Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

25 квітня 2017 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. Зазначив, що 11 серпня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою, та на утримання якого він надає матеріальну допомогу. З квітня 2016 року сторони фактично припинили шлюбні відносини. З цього часу вони не ведуть спільне господарство і фактично не спілкуються між собою, примирення та подальшого сумісного мешкання, збереженння шлюбу, позивач вважає неможливим. Майнового спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та спору про виховання дитини не мають. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Згідно зі ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування. Відповідно до ч.2 ст.110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Відповідачка є внутрішньо переміщеною особою; відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області № 442001942 від 12.11. 2014 року відповідачка перемістилася з тимчасово окупованої території (м.Донецьк, вул. Батищева, 11/52) в Донецьку область, Лиманський (Краснолиманський) район, с.Ярова, вул. Незалежності (Красноармійська), буд.7(а.с.6). Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, позивач в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи(а.с. 16). Відповідачку [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом направлення судової повістки, про що свідчить розписка про її отимання (а.с.15), але відповідачка в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8\~розділу ІІІ ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Плитник) О.А. зареєстрували шлюб 11 серпня 2012 року, місце державної реєстрації - виконком Святогірської міської ради Донецької області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 288013, виданим 11 серпня 2012 року виконком Святогірської міської ради Донецької області (а.с. 5). Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 487101, виданим 28 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 1373 (а.с.10). Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України\~та частини першої\~статті 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою\~статті 112 СК\~Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] в квітніі 2016 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, ані позивач, ані відповідач не мають наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень\~ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог\~статті 60 ЦПК України\~докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved