Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

25 липня 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно з рішенням Пасківщинської сільської ради від 19.05.2004 року № 65 на його ім»я був виготовлений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 116917, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 3 серпня 2004 року за [ADDRESS] Згурівського району Київської області, площею 0,2778 га, з них: для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд - 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,0278 га, кадастровий номер якої 3221984901:01:010:0003, у якому було допущено помилку. Тому сільський голова Пасківщинської сільської ради вніс виправлення та зазначив місце його проживання [ADDRESS]. Нотаріус відмовив йому в оформленні договору купівлі-продажу земельних ділянок відповідно до Державного акту, так як виправлення в ньому не допускаються. Спірний акт є зіпсованим, тому просить визнати його недійсним та в разі задоволення позову не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В ході підготовки справи до судового розгляду уповноважений представник позивача збільшив позовні вимоги та просить визнати недійсними рішення сільської ради від 19.05.2004 року та спірний Державний акт, в разі задоволення позову не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] з 03.06.1995 року по 04.11.2005 року проживав в [ADDRESS] (а.с.12 - довідка). Згідно з рішенням Пасківщинської сільської ради Згурівського району Київської області від 19 травня 2004 року № 65 «Про затвердження технічної документації з видачі громадянам Державних актів на право приватної власності на землю в с. Пасківщина Згурівського району» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,2778 га, з них: для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд - 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,0278 га, кадастровий номер якої 3221984901:01:010:0003, та передано останньому у приватну власність цю земельну ділянку, розташовану за адресою [ADDRESS] (а.с.25-36 - копія технічної документації). На підставі зазначеного рішення позивачу видано Державний акт серії КВ № 116917 на право власності на зазначену земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 3 серпня 2004 року за № 47. У дану Державному акті сільська рада виправила назву вулиці місця розташування спірної земельної ділянки. Відповідно до чинного законодавства, яке діяло на час видачі Державного акта, такий акт є зіпсованим (а.с.8 - копія Державного акту). Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43, яка регулювала порядок видачі державних актів на право приватної власності на землю, втратила чинність з 23.08.2013 року. Відповідно до ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативи правовими актами. Ст. 152 Земельного Кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що спірний Державний акт виготовлений з порушеннями, спірним рішенням сільської ради затверджено фактично допущені порушення при виготовленні Державного акту та іншого способу захисту порушених прав позивача на даний час не вбачається, так як На підставі викладеного,

Outcome: approved