Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

26 квітня 2017 року позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь, на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11 березня 2000 року по 02 червня 2016 року. На даний час шлюб розірвано рішенням суду. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьком зазначений відповідач. Відповідач працює, має постійний заробіток, проте добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Їй самій важко нести усі витрати, повязані з утриманням та вихованням сина, що змушує її звертатись з даним позовом до суду. Зазначає, що відповідач виплачує їй аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. Згодом позивач позовні вимоги збільшила та просить стягнути з відповідача на її користь, на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, пояснила, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований у 2000 році. Має двох дітей, батьком яких у свідоцтвах про народження записаний відповідач. У 2016 році шлюб між ними розірвано. На даний час відповідач оспорює батьківство відносно сина [PERSON], проте справу ще не розглянуто, а тому він юридично залишається батьком дитини та має сплачувати аліменти на його утримання. Просить позов задовольнити. В останнє судове засідання позивач не прибула, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності та за відсутності її представника [PERSON], при ухваленні рішення та оцінці доводів відповідача, який позов не визнає з причини оспорювання ним батьківства, просить врахувати, що будь-яке рішення з приводу його батьківства відносно малолітнього [PERSON], досі не ухвалено, а тому відповідач на даний час є батьком дитини. При цьому зауважила, що дитина не має залишатись без утримання з боку відповідача лише з тієї причини, що останнім поданий позов про виключення з актового запису відомостей про нього як про батька дитини. Представник позивача, діюча на підставі довіреності, позицію своєї довірительки підтримала, в останнє судове засідання не прибула. Відповідач до суду не прибув, проти позову заперечував письмово, у заяві зазначив, що згідно до змін, які зазнала ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON], яким ці зміни були внесені, набрав чинності 08 липня 2017 року, а до вказаної дати діяла редакція вказаної норми, згідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст.. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Також зазначив, що у провадженні Орджонікідзеквського районного суду міста Маріуполя перебуває цивільна справа за його позовом до [PERSON] про виключення з актового запису про народження відомостей про нього як батька дитини. Зауважує, що не є біологічним батьком [PERSON], [INFO] та дізнався про це через вісім років після його народження. Вважає, що аліменти на утримання дитини має сплачувати його біологічний батько. Крім того, зазначає, що від шлюбу з позивачкою має сина [PERSON], [INFO], на утримання якого з 01 лютого 2016 року сплачував аліменти за власною заявою у розмірі ? частки свого заробітку, таз вересня 2017 року - підставі рішення суду у розмірі 1/6 частки заробітку. Просить у позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, посилаючись на те, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини та на даний час оспорює батьківство в суді. Рішення з даного питання на даний час не ухвалено, але [PERSON] в ході розгляду справи наголошувала, що відповідач дійсно не є біологічним батьком [PERSON] В останнє судове засідання [PERSON] не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 червня 2016 року, яке набрало законної сили 13 червня 2016 року, шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Брітан) [PERSON], [INFO], зареєстрований 11 березня 2000 року у Маріупольському міському відділі РАГС Донецької області, актовий запис № 109 розірвано. Прізвище [PERSON] залишено без змін. Даним рішенням також встановлено, що сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно свідоцтва про народження, виданого 25 березня 2008 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився 11 березня 2008 року і місті Маріуполі Донецької області, Україна, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 246. Батьками дитини зазначені: [PERSON], [PERSON]. Як вбачається з довідки з місця мешкання, виданої 26 квітня 2017 року Житлово-комунальним підприємством «Азовжитлокомплекс» на імя [PERSON], остання зареєстрована за адресою: [INFO], разом з синами [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та колишнім чоловіком [PERSON], [INFO]. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у\~ст. 180 СК України, ст. 27 Конвенції про права дитини. За положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.ст.\~141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Суд зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992, статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996, статус рішення - остаточне). За положеннями ст. 60 ЦПК України: Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач, не визнаючи позов, посилається на те, що не є біологічним батьком [PERSON], [INFO]. [PERSON] будь-яких належних та допустимих доказів цієї обставини суду не надано. Встановлено, що у провадженні Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини, проте справу не розглянуто, рішення по суті позовних вимог не ухвалено. Отже враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] на даний час де-юре залишається батьком малолітнього [PERSON], суд дійшов висновку, що наявність спору про батьківство не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів, та відповідно, позбавлення дитини гарантованого національним та міжнародним законодавством права на утримання. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд виходить з наступного Відповідно до положень ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно повідомлення ПрАТ «МК «Азовсталь» від 13 вересня 2017 року № 022-6946, з заробітної плати [PERSON] (працює розливником сталі 5 розряду) утримуються аліменти на користь [PERSON]: -з 01 лютого 2016 року по 28 лютого 2017 року по особистій заяві у розмірі 33% заробітку на утримання дітей [INFO], та [INFO], - з 01 березня 2017 року по 31 липня 2017 року по особистій заяві у розмірі 25% заробітку на утримання дитини [INFO], - з 01 серпня 2017 року по даний час по виконавчому листу № 265/1374/17 від 31 липня 2017 року у розмірі 16,6% заробітку на утримання дитини [INFO]. Аналогічні дані містяться у довідках ПрАТ «МК «Азовсталь» від 17 березня 2017 року № 022-5608, від 30 червня 2017 року № 022-6362. Нарахована заробітна плата [PERSON] за період з 01 березня 2017 року по 31 серпня 2017 року (шість місяців) становить 70325,58 гривень. З довідки ПрАТ «МК «Азовсталь» від 13 вересня 2017 року № 022/6938 вбачається, що [PERSON] з 15 серпня 2014 року працює у ПрАТ «МК «Азовсталь» на посаді сортувальника-здавача металу 3 розряду; її сукупний дохід за 12 останніх місяців (вересень 2016 року серпень 2017 року) склав 94500,25 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Втім, за частиною 2 ст. 182 СК України в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017, який набрав чинності 08 липня 2017 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та за частиною 2 ст. 182 СК України, що діяла до набрання чинності вказаним Законом - не меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1\~ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Як визначено в ч.3\~ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Положення вказаних норм деталізовано в ч.4\~ст. 2 ЦПК України, згідно з якою закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Враховуючи те, що [PERSON] України № 2037-VIII від 17.05.2017, яким збільшено розмір аліментів, хоча і відповідає інтересам дітей, покращуючи їх матеріальне становище, однак тим самим погіршує становище платника аліментів, обсяг аліментних зобовязань якого відповідно збільшується, суд при вирішенні питання про розмір аліментів виходить з відсутності в даного Закону зворотної дії в часі. За даних обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, аліменти за період з дня предявлення позову (26 квітня 2017 року) по 07 липня 2017 року\~включно стягнути в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 640 гривень на підставі ч.3\~ст. 88 ЦПК України\~ підлягає стягненню з відповідача. В порядку п. 1 ч.1\~ст. 367 ЦПК України, рішення суду в межах стягнення з відповідача суми аліментних платежів за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі наведеного,

Outcome: partial