Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

24 липня 2013 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер її дядько [PERSON], який на день смерті проживав у с. Великоселецьке Оржицького району Полтавської області. Після смерті дядька залишилось спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), що підтверджується Державним актом серії Р2№622143, яка розташована на території Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області. Підставою подачі позову є те, що позивач на протязі 6ти місяців не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Оскільки позивач є спадкоємцем п'ятої черги, до спадкоємців 2-ї черги відноситься [PERSON], яка є рідною сестрою померлого, то вважала, що саме рідна сестра звернеться до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав. Оскільки вказаного не відбулось, позивач вважає, що з не залежних від неї причин вона пропустила законодавчо визначений строк для звернення до нотаріальної контори. Бажаючи здійснити нотаріальне оформлення спадкового майна звернулась до нотаріуса з заявою про намір прийняти спадщину, але отримала від нього відмову, яка мотивована тим, що позивачем було порушено визначений законом строк для прийняття спадщини. Прохає визначити додатковий строк для прийняття спадщини строком 2 місяці. У судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали з мотивів, що зазначені в позові. Вважають, що оскільки Селецька сільська рада позовні вимоги визнає, то перешкод у задоволенні позову немає. Посилаються на те, що позивач пропустила законодавчо визначений строк з причин, що не залежали від її волі. Лише у 2014 році позивач дізналась, що сестра померлого [PERSON] не подала заяви до нотаріуса. Тільки у червня 2014 року позивача проінформувала сільська рада про наявність не успадкованого майна. Відповідачі Селецька сільська рада та [PERSON] до суду представника не направили, подали заяви про визнання позову, щодо яких ухвалою суду від 10.09.2014 року було відмовлено у прийнятті визнання відповідачами позову. Третя особа - Оржицька нотаріальна контора у судове засідання представника не направляла, у поданій заяві вказала, що прохає справу розглянути без участі представника нотаріальної контори. При прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Суд заслухавши думку учасників процесу, розглянувши матеріали справи, заслухавши свідка, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого виконкомом Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області 11.11.2009 року. Відповідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Оржицьким рай бюро ЗАГС 22 листопада 1968 року зазначено, що [PERSON] народився [INFO] року та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого в селищі Велика Селецька Оржицького району зазначено, що [PERSON] народилась [INFO] року та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. У подальшому [PERSON] одружилась з [PERSON] та стала насити прізвище [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб виданого виконавчим комітетом Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області від 11.06.2014 року. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] року та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. 08.11.1981 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та стала носити прізвище [PERSON], що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00014002731. За інформацією відділу Держземагентства в Оржицькому районі № 624 від 19.06.2014 року [PERSON] включений до списку громадян - власників земельних часток паїв, який посвідчений Державним актом серії Р2 № 622143 про право власності на земельну ділянку розміром 3,25 га. на території Селецької сільської ради. Постановою завідуючої Оржицької державної нотаріальної контори від 22.07.2014 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки позивачем подано заяву з порушенням законодавчого терміну звернення до нотаріуса. Таким чином, позивачем доведено, що вона має перешкоди в оформленні своїх спадкових прав. Свідок [PERSON] в суді зазначила, що працює на даний час у СТОВ Селецька та займається питаннями, що стосуються оформлення спадщини по невитребуваним земельним паям. Аналізуючи списки осіб, які померли та мали у володінні паї, виявила, що після смерті [PERSON] ніхто не вступив у спадкові права. Знайшла його сестру [PERSON], яка повідомила, що після смерті брата була схвильована та спочатку мала намір приймати спадщину, але у подальшому маючи погане здоров'я, вирішила не вступати у спадкові права. У подальшому десь у червня 2014 року дізналась про існування ще одного спадкоємця - племінницю [PERSON], та роз'яснила їй право на спадкування. Взаємовідносини, що склалися урегульовані слідуючими нормами законодавства. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як передбачено ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. За положеннями ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. З огляду на те, що даної норми позивачем при обгрунтуванні позову дотримано не було, то і підстав для його задоволення суд не вбачає. Додаткових доказів позивачем та її представниками суду надано не було. Посилання у суді на ті обставини, що позивач дізналась лише у 2014 році про існування спадкового майна та про те, що відповідач [PERSON] не бажає приймати спадщину не являється доказом, що свідчить про об'єктивні, непереборні та істотні труднощі для спадкоємця на вчинення дій, що пов'язані зі своєчасним зверненням до нотаріальної контори. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь, якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: dismissed