Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

25.11.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказує про те, що до 09.02.2015 року перебувала в шлюбі з відповідачем. 14 лютого 2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, більше п`яти років відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, не відвідує сина та взагалі не проявляє будь-яких спроб для того, щоб підтримувати зв`язки з сином. Крім того, відповідач ніколи не сплачував аліменти на утримання свого сина так заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання становить - 75156,46 грн. Також звертає увагу суду на те, що відповідач не заперечує проти позбавлення батьківських прав про що свідчить його нотаріально посвідчена заява від 02.10.2019 року, у якій він зазначає, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, так як не приймає участі у вихованні дитини, його навчанні та утриманні. Рішенням Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 14.11.2019 року №26затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. В звязку з наведеним просить позов задоволити. 25.11.2019 року суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідачки, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 09.12.2019 року. 09.12.2019 року ухвалою судді зазначену справу прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.12.2019 року. Представник позивача - адвокат Тунський А.Р. в підготовче судове засідання не з`явився, подавши суду заяву, у якій відзначив, що просить суд розгляд даної справи проводити у його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак 11.12.2019 року в канцелярію Дрогобицького міськрайонного суду подав заяву про визнання позову та проведення розгляду даної справи у його відсутності. Представник третьої особи виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області - Яким І.С. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій відзначив, що просить суд розгляд даної справи проводити без його участі, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами підготовчого провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частинами 2, 3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ч. 3, ч. 4 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України, а також при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, повинен з`ясувати безліч обставин, які дають підстави для позбавлення таких прав щодо дитини. Згідно преамбули Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною, визначається важливість ролі батьків у захисті та підтримці прав і найвищих інтересів дітей, зважаючи на те, що Держави в разі необхідності мають також брати участь у такому захисті й у такій підтримці. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього - [PERSON] , [INFO] , що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.08.2013 року, а.с. 6. З висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області від 11.11.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батько сина [PERSON] , своєю нотаріально засвідченою заявою просить справу про позбавлення його батьківських прав розглядати без його участі, а також заявляє, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його сина - [PERSON] , [INFO] , так як не приймає участі у його вихованні, навчанні та утриманні. Також відповідач у заяві зазначає, що повністю усвідомлює значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням, без стороннього впливу, як фізичного, так і морального, pозуміючи природу цього документу, самостійно прийняв рішення щодо його складання. Крім того, факт усунення відповідача від виконання свого обов`язку по утриманню та забезпеченню неповнолітнього сина [PERSON] підтверджується також рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.02.2014 року у справі №442/399/14-ц та наявною в матеріалах справи копією довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 18.09.2019 року вих. №16969/15.7-10. Що стосується тверджень позивача про самоусунення батька від спілкування та виховання сина, забезпечення останнього медичним доглядом та такі знайшли своє підтвердження, зокрема у висновку лікаря - спеціаліста №91 від 11.10.2019 року - [PERSON] , довідці від 07.10.2018 року ДНЗ №28 «Берізка», заявах сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 07.10.2019 року, 11.10.2019 року, акті обстеження умов проживання складеного комісією - службою у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 30.10.2019 року. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до роз`яснень викладених в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 зазначеної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на зазначене, а також з враховуючи, що жодних підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено, оскільки відповідач [PERSON] свідомо, без будь якого тиску морального чи психологічного характеру, розуміючи настання певних наслідків як під час вирішення питань позбавлення його батьківських прав і прийняття рішень із цього приводу Органом и опіки та піклування, так і безпосередньо під час розгляду справи в суді позовні вимоги визнав в повному обсязі, ствердивши, що не приймає жодної участі у вихованні сина, а відтак суд приходить до переконання, що позовні підлягають до задоволення. Крім того,

Outcome: approved