Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

25.03.2019 [PERSON] подала до суду вказану позовну заяву, в обґрунтування якої вказує, що 17.01.2019 сплатила відповідачу [PERSON] кошти у розмірі 5 640 грн. в якості завдатку за укладення договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . При цьому вони домовилися, що договір купівлі-продажу буде ними нотаріально оформлений протягом місяця, але не пізніше 20.02.2019. Однак до теперішнього часу договір купівлі продажу укладено не було з вини [PERSON] , а тому просить стягнути з відповідача на її користь завдаток у сумі 5 640 грн., додаткову суму в розмірі завдатку та судові витрати. З метою визначення підсудності та встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача у справі відповідно до ст. 187 ЦПК України 26.03.2019 було зроблено запити до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради та відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Дніпропетровській області. Остання відповідь надійшла до суду 03.05.2019. Ухвалою від 28.03.2019 позовну [PERSON] до [PERSON] третя особа: [PERSON] , про стягнення подвійної суми завдатку залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків. 22.04.2019 на виконання вимог ухвали суду від 28.03.2019 позивач [PERSON] подала квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою від 20.05.2019 відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті на 17.07.2019. В зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні справа 17.07.2019 не розглядалась. У судовому засіданні 28.08.2019 було оголошено перерву до 26.09.2019 для виклику свідка та дослідження письмових матеріалів справи. У судовому засіданні 26.09.2019 після допиту свідка [PERSON] в зв`язку з необхідністю виклику у судове засідання відповідача для надання ним особисто пояснень по справі у судовому засіданні було оголошено перерву до 29.10.2019. В зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні справа 29.10.2019 не розглядалась. У судовому засіданні 21.11.2019 після заслуховування пояснень відповідача та дослідження письмових доказів судом було оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено сторони про дату складення повного рішення. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити повністю. При цьому зазначила, що відповідач пропонував їй замість договору купівлі-продажу укласти договір дарування квартири, на що вона відмовилась, оскільки укладення останнього не відповідає дійсності та суперечить її дійсним намірам. Представник відповідача та відповідач позов не визнали, посилаючись на те, що жодних перешкод для укладення договору купівлі-продажу не існує, оскільки відповідачем на наступний день після отримання завдатку зроблено звіт про оцінку майна, а розписка про отримання завдатку не містить дати укладення договору. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що жодним чином не відмовляється відчужити квартиру позивачу саме за договором купівлі-продажу, а не за договором дарування, хоча надати згоду інших співвласників квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, не зміг. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.11.2017 відповідачу [PERSON] належить 42/100 часток секції, яка згідно правовстановлюючого документа та технічної документації, в цілому складається з шести кімнат, розташованих на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, житловою площею 72,6 кв.м, загальною площею 101,0 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з якої 42/100 частки секції складають кімнати 83, 84, 85 загальною площею 42,42 кв.м, житловою площею 30,2 кв.м, належала на підставі Договору дарування, посвідченого Другою криворізькою державною нотаріальною конторою 12.04.2008 року за реєстровим №1-1268, зареєстрованого в Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» у книзі: 236П-456, номер запису: 456, реєстраційний номер: 11492131 [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був чоловік, [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.10). Згідно з технічними характеристиками квартири, зазначених у технічному паспорті на квартиру, квартира спільного заселення. Відповідно відповідачу належать в секції №16 три кімнати №83, 84, 85; інші кімнати №87, 88 належать Бабаєвій, а кімната №86 - ЖКГ. Кухня, коридор, ванна, вбиральня - приміщення спільного користування (а.с.11,12). У Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №105372536 від 28.11.2017 підтверджено право приватної власності відповідача на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] у розмірі 42/100 частки у спільній частковій власності в шестикімнатній секції [ADDRESS] на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку, а саме: кімнати [ADDRESS] (а.с.63). Відповідно до розписки про отримання завдатку від 17.01.2019 відповідач отримав від позивача у присутності свідка [PERSON] завдаток у розмірі 5640 грн. у рахунок майбутньої угоди по продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Свідок [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , у судовому засіданні пояснила, що їй відомо про те, що відповідач [PERSON] продає квартиру. Взимку 2019 року вона бачила двох незнайомих жінок, які їй сказали, що хочуть купити квартиру. Свідок зрозуміла, що жінки хочуть купити саме квартиру відповідача, оскільки у під`їзді тільки він її продавав. Жінки пішли до квартири, більше вона їх не бачила. Крім того, свідок не бачила, щоб відповідач ще когось приводив дивитися на квартиру. Із звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] , вартість 42/100 частки секції, а саме: кімнати [ADDRESS] станом на 18.01.2019 складає 70 075 грн. без ПДВ (а.с.56-69). Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст.570 ЦК завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З огляду на викладене, на відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання. Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Положеннями ст.571 ЦПК України передбачено, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Як вбачається із позиції Верховного суду України, зокрема у справі №6-176цс12, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Таким чином, передані відповідачу грошові кошти не можуть вважатись завдатком, оскільки внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору (попереднього договору) купівлі-продажу. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами в справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 5640 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу. При цьому суд зазначає, що хоча сторони використали в розписці термін «завдаток», зазначене не свідчить, про те, що по суті ця сума є завдатком, так як вона не виконувала забезпечувальної функції, виходячи зі змісту розписки та дійсних намірів сторін. Суд критично ставиться до заперечень відповідача, оскільки жодного доказу, який би спростовував обставини та доводи викладені позивачем, відповідачем не надано. Наявність звіту про оцінку майна, складеного станом на 18.01.2019, що наданий представником відповідача у судовому засіданні 28.08.2019, не є свідченням про належне виконання відповідачем зобов`язання укладення з позивачем договору купівлі-продажу квартири. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання відповідно до розписки про продаж квартири, щодо якої зокрема відсутні згоди інших співвласників на укладення договору купівлі-продажу, слід стягнути з нього на користь позивача грошові кошти у розмірі 5640 грн.. В зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп. - судового збору та 600 грн. - витрат на професійну правничу допомогу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial