Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

25.09.2018 р. представник позивачки звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього в користь позивачки заборгованість в сумі 30\~126, 60 грн., що складається з наступного: 24\~345, 60 грн. індексу інфляції за час прострочення суми боргу та 5\~781, 20 грн. трьох відсотків річних. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.01.2010 р. частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми завдатку та стягнуто з останньої 64\~118, 40 грн. сплаченого завдатку. Після набрання рішенням законної сили, позивач звернула даний виконавчий лист до виконання, проте з часу винесення даного судового рішення відповідачка ухиляється від сплати вказаних коштів, виконавчий лист неодноразово повертався без виконання. В останнє виконавчий лист №2-698/2010 постановою державного виконавця від 28.09.2017 р. було повернуто на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», із зазначенням повторного пред`явлення до 28.09.2020 р.. Так як відповідачка тривалий час не повертає кошти присуджені вказаним вище судовим рішенням, кошти якими вона користується значно знецінилися внаслідок інфляційних процесів. Враховуючи наведене, на підставі ст. 625 ЦК України просить позов задовольнити. 08.07.2019 року у судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка та її представник подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судові засідання 11.02.2019 р. та 08.07.2019 р. не з`явилася, заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності не подавала, про причини неявки не повідомляла. При цьому, відповідачкою не було подано відзиву. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.01.2010 року, яке набрало законної сили 05.02.2010 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення подвійної суми завдатку та моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з останньої 64\~118,40 грн. сплаченого завдатку, також вирішено питання судових витрат. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 26.03.2010 р. на виконання даного судового рішення суд видав виконавчий лист №2-698/2010 з якого вбачається, що такий неодноразово повертався державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Востаннє виконавчі листи були повернуті стягувачеві постановою державного виконавця від 28.09.2017 р. на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», що підтверджується листом Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області від 27.07.2018 р. за №Л-324/0/5-18/02. Згідно наведеного представником позивачки розрахунку за період часу з 07.09.2015 року по 07.09.2018 р. сума боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, за період з вересня 2015 року по вересень 2018 року, становить 24 345,60 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 5 781,20 грн.. Таким чином, судом встановлено, що відповідачкою рішення суду від 25.01.2010 року, яке набрало законної сили 05.02.2010 року, не виконано, а тому із довготривалим його не виконанням, у позивачки виникло право щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат на відповідне грошове зобов`язання. Частиною 4 ст.264 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається із змісту постанови Великої палати Верховного суду від 16.05.2019 року (справа № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18) у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Оцінюючи поданий представником позивачки розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних індексів інфляції та за відповідними формулами, належним чином обґрунтований та мотивований. У свою чергу, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки наведені представником позивачки. З огляду на вище наведене, суд приходить до переконання, що відповідачка не виконує свої зобов`язання за рішенням суду, яке набрало законної сили, а тому позов слід задовольнити у межах заявлених позовних вимог та стягнути з відповідачки на користь позивачки заборгованість в сумі 30\~126, 60 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання з 07.09.2015 року по 07.09.2018 року, що складається з наступного: 24\~345, 60 грн. індексу інфляції за час прострочення суми боргу та 5\~781, 20 грн. трьох відсотків річних. В силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 1409,60 грн. (704,80 грн. + 704,80 грн.) від якого була звільнена позивачка при подачі позову.

Outcome: approved