Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

25 листопада 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в якому вказує, що 19 травня 2015 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого відповідач зобовязався повернути грошову до позику в розмірі 10000,00 грн. Відповідач зобовязався повернути позивачу позику до 20.06.2015 року. Боргова розписка була написана у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Хоча термін повернення боргу давно минув відповідач відмовляється виконувати зобовязання, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. На підставі вищенаведеного позивачка просить суд постановити рішення про стягнення з [PERSON] на її користь суму боргу у розмірі 10000 грн. 00 коп., три відсотки річних та судові витрати. Позивачка в судове засідання на розгляд справи не зявилася, але нею подано заяву в якій вказує, що вона просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі та проти заочного розгляду справи і винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся в встановленому законом порядку і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, а тому суд у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Вивчивши думку позивачки, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 19 травня 2015 року [PERSON] зобовязався сплатити [PERSON] грошові кошти в сумі 10000,00 грн. до 20.06.2015 року. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 202 ЦК України вказує, що: правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Щодо письмової форми правочину стаття 207 ЦК України надає таке тлумачення: правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У разі порушення зобов'язання згідно вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.599, 610 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушення зобов'язання є його невиконання. Якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ, то кредитор приймаючи виконання, повинен повернути цей документ. Із правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі №6-1967цс15 встановлено, що згідно ст.1046 ЦК України по договору позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В підтвердження укладення договору позики і його умов, згідно ч.2 ст.1047 ЦК України може бути предявлена розписка позикодавця або інший документ, який підтверджує передачу йому позичальнику певної грошової суми або певної кількості речей. Крім того, ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що по договору позики позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відтак, розписка як документ, підтверджуючий боргове зобовязання, повинна містити умову отримання позичальником в борг коштів з зобовязанням їх повернення і дату отримання коштів. В судовому засіданні встановлено, що борговий документ (розписка) знаходиться у позивача з зазначенням суми боргу та вказано термін до якого зазначені кошти повинні бути повернуті, що свідчить про невиконання зобов'язання відповідачем, а саме про неповернення боргу позивачу, а відтак суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved