Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

24 липня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення грошових коштів за зобов'язанням спадкодавця. У позові зазначає наступне. На підставі рішення Авдіївського міського суду від 14.08.2012 р. батько відповідачів [PERSON] був зобов'язаний сплатити 6500 грн. Рішення суду не виконано. У липні 2013 року позивачу стало відомо про смерть боржника, у ВДВС позивач отримала постанову від 25.02.2013 р. про закінчення виконавчого провадження у зв'язку зі смертю боржника. Посилаючись на ст.ст. 1268, 1270, 1278, 1281,1282, 1297 ЦК України, позивач просить суд стягнути зі спадкоємців померлого [PERSON] суму боргу у розмірі 6 500, 00 грн., судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові, зазначивши, що вона скористувалась своїм правом на вимогу до спадкоємців у судовому порядку, закон цього не забороняє. Просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши наступне: [INFO] помер батько відповідачів [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді автомобіля ВАЗ 11183. Відповідачем [PERSON] подана заява про згоду прийняти спадщину, свідоцтва нотаріусом не видано. На думку представника спадкоємці спадщину не прийняли, так як на момент розгляду справи по суті спадкове майно знаходилось під арештом. Представник відповідача вважає, що зобов'язання померлого нерозривно пов'язано з його особою і не може бути виконано іншою особою. Також наполягає, що позивач пропустила строк для пред'явлення вимог до спадкоємців шляхом звернення до нотаріальної контори. Представник вважає, що визначити вартість спадкового майна можливо лише шляхом проведення оцінки. В процесі розгляду справи судом з урахуванням вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України були досліджені матеріали цивільної справи № 2-829/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, яка знаходиться в архіві Авдіївського міського суду Донецької області. Досліджені документи (договір позики, договір купівлі-продажу автомобіля, акт прийому-передачі автомобіля, ухвала суду про скасування арешту автомобіля) долучені до матеріалів справи. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, судом встановлені наступні обставини. Рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 14 серпня 2012 року, що набуло законної сили 25.08.2012 р., задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та стягнуто з [PERSON] борг на користь позивача у розмірі 6 500, 00 грн. Як вбачається з судового рішення позивач мотивував свої позовні вимоги тим, що з 2005 по 2011 рік перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, у 2007 році відповідач вирішив придбати автомобіль для чого позичив у неї гроші. Одночасно у провадженні Авдіївського міського суду Донецької області перебувала справа № 2-829/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ця справа була досліджена судом, з матеріалів якої встановлено: 1 листопада 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики 24 000,00 грн. строком на 4 роки. 1 листопада 2007 року між ТОВ «Дон Лада» та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу № 41, предметом якого є автомобіль ВАЗ11183. Вартість транспортного засобу - 45 500, 00 грн. 1 листопада 2007 року [PERSON] прийняв зазначений автомобіль (кузов [NUMBER], двигун [NUMBER]), вартістю 45 500 (сорок п'ять тисяч п'ятсот) гривень, на підставі акту прийому-передачі № 01/11. Ухвалою Авдіївського міського суду Донецької області від 26 грудня 2011 року задоволена заява [PERSON] про забезпечення позову та накладений арешт на автомобіль ВАЗ модель 11183-110-20, рік випуску 2007 року, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON]. 20.07.2012 р. Постановою ВДВС Авдіївського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження по виконанню ухвали Авдіївського міського суду від 20.02.2012 р. про заборону [PERSON] вчиняти дії щодо експлуатації та розпорядження автомобіля ВАЗ 11183, державний номер [NUMBER] та передачі автомобіля [PERSON]. 25 лютого 2013 року ВДВС Авдіївського міського управління юстиції у зв'язку зі смертю [PERSON] ухвалив постанову про закриття виконавчого провадження по виконанню ухвали Авдіївського міського суду від 20.02.2012 р. про заборону [PERSON] вчиняти дії щодо експлуатації та розпорядження автомобіля ВАЗ 11183, державний номер [NUMBER] та передачі автомобіля [PERSON]. 26 грудня 2013 року ухвалою Авдіївського міського суду скасований арешт на цей автомобіль. При постановленні ухвали суд встановив, що зі заявою про скасування арешту звернувся [PERSON], який зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON], чинність ухвали про арешт позбавляє його права прийняти та належним чином зареєструвати спадкове майно. З матеріалів спадкової справи, зареєстрованої приватним нотаріусом [PERSON] за № 5444, встановлено: [INFO] [PERSON] помер, про що відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області [INFO] складений відповідний актовий запис № 38. 30 квітня 2013 року відповідач [PERSON], звернувся зі письмовою заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON] У заяві вказує, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді: 1/3 частки квартири [ADDRESS]; автомобіль марки ВАЗ 11183-110-20, 2007 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. З урахуванням ухвали Авдіївського міського суду від 26 грудня 2013 року про скасування арешту на цей автомобіль, договору купівлі-продажу № 41 від 01.11.2007 р., суд встановив, що транспортний засіб ВАЗ 11183-110-20, 2007 року випуску, вартістю 45 500, 00 грн., належав на праві власності [PERSON] на час смерті. У заяві від 30.04.2013 р. відповідач [PERSON] зазначив, що цією заявою приймає спадщину, крім нього спадкоємцями за законом є [PERSON], інших спадкоємців немає. 30 квітня 2013 року відповідач [PERSON] звернувся зі заявою до приватного нотаріуса [PERSON] про відмову від спадщини, що залишилась після смерті його батька [PERSON], на користь сина спадкодавця [PERSON]. На підтвердження того факту, що відповідач [PERSON], [INFO], є сином померлого [PERSON] у матеріалах спадкової справи наявна копія Свідоцтва про народження, виданого 26 квітня 1985 р. відділом ЗАГС Авдіївської міської ради, актовий запис за № 183. Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, всебічно, повно та об'єктивно з'ясував обставини справи, враховуючи, що цивільне судочинство здійснюється за принципом диспозитивності, з урахуванням принципу справедливості, суд вважає, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: На підставі ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом ч. 5 ст. 11 ЦК підставою виникнення грошового зобов'язання може бути рішення суду, зокрема щодо зобов'язання відповідача повернути позивачу грошову суму, таку позицію висловив Верховний Суд України у своєї постанові від 5 грудня 2011 р. у справі N 3-125гс11. На підставі наведених норм суд приходить до висновку, що на підставі рішення Авдіївського міського суду від 14.08.2012 р. у [PERSON] виникли грошові зобов'язання перед позивачем [PERSON] щодо сплати боргу у розмірі 6 500, 00 грн. Судом не отримано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що це грошове зобов'язання було виконано боржником [PERSON] за його життя. Отже у день смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої на підставі ст. 1218 УК України входять не лише права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а ще і обов'язки, у тому числі і обов'язок повернути позивачу [PERSON] борг у розмірі 6 500, 00 грн. Представник відповідача наполягає, що до складу спадщини зазначене боргове зобов'язання не ввійшло тому, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Проте суд таку позицію вважає помилковою, вказане зобов'язання може бути виконано або прийнято іншою особою, а тому не обмежується ч. 1 ст. 608 та ч. 1 ст. 1219 ЦК України та входить до складу спадщини. Як встановлено судом відповідачем [PERSON] своєчасно була прийнята спадщина після смерті [INFO] [PERSON] шляхом подання 30.04.2013 р. заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON], заяв про відкликання не подано. Частина 1 статті 1281 ЦК України зобов'язує спадкодавця повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] не надав доказів повідомлення [PERSON] про відкриття спадщини, при тому що такий обов'язок передбачений ч. 1 ст. 1281 ЦК України. В свою чергу ч. 2 ст. 1281 ЦК України надає право кредитору пред'явити свої вимоги до спадкоємців протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини. Суд при з'ясування часу, з якого позивачу [PERSON] могло стати відомо про відкриття спадщини, виходить з наступного: у матеріалах справи наявна Постанова державного виконавця від 25.02.2013 р., якою у зв'язку зі смертю [PERSON] була закрита виконавча справа за виконанням ухвали суду про заборону [PERSON] експлуатувати автомобіль ВАЗ 11183 та про передання цього автомобілю на відповідальне зберігання [PERSON] Отже суд вважає, що з дня ухвалення цієї постанови, тобто з 25.02.2013 р., позивач мав можливість дізнатися про відкриття спадщини. Отже період для пред'явлення [PERSON] вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину [PERSON], слід рахувати з 26 лютого 2013 року по 26 серпня 2013 року. Позивач [PERSON] звернулась з позовною вимогою до відповідачів 24 липня 2013р. Тобто в період зазначеного строку, встановленого статтею 1281 ЦК України. При цьому суд звертає увагу, що ст. 1281 ЦК України не визначає порядок та процедуру пред'явлення кредиторами вимог до спадкоємців. А тому пред'явлення вимоги може відбуватися у тому числі і шляхом подання позову до спадкоємців. Суд з приводу твердження представника відповідача про те, що позивач зобов'язаний був звернутися до нотаріуса для оформлення своїх вимог, зауважує про таке: Дійсно ч. 1 п. 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 р. N 20/5, передбачала обов'язок нотаріуса прийняти претензії від кредиторів спадкодавця. Проте зазначена інструкція втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5. Діючий на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 N 296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за N 282/20595, такої норми не містить, проте не виключає можливість заведення спадкової справи на підставі претензії кредитора. Суд вважає, що право вибору способу захисту своїх цивільних прав належить кредиторові. Невизнання відповідачем [PERSON] вимог позивача; невиконання ним свого зобов'язання про повідомлення кредитора про відкриття спадщини; неповідомлення суду про дійсні обставини спадкування, вартості та складу спадкової маси; незадоволення добровільно вимог позивача, свідчить про наявність спору про право між позивачем та відповідачем [PERSON] У зв'язку з чим суд вважає обраний позивачем спосіб захисту своїх цивільних прав шляхом пред'явлення у позовному провадженні вимог до спадкоємців - адекватним фактичним обставинам. На підставі ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Як встановлено судом відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, а тому не прийняв на себе обов'язку задовольнити вимоги кредиторів. У свою чергу відповідач [PERSON] прийняв спадщину, до якої, як зазначено ним особисто у заяві про прийняття спадщини від 30.04.2013 р., ввійшли 1/3 частина квартири та автотранспортний засіб. За таких обставин саме відповідач [PERSON] зобов'язаний задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця [PERSON] Суд не погоджується з думкою представника відповідача про те, що відповідач не прийняв спадщину, тому що не оформив свідоцтво про спадщину. Така позиція суперечить ч. 5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 статті 1296 ЦК України зазначає про право спадкоємця, який прийняв спадщину, одержати свідоцтво про право на спадщину. При цьому на підставі ч. 3 цієї статті відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Невиконання спадкоємцями вимог закону щодо оформлення та реєстрації спадкового майна не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Стаття 1282 ЦК України встановлює межу відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, яка обмежена вартістю спадкового майна. Судом не отримано доказів на підтвердження вартості 1/3 частки спадкової квартири [ADDRESS]. Проте у матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу № 41, у якому зазначена вартість транспортного засобу ВАЗ 11183, що входить до спадкового майна, у розмір - 45 500, 00 грн. Інших доказів на підтвердження вартості спадкового майна учасниками справи не надано. В процесі розгляду справи суд роз'яснив учасникам норми ч. 4 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, проте жодна зі сторін не заявила клопотання про проведення товарознавчої експертизи. А тому суд, виходячи з документів про вартість транспортного засобу, наявних у матеріалах справи, вважає, що вартість автотранспортного засобу, який ввійшов разом з 1/3 частиною квартири до спадкової маси, покриває суму боргу та є достатньої для виконання спадкоємцем зобов'язання задовольнити вимоги кредитора, передбачені ч. 1 ст. 1282 ЦК України. Таким чином судом встановлено, що позивач пред'явив вимоги до спадкоємця [PERSON] у позовному провадженні у строки, передбачені ст. 1281 ЦК, та в межах вартості майна, одержаного у спадщину. За таких обставин підлягають задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 6 500, 00 грн. боргу спадкодавця [PERSON], померлого [INFO] У задоволенні позовних вимог до [PERSON] слід відмовити у зв'язку з відмовою останнього від прийняття спадщини. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 11, 509 1218, 1268,1281, 1282 ЦК України,

Outcome: partial