Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

26.09.2016 позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву», просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 46800грн., [PERSON] суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 85592,00грн., [PERSON] суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 48113,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачами зазначено, що з 09.02.2012 по 30.12.2014 [PERSON] працювала на посаді керівника відділу ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» та була звільнена за власним бажанням, [PERSON] з 21.06.2011 по 18.03.2015 працював на посаді головного архітектора ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» і був звільнений за згодою сторін, [PERSON] з 05.08.2014 по 01.01.2015 працювала на посаді головного бухгалтера ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» і була звільнена за власним бажанням. Проте, при їх звільненні не було проведено остаточний розрахунок, не виплачена заборгованість по заробітній платі. За вказаних обставин, позивачі просять на підставі ст.ст.116, 117 КЗпП України стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 31.07.2015 по 31.08.2016 в розмірі 46800 грн., позивача [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 31.07.2015 по 31.08.2016 в розмірі 85592,00грн., позивача [PERSON] просить середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 31.07.2015 по 31.08.2016 в розмірі 48113,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини та підстави, просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» позов не визнав, посилаючись на викладене в письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти задоволення позову представник відповідача посилався на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2016, яке набрало законної сили 13.07.2016, рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2016, яке набрало законної сили 06.07.2016, рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2016, яке набрало законної сили 28.09.2016, а тому вважав, що право позивачів захищено до набрання вказаних рішень суду законної сили. За вказаних обставин, вважав необґрунтованими та безпідставними заявлені вимоги за період з 31.07.2015 по 31.08.2016. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємств, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2016 у справі №757/8517/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки при звільненні задоволено позов. Стягнуто з ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 12795,74грн., середній заробіток за час затримки при звільненні станом на 31.07.2015 в розмірі 20400,03грн. (а.с.10-12, 13-14) Вказаним рішенням суду встановлено, що позивач [PERSON] з 09.02.2012 працювала у ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву». Наказом №85 від 30.12.2014 [PERSON] була звільнена за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2016 у справі №757/8529/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки при звільненні задоволено позов. Стягнуто з ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 30396,95 грн., середній заробіток за час затримки при звільненні станом на 31.07.2015 в розмірі 20453,03грн. (а.с.15-17, 18-19) Вказаним рішенням суду встановлено, що позивач [PERSON] з 21.06.2011 працював у ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву». Наказом №9-к від 18.03.2015 [PERSON] був звільнений за згодою сторін на підставі п. 1 ст.36 КЗпП України. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2016 у справі №757/10142/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки при звільненні задоволено позов. Стягнуто з ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 9980,72 грн., середній заробіток за час затримки при звільненні станом на 31.07.2015 в розмірі 24608,50грн. Дане рішення суду набрало законної сили 28.09.2016. (а.с.20-22, 39) Вказаним рішенням суду встановлено, що позивач [PERSON] з 05.08.2014 працювала у ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву». Трудові відносини між сторонами припинились з 01.01.2015 згідно заяви [PERSON] про звільнення з роботи. Як встановлено судом, станом на час розгляду даної справи заборгованість по заробітній платі позивачам відповідачем не виплачена, що не заперечувалось представником відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (в день звільнення), при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені ст.116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 у справі №6-144цс13. Крім того, невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належить йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівників може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.01.2014 №6-159цс13. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 № 100, далі Порядок, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. При цьому, відповідно до п.3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Як встановлено рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі №757/8517/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки при звільненні, середній заробіток [PERSON] становив 3600грн. Рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі №757/8529/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки при звільненні встановлено, що середній заробіток [PERSON] становив 6584,00 грн. Рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі у справі №757/10142/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки при звільненні встановлено, що середній заробіток [PERSON] становив 3701,00 грн. Оскільки судом протягом розгляду справи встановлено, що відповідач не здійснив з позивачами повний розрахунок в день звільнення, суд, виходячи з наведених положень чинного законодавства та враховуючи наявність рішень Печерського районного суду м. Києва, якими присуджено позивачам середній заробіток за весь час затримки станом на 31.07.2015 дійшов висновку про наявність підстав відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України для стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 31.07.2015 по 31.08.2016 в розмірі 46800 грн., на користь позивача [PERSON] середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 31.07.2015 по 31.08.2016 в розмірі 85592,00 грн., на користь позивача [PERSON] середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 31.07.2015 по 31.08.2016 в розмірі 48113,00 грн. Доводи представника відповідача про те, що порушені права позивачів в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку захищені до дати набрання рішенням законної сили, а тому на думку представника відповідача заявлені вимоги в частині періоду нарахування середнього заробітку, а саме з 31.07.2015 по 31.08.2016 є безпідставними, суд вважає необґрунтованими, оскільки по суті ці доводи базуються на власний розсуд та суб'єктивному тлумаченні вимог чинного законодавства. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню. Оскільки позивачі звільнені від оплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід Держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. щодо заявлених вимог в розмірі 46800 грн., судовий збір в розмірі 855,92 грн. щодо заявлених вимог в розмірі 85592 грн., судовий збір в розмірі 551,20 грн. щодо заявлених вимог в розмірі 48113 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved