Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

25 лютого 2002 року померла баба позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. 22 листопада 2013 року у віці 74 роки помер батько позивача [PERSON] Позивач, яка є спадкоємцем за правом представлення, не може одержати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як вона не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін. В звязку з цим позивач звернулася до суду з позовом до Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач вказала, що пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважної, на її думку, причини, оскільки після смерті спадкодавця [PERSON], спадкоємцем першої черги був її батько [PERSON], а вона по закону не мала права на спадок. Батько за життя до нотаріальної контори для прийняття спадщини з заявою не звертався. Про наявність спадкового майна права на земельну частку (пай) вона дізналась лише у 2014 році. Сестра позивача [PERSON] на спадщину не претендує, що підтверджується її заявою, посвідченою секретарем Іванівської другої сільської ради Барвінківського району Харківської області 13.08.2015 року. Позивач в судовому засіданні підтримала позов і пояснила, що про наявність спадкового майна права на земельну частку (пай) вона дізналась у січні 2014 року, коли після смерті батька в документах було знайдено сертифікат на земельну частку (пай0 на імя бабусі. Після цього вона не зверталась до цього часу до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з за відсутності коштів на оформлення спадщини. Відповідач подав до суду заяву, в якій прохає розглядати справу без участі його представника, що суд вважає за можливе. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.\~\~ З наданих позивачем і досліджених в судовому засіданні документів вбачається, що позивач є онукою [PERSON], яка померла 25 лютого 2002 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності у КСП «Дружба». На момент смерті [PERSON] спадкоємцем являвся її син [PERSON], батько позивача. Останній за життя до нотаріальної контори для прийняття спадщини з заявою не звертався, а 22 листопада 2013 року у помер, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть. Ще до смерті [PERSON] рішенням Барвінківського району Харківської області від 12 листопада 2012 року у справі № 2002/1966/12 задоволено заяву Новомиколаївської сільської ради про визнання відумерлою спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла 25.02.2002 року земельної ділянки, наданої у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 785 площею 4,8890 га (рілля), яка розташована за межами населеного пункту на території Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області, право власності на яку померлої [PERSON] посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії II-ХР № 064007, та передано зазначену земельну ділянку у власність територіальній громаді Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області. Як вбачається з наведеного рішення суду спадкодавець [PERSON] реалізувала своє право на земельну частку (пай) і на його підставі отримала у власність земельну ділянку, надану у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 785 площею 4,8890 га (рілля), яка розташована за межами населеного пункту на території Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області, право власності на яку померлої [PERSON] посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії II-ХР № 064007. Позивач зазначила, що пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважної, на її думку, причини, оскільки після смерті спадкодавця [PERSON], спадкоємцем першої черги був її батько [PERSON], а вона по закону не мала права на спадок. Батько за життя до нотаріальної контори для прийняття спадщини з заявою не звертався. Про наявність спадкового майна права на земельну частку (пай) вона дізналась лише у 2014 році. Тобто причиною пропуску строку для прийняття спадщини, яку вказала позивач, є та обставина, що про наявність спадкового майна права на земельну частку (пай) вона дізналась лише у 2014 році. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Як зазначила позивач, вона своєчасно спадщину не прийняла через те, що до 2014 року не знала, що її покійній бабусі належало право на земельну частку (пай), тобто свідомо, за відсутності будь-яких перешкод, не вчиняла дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття чи з дня смерті її батька. З наданої державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори інформаційної довідки від 11.11.2015 року № 42090556 вбачається, що у Спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла 25 лютого 2002 року. Це свідчить про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася, отже, ніхто з її спадкоємців не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно з правовими позиціями Верховного суду України, викладених у постановах від 26.12.2012 року № 6-85цс12 та від 04.11.2015 року № 6-1486цс15, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця чи спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Частиною 1 статті 3607 ЦПК України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Вказані позивачем причини пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини незнання про спадкову масу та відсутність коштів на оформлення спадщини відповідно до наведених вище постанов Верховного Суду України суд не вважає поважною, а позивач не надала доказів того, причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналізуючи наведені докази в їх сукупності і взаємозвязку, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed