overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

26.12.2016 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивачка посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - сина [PERSON], 2008 р.н., та доньку [PERSON], 2004 р.н. На даний час діти проживають з позивачкою, суперечки про місце проживання дітей та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. З урахуванням положень ст. 169 ЦПК України, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.03.2004 р. сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за номером 111, що вбачається із свідоцтва про шлюб виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], 2008 р.н., що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження [NUMBER], та доньку [PERSON], 2004 р.н., що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження [NUMBER]. Сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки їх шлюб носить формальний характер. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесенні нею судові витрати на оплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

26.12.2016 р. [PERSON] звернувшись до суду з позовом до [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4частини всіх видів його заробітку(доходу). Вказує, що з 23.08.2014р. перебуває в шлюбі та проживає однією сімєю з відповідачем, від спільного проживання народилася дочка [PERSON], 19.09.2016р.народження, з якою знаходиться в відпустці по догляду за дитиною, відповідач працює, матеріальної допомоги не надає. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до ст.61 ч.1 ЦПК України що не потребує доказуванню, що сторони проживають однією сімєю, мають малолітнього дочка [PERSON], 19.09.2016р. народження, в відпустці по догляду за якоюзнаходиться позивач [PERSON], що підтверджується також свідоцтвом про народження дитини та реєстрацію шлюбу, а.с.5,6. Відповідно до ст.75 ч.2, 4, ст.80 ч.2 Сімейного Кодексу України право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, та потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може таку допомогу надавати. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги якщо заробітна плата, пенсія, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дітей, та з урахуванням інших обставин що мають суттєве значення. При встановленні розміру аліментів суд враховує що відповідач [PERSON] є працездатним, працює, інших утриманців не має, тому вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку(доходу) є обґрунтованими. Згідно Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, з позивача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551,20грн.. На підставі ст.ст.75, 80 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-07 00:00:00

26.12.2016 року [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення з актового запису № 19 від 29 листопада 2001 року , складеного Приозернянською сільською радою Кілійського району Одеської області про народження НУЦА [PERSON] відомості про батька дитини - НУЦА [PERSON] , [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов з тих підстав, що він не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , народженої [PERSON], що підтверджено висновком судової експертизи. В звязку із зазначеним просить виключити з актового запису про народження дитини відомості про нього як про батька дитини. Відповідач [PERSON] з позовом згодна. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши докази , надані у справі, та розглянувши справу в межах заявлених вимог , суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Сторони проживали однією сімєю з 2001 року. 11 липня 2001 року відповідач народила дочку [PERSON] 28 серпня 2001 року сторони зареєстрували шлюб. 29 листопада 2001 року Приозернянською сільською радою Кілійського району Одеської області складено актовий запис № 19 про народження [PERSON] , яка народилась 17 липня 2001 року. Мати дитини [PERSON], батько - [PERSON], [INFO]. 29.11. 2001 року Приозернянською сільської радою Кілійського району Одеської області на підставі актового запису № 19 від 29.11.2001 року видано свідоцтво про народження [PERSON], яка народилась 17.07.2001 року. Мати дитини [PERSON], батько дитини - [PERSON]. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 14 від 05.04.2017 року молекулярно генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO], не є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянською [PERSON]., [INFO]. Відповідно до ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122, 124, 126 , 127 СК України, має право оспорити своє батьківство , предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою , яка записана батьком , та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач не є батьком дочки відповідача, позивача вказано батьком в актовому запису про народження дитини відповідно до ст. 122 СК України , судом встановлена наявність підстав для задоволення позову. Судові витрати , понесені позивачем 551,21 грн. по сплаті судового збору та 6650,10 грн. витрат на проведення судової експертизи підтверджені банківським квитанціями та відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

26.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 22.05.2004 року виконавчим комітетом Кам`яномайданської сільської ради Новоград-Волинського району, актовий запис № 1. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання з'явився, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання прибула, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22.05.2004 р. виконавчим комітетом Кам`яномайданської сільської ради Новоград-Волинського району, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 146882 від 20.12.2016 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

26.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у звязку з продовженням навчання. В обґрунтування позову зазначив, що він є студентом 3 курсу денної форми навчання Машинобудівного коледжу ДДМА, група 301-АВ-14. Загальний термін навчання триває з 01.10.2014 року по 30.06.2018 року. Навчання вимагає значних фінансових витрат, у звязку з чим він потребує матеріальної допомоги. Крім того він є інвалідом третьої групи з дитинства. Батько мешкає окремо, добровільної допомоги на утримання не надає, хоча є працездатним. Просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача щомісяця до закінчення навчання, тобто до 30.06.1998 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду уточнену заяву, в якій просив суд стягнути з відповідача аліменти на його користь в розмірі 1/6 частини до закінчення ним навчання, також просив справу розглядати без його участі та задовольнити уточнені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання позивача в розмірі 1/6 частини його доходів до закінчення сином навчання, також просив суд розглянути справу у його відсутність. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії І-НО № 078158 батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6) Судом встановлено, що [PERSON] є студентом 3 курсу денної форми навчання Машинобудівного коледжу ДДМА, група 301-АВ-14. Загальний термін навчання триває з 01.10.2014 року по 30.06.2018 року (а.с.8) Крім того, позивач є інвалідом третьої групи, у звязку з чим проходить систематичне медичне лікування, яке потребує значних матеріальних затрат (а.с.11-15). Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і в звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на час навчання позивача в розмірі 1/6 частини його доходів, що підтверджується заявою, написаною ним власноруч. У звязку з цим, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача на його утримання аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу відповідача щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не біль ніж до досягнення нею 23 річного віку. В силу статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 640,00 гривень у дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

26.12.2016 року [PERSON] звернувся з позовом до суду та просить визначити йому додатковий строк строком в 1 місяць для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Мотивує це тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті брата, але своєчасно в шестимісячний строк не звернувся до державної контори для оформлення спадщини так як в період з 02.07.2016 року по 12.07.2016 року знаходився на амбулаторному лікуванні у Селищанському ФАП у зв'язку з пневмонією. Позивач просить справу розглядати у його відсутність. Відповідач надав заяву про розгляд справи у відсутності свого представника. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та є рідним братом позивача, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER]. На час смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. З повідомлення Овруцької ДНК № 2413/01-16 від 29.11.2016 р. видно, що після померлого [INFO] року [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до контори не зверталися. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. З матеріалів справи видно, що постановою Овруцької ДНК №2277/02-31 від 23.12.2016 р. [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. [PERSON] вчасно не звернувся до нотаріальної контори, оскільки знаходився на амбулаторному лікуванні у при Селищанському ФАП з 2.07.16 по 12.02.2016 року, а тому суд вважає, що останній пропустив вказаний строк з поважної причини і йому слід надати додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

26.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що дитина проживає разом з нею, та перебуває на повному утриманні матері. У звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила стягнути з нього аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

26.12.2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2009 року. Спільних неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, своєї згоди на примирення не надала. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи в судове засідання повторно не зявився. Відповідно до положень ст.ст. 77, 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, своєї згоди на примирення не надала, позов підлягає до задоволення. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

26.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 20.03.2009 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Позивач зазначає, що подружні стосунки з відповідачем були припинені у звязку з втратою почуттів, взаємоповаги, довіри та відсутності порозуміння. Спільно сторони не проживають з травня 2014 року. Позивач вважає, що подальше шлюбне життя і збереження шлюбу не можливе. На примирення не згодна, просить шлюб розірвати та залишити їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвище [PERSON]. Неповнолітнього сина просить залишити проживати з нею. Позивач надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала. Відповідач надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 20.03.2009 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 301, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 8). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.9), який проживає з матірю. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати: судовий збір у сумі 551,20 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

26.12.2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вказаною заявою. Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON], [INFO], рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.05.2001 р. визнаний недієздатним. [PERSON] є інвалідом І групи з дитинства і потребує постійного стороннього догляду. [PERSON] є батьком [PERSON], а [PERSON] є сусідом та близьким другом родини [PERSON]. [PERSON] є прихильним до [PERSON] У звязку з цим, просять призначити їх опікунами над недієздатним [PERSON] В судовому засіданні заявники [PERSON] та [PERSON] заяву підтримали повністю, зазначили, що мають можливість і бажання виконувати обов'язки опікуна над недієздатним [PERSON] Просили заяву задовольнити. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області, Турнак О.І., у судовому засіданні заяву підтримала повністю, просила задовольнити. Заслухавши пояснення заявників, представника заінтересованої особи, дослідивши надані по справі докази, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.05.2001 року [PERSON],[INFO], визнано недієздатним. Довідкою серії 10 ААВ від 14.05.2014 р., виданою міжрайонною спеціалізованою психіатричною МСЕК №2, підтверджується, що [PERSON], [INFO], є інвалідом першої групи підгрупа «А» з дитинства, і потребує безтерміново постійного стороннього догляду, нагляду, допомоги. Із подання від 10.02.2017 року, з яким до суду звернувся орган опіки та піклування виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області відомо, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], можуть бути призначені опікунами над недієздатним [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.1 ст.60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що перешкоди у призначенні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], опікунами над недієздатним [PERSON], [INFO], відсутні. Враховуючи встановлені обставини, подання органу опіки та піклування Самбірської міської ради Львівської області про призначення опікунами, суд вважає, що над недієздатним [PERSON], [INFO], слід встановити опіку та призначити [PERSON], [PERSON] опікуном над [PERSON], а заяву слід задовольнити.

Outcome: approved