Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

26 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про поділ спільно набутого майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, просить суд виділити їй на праві власності об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартість якого становить 482820,00 гривень; виділити відповідачу на праві власності нерухоме майно, за адресою: [ADDRESS], квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартість якого становить 476190,00 гривень, стягнути з відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 08.10.1988 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.07.2015 року було розірвано. В період шлюбу сторони придбали нерухоме майно: квартиру, житловий будинок, нежитлове приміщення та нежитлову будівлю, позивач бажає поділити спільне майно подружжя, тому вона звернулася до суду з цим позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 27.04.2016 року через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Виклики відповідачу в судове засідання були направлені за адресою, згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу: [ADDRESS], які повернулися до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Додатково судом було направлено виклики відповідачу в судове засідання за адресою, зазначеною позивачем: [ADDRESS], які повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи згоду позивача на заочний розгляду справи та неявку в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.10.1988 року. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.07.2015 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили 14.07.2015 року (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який є дитиною-інвалідом (а.с. 13, 14). Згідно договору дарування квартири, посвідченому приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. 17.03.2004 року за реєстром № 521, [PERSON] та [PERSON] належить в рівних частках по ? частці кожному квартира [ADDRESS]. За експертним висновком ринкова вартість трикімнатної квартири станом на 03.02.2016 року становить 233640,00 гривень, вартість ? частки - 116820,00 гривень (а.с. 17-18, 38-41). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. 29.01.2005 року за реєстром № 114, [PERSON] придбав нежитлову будівлю кафе за адресою: [ADDRESS]. За експертним висновком ринкова вартість нежитлової будівлі кафе станом на 03.02.2016 року становить 126000,00 гривень (а.с. 22-24, 26-29). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2005 року, виданого Виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради, [PERSON] належить вбудоване нежиле приміщення (клуб гральних автоматів) за адресою: Луганська область, [ADDRESS]. За експертним висновком ринкова вартість вбудованого нежилого приміщення (клуб гральних автоматів) станом на 03.02.2016 року становить 242550,00 гривень (а.с. 15-16, 34-37). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Лопатенком В.В. 17.06.2010 року за реєстром № 1727, [PERSON] придбала житловий будинок зі службовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. За експертним висновком ринкова вартість житлового будинку станом на 03.02.2016 року становить 356820,00 гривень (а.с. 19-21, 30-33). Згідно копій паспортів, що наявні у справі, позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відповідач - в [ADDRESS] (а.с. 6-7, 9-10) Позивач [PERSON], як фізична особа - підприємець, орендує у відповідача [PERSON] торгівельну площу 25,2 кв.м. для використання як бару пива за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування. Відповідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, введення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Отже, відповідно до зазначених норм законодавства подружжя не має обов'язку доводити право спільної сумісної власності на майно, що набуто у шлюбі, оскільки за законом воно вважається таким, що є спільною сумісною власністю подружжя. Разом з тим, один з подружжя може довести, що майно було придбане ним до шлюбу або під час шлюбу за особисті кошти, успадковане або подаровано. Відповідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Таким чином, суд дійшов висновку, що нежитлова будівля кафе по [ADDRESS], вбудоване нежитлове приміщення (клуб гральних автоматів) по [ADDRESS], житловий будинок зі службовими будівлями [ADDRESS] в місті Рубіжне є спільною сумісною власністю сторін, оскільки це майно було набуте подружжям за час їх шлюбу. Стосовно квартири [ADDRESS], то суд дійшов висновку, що ця квартира належить сторонам на підставі спільної часткової власності по ? частці кожному з подружжя. Згідно експертних висновків про оцінку нерухомого майна від 03.02.2016 року Приватного підприємства «Незалежна експертна оцінка», які були складені за замовленням позивача [PERSON], станом на 03.02.2016 року ринкова вартість нерухомого майна становить (а.с. 26-41): -Квартири [ADDRESS] - 233640,00 гривень, вартість ? частки кожного з співвласників - 116820,00 гривень; -Нежитлової будівлі кафе по [ADDRESS] - 126000,00 гривень; -Вбудованого нежилого приміщення (клуб гральних автоматів) по [ADDRESS] - 242550,00 гривень; -Житлового будинку зі службовими будівлями [ADDRESS] - 356820,00 гривень. Клопотання про призначення судової експертизи з питання визначення вартості спірного нерухомого майна сторони суду не заявляли, тому при визначенні вартості нерухомого майна, суд керується копіями експертних висновків ПП «НЕО» від 03.02.2016 року за відсутності у справі інших доказів ринкової вартості спірного нерухомого майна. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пощкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. В своїй позовній заяві позивач просить суд поділити майно подружжя наступним чином: -Відповідачу [PERSON] виділити у власність квартиру [ADDRESS], вартістю 233640,00 гривень та вбудоване нежиле приміщення (клуб гральних автоматів) по [ADDRESS], вартістю 242550,00 гривень; -Позивачу [PERSON] виділити у власність житловий будинок зі службовими будівлями [ADDRESS], вартістю 356820,00 гривень та нежитлову будівлю кафе по [ADDRESS] - 126000,00 гривень. Відповідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню інших прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Жодних заперечень проти позову відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач не надав, не надав заперечень щодо поділу майна подружжя, не запропонував свій варіант поділу майна, не надав доказів, які спростовують обставини, на які посилається позивач у позовній заяві тощо. Тому, суд розглядає цю справу тільки за наявними в ній матеріалами та доводами, зазначеними позивачем в позовній заяві. При поділі майна між колишнім подружжям суд враховує такі істотні обставини як наявність на утриманні у позивача дитини-інваліда [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем; реєстрацію місця проживання та фактичне проживання позивача з дитиною у житловому будинку [ADDRESS] в місті Рубіжне; наявність у позивача в оренді нежилої будівлі кафе по [ADDRESS]; реєстрацію відповідача за іншою адресою та його проживання у квартирі [ADDRESS]; вартість майна; кількість об'єктів нерухомості та їх технічні характеристики. Відтак, суд враховує, що загальна ринкова вартість нерухомого майна, яке позивач просить визнати за нею становить 482820,00 гривень, за відповідачем - 476190,00 гривень; за позивачем - об'єкт жилої нерухомості (житловий будинок, житловою площею 68,9 кв.м, загальною площею 93,9 кв.м) та нежилої нерухомості (будівля кафе, загальною площею 25,2 кв.м), за відповідачем - об'єкт жилої нерухомості (трикімнатна квартира, житловою площею 39,6 кв.м, загальною площею 64,9 кв.м) та нежилої нерухомості (приміщення гральних автоматів, загальною площею 44,1 кв.м). Зважаючи на те, що позивач проживає у жилому будинку, жилою площею 68,9 кв.м разом із дитиною-інвалідом, суд вважає, що виділення позивачу у власність жилого будинку та відповідачу квартири жилою площею 39,6 кв.м, буде забезпечувати як інтереси позивача так й дотримання прав неповнолітньої дитини сторін на належні умови її проживання та розвитку, одночасно забезпечуючи й дотримання прав відповідача, оскільки відступаючи від засад рівності часток подружжя у майні, суд виходить з необхідності присудження неподільного майна одному з подружжя, бо інша домовленість між сторонами не визначена. При цьому, суд не вирішує питання грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, оскільки жодної згоди чи домовленості між сторонами спору щодо такої компенсації в ході розгляду справи заявлено суду не було. Таким чином, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача та його думки щодо іншого варіанту поділу майна, суд погоджується з позицією позивача про поділ спільного сумісного майна подружжя та можливість задоволення позовних вимог таким чином: -право власності на квартиру [ADDRESS], вартістю 233640,00 гривень та вбудоване нежиле приміщення (клуб гральних автоматів) по [ADDRESS], вартістю 242550,00 гривень слід визнати за відповідачем [PERSON]; -право власності на житловий будинок зі службовими будівлями [ADDRESS], вартістю 356820,00 гривень та нежитлову будівлю кафе по [ADDRESS] - 126000,00 гривень слід визнати за позивачем [PERSON]. Питання про розподіл судових витрат між сторонами вирішується відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Ціна позову визначена вартістю майна та становить 959010,00 гривень, судовий збір сплачений позивачем у максимальному розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» 6890,00 гривень. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, суд присуджує судовий збір позивачеві та стягує з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 6890,00 гривень.

Outcome: approved