Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

26.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму інфляційних витрат за несвоєчасне виконання зобов'язання у розмірі 12678 грн 25 коп., три відсотків річних за час прострочення виконання зобов'язання у розмірі 4173 грн. 15 коп., судовий збір 243 грн 60 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 19.12.2010 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN» д/н [NUMBER], порушивши ПДР, виїхавши на зустрічну смугу руху та здійснив наїзд на автомобіль марки «HYNDAI ACCENT» № [NUMBER], що йому належав та знаходився під його керуванням. 22.11.2011 року Хорольським районним судом Полтавської області відповідач був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та йому було призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2012 року з відповідача на його користь стягнуто суму матеріальної та моральної шкоди у розмірі 54770,28 грн. у рахунок матеріальної шкоди, 10000 грн у рахунок моральної шкоди та витрати по сплаті судового збору у розмірі 665,71 грн. 07 листопада 2014 року, відповідачем було перераховано на рахунок позивача в повному обсязі грошові кошти в порядку виконання рішення суду від 27.09.2012 року. Відповідач прострочив виконання зобов'язання, встановленого рішенням суду, по поверненню грошових коштів позивачу, у зв'язку з чим повинен сплатити інфляційні втрати позивача та три відсотки річних у зв'язку з несвоєчасним виконанням зобов'язання. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з Заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2012 року, [PERSON] 22.11.2011 року вироком Хорольського районного суду Полтавської області засуджений за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за порушення ПДР, що призвело до зіткнення автомобілів та заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, та за, що йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 5100 грн з позбавленням його права керувати транспортними засобами на 2 роки. Ухвалою судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області від 02.02.2012 року в цій частині вирок залишено без змін. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2012 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 54770 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 10000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, та сплату судового збору у розмірі 665 грн 71 коп., тобто всього стягнуто 65435 грн. 99 коп. (а.с.7-8). З цієї суми добровільно сплачено відповідачем 1409 грн. 09 коп., тому заборгованість наявна за відповідачем становить 64026,90 грн. (65 435,99 - 1409,09 = 64026,90 грн.) На підставі вищезазначеного Заочного рішення судом видані виконавчі листи (а.с.9-11) 26.10.2014 року Київським ВДВС ХМУЮ відкрито виконавчі провадження на підставі виконавчих листів (а.с.12-14) Відповідно до виписки з банківського рахунку від 07.11.2014 року, [PERSON] перераховано на користь [PERSON] в повному обсязі грошові кошти на виконання Заочного рішення суду. (а.с.15) У зв'язку з фактичним виконанням заочного Рішення суду від 27.08.2012 року в повному обсязі, Київським ВДВС ХМУЮ винесено постанови про закінчення виконавчого провадження (а.с.16-18) Отже, після винесення Заочного рішення від 27.08.2012 року, яким присуджено стягнення з [PERSON] грошових коштів, він фактично сплатив кошти в повному обсязі 07.11.2014 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Враховуючи, що Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2012 року з [PERSON] стягнуті на користь [PERSON] грошові кошти, то зобов'язання, яке виникло між [PERSON] та [PERSON] зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Враховуючи, що відповідач [PERSON] прострочив виконання грошового зобов'язання за період з 06.09.2012 року до 07.11.2014 року, то відповідач зобов'язаний сплатити позивачу суму інфляційних витрат за несвоєчасне виконання зобов'язання у розмірі 12678 грн. 25 коп., три відсотків річних за вказаний час прострочення виконання зобов'язання у розмірі 4173 грн 15 коп. На підставі викладеного, оцінивши належність, достовірність, достатність доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до квитанції №13110014 від 25.11.2014 року позивач за подання позовної заяви до суду сплатив судовий збір у розмірі 243,60 грн. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved