Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

25 вересня 2015 року до суду звернулося Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманої пенсії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Чернігів та отримував пенсію за віком з 02 травня 2003 року по 28 лютого 2015 року. 03 липня 2006 року відповідач звернувся до Управління із заявою про перерахунок пенсії за віком з іншого заробітку за 5 років. Перерахунок був проведений з 01 липня 2006 року. 12 березня 2015 року Управлінню Пенсійного фонду України в м. Чернігові було повернуто пенсійну справу №163626 для упорядкування, оскільки під час проведення перерахунку пенсії з 01 липня 2006 року невірно проведено розрахунок заробітної плати, адже, заробітна плата, згідно ч.2 ст.43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не підлягає оптимізації. Зважаючи на що позивач привів пенсійну справу у відповідність до чинного законодавства, та виявив переплату пенсії у розмірі 22738 грн. 41 коп. Вказує, що така переплата виникла внаслідок рахункової помилки, та посилаючись на ст.1212, 1215 ЦК України просив стягнути з відповідача 22738 грн. 41 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до початку розгляду справи позивач подав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, наголосила, що обов'язок довести недобросовісність відповідача та існування рахункової помилки лежить на позивачеві. Вказала, що відповідач зі свого боку діяв добросовісно, подані ним документи достовірні, тому, вважала що підстав для задоволення позову не існує. Представник третьої особи в судовому засіданні поклався у вирішенні справи на розсуд суду, просив вирішити справу згідно діючого законодавства. Заслухавши поясненні представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи та пенсійної справи відповідача, суд вважає, що зазначений позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] було призначено пенсію за віком Управлінням Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова з 02 травня 2003 року (а.с. 11, 8-10). У відповідності до розпорядження №163626 від 05 липня 2006 року Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова здійснювало перерахунок пенсії відповідача з 01 липня 2006 року у зв'язку із зміною стажу та заробітку (а.с.9) на підставі його заяви від 03 липня 2006 року (а.с.11). Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) діяльність Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова припинена (запис від 03.01.2012 р.). Відповідно до Постанови КМУ від 27 липня 2011 року №803 Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові утворено як юридична особа публічного права шляхом злиття Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова та Управління Пенсійного фонду України у Новозаводському районі м. Чернігова. Розпорядженням від 19 лютого 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові припинило виплату пенсії та закрило особовий рахунок [PERSON] у зв'язку з його переїздом до с.Журавка Варвинського району Чернігівської області (а.с.22). Листом від 06 березня 2015 року №631/05 Управління Пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області повернуло пенсійну справу [PERSON] для упорядкування Управлінню Пенсійного фонду в м. Чернігів, оскільки під час проведення перерахунку пенсії з 01 липня 2006 року розрахунок заробітної плати проведено із порушенням п. 2 ст. 43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.27). Отримавши пенсійну справу [PERSON] позивач продовжив виплату пенсійного забезпечення, однак, розпорядженнями № 163626 від 20 березня 2015 року, від 19 березня 2015 року, від 23 березня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові провело перерахунок пенсії відповідача згідно вимог діючого законодавства. Відповідно до протоколу від 25 березня 2015 року сума переплати пенсії становить 22738 грн. 41 коп. Як вбачається із матеріалів пенсійної справи Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові розпорядженням від 24 березня 2015 року припинило виплату пенсії та закрило особовий рахунок [PERSON] у зв'язку з його переїздом до с.Журавка Варвинського району Чернігівської області (а.П/С 80). Стаття 1215 ЦК України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. У відповідності до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22 січня 2014 року (справа № 6-151 цс 13) безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Позивач у своїй позовні заяві не посилається на будь-який факт зловживання, недобросовісності або подання недостовірних даних з боку [PERSON], які стали підставою для переплати його пенсії. Однак, зазначає на наявність рахункової помилки при перерахунку його пенсії. Поняття «рахункова помилка» в чинному законодавстві не визначено. Проте, в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надається роз'яснення поняття лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору. З матеріалів справи та матеріалів оглянутої в судовому засіданні пенсійної справи слідує, що позивачем не встановлений сам факт наявності саме рахункової помилки, що становить предмет доказування у даному спорі, а саме: відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з'ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов'язаною з неналежним виконанням обов'язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії, а також здійснення контрольних функцій. До таких помилок допущених посадовими особами відносяться також помилки при нарахуванні пенсії пов'язані з неправильним застосуванням службовими особами нормативних актів, якими регулюються обчислення та нарахування пенсії. Натомість, сам лист Управління Пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області від 06 березня 2015 року вказує на те, що невідповідність перерахунку пенсії відповідача існувала у зв'язку з невірним застосуванням п.2 ст.43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», через помилкову процедуру оптимізації заробітку відповідача. Статтею 60 ЦПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що стягнення надміру виплаченої суми можливе лише за умови недобросовісності з боку набувача (відповідача), відсутність доказів щодо існування саме рахункової помилки позивача, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові. Оскільки органи Управління Пенсійного фонду України в редакції ЗУ «Про судовий збір» до 01 вересня 2015 року звільнялись від сплати судового збору, судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed