Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

25.08.2015 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вказує, що перебувають із відповідачем у шлюбі з 15.07.2007 року, від шлюбу з яким мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Зазначає, що подружнє життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріальної дітям не надає, згоди щодо матеріального утримання дітей між ними не досягнуто. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 2318 грн. щомісячно, стягнути із відповідача на її користь судовий збір. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.09.2015 року провадження у справі було зупинено у зв'язку із наданням сторону строку на примирення. 30.11.2015 року провадження у справі відновлено у зв'язку із закінченням строку на примирення. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду заяву, якою просила справу розглядати у її відсутності по наявних у ній матеріалах, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся належним чином про дату,час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Суд дослідивши та оцінивши подані докази прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 15.07.2007 року (а.с.5). За час перебування у шлюбі у сторін народилися: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.9-10). Судом установлено, що позивач та відповідач не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, а тому їх шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім того, сторонам надався строк на примирення, однак подружжя не примирилося. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам неповнолітніх дітей, вжиті судом заходи до примирення сторін позитивних результатів не дали, а тому шлюб слід розірвати. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що діти проживають разом з матір'ю, позивачкою по справі. Домовленості між сторонами щодо розміру аліментів на утримання дітей не досягнуто. Відповідач [PERSON] не подав суду відомостей про власний стан здоров'я, матеріальний стан, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я дітей, сторін, а також їх матеріальне становище. Суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2318 грн., із 25.08.2015 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Outcome: approved