Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

25.08.2020 року заступник генерального директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі - Лікарня) Герасимов Б. звернувся до суду з заявою, в якій просить застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар [PERSON] на підставі положень Закону України «Про психіатричну допомогу». В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] госпіталізований до Лікарні 22.08.2020 року о 09-55 год. Направлення на госпіталізацію було видане МШД - 104, лікарем [PERSON] , який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від тітки [PERSON] та лікаря МШД - 104 Чечелева. На підставі цих відомостей [PERSON] 22.08.2020 року оглянутий комісією лікарів-психіатрів, які підтвердили висновок про необхідність госпіталізації. Комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі: шизотипічний розлад, в результаті чого становить небезпеку для себе та оточуючих, потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 25.08.2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено на 26.08.2020 року на 13 годин 30 хвилин, вирішено питання про призначення [PERSON] представника (адвоката). У зв`язку з відсутністю складу суду 26.08.2020 року, розгляд справи відкладено на 27.08.2020 року. У судовому засіданні представник Лікарні лікар-психіатр Швець Ю.О. підтримала заяву про примусову госпіталізацію та викладені в ній доводи. Зазначила, що станом на час розгляду справи [PERSON] продовжує представляти небезпеку для себе та оточуючих та його лікування можливе виключно в умовах стаціонару. Заперечувала можливість амбулаторного лікування [PERSON] . Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти заяви про госпіталізацію [PERSON] до Лікарні в примусовому порядку. Представник [PERSON] - адвокат Сметанін Д.В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Суд, заслухавши учасників судового розгляд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 16/3777 від 25.08.2020 року, складеного комісією лікарів Лікарні, [PERSON] страждає важким психічним захворюванням у вигляді Шизотипічного розладу, в результаті чого представляє небезпеку для себе та оточуючих (злісний, агресивний до тітки та батька, погрожує фізичною розправою, каже що «відріже вуха» або «приб`є», розмовляє сам із собою, відмовляється виходити з кімнати, відмовляється від приймання їжі). Потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». З вказаного акту також вбачається, що дана госпіталізація є повторною. З травня 2020 року відмовився від прийому ліків. Поступово стан погіршився. Останній місяць погано спить, злобний, агресивний, відмовляється від прийому їжі, погрожує розправою рідним, в зв`язку з чим останні були вимушені змінити місце проживання. Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: е) законне затримання психічнохворих. Відповідно до ч. 3ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому, суд приходить до висновку щодо наявності у [PERSON] психічного захворювання, яке обумовлює його безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. У суду відсутні підстави ставити під сумнів висновки лікарів-психіатрів щодо наявності у [PERSON] тяжкого психічного захворювання, внаслідок якого він представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Заперечення [PERSON] проти примусової госпіталізації суд відхиляє, оскільки вказаною особою не спростовано досліджені судом докази щодо наявності у [PERSON] психічного захворювання, яке обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих, та не висловлено аргументів, які б свідчили про відсутність необхідності в госпіталізації. Враховуючи наведене, наявні передбачені законодавством України підстави для госпіталізації [PERSON] до Лікарні у примусовому порядку.

Outcome: approved