Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

26.11.2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Золотоноша Золотоніського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №145, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.11.2005 року. Від вказаного шлюбу у сторін народився [INFO] син [PERSON], який проживає разом із позивачем по справі. Позивач наполягає, що за час спільного проживання у сторін постійно виникали сварки та непорозуміння з різних причин, що призвело до втрати любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені. Сторони проживають окремо один від одного. Можливості зберегти сім`ю немає. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, а тому вважаючи, що примирення неможливе, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак у позовній заяві розгляд справи просила проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі, просила стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, проте заперечував проти сплати судового збору. Враховуючи згоду сторін, суд проводить підготовче засідання за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи визнання позовних вимог відповідачем в частині розірвання шлюбу, вважає за можливе справу розглянути в підготовчому засіданні та винести рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Нормами ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з роз'ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні та бажають вказаний шлюб розірвати, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Нормами ч. 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд встановивши вищевказані обставини приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог позивача та розірвання шлюбу між сторонами по справі. З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснила оплату суми судового збору у розмірі 704,80 грн., що стверджується квитанцією №34307837 від 09.08.2018 року, та просила суд стягнути вказану суму із відповідача по справі. Заперечуючи проти вказаних вимог позивача відповідач посилався на те, що він є військовослужбовцем та учасником бойових дій, що стверджується відповідним посвідченням серії [NUMBER] від 09.11.2017 року, копія якого додана до матеріалів справи. Нормами ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» встановлені пільги щодо сплати судового збору, які встановлені для певних категорій громадян та відповідних видів позовних вимог. Так згідно п.,п. 12, 13, ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов'язаних з виконанням військового обов'язку, а також під час виконання службових обов'язків; а також учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав. Вказаний перелік осіб, яким встановлені пільги щодо сплати судового збору є вичерпним та розширенню не підлягає. Як вбачається із матеріалі справи [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] за захистом своїх прав щодо перебування в шлюбі та його розірвання. Судом встановлено, що подальше перебування у шлюбі з відповідачем буде суперечити інтересам позивача та порушуватиме її право, а тому суд прийшов до висновку про його розірвання, таким чином захистивши права позивача на вільне перебування в шлюбі. Таким чином встановлено, що вказана категорія справ про розірвання шлюбу не пов'язана із виконанням військового обов'язку чи несенням військової служби, а також не пов'язана із захистом прав учасників бойових дій, а тому під дію норм ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» не підпадає. За вказаних обставин,

Outcome: approved