Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

26.10.2020 року заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, у якій просить суд встановити юридичний факт про те, що заявник постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Вимоги заяви мотивовано тим, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON] . На момент смерті їй належала на праві власності 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Вказана квартира приватизована заявником, його матір`ю та його батьком в рівних долях. Батько заявника [PERSON] за договором дарування частини квартири від 21.04.20009 року подарував належну йому частину вказаної квартири заявнику. 03.03.1992 року батьки заявника розірвали шлюб, після чого батько став проживати окремо у кв. [ADDRESS] . Вказана квартира не була приватизована батьком і ув`язку з його слабким здоров`ям та на його прохання заявник зареєструвався у цій квартирі і піклувався про батька. Заявник почергово піклувався про своїх батьків, оскільки мати перенесла інсульт, страждала на онкологічне захворювання, діабет та психічний розлад, тому також потребувала постійної сторонньої допомоги. Після смерті батька 03.12.2010 року заявник почав постійно проживати разом з матір`ю у кв. [ADDRESS] , постійно турбувався та піклувався про матір та її здоров`я, купляв ліки, продукти, сплачував комунальні послуги. 28.06.2014 року мати заявника померла і її похованням займався виключно заявник, оскільки інших родичів немає. Після смерті матері заявник продовжує проживати у квартирі та з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся до державного нотаріуса, однак отримав відмову у видачі свідоцтва, оскільки пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. У постанові про відмову зазначено, що заявник не був зареєстрований разом зі спадкодавцем та не встановлений рішенням суду факт проживання однією сім`єю. Заявник вказує, що є єдиним спадкоємцем майна померлої і оскільки він постійно проживав з матір`ю за однією адресою по день її смерті, він вважав себе таким, що прийняв спадщину. Факт постійного проживання можуть підтвердити свідки, а також цей факт підтверджується письмовими доказами доданими до заяви про встановлення факту. Ухвалою суду від 30.10.2020 року, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження. В судовому засіданні заявник підтримав вимоги своєї заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити та додатково пояснив суду, що після смерті матері з`ясувалось, що за законодавством він пропустив строк для прийняття спадщини, але заявнику не були відомі такі вимоги законодавства і він вважав, що прийняв спадщину, оскільки постійно на час смерті матері проживав із нею в кв. [ADDRESS] та є єдиним спадкоємцем. Мати заявника було онкохворою і з 2011 року заявник постійно із нею проживав та піклувався про неї. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що разом із батьками заявника вона отримала квартиру у 1980 році, стали сусідами і тому заявника вона знає з його дитячих років. Заявник з народження і до теперішнього часу проживає в кв, [ADDRESS] , тобто протягом близько 40 років. Заявник постійно проживав зі своєю матір`ю, турбувався про неї весь час, а також під час її хвороби. Заявник завжди турбувався про своїх батьків та брата, який помер, і займався їхніми похоронами. Суд, вислухавши пояснення заявника та покази свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності та кожен окремо, приходить до висновку про те, що заява [PERSON] підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] у м. Києві померла [PERSON] . При цьому, за змістом листа Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, [PERSON] на час своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] одна. Заявник є рідним сином померлої, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] . Сам заявник зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту заявника. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частини кв. [ADDRESS] . При цьому, за життя померла не залишила заповіту, спадкова справа заведена за заявою [PERSON] , однак постановою державного нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки заявником пропущений строк для прийняття спадщини і відсутнє рішення суду про встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Будь-які інші особи з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались. Факт постійного проживання заявника зі своєю мамою на час її смерті, тобто на час відкриття спадщини, підтверджується показами свідка та доданими до заяви письмовими доказами щодо права власності, родинних зав`язків, стану здоров`я спадкодавця, поховання померлої та матеріалами копії спадкової справи. Враховуючи встановлені на підставі наявних в матеріалах справи документів та показань свідка обставини проживання заявника та [PERSON] на основі постійного проживання на час смерті спадкодавця, суд вважає вимоги заяви про встановлення відповідного факту обґрунтованими. Аналізуючи встановлені обставини, покази свідка та наявні в матеріалах справи письмові докази, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що суду надано достатньо доказів для встановлення юридичного факту про те, що спадкоємець П`ятківський станом на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , що необхідно заявнику для реалізації свого права на отримання спадку після смерті його рідної матері [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved