Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

24 березня 2014 року [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання недійсним договору, в якому просив визнати недійсним укладений між ним та відповідачем кредитний договір № 500391919 від 15 липня 2013 року. 14 серпня 2014 року [PERSON] подав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій, фактично змінивши предмет позову, просить суд визнати недійсною третейську угоду, передбачену пунктом 6 розділу № 1 кредитного договору № 500391919 від 15 липня 2013 року, укладеного між ним та ПАТ «Альфа-Банк». Позивач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Представник ПАТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином. Заперечення проти позову відповідач не подав. Повідомлення про причини неявки від відповідача до суду не надійшло. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 15 липня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500391919. Згідно пункту 6 розділу № 1 згаданого кредитного договору сторони погодилися внести до кредитного договору застереження, яке є третейською угодою в розумінні статті 12 Закону України «Про третейські суди» про те, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з кредитним договором та розгляд і вирішення всіх невирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або можуть виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними кредитного договору, не виключений перелік яких визначений розділом 2 цього договору, відбувається у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту, який є невід'ємною частиною цієї третейської угоди та з якими сторони до підписання цього договору ознайомлені та згодні. Сторони також підтверджують, що вони ознайомлені та згодні з Положенням про Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» (надалі - Положення), а також підтверджують, що мають можливість в подальшому ознайомлюватись зі змістом Положення та Регламенту на web-сторінці за адресою: http://pdts.org/ua. Сторони погоджуються, що справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Підписанням даного договору сторони надають свою згоду на такий порядок призначення третейського судді для кожного спору, що може виникнути між ними у зв'язку з кредитним договором. Дата та місце укладення даної третейської угоди вказані в преамбулі розділу № 1 цього договору. Інші умови цієї третейської угоди викладено в розділі № 2 цього договору. Відповідно до вимог частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Законом України «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03 лютого 2011 року, який набрав чинності 12 березня 2011 року, частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, відповідно до якого справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), виключені з підвідомчості третейських судів. Судом встановлено, що на момент виникнення кредитних правовідносин між сторонами (15 липня 2013 року) Закон України «Про третейські суди» містив вказівки на заборону укладення третейської угоди, яка згідно статті 12 Закону України «Про третейські суди» може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі. Як встановлено частиною першою статті 215 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу, є підставою недійсності правочину. Згідно статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Враховуючи вимоги пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», а також вимоги частини першої статті 203, частини першої статті 215, статті 217 ЦК України, суд прийшов до висновку про недійсність положень пункту 6 розділу № 1 кредитного договору № 500391919 від 15 липня 2013 року, які є третейською угодою у вигляді третейського застереження в договорі, що свідчить про доведеність та обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: approved