Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

26 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в с. Роговичі по вул. Садова, 9, Полонського району, Хмельницької області. В обґрунтування вимог вказував, що на виділеній земельній ділянці площею 0,62 га було побудовано зазначений житловий будинок, який станом на 15 квітня 1991 року відносився до колгоспного двору, головою якого була його мати [PERSON], однак вона за життя не здійснила державну реєстрацію своїх прав на нього. 11 травня 2014 року мати померла та він (позивач), у встановлений законодавством шестимісячний строк прийняв спадщину, але через відсутність на домоволодіння правовстановлюючого документу, позбавлений можливості оформити в нотаріалтній конторі право на спадщину за заповітом, тому за захистом свого права змушений звернутися до суду. В підготовчому судовому засіданні [PERSON] позов підтримав та просив його вимоги задовольнити із наведених вище підстав. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду письмове клопотання про визнання позову [PERSON] та розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що на земельній ділянці площею 0,62 га в 1967 році побудовано згаданий вище житловий будинок та господарські споруди, які станом на 15.04.1991 року відносились до колгоспного двору, головою якого була [PERSON], однак вона за свого життя не отримала правовстановлюючий документ на нього, що стверджується даними довідки, виданої старостою Роговичівського старостинського округу Полонської міської ради ОТГ 23.04.2018 року за вих. № 188, а також технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок. 04 березня 1999 року [PERSON] склала заповіт на ім`я свого сина [PERSON], за яким вона заповіла для нього все майно де б воно не було, і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що, вона за законом матиме право. 11 травня 2014 року мати позивача померла та після її смерті відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок. [PERSON] постійно проживав в [INFO] разом із матір`ю на час відкриття спадщини, де й було зареєстровано місце її проживання, а тому позивач як спадкоємець за заповітом, у відповідності з ст.ст.1217, 1268 ЦК України, у встановлений законодавством шестимісячний строк з дня відкриття спадщини (ч.ч.1, 3 ст.1270 цього Кодексу) прийняв спадщину. Однак, у зв`язку з відсутністю на житло правовстановлюючого документа він позбавлений можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст.1218 згаданого Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК). Приймаючи до уваги, що позивач у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк у шість місяців з дня відкриття спадщини прийняв спадщину, а тому він як спадкоємець\~за заповітом,\~набув право\~власності вцілому\~на вказане\~домоволодіння. За таких обставин суд не знаходить підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved