Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

25 березня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом (згодом уточненим 10 грудня 2019 року) до [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину автомобіля марки «ВАЗ 21104» «Седан-В», сірого кольору, державний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, який був зареєстрований 27 січня 2016 року за [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію в розмірі 48600,53 грн, що дорівнює вартості Ѕ частини вартості автомобіля «ВАЗ 21104» «Седан-В», сірого кольору, державний номер [NUMBER] , 2010 року випуску. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 03 лютого 2007 року по 23 листопада 2018 року позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За час перебування в шлюбі, а саме 27 січня 2016 року, ними було придбано автомобіль марки «ВАЗ 21104» «Седан-В», сірого кольору, 2010 року, який зареєстровано на відповідача. Зважаючи на те, що оціночна вартість автомобіля становить 97201,06 грн, позивач просить в порядку поділу майна подружжя стягнути з відповідача на його користь половину вартості автомобіля, залишивши автомобіль у власності [PERSON] 31 травня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом про поділ майна подружжя (згодом уточненим 27 січня 2020 року та 18 лютого 2021 року), в якому просить поділити спільне майно у вигляді автомобіля «ВАЗ 21104» д.н.з. [NUMBER] , автомобільного причепу «Лев» моделі 183131 та капітального гаражу, залишивши автомобіль у власності [PERSON] та стягнувши на її користь вартість 1/2 частки у вказаному майні, що становить 48600,53 грн; стягнувши на її користь вартість 1/2 частки відчуженого [PERSON] автомобільного причепу та половину вартості будівельних матеріалів і робіт, які використані при будівництві гаражу у сумі 115\~349, 50 грн, залишивши новостворений гараж [PERSON] . У позові зазначено, що вищевказане майно було придбане сторонами у шлюбі, є спільним сумісним, а тому має бути поділено порівну. Поряд з цим, за спільні кошти ними був побудований капітальний гараж, який на день звернення до суду є повністю готовим до експлуатації та використовується [PERSON] у власних потребах. Домовленості щодо поділу майна сторонами не досягнуто. У відзиві на зустрічну позовну заяву [PERSON] зазначив, що вимоги позову [PERSON] ним не визнаються, вони є безпідставними та не підлягають задоволенню. Так, зокрема зазначає, що капітальний гараж, про який йдеться в позову [PERSON] , був набутий ним вже після розірвання шлюбу. Стосовно поділу спірного автомобілю, то зазначив, що не заперечує про залишення автомобіля у власності [PERSON] , стягнувши з неї половину його вартості в розмірі 48600,53 грн. Що стосується вимоги [PERSON] про поділ автомобільного причепу «ЛЕВ» модель 183131 зазначив, що він був відчужений ним ще за час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі і гроші отримані від його продажу були використані в інтересах сім`ї. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд встановив наступне. 03.02.2007 року сторони уклали шлюб, який рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2018 року розірвано. За час шлюбу сторонами придбано наступне майно. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за [PERSON] 27 січня 2016 року зареєстровано право власності на легковий автомобіль ВАЗ 211104 «Седан-В», 2010 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Вартість автомобіля за висновком №023 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу складає 97201,06 грн. Згідно даних сервісного центру №5945 Регіонального сервісного центру у Сумській області за [PERSON] в період часу з 03.02.2007 року по 01.09.2018 року значився зареєстрованим причіп ЛЕВ 183131, 2016 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Вказаний автомобільний причеп, згідно договору купівлі-продажу 5945/2018/10899562 транспортного засобу, 04.09.2018 року був відчужений [PERSON] на користь [PERSON] за 5630,85 грн. Крім того, як вказує позивач за зустрічним позовом [PERSON] , за час шлюбу за спільні кошти сторонами було збудовано капітальний гараж, який розташований по [ADDRESS] . Даний гараж не прийнятий в експлуатацію. За висновком судової будівельно-технічної експертизи № 28/2020 від 11.12.2020 року вартість матеріалів та будівельних робіт, які були використані в процесі будівництва господарським способом капітального гаражу на дату обстеження становить 230699 грн. Вирішуючи вимоги позовів про поділ вказаного вище майна, суд виходить з наступного. За правилами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України). Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). З матеріалів справи вбачається та сторонами визнається, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, а отже частки у цьому майні дружини та чоловіка є рівними. Як встановлено в судовому засіданні та не спростовано позивачем [PERSON] з часу розірвання шлюбу між сторонами і по день винесення рішення спірний автомобіль знаходився в користуванні [PERSON] . В свою чергу, маючи всі законні права користування, спірним автомобілем [PERSON] доступу до нього немала. Тобто [PERSON] була лише титульним власником вказаного майна. Більше того, хоча [PERSON] має посвідчення водія, однак в судовому засіданні зазначила і це підтвердили свідки, що навиків водіння вона не має і навіть під час шлюбу майже не користувалася даним транспортним засобом. З огляду на вказане та те, що за час експлуатації транспортного засобу [PERSON] автомобіль зношувався і втрачав свій первинний технічний стан, то припинення права власності і присудження компенсації вартості 1/2 частини вказаного авто [PERSON] буде суперечити інтересам [PERSON] , яка ним не користувалась, і в свою чергу погіршить її становище в даному випадку. Тобто суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частини вказаного автомобіля у розмірі 48600,53 грн., присудивши даний автомобіль [PERSON] . Що стосується вимог зустрічного позову про відшкодування половини вартості відчуженого [PERSON] автомобільного причепу «ЛЕВ» модель 183131 заводський номер [NUMBER] , суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено та підтверджено сторонами по справі, що дійсно за час перебування в зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] придбано автомобільний причеп, який в подальшому був відчужений. В своєму позові та під час розгляду справи сторона позивача за первинним позовом наполягала на тому, що вказане майно було відчужене [PERSON] за час перебування в шлюбі в інтересах сім`ї. Поряд з цим, сторона позивача за зустрічним позовом з вказаним твердженням не погоджувалась. Так, [PERSON] в судовому засіданні вказала, що про факт відчуження вказаного причепу дізналась лише під час розгляду даної справи. На час його відчуження сторони, хоча і перебували в зареєстрованому шлюбі, проте спільного бюджету не мали, шлюбно-сімейні стосунки вже не підтримували. Дану обставину також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , які зазначили, що після 03 вересня 2018 року, в зв`язку з обізнаністю [PERSON] про подружню зраду [PERSON] , вони перестали підтримувати шлюбно-сімейні відносини. Враховуючи, що спірне рухоме майно відчужено та належить іншій особі, суд не вбачає можливості поділити вказане майно, але із врахуванням отриманих [PERSON] коштів під час його продажу в сумі 5630,85 грн, вважає за необхідне виділити [PERSON] 1/2 частину вказаної суми, тобто компенсацію в розмірі 2815,42 грн. З приводу вимог зустрічного позову про стягнення з [PERSON] половини вартості будівельних матеріалів і робіт, які використані при будівництві гаражу, який розташований по [ADDRESS] , то суд зазначає наступне. Відповідно до витягу з рішення ХХІ сесії Шосткинської міської ради від 05.03.2019 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0028 га для будівництва індивідуального гаражу в Громадській організації споживачів електроенергії «Металіст» по [ADDRESS] ). 18.04.2019 року вищевказана земельна ділянка була зареєстрована в державному земельному кадастрі та їй присвоєно кадастровий номер 5911000000:04:005:0227. 30.05.2019 року рішенням ХХІІ сесії VІІ скликання Шосткинської міської ради «Про регулювання земельних відносин» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у приватну власність [PERSON] вищевказану земельну ділянку для будівництва гаражу. Право власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,0028 га було зареєстровано 17.07.2019 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] . Вищезазначені документи відповідно до положень Закону України «Про землеустрій», Земельного Кодексу України надали право [PERSON] розпочати будівництво гаражу на відведеній для цього земельній ділянці. Крім того, в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які кожен окремо вказали, що з травня 2019 року проводили будівельні роботи з побудови гаражу в ГОСЕ «Металіст» по вул. Шевченка за домовленістю з [PERSON] . Роботи починали в кінці травня 2019 року після того, як [PERSON] показав дозвільні документи на початок будівельних робіт. Спочатку копали траншеї та заливали фундамент, потім будували стіни та перекривали кришу. Зовнішнє будівництво гаражу проводили у період з кінця травня 2019 року по серпень 2019 року. В 2020 році укладали плитку в гаражі та робили інші внутрішні роботи. Будівельні матеріали купляв та привозив [PERSON] . З огляду на викладене не введений в експлуатацію гараж не є спільним майном подружжя, так як право на його будівництво виникло та саме будівництво розпочато після розірвання шлюбу між сторонами. Протилежного достатніми доказами не доведено. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] хоча і повідомили, що колишнє подружжя розпочало будівництво гаражу в період з червня 2017 року по серпень 2017 року, за цей час викопано траншеї під фундамент, залито фундамент, побудовано стіни та накрито дах кришу, однак виключно вказаними показаннями не може доводитися факт того, що розташований на виділеній лише у 2019 році земельній ділянці гараж вартістю робіт та матеріалів 230699 грн є саме тим гаражем з такою ж вартістю робіт і матеріалів, про будівництво якого повідомили свідки. Сам по собі лист заступника міського голови про те, що у 2016 році [PERSON] надано право на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва гаражу вказаних обставин не підтверджує. Отже, в зв`язку з недоведеністю стороною позивача за зустрічним позовом обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, у задоволенні позову у вказаній частині слід відмовити. За таких обставин зустрічний позов підлягає задоволенню частково, а первісний задоволенню не підлягає.

Outcome: partial