Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

25.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. Посилався на те, що шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Сімейні відносини вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ним. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча таку можливість має. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримував, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому. Пояснив, що з липня 2014 року перебуває на обліку в районному центрі зайнятості, як безробітний. Дочка [PERSON] проживає разом з ним з 3.01.2012 року, досягла старшого шкільного віку, витрати на неї зростають. Мати , відповідач у справі, матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Крім доньки він утримує ще двох синів [PERSON] та [PERSON], [INFO], від другого шлюбу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні свою позицію щодо позову змінювала: спочатку вказувала, що позов не визнає, оскільки між нею та позивачем існує спір про місце проживання дитини, потім вказала, що зможе сплачувати аліменти у сумі, яка не перевищує 200 грн. в місяць. Посилалася на скрутне матеріальне становище, на те, що утримує малолітню доньку [PERSON], [INFO], від другого шлюбу. Також вказувала, що щомісячно має сплачувати 200 грн. по кредиту, несе витрати на комунальні послуги, а також потребує оперативного втручання з приводу видалення міжхребетної грижі, на яке також потрібні значні кошти. Ту обставину, що дитина з 3.01.2012 року проживає разом з батьком не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Дитина народжена в шлюбі сторін, який 28.02.2006 року було розірвано. Донька до десятирічного віку проживала разом з матір»ю. З 3.01.2012 року проживає в сім»ї батька, знаходиться на його утриманні. Остання обставина відповідачем визнана і не заперечується, тому згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Позивач в даний час не працює. Згідно наданої довідки з 27.06.2014 року зареєстрований як безробітний в Глобинському РЦЗ, отримує щомісячно допомогу по безробіттю, нарахування складають від 4872 грн. до 5016.94 грн. На утриманні має неповнолітню доньку [PERSON], двох малолітніх синів - [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Відповідач має постійну роботу, працює на бухгалтерській посаді у відділі освіти, сім»ї та молоді Глобинської РДА. Згідно наданої довідки її середньомісячний заробіток за останні шість місяців складає 3104 грн. 57 коп. На утриманні [PERSON] має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Докази про те, що відповідач має інші аліментні зобов'язання, що з неї проводяться стягнення за виконавчими документами - відсутні. Згідно ч.1, ч.3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 названого кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ч.1 ст.191 СК України вказано, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Як передбачено ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснено в п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» від 28.12.2014 року № 80-VІ прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1.01.2015 року складає 1176 грн. , з 1.12.2015 року - 1330 грн., для дітей віком від 6 до 18 років з 1.01.2015 року становить 1286 грн., з 1.12.2015 року - 1455 грн. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, мінімально визначений державою розмір аліментів у 2015 році має складати не менше 385.80 грн. (1286 х 30%) з 1.01.2015 року, та 436.50 грн. (1455х30%) - з 1.12.2015 року. З огляду на встановлені обставини, зазначені норми закону, відповідач, як мати малолітньої [PERSON], зобов'язана утримувати доньку до повноліття разом з батьком дитини. Суд дійшов висновку, що розмір заробітної плати [PERSON], дозволяє їй сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), з врахуванням того, що на її утриманні перебуває ще й малолітня дитина. Суд не взяв до уваги заперечення відповідача на позов, про те, що вона зможе сплачувати аліменти лише в сумі 200 грн. щомісячно, оскільки ці доводи спростовуються довідкою про її доходи, крім цього, суперечать вимогам чинного законодавства, яким гарантований мінімальний розмір сплати аліментів у значно більшій сумі і батьки зобов'язані його забезпечувати. В конкретному випадку пріоритет надано інтересам дитини, а не матері, також суд врахував, що обидві доньки відповідачки повинні перебувати в однаковому становищі відносно утримання з боку їх матері. Також взято до уваги, що батьки ( як мати , так і батько) зобов'язані спільно забезпечувати дитині встановлений законом прожитковий мінімум. Заперечення [PERSON] на позов, наданні нею докази вказаного висновку суду не спростовують. Відповідач у визначений ЦПК строк не надала належних доказів щодо неналежного стану свого здоров»я, тому вказана обставина до уваги не взята. Також суд мотивовано відмовив їй об»єднанні первісного позову з позовом про визначення місця проживання дитини, оскільки відповідач, будучи завчасно повідомленою про час і місце розгляду справи позов в повному обсязі не підготувала, доказів поважності цього не надала. Це судом розцінено, як зловживання своїми процесуальними правами і може стати причиною порушення розумного строку розгляду даної справи. Крім цього, дитина проживає разом з батьком більше трьох років, а відповідач не позбавлена права звернутися до суду з вказаним позовом окремо, і в разі його задоволення порушувати питання про припинення стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги правомірними, і відповідно до ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, підлягаючими задоволенню, проте, частково. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання. За ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. З відповідача [PERSON] в дохід держави стягується 243 грн. 60 коп., згідно ставки встановленої п.п.1 п.1 ч.2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial