Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

26.03.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі - 2 000,00 гривень щомісячно, до досягнення нею повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на своє утримання у зв`язку з знаходженням у декреті по догляду за дитиною, до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з вказаним позовом і до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто, відповідач є працездатною людиною, стягнення за виконавчими документами не проводиться, він має можливість утримувати дитину і сплачувати на її користь аліменти. У даний час позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв`язку з цим ніде не працює, фактично проживає на ті кошти, які отримує як допомогу по догляду за дитиною. На теперішній час позивачу не відомо де працює відповідач, проте відповідач зобов`язаний і здатний за станом здоров`я і матеріальним положенням сплачувати на користь їх спільної доньки аліменти, тверду грошову суму в розмірі 2 000,00 грн. на місяць до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома, її представник - адвокат Резник Ю.Д. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв`язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. 16.09.2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши думку представника позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Згідно з ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 7 Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлений у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с.7) 08.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 743. (а.с.6). Згідно довідки № 458, виданої Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 22.03.2019 року, дитина [PERSON] , [INFO] дійсно знаходиться біля матері [PERSON] , [INFO] . (а.с. 9) Задовольняючи позов суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, право дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Стаття 191 СК України визначає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved