Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

26.06.2017 року до суду звернулась Житомирська обласна психіатрична лікарня № 2 Житомирської обласної ради в особі головного лікаря [PERSON], із заявою про продовження примусової госпіталізації [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що остання хворіє на психічний розлад, внаслідок чого являє небезпеку для себе та оточуючих, неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Вона була поміщена до психіатричного закладу 15.03.2016 року повторно за направленням лікаря-психіатра на підставі ч.1 ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу». Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 19.01.2015 року та призначено [PERSON] опікуном над [PERSON]. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 08.07.2016 року [PERSON], [INFO] госпіталізовано у примусовому порядку до Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 без її згоди. Оскільки, норму ч.1 ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» визнано неконституційною рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016, та зазначено про можливість здійснення госпіталізації недієздатної особи на лікування виключно за рішенням суду, тому постало питання про продовження лікування на умовах примусової госпіталізації у закладі до вирішення соціальних питань [PERSON] В судовому засіданні представник лікарні, лікар психіатр, підтримала вимоги заяви і пояснила, що [PERSON] проходить лікування з 1971 року, неодноразово лікувалася в Житомирській ОПЛ №1,2, являється інвалідом ІІ групи безстроково. В лікарні перебувала за направленням лікаря психіатра, що передбачено було ч.1 ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу». Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 19.01.2015 року та призначено [PERSON] опікуном над [PERSON]. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 08.07.2016 року [PERSON], [INFO] госпіталізовано у примусовому порядку до Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 без її згоди. Норму ч.1 ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» визнано неконституційною рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 та зазначено про можливість здійснення госпіталізації недієздатної особи на лікування виключно за рішенням суду. Тобто, на даний час лікарня не може утримувати хворих без рішення суду. [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого являє небезпеку для себе та оточуючих, неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, а тому не зможе знаходитися поза межами лікарні. Прокурор підтримала вимоги заяви. Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, опікуна, думку прокурора та хворої, дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 19.01.2015 року та призначено [PERSON] опікуном над [PERSON]. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 08.07.2016 року [PERSON], [INFO] госпіталізовано у примусовому порядку до Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 без її згоди. Згідно з ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. З висновку комісії лікарів-психіатрів Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 від 27.12.2016 вбачається, що [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдну форму, безпереревний тип перебігу, апато-дисоціативний тип дефекту, галюцинаційно-маячний синдром, хвора конфліктна, галюцинує, проявляє агресію до оточуючих, опозиційно налаштована до опікуна, відмовляється від прийому підтримуючого лікування в домашніх умовах, перебіг хвороби безремісійний, а тому потребує продовження примусової госпіталізації в психіатричному стаціонарі зі звичайним режимом нагляду. Присутність хворої на засіданні суду недоцільна. Згідно з ст.ст.14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Дане питання розглядається в судовому порядку.

Outcome: approved