Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~24 березня 2021 року позивач звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з даним позовом. В прохальній частині позову позивач просить визнати недійсним умови кредитного договору №200210119 від 16 липня 2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та [PERSON] , а саме його положення в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,99% щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі, що в гривневому еквіваленті становить 1231,11 грн. Зобов`язати Акціонерне товариство «Банк Форвард», суму в розмірі 24622, 20 грн., яка була сплачена [PERSON] в рахунок комісії за обслуговування кредиту зарахувати в рахунок погашення суми кредиту. Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь [PERSON] 6339, 00 грн., які були нею сплачені за обслуговування кредиту (а.с.4). \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та нею 16 липня 2019 року укладено кредитний договір № 200210119 про надання кредиту в сумі 41\~174,00 грн. на споживчі потреби. Строк кредитування 36 місяців. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту складає 2,99% та нараховується щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі. В гривневому еквіваленті це 1\~231,11 грн., виходячи з наступного розрахунку: 41 174,00 грн. (сума кредиту) х 2,99% = 1231,11 грн. З часу укладення Кредитного договору було сплачено на рахунки AT «Банк Форвард», комісію за обслуговування кредиту в сумі 24\~622, 20 грн. В рахунок погашення кредиту було сплачено 22\~890, 80 грн. Тобто з часу отримання кредиту та внесення останнього платежу за Кредитним договором було сплачено 47\~513 грн., що перевищує отриману суму кредиту на 6 339 грн., виходячи з наступного розрахунку: 4 1174 грн. (отримана сума кредиту) - 47 513 грн. (сума кредиту, що була сплачена) = 6 339грн. (переплата). Позивач вважає Кредитний договір в частині встановлення комісії за обслуговування кредиту незаконним (а.с. 1-5). \~ \~ \~ \~Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2021 року по даній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 21). 13.07.2021 року на адресу суду поштою від представника відповідача надійшов відзив, який обґрунтований тим, що 16.07.2019. [PERSON] звернулась до Банку із підписаною Заявою № 200210119 яка в п. 1 містить пропозицію (оферту) про укладення кредитного договору. Банк 16.07.2019 р. акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в Заяві Клієнта, і уклав з Клієнтом Кредитний договір № 200210119 шляхом здійснення дій, які відповідно до п. 3.1. Заяви вважаються акцептом оферти Клієнта, а саме, відкрив Клієнту поточний рахунок № [NUMBER] та зарахував на нього кредит в сумі 41174,00 грн. Отже, відсутні положення законодавства згідно яких Кредитний договір міг би бути визнаний недійсним, а вимоги Позивача про визнання недійсними Кредитного договору а також окремих його частин, пунктів або умов є безпідставними. Кредитний договір укладений Банком з Позивачем в письмовій формі, в порядку, встановленому чинним законодавством,не шляхом підписання єдиного документу, а його зміст зафіксований в кількох документах, якими обмінялися сторони. Відповідно до п. 5 Заяви. Клієнт з Умовами по кредитам ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє, та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватись. Позивач не відмовився від Кредитного ДОГОВОРУ № 200210119. а більше того, користувався кредитними коштами з власної ініціативи, шо підтверджується виписками які містяться в матеріалах справи. Через неповне погашення заборгованості по Кредитному договору Рахунок залишився відкритим, а Договір діючим. На сьогоднішній день Позивач не погасив заборгованість перед Відповідачем. Клієнтом було внесено на Рахунок недостатньо коштів для погашення заборгованості. Правомірність нарахування заборгованості відповідно до Графіку платежів, підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором. Жодні умови Договору щодо витрат за ним не змінювались протягом дії Договору (навіть ті, що оспорюються Позивачем), відповідно посилання Позивача на такий критерій несправедливості умов договору є некоректним. В Договорі зазначено які саме послуги підлягають оплаті при сплаті Комісії та Банком послуги розрахункового обслуговування фактично надаються. Комісія сплачується банку за дії, що здійснюються на користь та за дорученням Клієнта, а не на користь Банку та відповідно оплата Комісії не суперечить постановою НБУ № 49 від 08.06.2007 p. (а.с.24-30). \~ \~ \~ \~На підставі ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Суд встановив, що 16 липня 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та [PERSON] було укладено кредитний договір №200210119 про надання кредиту в сумі 41174,00 грн. на споживчі потреби, зі сплатою 0,01% річних (а.с.31). 16 липня 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та [PERSON] було укладено паспорт споживчого кредиту, додаток до договору №200210119 від 16.07.2019. \~З графіку платежів (Додаток до договору № 200210119 від 16 липня 2019 року) щомісячна комісія за управління кредитом становить 1231,11грн. (а.с. 10-11). Відповідно до виписки з особового рахунку до кредитного договору №200210119 від 16.07.2019 за період з 01.06.2019 по 04.03.2021було сплачено комісію за обслуговування кредиту в сумі 24622,20 грн, в рахунок погашення кредиту було сплачено 47513,00 грн. (а.с.12-16). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями\~статей 626-628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1.\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 208 ЦК України\~у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою\~статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою\~статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно зі\~статтею 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. За змістом статей\~11,\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів»\~застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. У рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2011 від 10.11.2011р. зазначено, що у справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також факту, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних відносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дій принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладання цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Правова позиція, викладена у постанові №6-1746цс16 Верховного суду України від 16.11.2016 року вказує, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Кредитним договором встановлено комісію за обслуговування кредиту в сумі 1231,11 грн., на місяць, тобто за те, що банк здійснює на власну користь. За умовами п.3.4. «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки зобов`язані в кредитному договорі зазначити: види і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо). В кредитному договорі відсутнє обґрунтування щомісячної комісії, а саме, що входить в цю послугу і що фактично зроблено ПАТ «Банк Форвард» для можливості встановлення фактичної вартості послуги, яка надана, фактично вона надана не була. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України,\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816 грн., який позивач будучи звільненим від його сплати відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» при зверненні до суду з дійсним позовом не сплатив.

Outcome: approved