overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

25 травня 2015 року [PERSON] через свого представника звернувся до суду із заявою про визнання факту належності її сестрі [PERSON], яка померла 09.12.2012 року, правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду від 09.07.1997 року, оскільки в зазначеному документі імя [PERSON] вказано «Наталя» замість «Наталія» . Із - за зазначеної помилки заявнику відмовлено в Реєстраційній службі Харківського міського управління юстиції в реєстрації її права власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2014 року. Представник заявника просила слухати справу у її відсутності. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до п.6 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі імя, якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст.3 Цивільно процесуального Кодексу України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 25 Цивільного Кодексу України здатність мати цивільні права та обовязки мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. За своє життя [PERSON], яка була дієздатною особою, не ставила питання про визнання належності їй правоустановчого документу. Після смерті [PERSON] припинена її правоздатність звернутися до суду за захистом її невизнаного права, а звернення інших осіб за визнанням таких прав законом не передбачено. Між тим, як вбачається з матеріалів справи рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2014 року за заявником [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 09.12.12 року. Рішення набуло законної сили та відповідно до ст.124 Конституції України є обовязковим для виконання на всієї території України. Відповідно до ст. 382 Кримінального кодексу України навмисне невиконання посадовою особою рішення, ухвали, постанови суду тягне за собою кримінальну відповідальність. Заявник [PERSON] не позбавлена можливості у встановленим законом порядку звернутися з відповідним позовом до суду або з заявою до правоохоронних органів про порушення її права на реєстрацію за неї її законного права власності на частину квартири. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

25 травня 2015 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулась [PERSON] з зазначеним позовом (а.с.2). Свій позов позивач аргументує тим, що вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 26 квітня 2012 року.В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на повному її утриманні, відповідач добровільно своєї допомоги не надає. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно, у розмірі ? з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, тобто 25 травня 2015 року та до досягнення повноліття сином [PERSON], а саме до 15 липня 2030 року. Позивач в судове засідання не зявився, про розгляд справи була сповіщена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.20). Відповідач у судове засідання не прибув, позовні вимоги визнав повністю, надав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача (а.с.22). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження [PERSON] серії 1-ЖД №319098, батьком приходиться [PERSON] та матірю [PERSON] (а.с.4). Нормою ст.180 СК України передбачається «що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». У відповідності зі ст.182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дітей та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Згідно ч.1 ст.183 СК України передбачає, що судом визначається частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дітей. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

25 травня 2015 року до суду звернулась [PERSON] з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01 червня 2013 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції, актовий запис №21. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Одруження виявилося невдалим. Подружні стосунки між ними щодня погіршуються, оскільки подружжя перестало розуміти один одного. Таким чином, збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Крім того позивач просила суд стягнути на її користь понесені судові витрати по справі. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, про день місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. До початку судового засідання надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 червня 2013 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції, актовий запис №21 (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка після розірвання шлюбу, за згодою сторін, залишиться проживати з матір'ю. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «[PERSON]», оскільки вона не виявила бажання його змінити. Спору щодо спільно нажитого майна між сторонами на час розгляду справи не має. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. На підставі ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

25 травня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить визнати [PERSON], 30.07.1988р.н., уродженця [INFO], останнє місце постійного проживання та реєстрації: пров.Більшовицький, 18 кв.5, м.Дніпропетровськ, таким, що втратив право користування житловою площею у квартирі [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.08.1991р., мати позивача - [PERSON], 1966р.н., разом зі своїми родичами вселилася до квартири [ADDRESS]. 16.12.2013р. померла [PERSON], яка була основним квартировинаймачем вищезазначеної житлової площі. Рішенням Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради від 04.03.2014р. № 40, особовий рахунок по зазначеній квартирі було переоформлено на позивача. Таким чином, на сьогоднішній день, позивач є основним квартировинаймачем квартири [ADDRESS], зі складом родини, що складається з трьох осіб, у тому числі з [PERSON], 1988р.н. (брат), [PERSON], 1999р.н. (брат). У період з 2007 року до листопада 2013 року, позивач мешкала разом зі своїм братом [PERSON], 30.07.1988р.н., за адресою: пров.Більшовицький, 18 кв.5, м.Дніпропетровськ. Восени 2013 року у м.Києві почалася революція. Прагнучі змінити життя України на краще,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

25 травня 2015 року заявник звернувся до суду з заявою про надання права на шлюб мотивуючи заяву тим, що відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області відмовив у реєстрації шлюбу оскільки заявник не досяг шлюбного віку, [PERSON] та [PERSON] мають намір створити сімю. [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в заяві. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, надали заяви про слухання справи за їх відсутності, наполягали на задоволені заяви. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], покохали один одного, кохання переросло у близькі стосунки, наслідком яких стала вагітність [PERSON]. Згідно з довідкою Комунального закладу «Павлоградський пологовий будинок» Дніпропетровської обласної ради» № 93 від 13.05.2015 [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: вагітність 8-9 тижнів. [PERSON], [INFO], є вагітною, тому надання права на шлюб відповідатиме її інтересам. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

25 травня 2015 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду звернулася [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] У вказаному будинку окрім позивачки зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON], який не є співвласником вказаної квартири. Більше п'яти років тому [PERSON] забрав свої речі та майно та залишив квартиру вирушивши в невідомому для позивачки напрямку, при цьому з реєстрації у квартирі [ADDRESS] не знявся. Позивачка, [PERSON], в судове засідання особисто не з'явилась. До суду надала заяву, в якій виклала прохання провести розгляд справи без її особистої участі. Позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином шляхом оголошення в пресі. Текст оголошення про виклик у судове засідання відповідача було опубліковано на 14 сторінці газети «Зоря Полтавщини» від 17 липня 2015 року. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі , суд вважає, що справу необхідно розглянути на підставі доказів, що містяться в справі. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є одноособовим власником квартири [ADDRESS] (Свідоцтво про право власності, а.с.5 та витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності).. Відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі позивачки, що підтверджується адресними довідками виданими Миргородським МВ УДМС у Полтавській області на запит суду (а.с.19) Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до акту про відсутність особи за місцем реєстрації від 29.04.2015 року складеного сусідами позивачки (а.с.12) відповідач, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2010 року. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, [PERSON] необхідно визнати такими, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] Згідно ч. 1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує х другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір сплачений нею при зверненні до суду у розмірі 243, 60 грн. та витрати на розміщення оголошення в газеті «Зоря Полтавщини».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

25 травня 2015 року Оболонським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про стягнення з ПАТ «АКБ «Київ» на користь [PERSON] вкладу та нарахованих процентів за договором №142163 банківського строкового вкладу «Прибутковий плюс» від 14 вересня 2013 року у розмірі 53271 грн. 07 коп. та понесених судових витрат у розмірі 532 грн. 71 коп. 11 червня 2015 року від ПАТ «АКБ «Київ» надійшла заява про перегляд заочного рішення, в якій банк посилається на те, що не отримував судової повістки на судове засідання, в якому було ухвалено судом рішення. Крім того, вказує, що він здійснив повернення позивачу суми депозиту та нарахованих відсотків після закінчення строку, на який був залучений депозит, шляхом зарахування на поточний рахунок позивача, відкритий в банку. Також зазначає, що під час дії в банку тимчасової адміністрації відсутні підстави для задоволення вимог позивача. Враховуючи викладене, відповідач просить скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку. Представник заявника в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду заяви заявник повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦПК України неявка представника заявника не перешкоджає розгляду заяви. Представник позивача в судовому засіданні просив залишити заяву без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, банк був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі й про судове засідання, яке відбулося 25 травня 2015 року, за місцем знаходження банку, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 16-22. Будь-яких доказів, які б свідчили про поважність причин неявки відповідача в судові засідання, суду не надано. Та обставина, що банк перерахував на поточний рахунок позивача суму депозиту та нарахованих відсотків, не має істотного значення для вирішення справи, оскільки судом встановлено, що вказані сума вкладу та нарахованих відсотків позивачу не виплачена. Ухвалюючи рішення, суд давав оцінку тій обставині, що в банку запроваджено тимчасову адміністрацію, і прийшов до висновку про наявність підстав задоволення позову та навів обґрунтування своїх висновків. Доказів виконання банком своїх зобов'язань за договором щодо повернення вкладу до заяви про перегляд заочного рішення відповідачем не додано. Враховуючи наведене, заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

25 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Краснокутського районного суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 16.01.2014 року розірвано. Від цього шлюбу мають одну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивача, в звязку з чим за захистом інтересів малолітньої дитини позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про визнання позову та про слухання справи у його відсутність. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 16 січня 2014 року розірвано, про що свідчить заочне рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 16 січня 2014 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 07 квітня 2008 року виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON]. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище відповідача [PERSON], а також те, що стягнень за іншими виконавчими листами у нього немає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

25 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2006 року. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З травня 2013 року сімейні стосунки зупинені. Між подружжям склалися різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого часто виникають сварки. Компромісу для їх вирішення, сторони так і не знайшли. За цей час примирення між ними не відбулося. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе. Просить шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити їй як «Дяконова». У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На позовних вимогах наполягає, не заперчує проти постановлення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 02 жовтня 2006 року сторони [PERSON] і [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис № 348. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. З травня 2013 року сторони припинили спільне проживання. Разом вони не мешкають, спільним побутом та господарством не повязані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище «Дяконова» після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

25 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2012 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З січня 2015 року сімейні стосунки зупинені. Між подружжям склалися різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого часто виникають сварки. Компромісу для їх вирішення, сторони так і не знайшли. За цей час примирення між ними не відбулося. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе. Просить шлюб розірвати, сина залишити мешкати разом з нею, а прізвище після розірвання шлюбу залишити їй як «Новик». У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На позовних вимогах наполягає, не заперчує проти постановлення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, за місцем мешкання його не виявлено, про що свідчить судова повістка з відміткою виконавчого комітету Олексієво-Дружківської селищної ради. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 28 вересня 2012 року сторони [PERSON] і [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис №236. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне проживання з січня 2015 року, позивач [PERSON] мешкає у м. Дружківка, вул. Інтернаціональна, 2. Відповідач [PERSON] зі слів позивача мешкає у Білорусії, що свідчить про те, що сторони разом не мешкають, спільним побутом та господарством не повязані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], суд вважає за необхідне залишити проживати з матірю. Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище «Новик» після розірвання шлюбу.

Outcome: approved