Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою пров. Островського, 9 м. Охтирка Сумської області. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2006 р. їй ([PERSON]С.) на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою пров. Островського, 9 м. Охтирка Сумської області. В даному житловому будинку 26.03.2008 року був зареєстрований її колишній співмешканець [PERSON] Відносини у неї з відповідачем не склались, відповідач пішов від неї, забравши всі свої речі, та з 2010 року у спірному будинку не проживає без поважних причин. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом в будинку № 9 по пров. Островського м. Охтирка, так як відповідач вже понад один рік без поважний причин не проживає у спірному будинку. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити і визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою пров. Островського,9 м. Охтирка. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ЦПК України, справа розглядається в порядку заочного провадження. Представники третіх осіб - Центру надання адміністративних послуг Охтирської міської ради, Управління державної міграційної служби України в Сумській області в особі Охтирського міськрайонного сектору в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи у відсутності їх представників. Заслухавши пояснення позивача, її представника, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 08.07.2006 р. належить житловий будинок з господарчими спорудами, розташований за адресою: м. Охтирка, пров. Островського, 9, що підтверджується копією договору купівлі-продажу жилого будинку від 08.07.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу [PERSON] 08.07.2006 р., зареєстрований в реєстрі за № 2907, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 43968322 від 16.09.2015 року. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно\~ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно із ч. 4\~ст. 156 ЖК України\~до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2\~ст. 64 цього Кодексу, а саме, дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно копії будинкової книги на житловий будинок по пров. Островського, 9 м. Охтирка та довідки Охтирського МС УДМС України в Сумській області від 05.09.2015 року № 3094 в житловому будинку по пров. Островського, 9 м. Охтирка зареєстрований з 26.03.2008 року [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. За змістом\~ст. 156 ЖК України\~та\~ст. 405 ЦК України\~членисім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що положення ч.2 ст.405 ЦК України поширюється і на тих членів сімї власника житла, які припинили з ним сімейні відносини. Судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин у домоволодінні по пров. Островського, 9 м. Охтирка не проживає понад один рік, що підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що відповідач дійсно близько чотирьох років за вищевказаною адресою не проживає. Крім того, це підтверджується довідкою № 187, виданою 11.09.2015 року виконкомом Охтирської міської ради Сумської області, згідно якої громадянин [PERSON], [INFO],. у домоволодінні по пров. Островського, 9 м. Охтирка зареєстрований, однак фактично з 2011 р. не проживає за даною адресою. Встановлено, що договір найму житлового приміщення відповідачем з власником будинку не укладався. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] більше одного року без поважних причин був відсутній і не проживав у [INFO], а тому втратив право користування даним житлом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні ним свого права користування та розпорядження своїм майном, позов слід задовольнити та визнати [PERSON]\~ таким, що втратив\~\~ право користування житловим приміщенням. В силу вимог\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з п.2 ч.3\~ст.79 ЦПК України\~до судових витрат серед іншого належать витрати на правову допомогу. Відповідно до\~ст.84 ЦПК України\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно із\~Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - витратина правову допомогу компенсуються за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. Як вбачається з матеріалів справи 25 серпня 2015 року між [PERSON] та ПП [PERSON], як суб'єктом господарської діяльності з надання послуг у сфері права - юридична консультація «Правова допомога», був укладений договір про надання правової допомоги. Відповідно до умов зазначеного договору, зокрема п. 22, вбачається, що сторони дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження по суті і межах даного договору в сумі 1200 грн. одноразового внеску. Оплата зазначеної суми підтверджується складеним між [PERSON] та [PERSON] відповідним актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги та квитанцією. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] на користь [PERSON] складались позовна заява та письмові клопотання, [PERSON] надавав консультації та приймав участь у судових засіданнях 18.05.2015 р. з 08.27 год. по 08.38 год.; 12.10.2015 р. з 11.19 год. по 11.59 год. Враховуючи складність справи, тривалість судових засідань, в яких надавав правову допомогу [PERSON] [PERSON], кількість часу, який необхідно для складання позовної заяви та підготовку клопотань, надання консультацій, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 1200,00 грн. є обґрунтованим. Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судові витрати в сумі 1443,60, що складаються з витрат на правову допомогу в сумі 1200 грн. та судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 319, 383, 405 ЦК України, ст. 72, 156 ЖК України,

Outcome: approved