Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

25 квітня 2014 року лікар-фтизіатр Комунальної установи Центральна міська лікарня міста Рубіжне Луганської області Геворкян Аліси Каренівни, заінтересована особа [PERSON], звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу - Лисичанського обласного туберкульозного диспансеру строком на 2 місяці, свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON], перебуває на обліку у лікаря-фтизіатра з 2009 року, протягом 2009-2011 років лікувався у туберкульозних диспансерах, страждає на хронічний алкоголізм. З 01.10.2010 року по 13.01.2011 року знаходився на лікуванні у Лисичанському туберкульозному диспансері, був виписаний через самовільне вибуття, у 2011-2012 роках знаходився на стаціонарному лікуванні, на теперішній час отримує лікування амбулаторно, відмовляється від госпіталізації, є бакреріовидільником, що є небезпечним для оточуючих, тому потребує примусової госпіталізації. В судовому засіданні лікар-фтизіатр Геворкян А.К. заяву підтримує, просить її задовольнити. За даними лікаря-фтизіатра Геворкян А.К. заінтересована особа [PERSON] є особою, яка становить загрозу розповсюдження хвороби туберкульоз, що є небезпечним для оточуючих, тому суд приходить до висновку, відповідно до ст. 285 ЦПК України можливим розглядати справу за його відсутністю. Суд, заслухавши лікаря-фтизіатра, дослідивши матеріали цивільної справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що становить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Згідно висновку комісії лікарів від 24.04.2014 року [PERSON] є хворим на заразну форму туберкульозу, є бактеріовидільником та небезпечним для оточуючих, страждає на хронічний алкоголізм, від лікування ухиляється, схильність до лікування низька (а.с. 2). Згідно витягу з амбулаторної картки хворого [PERSON], діагноз: МРТБ (13.11.13) легенів (десимінирований) Дестр + МБТ + М + К + Рез1 (HRZES) Рез2 (Km) Гист0 кат 4.1.Б (інші) ког4 (13). Хронічний алкоголізм (а.с. 6-8). Відповідно до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» туберкульоз віднесено до соціально небезпечних захворювань. Відповідно до ст. 1 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз» туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікробактеріями туберкульозу. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз» хворі на туберкульоз та інфіковані мікробактеріями туберкульозу зобов'язані: дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно наявних в матеріалах амбулаторної картки даних, хворий [PERSON] в порушення наведеної вище норми Закону ухиляється від лікування небезпечної хвороби, чим ставить в загрозливе становище осіб, що його оточують, подальша його відмова від проходження лікування може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення, що призведе до порушення права на безпечну санітарно-епідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб. Враховуючи, що [PERSON] в епідеміологічному відношенні є небезпечним для оточуючих, при цьому в добровільному порядку відмовляється пройти курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бактеріовиділенням, суд приходить до висновку, що заява лікаря-фтизіатра Комунальної установи Центральна міська лікарня міста Рубіжне Луганської області Геворкян А.К. є обґрунтованою та наявні законні підстави для госпіталізації хворого в примусовому порядку до протитуберкульозного закладу Лисичанського обласного туберкульозного диспансеру на строк протягом двох місяців. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються за рахунок держави.

Outcome: approved