Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

26.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2011 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 03. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання між ними припинено з 02.09.2015 року. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування свого заперечення повідомив, що він не ухиляється від утримання своєї доньки [PERSON] та щомісячно в добровільному порядку надає матеріальну допомогу в розмірі 396, 72 гривень. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №189680 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.11.2011 року, шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 03. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Срібяник» (а.с.2). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ №388235, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно довідки № 91 від 25.01.2016 року, виданої Гаврилівською сільською радою Покровського району Дніпропетровської області, [PERSON] проживає разом зі своєю матірю [PERSON] у с. Гаврилівка вул. Південна, 05 Покровського району Дніпропетровської області (а.с. 7). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1ст.191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. \~Ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не довів в судовому засіданні відповідними доказами про наявність безумовних підстав для відмови в задоволенні позову. За таких обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. На підставі ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення, в частині стягнення аліментів. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору в прибуток держави. Згідно зі ст.ст. 180-182, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved