Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

25 березня 2014 року Комунальне підприємство «Чугуївтепло» звернулося до Чугуївського міського суду Харківської області з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], проживає в квартирі [ADDRESS], де подача тепла та гарячої води здійснюється централізовано, але плату за надані послуги не вносить, внаслідок чого в період з 01 травня 2004 року по 01 березня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 5992,66 гривень, яку разом із судовими витратами в розмірі 243,60 грн. позивач просить стягнути з відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач у позові, крім того, зазначає, що статтею 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності тривалістю три роки. Відповідно до вимог ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Про переривання строку позовної давності позивач посилався на звернення підприємством до Чугуївського міського суду: 6 лютого 2013 року із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 5566,02 грн., яка ухвалою суду від 15 лютого 2013 року була повернута заявнику; 29 січня 2014 року із позовною заявою про стягнення заборгованості у сумі 5855,14 грн., що утворилася в період з 01 травня 2004 року по 01 грудня 2013 року, яка ухвалою від 29 січня 2014 року була повернута позивачеві та 28 лютого 2014 року - із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 5927, 34 грн. за період з 01 травня 2004 року по 01 лютого 2014 року, у прийнятті якої ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 12 березня 2014 року було відмовлено. У судовому засіданні представник позивача, за довіреністю - [PERSON], позов підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом публікації в пресі оголошення про його виклик, у судове засідання повторно не з'явився. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], є абонентом-споживачем послуг з теплопостачання та на ім'я [PERSON], на підставі договору про надання послуг, відкрито особовий рахунок [NUMBER] (а.с.8-10). Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач послуг повинен сплачувати за надані житлово-комунальні послуги. На підставі ст. 67 ЖК України, до комунальних послуг відноситься теплопостачання, плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами. За приписами ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, позивач свої зобов'язання перед відповідачами виконав, а відповідачі навпаки плату за надані послуги у встановленому порядку не вносить. З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідачів перед позивачем становить в період з 01 травня 2004 року по лютий 2014 року - 5992,66 гривень (а.с.16). Відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше ніж за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданих в відповідності до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що приймають участь у справі. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки на підставі ст. 257 ЦК України. У зв'язку з пропуском строку позовної давності, передбаченим ст. 257 ЦК України, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості в межах трирічного строку: за період з березня 2011 року по лютий 2014 року, тобто задовольняє позовні вимоги частково - на суму 2544,67 гривень. Представником позивача не надано належних та припустимих доказів на підтвердження поважності пропуску строку позовної давності, поновити пропущений строк представник позивача не просив. 12 березня 2014 року ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області було відмовлено у прийнятті заяви Комунального підприємства «Чугуївтепло» з вимогою про стягнення заборгованості з [PERSON] за надані послуги з опалення та централізованого постачання гарячої води в період з 01 травня 2004 року по 01 лютого 2014 року в розмірі 5927,34 грн. (а.с.21). Ухвала набула законної сили. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у межах строків позовної давності з урахуванням наявності вище зазначеної ухвали суду. Судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору в сумі 243,60 гривень, понесені позивачем і документально підтверджені слід стягнути з відповідача на користь позивача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 11, 15, 16, 23, 256, 257, 509, 526 ЦК України, ст. 67 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial