Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

25.01.2006 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на 21/200 частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог вказала, що вказана частка домоволодіння належала рідному брату її батька, [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.01.1988 року. [PERSON] помер [INFO], та після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку домоволодіння. Оскільки батько позивачки помер ще [INFO], а [PERSON], яка є дружиною [PERSON], на спадщину, відкриту після його смерті, не претендує, [PERSON] мала намір прийняти спадщину як спадкоємиця п'ятої черги після смерті свого дядька, [PERSON] Однак [PERSON] своєчасно не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки у той час у Кам'янобрідському районному суді м. Луганська розглядалась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про передачу у власність частки домоволодіння [ADDRESS]. 16.05.2007р. [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на 21/200 частку домоволодіння [ADDRESS], передавши її [PERSON], визнання за [PERSON] права власності на 21/100 частки зазначеного домоволодіння та зобов'язання [PERSON] відшкодувати [PERSON] вартість 21/200 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона, як і [PERSON], є спадкоємицею п'ятої черги після смерті [PERSON], який є її двоюрідним братом по лінії матері. Вона фактично прийняла спадщину, відкриту після його смерті, оскільки постійно проживала разом із майном спадкодавця. Також [PERSON] зазначила, що 79/100 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], належать їй на підставі договору довічного утримання, належна ж [PERSON] 21/200 частка зазначеного домоволодіння є незначною та не може бути виділена в натурі, тому є підстави для припинення права власності [PERSON] на належну їй частку та передачі цієї частки у власність [PERSON], зобов'язавши останню відшкодувати [PERSON] вартість належної їй 21/200 частки (а.с.109-112 т.1). 10.01.2007р. [PERSON] звернулась до Кам'янобрідського районного суду м. Луганська з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи Алейнікової К.Л. про визнання договору дарування недійсним. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 08.12.2006р. [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] 21/100 частку спірного будинку. Однак, в п. 1 другого абзацу договору вказано, що загальна площа будинку становить 63,1 кв.м, хоча згідно технічного паспорту вона становить 72,1 кв.м., в п. 12 договору дарування зазначено, що [PERSON] прийняла в дар ? частку спірного житлового будинку, що не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] належить лише 21/100 частка будинку. Також в п. 6 договору дарування вказано, що Обдарований особисто оглянув відчужувану 21/100 частку житлового будинку до оформлення цього договору, недоліків, дефектів, які б перешкоджали використанню за цільовим призначенням будинку на момент огляду не було виявлено, хоча насправді у 21/100 частині цього будинку ніхто не проживав понад 20 років та вона є у непридатному стані, вважає, що договір був укладений під впливом обману, тому просить визнати договір дарування частки житлового будинку недійсним (а.с.3-5 т.2). 23.02.2007 року на адресу Кам`янобрідського районного суду м.Луганська надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої [PERSON] просила визнати недійсним технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок за адресою: [ADDRESS], наданий власнику 21/100 частин [PERSON]. В обґрунтування заяви зазначила, що датою виготовлення технічного паспорту зазначено 01.12.2006 року, але договір дарування з [PERSON] частки житлового будинку укладений 08.12.2006 року, на аркуші «План земельної ділянки» зазначені необґрунтовані цифри в таблиці експлікація, відсутні дані під ділянкою «Сад», на аркуші «План будинку» здійснено незаконне перепланування кімнати ЇЇЇ, знищена піч, що призвело до збільшення площі приміщення, на аркуші «Експлікація» зазначені необґрунтовані цифри, відсутні підписи виконавця, відсутній аркуш «Характеристика будинку господарських будівель та споруд» ( а.с.38-39 т.2) 04.04.2008р. позивачка за зустрічною позовною заявою [PERSON] надала до суду клопотання, в якому виклала позовні вимоги, згідно яких просила не залучати та відсторонити від розгляду справи [PERSON], як обдаровану особу, оскільки справа розглядається між спадкоємцями, визнати недійсним договір дарування 21/100 частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], укладений 08.12.2006р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Алейніковою К.Л., оскільки рішення суду за яким за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на 21/200 частку, скасовано ухвалою Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 14.03.2007р. та витребувати майно у [PERSON], яка не є добросовісним набувачем, а лише обдарованою особою.( а.с.166 т.1). 06.10.2009р. позивачка за зустрічним позовом [PERSON] уточнила позовні вимоги, надавши, крім того, аналогічні письмові пояснення ( а.с.54-57 т.3), та просила суд визнати за [PERSON], як за спадкоємцем за законом, після смерті двоюрідного брата [PERSON] право власності на його 21/200 частку домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] за правом спадщини, припинити право власності [PERSON] на її 21/200 частку домоволодіння за адресою: [ADDRESS], передавши її [PERSON], та виплатити [PERSON] суму у розмірі 3482 грн., внесені [PERSON] на депозитний рахунок суду за висновками судової будівельно-технічної експертизи, визнати за [PERSON] право власності на 21/100 частку домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], визнати недійсним договір дарування 21/100 частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], укладений 08.12.2006р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Алейніковою К.Л., витребувати майно від [PERSON], яка ніякого відношення до спадкового майна не має, тому як обдарована особа і добросовісний набувач повинна повернути майно, яке набуте як безпідставне, зняти з реєстраційного обліку [PERSON], у зв'язку з втратою права власності на 21/100 частку домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.30-31 т.3). 24.12.2009 р. ухвалою Кам'янобрідського районного суду м. Луганська цивільна справа № 2-45/09 та цивільна справа 2-35/09 об'єднані в одне провадження (а.с. 68 т.3). 01.06.2011р. позивачка за зустрічним позовом [PERSON] надала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила суд визнати за [PERSON] право власності на спадщину за законом у вигляді 21/200 частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], яка залишилась після смерті [PERSON], визнати недійсним договір дарування 21/100 частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], укладений 08.12.2006р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Алейніковою К.Л., визнати технічний паспорт на 21/100 частку домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], виданий на ім'я [PERSON] МКП БТІ м. Луганська, інвентаризаційна справа № 30532, реєстрований номер № 56/16030 - недійсним (а.с.129-130 т.4). 29.06.2011р. позивачка за зустрічним позовом [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила припинити право власності [PERSON] на 21/200 частку домоволодіння за адресою: [ADDRESS], передавши її [PERSON] та виплатити [PERSON] ринкову суму вартості 21/200 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS], у розмірі 3482 грн., сплачені на розрахунковий рахунок - [NUMBER], МФО:804013 по квитанції № 2000541 від 07.12.2010р. за висновками судової будівельно-технічної експертизи, припинити право власності [PERSON] на 21/200 частку домоволодіння за адресою: [ADDRESS], передавши її [PERSON] та виплатити [PERSON] ринкову суму вартості 21/200 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS], у розмірі 3482 грн., сплачені на розрахунковий рахунок - [NUMBER], МФО:804013 по квитанції № 1900381 від 07.04.2009р. за висновками судової будівельно-технічної експертизи, визнати за [PERSON] право власності на 21/100 частку домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.137-138 т.4). У судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала повністю, надавши пояснення аналогічні, викладеним у первісному позові. Заперечувала проти задоволення вимог [PERSON], пояснивши, що після [PERSON], який помер [INFO], за лінією спорідненості вона є ближчою спадкоємицею ніж [PERSON] Також, [PERSON] зазначила, що, належна їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.03.1988 року 21/200 частка домоволодіння [ADDRESS] є для неї значною, и не може бути передана у власність [PERSON] Посилання [PERSON] на те, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки проживала та була зареєстрована у спірному будинку не момент смерті спадкодавця, є безпідставним, тому що згідно діючого законодавства спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі, якщо на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, а не разом з належним йому майном. Крім того, [PERSON] вважає, що договір дарування 21/100 частки вказаного домоволодіння, був укладений з [PERSON] на законних підставах, частка, яка належить [PERSON], є значною для неї, припинення права власності на цю частину домоволодіння спричинить їй значну шкоду, так як вона зареєстрована за вказаною адресою і іншого житла не має. Крім того, 05.09.2006р. [PERSON] шляхом написання нотаріально посвідченої заяви запропонувала [PERSON] придбати 21/200 частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] за 10000,00 грн., так як [PERSON] відмовилась одержувати заяву та не повідомила нотаріуса про бажання чи відмову придбати частини будинку, вона подарувала її [PERSON], уклавши з нею договір дарування. У судовому засіданні позивачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], надавши пояснення, аналогічні викладеним у зустрічному позові,а також в заявах, в яких вона неодноразово уточнювала позовні вимоги, свої позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. У судові засідання 13.02.2014 року та 18.02.2014 року [PERSON] не з`явилась, незважаючи на те, що була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи. Приймаючи рішення по справі, суд виходив із того, що, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Законом, а саме ст.ст.27,31 ЦПК України особи, що беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав, і лише одним обов`язком: добросовісно здюйснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Також, суд враховує вимоги ст. 157 ЦПК України про дотримання розумних строків розгляду справи, та правові позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в інформаційному листі №6-60/0/4-12 від 18.01.2012 року, щодо балансу захисту прав як позивача, який повторно не з`явився у судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку із такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Але, дотримуючись балансу захисту прав як позивача, так і відповідача, суд, ухвалюючи рішення по справі, приймає до уваги, що права [PERSON] належним чином захищені, оскільки її права представляв прокурор. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги [PERSON] та пояснила, що її чоловік [PERSON] за життя мав намір оформити право власності на належну йому 21/200 частку домоволодіння [ADDRESS] на свою племінницю [PERSON], але не встиг підготувати всі необхідні документи. Після смерті свого чоловіка, [PERSON], який помер [INFO], вона зверталась до Сєверодонецької Державної нотаріальної контори та прийняла всю належну йому спадщину, однак неодноразово зазначала, що не мала намірів претендувати на спадщину, яка була відкрита у м. Луганську, а саме: на 21/200 частку житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], тому що вважала, що [PERSON] розпорядився цією часткою на користь своєї племінниці - [PERSON] У теперішній час вона повністю згодна з договором дарування частки домоволодіння [ADDRESS] та жодних вимог до [PERSON], [PERSON] щодо його розірвання у неї немає. В подальшому [PERSON] неодноразово надавала до суду заяви з поясненнями, аналогічними наданим у судовому засіданні, зазначаючи, що жодних вимог до [PERSON], [PERSON] щодо розірвання договору дарування частки домоволодіння [ADDRESS] у неї немає, просила розглянути справу без її участі, у зв'язку із віком та станом здоров'я. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, просила розглянути справу без її участі. Просила у задоволенні позовних вимогах [PERSON] відмовити. У судове засідання третя особа Алейнікова К.Л. не з'явилась,просила розглянути справу у її відсутність. Згідно листа, надісланого приватним нотаріусом Алейніковою К.Л. № 01-16 від 09.11.2011р. було повідомлено, що 18.12.2006р. за реєстр. № 6206 було посвідчено Договір дарування частки житлового будинку між [PERSON] та [PERSON], за яким [PERSON] подарувала [PERSON] 21/100 частку житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.189 т.4). Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] та уточнені зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60, 61 ЦПК України, які регламентують, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] на праві власності належить: - 21/200 частка - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.1988 року (а.с.4 т.1); - 21/200 частка - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.01.1988 року (а.с.7 т.1); - 79/100 часток - [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 25.03.1992 року (а.с.8,46 т.1). [PERSON] є рідним дядьком [PERSON], що підтверджується: свідоцтвом про її народження (т.1,а.с.5), згідно якого її батьком зазначений [PERSON]; свідоцтвом про шлюб (т.1,а.с.6), згідно якого позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]; а також довідкою відділу РАЦС та рішенням народного суду Кам'янобрідського району від 24.12.1997 року, відповідно до яких матір'ю [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] (т.1,а.с.9,10). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] ( а.с.14 т.1). [INFO] помер [PERSON] (а.с.13 т.1), та після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 21/200 частку домоволодіння [ADDRESS]. Також судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO], є двоюрідним братом [PERSON] Даний факт сторонами по справі не оспорюється, тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Згідно відповіді з Першої Луганської Державної нотаріальної контори після смерті [PERSON], який помер [INFO] р. заяву про прийняття спадщини ніхто з спадкоємців не подавав, Першою Луганською держнотконторою спадкова справа не заводилась ( а.с.33,34,212 т.1). Згідно довідки голови квартального комітету за адресою: [ADDRESS], зареєстровані та мешкають: [PERSON] та [PERSON] (а.с.121 т.1). Актом обстеження житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], складеного депутатом райради Войловою Є.Л., сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], встановлено, що частина спірного будинку знаходиться в аварійному стані (а.с.122-124 т.1, а.с.8-10 т.2), що також підтверджується актом санітарно - епідеміологічного обстеження об'єкта від 30.03.2007р. (а.с.125-126 т.1). 05.09.2006р. [PERSON] шляхом написання нотаріально посвідченої заяви запропонувала [PERSON] придбати 21/200 частку житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] за 10000,00 грн. (а.с.142 т.1). 08.12.2006р. [PERSON] подарувала 21/100 частку житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] - [PERSON], що підтверджується договором дарування частки житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Алейніковою К.Л. (а.с.25 т.2). Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] станом на 01.12.2066 року виготовлений [PERSON], розмір частки якої складає 21/100 цього житлового будинку (а.с.73-77 т.3). 10.10.2007р. [PERSON] уклала договір з ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» про приєднання до електричних мереж Луганського філіалу ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» (а.с.79-80,78 т.3). Згідно акту прийому виконаних робіт [PERSON] за розробку технічних умов на приєднання електроустановок сплатила грошову суму у розмірі 312 грн. (а.с.82 т.3). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, дійсна ринкова вартість 21/100 частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], яка в технічному паспорті вказана як квартира № 2 (яка складається з приміщень :11;111;2-3) складає 6964,00 грн., дійсна ринкова вартість 21/200 частки вказаного домоволодіння, яка в технічному паспорті вказана як квартира № 2 (яка складається з приміщень :11;111;2-3) складає 3482,00 грн. (а.с.223-237 т.1). 20.04.1973 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], про що Сєверодонецьким РАГС Ворошиловградської області видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.24 т.4). Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМСУ у Луганській області [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с.143 т.5) Згідно листа Другої Сєверодонецької державної нотаріальної контори № 108/01-14 від 26.05.2011р., після смерті [PERSON] померлого [INFO] спадщину в установлений законом строк прийняла дружина померлого - [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину були видані на ім'я [PERSON] з урахуванням часток від яких відмовились інші спадкоємці (а.с.125 т.4). Згідно відповіді Виконавчого комітету Луганської міської ради спадкове майно у вигляді 21/200 частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], не визнавалось відумерлим та у власність територіальної громади м. Луганська не передавалось (а.с.4 т.5). З матеріалів спадкової справи, наданої з Другої Сєверодонецької Державної нотаріальної контори, вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] з заявою про прийняття спадщини звернулась його дружина - [PERSON] (а.с.168,171 т.5). [PERSON] та [PERSON] надали заяви про відмову від спадщини на користь [PERSON] (а.с.169,170 т.5). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] отримала спадкове майно, після смерті свого чоловіка [PERSON], яке складається з: легкового автомобіля марки ВАЗ-21013, випуску 1985 року, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], зареєстрованого Лисичанським МРЕВ УДАІ Луганської області 23.03.1985 року, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.172 т.5), грошових внесків з належними процентами та компенсаціями, які зберігаються в акціонерному комерційному інноваційному банку «Укрсиббанк» м. Сєверодонецька (т.5,а.с.173), частки квартири, розташованої в [ADDRESS] (а.с.174 т.5). На підставі ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] є спадкоємицею за законом, яка входить у першу чергу на право спадкування після померлого [INFO] [PERSON] Померлий [PERSON] на час своєї смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. В цей час разом з ним проживала та була зареєстрована за цією адресою і його дружина [PERSON] [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про те, що вона приймає всю спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] (а.с.168 т.5). У зв'язку із тим, що [PERSON] прийняла всю спадщину після смерті свого чоловіка, у тому числі також 21/200 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], не відмовлялася в установленому законом порядку від всієї спадщини чи її частини, суд приходить до висновку, що первісні вимоги позивачки [PERSON] про визнання за нею права власності на 21/200 спірного будинку в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] та уточнені зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на 21/200 частку житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] не підлягають задоволенню. Стосовно вимоги позивачки за зустрічним позовом [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на належну їй, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.1988 року, 21/200 частку домоволодіння [ADDRESS] та передачі цієї частки у власність [PERSON], суд зазначає наступне. Кам'янобрідським районним судом м. Луганська вже розглядалася справа з приводу спору між тими самими сторонами, тобто між [PERSON] та [PERSON], про той самий предмет і з тих самих підстав, та рішенням суду від 31.12.2004 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено (т.1,а.с.11). Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 06.07.2005 року у задоволенні апеляційної скарги [PERSON] відмовлено та рішення Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 31.12.2004 року залишено без змін (т.1,а.с.12), таким чином вказане рішення набрало законної сили, а отже задоволенню зазначена вимога [PERSON] не підлягає. Щодо вимоги позивачки за зустрічним позовом [PERSON] про визнання недійсним договору дарування 21/100 частки домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] укладеного 08.12.2006р. між [PERSON] та [PERSON], суд зазначає наступне. Статтею 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона передає або зобов'язується передати у майбутньому другій стороні безоплатно майно у власність. Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.203 ЦК України: -зміст правочину не може суперечить ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; -особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; -волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; -правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; -правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. -правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ст.203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Договір дарування від 08.12.2006 року не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особи, які його уклали мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення його учасників було вільним і відповідало їх внутрішній волі, договір був укладений у письмовій формі та нотаріально посвідчений, спрямований на реальне настання правових наслідків у вигляді переходу права власності від [PERSON] (дарувальниці) до [PERSON] (обдарованого). Дарування майна іншим особам належить до виключного права власника майна, що є предметом договору дарування. В судовому засіданні було встановлено, що на момент укладення договору дарування [PERSON] володіла 21/100 часткою на законних підставах, а саме, 21/200 частка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.1988 року, право власності на іншу 21/200 частку визнано за нею згідно рішення Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 05.04.2006 року., яке на час укладення договору дарування набрало законної сили (т.1,а.с.37) та було скасовано ухвалою Кам'янобрідського районного суду м. Луганська лише 14.03.2007р. Крім того, відповідно до ст. 362 ЦК України, до укладання вказаного договору дарування [PERSON] оформила заяву про повідомлення [PERSON], як учасниці спільної часткової власності, що має переважне право купівлі належної [PERSON] 21/100 частки домоволодіння [ADDRESS], про намір продати вказану частку, надавши при цьому [PERSON] місячний строк для повідомлення про своє бажання, або відмову придбати зазначену частку. Приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Олійник О.М. вказану заяву [PERSON] передано [PERSON] (т.1,а.с.142), однак [PERSON] не виявила бажання придбати вищезазначену часку житлового будинку. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] по справі не є власницею майна, яке передано за договором дарування. Не була стороною договору дарування. Оспорюваним договором дарування не були порушені будь-які речові права позивачки. Сторони, які уклали договір дарування, не оспорювали та не оспорюють договір і з відповідними позовами до суду не звертались. Крім того, у судовому засіданні [PERSON], яка прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON] всю спадщину, в точу числі і частину спірного житлового будинку, неодноразово заявляла, що її права не порушені, вона не оспорює договір дарування та погоджується із ним, не має жодних вимог про визнання його недійсним до [PERSON] та [PERSON] Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які береуть участь у справі. Таким чином, суд приходить до висновку, що договір дарування від 08.12.2006 року укладений на законних підставах, є таким, що не порушив майнових прав [PERSON], яка не мала права власності на подаровану частку домоволодіння та на теперішній час підстави для визнання за нею права власності на цю частку також відсутні. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що оскільки при укладені договору дарування від 08.12.2006 року права [PERSON] ніяким чином не порушені, підстав для задоволення її вимоги про визнання зазначеного договору недійсним немає. Щодо вимог позивачки [PERSON] про визнання технічного паспорту недійсним суд зазначає наступне. Згідно ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб, тобто сторонами у цивільному процесі є особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення у цивільному судочинстві. Згідно ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Позивачем є та зі сторін у процесі, яка звернулася до суду, вважаючи, що її права порушено або оспорюють ся. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка притягується судом до відповіді за позовом, тому що на неї вказує позивач, як порушника свого права, а тому у разі задоволення позову саме на відповідача покладається обов`язок поновити порушене право позивача. Згідно ст.ст.27,31,33 ЦПК України право визначати відповідача у справі та проводити його заміну або залучення у якості співвідповідача належить позивачеві. Тобто, лише за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, суд може замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача. За своєю ініціативою суд не може цього зробити. [PERSON], заявляючи уточнені позовні вимоги про визнання технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], наданий власнику 21/100 частини зазначеного будинку [PERSON], не визначає відповідача, у судовому засіданні клопотання про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляла. Суд приходить до обгрунтованого висновку про необхідність відмови позивачці [PERSON] у задоволенні її вимог про визнання технічного паспорту недійсним. Згідно ч. 1 ст. 38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами: 1) довіреністю фізичної особи; 2) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника; 3) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. У зв'язку з тим, що [PERSON] не мала повноважень щодо представництва інтересів [PERSON], не мала належним чином оформленої довіреності, [PERSON] у судовому засіданні відмовилась від будь-яких вимог та не уповноважувала [PERSON] на представництво своїх інтересів, тому [PERSON] не могла заявляти самостійні позовні вимоги від імені [PERSON] та просити визнати за [PERSON] право власності на спадщину за законом на 21/200 частку житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], яка залишилась після смерті [PERSON], тому у задоволенні цих вимог [PERSON] необхідно відмовити. Щодо позовних вимог [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на частину спірного будинку та передання [PERSON] у власність 21/200 частину спірного домоволодіння з виплатою [PERSON], суд також приходить до висновку про їх необґрунтованість, у зв`язку із чим у їх задоволенні необхідно відмовити. [PERSON] є спадкоємицею за законом після померлого [PERSON], яка у встановлений законом строк прийняла спадщину, та як вбачається з її письмових пояснень та особистих пояснень наданих у судовому засіданні вона неодноразово зазначала, що не претендує на спадщину, відкриту після смерті чоловіка, у вигляді 21/200 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Також [PERSON] зазначила, що [PERSON] мав намір оформити право власності на 21/200 частку вказаного домоволодіння на свою племінницю [PERSON], у зв'язку із чим, передав їй всі документи на належну йому частку домоволодіння, але за життя не встиг оформити усі необхідні документи, тому вважає, що немає підстав вважати, що договір дарування 21/100 частки домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] є недійсним, тому вважає необхідним залишити 21/100 частку спірного домоволодіння у користуванні [PERSON] Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі, 2) річ є неподільною, 3) спільне володіння і користування майном є неможливим, 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Вимоги позивачки за зустрічним позовом [PERSON] про витребування майна у [PERSON], про зняття її з реєстрації з місця мешкання не підлягають задоволенню, за необґрунтованістю. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власницею 21/100 частки домоволодіння [ADDRESS], на відчуження цієї частки та отримання за неї грошової компенсації не згодна. [PERSON] зареєструвала своє право власності у органах МКП БТІ м. Луганська та отримала відповідний технічний паспорт на 21/100 частку житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.72,73-77 т.3), уклала договір з ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» про приєднання до електричних мереж Луганського філіалу ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» (а.с.79-80,78 т.3), що свідчить про її намір використовувати належну їй частку будинку для проживання. 21/100 частка житлового будинку є значною для [PERSON], припинення її права власності та зняття з реєстрації спричинить значну шкоду її правам, оскільки вона зареєстрована за вказаною адресою та іншого житла не має. Крім того, суд вважає за необхідне повернути сплачену [PERSON] суму вартості 21/100 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], визначену висновком судової будівельно-технічної експертизи № 2233/23 від 18.03.2009 року у розмірі 6964 гривні (т.1,а.с.241, т.4, а.с.69) На підставі викладеного та

Outcome: dismissed