Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

25 грудня 2016 року до суду надійшла позовна заява за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за порушення грошового зобов'язання. Позивач зазначив, що Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 грудня 2012 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором уступки вимоги, а саме: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 478200 гривень. Незважаючи на відкрите виконавче провадження [PERSON] грошові кошти не повернув. Тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про відповідальність за порушення грошового зобов'язання вказавши при цьому, що невиконання [PERSON] своїх зобов'язань нанесло [PERSON] збитки. Згідно довідки з Головного управління статистики у м. Києві від 08 грудня 2014 року індекс інфляції за період з січня 2013 року по листопад 2014 року включно становить 121,8 відсотка, індекс інфляції від суми боргу в розмірі 478200 гривні в даному випадку становить: 478200 гривні / 100% = 4782 гривні. 4782 * 21,8%= 104247,6 гривень. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосов встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Водночас формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі №6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі №6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11). Невиконання [PERSON] своїх грошових зобов'язань згідно рішення суду в сумі 478200 гривень нанесло позивачу збитки. Згідно довідки з Головного управління статистики у м. Києві від 16 грудня 2015 року індекс інфляції за період з 01 грудня 2014 року по листопад 2015 року включно становить 146,6 відсотка, індекс інфляції від суми боргу в розмірі 478200 гривень в даному випадку становить: 478200 гривень * 0,466 = 222841,2 гривні. Також ст. 625 ЦК України вказує, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання сплачує три проценти річних від простроченої суми, що в даному випадку становить: 478200 гривень * 0,03=14346 гривень за 1 рік, тобто за 12 місяців, а за 1 місяць це становить 14346/12=1195,5 гривні. Період з 01 грудня 2014 року по 01 січня 2016 року включно становить 13 місяців. Три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 478200 гривень становить 1195,5 гривень * 13 місяців=15541,5 гривень. Сумарно збитки з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми боргу складають: 222841,2 + 15541,5 =238382,7 гривень. За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України. Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12). Таким чином, оскільки відповідач на визначених умовах мав повернути позивачу кошти в сумі 487200 гривень дане зобов'язання зводиться до сплати грошей тому є грошовим, в зв'язку з чим позивачем правомірно обрано способів захисту майнового права та інтересу відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Разом з тим, перелік захисту цивільних прав та інтересів визначений ч. 2 ст. 16 ЦК України. До таких способів віднесено: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частиною другою цієї статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Вказана норма Цивільного кодексу України носить імперативний характер, що передбачає виключний перелік способі захисту права, визначений законом на даний час. Однак, ані наведеною нормою, ані жодним іншим законом, ані умовами укладеної мирової угоди не встановлена можливість захистити своє порушене право в обраний позивачем спосіб. Невиконання [PERSON] своїх грошових зобов'язань згідно рішення суду в сумі 478200 гривень нанесло позивачу збитки. Таким чином підлягає стягненню з відповідача грошових зобов'язань згідно довідки з Головного управління статистики у м. Києві від 16 грудня 2015 року: індекс інфляції за період з 01 грудня 2014 року по листопад 2015 року включно становить 146,6 відсотка, індекс інфляції від суми боргу в розмірі 478200 гривень в даному випадку становить: 478200 гривень * 0,466 = 222841,2 гривні; три проценти річних від простроченої суми, що в даному випадку становить: 478200 гривень * 0,03=14346 гривень за 1 рік, тобто за 12 місяців, а за 1 місяць це становить 14346/12=1195,5 гривні. Період з 01 грудня 2014 року по 01 січня 2016 року включно становить 13 місяців. Три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 478200 гривень становить 1195,5 гривень * 13 місяців=15541,5 гривень. Сумарно збитки з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми боргу складають: 222841,2 + 15541,5 =238382,7 гривень. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 524, 533, 625 ЦК України,

Outcome: approved