Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

25 червня 2018 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона згідно договору купівлі-продажу від 20 серпня 1998 року є власником квартири [ADDRESS]. На прохання чоловіка [PERSON], за наведеною вище адресою була зареєстрована відповідач, що приходилася їй свекрухою, котра жодного дня фактично не мешкала у квартирі. У 2015 році шлюб між нею та [PERSON] був розірваний. У 2016 р. [PERSON] переїхала до іншого міста, де стала проживати, наразі зв'язок не підтримується, місце фактичного проживання та перебування не відомі. Таким чином, за зареєстрованим місцем проживання відповідач не проживає тривалий час, її особистих речей у житловому приміщенні не має і ніколи не було. Вважає, що реєстрація відповідача порушує права та інтереси, як власника, тому вимушена звернутися до суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача адвокат [PERSON] у судове засідання не зявився, відповідно заяви від 03.10.2018р., що міститься у матеріалах справи, просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Про слухання справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.38), відзиву, заяв про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення слухання справи не надала. Тому\~суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~зявився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області у судове засідання не зявився, відповідно до листа від 20 серпня 2018 року, що надійшов на адресу суду 22.08.2018 року, просили справу розглянути без участі представника, відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 35) Приймаючи до уваги заяву представника позивача, лист третьої особи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії нотаріально посвідченого договору купівлі продажу № 680 від 20 серпня 1998 року, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 лютого 2018 року вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]/ вул. Мічуріна, будинок, 71 у м. Бердянськ Запорізької області (а.с. 8-10). Відповідно довідки ОСББ «Крилова 78», відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO], але з 1998 року не мешкає за наведеною адресою. (а.с. 34). Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на свій розсуд. В ст. 391 ЦК України вказано, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 26 травня 2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. (а.с.17-18). Відповідач [PERSON] зареєстрована, але не проживає за адресою: [INFO], участі в утриманні майна та сплаті комунальних послуг не приймає, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Зміст ч. 2 ст. 405 ЦК України свідчить про те, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Між сторонами не було ніяких домовленостей з приводу проживання, відповідач не є членом родини позивача, тому суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] порушено всі положення про право власності на належне позивачу житло, а у такому разі вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до положення ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій , які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове привішення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Приймаючи до уваги наведене, оскільки відповідач зареєстрована, але ніколи не проживала у квартирі, при цьому не є членом родини позивача, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved