Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

24 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 06 листопада 2010 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені з січня 2014 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Спору про місце проживання дитини і розподіл спільного майна не має. Спільне господарство не ведеться. Збереження сімї неможливо і суперечить її інтересам. Тому просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Різніченко». Судові витрати просить покласти на відповідача. Сторонам судом надавався строк для примирення терміном шість місяців. Після закінчення строку на примирення позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що з відповідачем не примирилися (а.с.28). Відповідач у судове засідання не зявився, надавши 02.08.2016 р. заяву про надання строку на примирення, в якій зазначив, що підстав для розірвання шлюбу немає. В подальшому про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надав (а.с. 17, 31-32). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 листопада 2010 року, актовий запис № 90, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 119015, виданого виконкомом Суходільської міської ради Луганської області (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 14.01.2014 р., виданого виконавчим комітетом Суходільської міської ради м. Краснодона Луганської області (а.с. 8). Частиною 1статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. ст.105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України). Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Відповідно до п.5 ст.191 ЦПК України у справі по розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ст. 24 СК України. Згідно ухвали Сватівського районного суду Луганської області від 16.08.2016 року, враховуючи заяву відповідача про надання строку на примирення, сторонам по справі надавався строк для примирення терміном шість місяців, провадження у справі було зупинено (а.с. 17, 23). Оскільки наданий сторонам строк на примирення позитивних результатів не приніс, позивач зазначає, що з відповідачем не примирилися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] (до шлюбу Коровкіна) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу «Різніченко». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved