Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

24 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 05 грудня 2014 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.06.2018. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2018 року сторонам надано строк для примирення терміном два місяці, а провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 серпня 2018 року поновлено провадження у даній справі. Позивач подав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань не подала. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 05 грудня 2014 року, актовий запис № 2558 (а/с 4). Від даного шлюбу дітей не мають. Подружні відносини\~подружжя припинило,\~спільне господарство\~не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Згідно ч.\~1\~ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Частиною 1 статті 55 Сімейного кодексу України визначено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини, з яких позивач просить розірвати шлюб, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved