Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

26 березня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на своє утримання, як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. У позові зазначила, що вона навчається в Маріупольському державному університеті на першому курсі за спеціальністю «Мова та література» з 01.09.2013 року до 30.06.2017 року. Проживає з матір'ю, на період навчання користується гуртожитком та потребує інших матеріальних витрат. Відповідач [PERSON] добровільно не надає допомоги позивачу у зв'язку з її навчанням. Разом з цим, відповідач працевлаштований, отримує заробітну плату, в змозі надавати допомогу на її утримання на період навчання, тому просить стягнути з відповідача 1/5 частину всіх видів заробітку на період навчання до 30.06.2017 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала та пояснила суду, що витрати на навчання складаються з витрат на оплату житла, на проїзд до навчального закладу, а також з коштів на харчування, придбання навчальних посібників, оплату інтернету та інших матеріальних витрат, на які матеріальної допомоги від матері не достатньо. Також позивач надала суду письмову заяву, в якій просить стягувати з відповідача кошти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та письмово повідомив суду про те, що ним частково визнається позов, так як він має іншу родину, до складу якої входять дружина та двоє неповнолітніх дітей, його середньомісячний заробіток складає близько 3200,00 гривень і він не має можливості надавати матеріальну допомогу в зазначеному в позові розмірі. (а.с. 18). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] яка народилася [INFO] (а.с. 5). [INFO] [PERSON] досягла повноліття, на даний час продовжує навчання на безоплатній основі, є студенткою 1-го курсу денної форми навчання Маріупольського державного університету, навчається за спеціальністю «Мова та література» (а.с. 7). Згідно довідки про доходи № 150 від 13.03.2014 року отримувала стипендію в розмірі 3650,00 гривень за півріччя, тобто 730,00 гривень щомісячно. На теперішній час стипендію не отримує. (а.с. 10) З наданої позивачем довідки від 01.04.2014 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована в гуртожитку вказаного вище навчального закладу, плата за який складає 193,92 гривні на місяць (а.с.9). Також судом встановлено, що мати позивача [PERSON] має родину до складу якої входить чоловік, позивач, та дві неповнолітні доньки [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. [PERSON] на даний час працює лаборантом Волноваської міськрайонної філії державної установи «Донецький обласний лабораторний центр держсанепідемслужби України». Згідно наданої довідки за період з 01.09.2013 по 01.02.2014 року отримала заробітну плату в розмірі 6624,35 грн, що складає приблизно 1100,00 гривень на місяць. Витрати позивача на харчування, як вбачається з наданих платіжних доручень, відповідних пояснень позивача, складають приблизно 680,00 гривень. Відповідач [PERSON] працює в ДП Вугільна компанія «Краснолиманська», нарахований дохід складає в середньому 3980,00 гривень на місяць грн. (а.с. 21) Має родину, до складу якої входить дружина [PERSON], сини [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.19). Відповідно до положень частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України (далі-СК України) , якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує відповідно до статті 182 СК України: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно частин 1 та 2 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 СК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до коментованої статті 199 СК України та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеного у постанові № 3 від 15.12.2006 року «Про застосування окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, особа не в усіх випадках є обмеженою у зв'язку з навчанням в можливості заробляти кошти для власного забезпечення, тому в разі спору така потреба має бути встановлена судом. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов'язаною з навчанням, про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. Суд критично ставиться до пояснень позивача та наданих у їх підтвердження доказів, щодо купівлі матір'ю позивача [PERSON] ноутбуку позивачу [PERSON] для навчання, оскільки наданим графіком платежів, та платіжними дорученнями не підтверджено факт купівлі майна саме позивачу для навчання. Також суд враховує ті обставини, що мати позивача як і батько позивача - відповідач по справі, окрім позивача [PERSON] мають родини, до складу яких входять неповнолітні діти, у матері дві доньки, у батька двоє синів, які також потребують матеріальної допомоги. Висновок суду про змогу відповідача надавати позивачу матеріальну допомогу у зв'язку з її навчанням ґрунтується на тому, що хоча він і має іншу родину з двома неповнолітніми дітьми, проте він отримує заробітну плату, яка є значно вищою від розміру мінімальної заробітної плати. Визначаючи розмір матеріальної допомоги (аліментів), суд враховує стан здоров'я як дитини, так і платника аліментів, який є задовільним. На підставі зазначених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу доньці, яка навчається і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, та зобов'язаний утримувати її до закінчення навчання нарівні з матір'ю позивача, оскільки закон покладає обов'язок щодо утримання повнолітньої дитини рівною мірою на обох батьків. Згідно статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, але аліменти не можуть бути менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачено частиною 2 статті 182 СК України. Дохід відповідача є стабільним, доказів, про одержання ним доходу в натурі, а також інших обставин, що мають істотне значення суду не надано, тому стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень суд вважає не доцільним. Таким чином, суд, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 СК України, вважає необхідним задовольнити вимоги позивача зазначені у позовній заяві, у зв'язку з чим стягнути з відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу), починаючи з 26.03.2014 року і до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Враховуючи те, що позивач при пред'явленні до суду позову звільнена від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на її користь, суд, згідно положень статті 88 Цивільного процесуального Кодексу України, має підстави для стягнення з відповідача судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, в сумі 243,60 гривень. Згідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі зазначеного та

Outcome: approved