERSON]». З урахуванням матеріального становища сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі 800 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно на утримання малолітньої доньки [PERSON]- [INFO] до досягнення нею повноліття, а саме [INFO] року. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що відповідачем визнано позов суд вважає, вимоги законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved