overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

25 квітня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 17023 грн. 49 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомила. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 20 березня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а/с 10). Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконувала у звязку з чим станом на 23 лютого 2016 року утворилася заборгованість в сумі 17023 грн. 49 коп., з якої 4000 грн. - заборгованість по кредиту, 10536 грн. 66 коп. заборгованість по процентам, 1200 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1286 грн. 83 коп. заборгованість по штрафам, що підтверджується розрахунком (а/с 5-9). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

25 квітня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 146765 грн. 53 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався через оголошення у пресі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 11 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 941/6-36, відповідно до якого відповідач отримав кредит на купівлю автомобіля в сумі 52000 грн. зі сплатою 14,05 відсотків річних за користування ним з кінцевим терміном повернення до 06 жовтня 2014 року (а/с 6-11). Свої зобовязання по погашенню кредиту та сплати відсотків за користування ним відповідач належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 23 лютого 2016 року утворилася заборгованість в сумі 146765 грн. 53 коп., з якої 39206 грн. 72 коп. - заборгованість по кредиту, 45870 грн. 79 коп. заборгованість по відсоткам, 20873 грн. 22 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 14887 грн. 24 коп. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 15133 грн. 79 коп. інфляційні витрати за кредитом, 10793 грн. 76 коп. інфляційні витрати за відсотками, що підтверджується розрахунком (а/с 12). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір та витрати, повязані з оголошенням у пресі про виклик відповідача у судове засідання. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

25 квітня 2016 року ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» в особі філії «Управління комунальних котелень» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення, зазначивши, що надавали житлово-комунальні послуги з централізованого опалення житлового приміщення, розташованого за адресою: м. Добропілля, вул. Театральна, 22/20. Згідно особового рахунку, основним квартиронаймачем та власником вказаного приміщення є [PERSON]. Мешканець вказаними послугами користувався, у встановленому законом порядку не відмовлявся від їх надання та за період з 01.12.2012 р. по 01.02.2016 р. у нього виникла заборгованість у сумі 11\~685,47 грн. Заборгованість станом на 01.02.2016 р. підтверджується витягом із особового рахунка № 827-12 за період з 01.12.2012. по 01.02.2016р. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином: неодноразово направлялися судові повістки за місцем реєстрації відповідача. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

25 квітня 2017 року [PERSON] (далі - позивач), звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на свою користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду, посилаючись на те, що 27.12.2013 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від даного шлюбу у них є троє дітей, які перебувають на її утриманні. Відповідач проживає окремо, однак у матеріальному забезпеченні дітей не допомагає. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але звернулаcя із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі. Вимоги підтримує повністю та просила позов задовольнити (а.с.28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але звернувся із заявою, в якій зазначив, що позов визнає повністю та просив розглянути справу без його участі (а.с.29). Зважаючи на те, що сторони по справі не зявились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

25 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вказував, що 1 липня 2015 року він уклав шлюб із відповідачем [PERSON], який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Зазначив, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, так як в них згодом появилися розбіжності в життєвих інтересах та поглядах на життя через те, що відповідачка почала зраджувати подружній вірності та зловживати спиртними напоями, що приводило до частих сварок між ними, а така обстановка негативно впливала на сімейне благополуччя, виховання та розвиток дитини, а міри, які він приймав для нормалізації їхнього життя позитивних наслідків не дали, а тому жити з відповідачкою стало взагалі неможливо Тому він вважає, що їхній шлюб необхідно розірвати. В даний час він з відповідачкою подружніх стосунків не підтримує. Вважає, що подальше примирення та збереження сім'ї з відповідачем неможливе. Сторони в судове засідання не з'явилися, у поданих письмових заявах просили розгляд справи провести за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 1 липня 2015 року [PERSON], 1985 року народження, та [PERSON], 1981 року народження, перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 32 (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

25 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 16 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №64. Від спільного проживання в подружжя є двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через непорозуміння між ними та сварки, що відбуваються в присутності дітей та негативно впливають на їх виховання. На теперішній час сім'я фактично розпалась, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, хоча проживають разом. Подальше перебування в шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам. Вважає, що примирення і збереження сім'ї є неможливим, оскільки сім'я існує формально, а тому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позов визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, із врахуванням засад добровільності шлюбу, встановлених ст.24 Сімейного кодексу України, а також того, що сторони згідні на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

25 квітня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 06 червня 2016 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: смт. Межова вул. Лермонтова, буд.23 Межівський район Дніпропетровська область. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами; судові витрати покласти на неї. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача - Межівської селищної ради Межівського району у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. проти позову не заперечує. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обємі, як обґрунтовані на законі та документально підтверджені. 06 червня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.24). Після смерті останнього залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями № 23 по вул. Лермонтова в смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області. У технічному паспорті на домоволодіння від 22.06.1988 року у графі власник значиться [PERSON] (а.с.14). [PERSON] являється дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 11 січня 2017 року приватний нотаріус Межівського районного нотаріального округу відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті її чоловіка [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.34). На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про необхідність визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок № 23 з господарськими будівлями по вул. Лермонтова в смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

25 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони з 31 серпня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачем з липня 2016 року спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 31 серпня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-СР №033373 від 31 серпня 2007 року. Від спільного шлюбу мають двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З липня 2016 року позивач спільно з відповідачем не проживає, не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

25 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 05 травня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №94. Від спільного проживання в подружжя є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через те, що чоловік постійно проявляв до неї неповагу та агресивність, наносив побої, вчиняв насильство в сім'ї, за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. Постійні конфлікти, що часто виникали в присутності дитини, негативно впливали на її виховання. Вона неодноразово просила відповідача змінити свою поведінку заради збереження сім'ї, проте це не дало позитивного результату. На теперішній час сім'я фактично розпалась, вже півтора року не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Вважає, що примирення і збереження сім'ї є неможливим, оскільки сім'я існує формально, а тому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просять їх задовольнити. Позивач [PERSON] додатково пояснила, що під час перебування відповідача на строковій службі у Збройних Силах України відносини між ними погіршились, вони не спілкувались, відпустки чоловік проводив із друзями, на сім'ю не зважав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу, укладеного між ним та [PERSON] Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, із врахуванням засад добровільності шлюбу, встановлених ст.24 Сімейного кодексу України, а також того, що сторони згідні на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею судові витрати, а саме: витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджується документально (а.с.1), та 500 грн. витрат на правову допомогу адвокатом (а.с.8).

Outcome: approved