Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

24.12.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про встановлення факту прийняття [PERSON] , померлою [INFO] , спадщини, що відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] та визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] , в т.ч. на 1/3 частку в порядку спадкування за законом після батька [PERSON] , померлого [INFO] , та на 1/6 частку в порядку спадкування за законом після матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 05.11.2019 року відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 03.12.2019 року. Ухвалою суду від 05.02.2020 року справу призначено до розгляду. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, заявлені вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, з відзивом на позов до суду не звертався, заперечень за позовом не надав. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, без фіксації судового процесу. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була приватизована на підставі розпорядження голови Ленінської районної Ради народних депутатів м. Запоріжжя [NUMBER]-П від 27.01.1994 р., про що було видано свідоцтво [NUMBER] про право власності на житло від 27.01.1994 р. Згідно зі свідоцтвом про право власності квартира перейшла у спільну сумісну власність трьох осіб: - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] доводяться позивачу дідом та бабою, а [PERSON] - батьком. Факт родинних стосунків [PERSON] з [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Запоріжжя Запорізької області 06.06.1984 р.; свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицького районного управління юстиції м.Запоріжжя 04.06.2005 р. Факт родинних стосунків із дідом і бабою - [PERSON] і [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим Тучівською сільською Радою депутатів трудящих села Тучеве Овініщенського району Калінінської області РРФСР 03.08.1955 р.; свідоцтвом про шлюб, виданим Бюро запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Краснохолмської районної Ради депутатів трудящих Калінінської області РРФСР 11.03.1974 р. Право спільної сумісної власності, що виникло на підставі зазначеного свідоцтва про право власності, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №189102173, №189101630 та №189100822 від 18.11.2019 р. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Березайською сільською адміністрацією Бологовського району Тверської області РФ 12.08.1997 р. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) [NUMBER] від 15.07.2019 р. Спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , відповідно до п. 1 частини першої ст. 549 ЦК УРСР (шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном) у рівних частках прийняли [PERSON] та [PERSON] , які постійно мешкали разом зі спадкодавцем і були співвласниками квартири [ADDRESS] , що належала їм на праві спільної сумісної власності. Проте свої права на спадщину за життя не оформили. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції 14.10.2003 р. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) [NUMBER] від 15.07.2019 р. Спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , відповідно до п. 1 частини першої ст. 549 ЦК УРСР (шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном) прийняв [PERSON] , який постійно мешкав разом зі спадкодавицею і був співвласником квартири [ADDRESS] , що належала їм на праві спільної власності. Проте свої права на спадщину, за життя не оформив. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 26.02.2010 р. Заповіту [PERSON] не залишив, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №56861061 від 15.07.2019 р. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] за місцем його проживання і реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з ним мешкали: його дочка - позивач [PERSON] , донька позивача : [PERSON] , мати позивача [PERSON] та сестра - [PERSON] . Наведене підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 19.07.2019 р. №04-07/3/12742. Таким чином, до першої черги спадкоємців за законом після смерті батька належали: його дружина [PERSON] , а також діти: позивач та її сестра [PERSON] . Спадщину, що відкрилась після батька [PERSON] , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України (внаслідок постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини) прийняли у рівних частках усі його спадкоємці першої черги за законом. Заяв про прийняття спадщини нотаріусу жоден зі спадкоємців не подавав, ніхто з його спадкоємців прав на спадщину, що відкрилась після [PERSON] не оформив. Спорідненість сестри та шлюб батьків на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 16.02.2010 р.; свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , виданим Будинком одружень Бюро запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Запорізької міської Ради депутатів трудящих Запорізької області 04.03.1976 р.; свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] , виданим Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів Запорізької області 06.03.1986 р.; свідоцтвом батьків про одруження [NUMBER] , виданим Відділу реєстрації актів громадянського стану Хортицької районної адміністрації м. Запоріжжя 22.03.1996 р. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 08.04.2010 р. На час відкриття спадщини після матері [PERSON] за місцем її проживання і реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з нею мешкали 3 особи: позивач [PERSON] , її дочка [PERSON] , та сестра [PERSON] . Наведене підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 19.07.2019 р. №04-07/3/12743. Таким чином, до першої черги спадкоємців за законом після смерті матері [PERSON] належали її діти : позивач [PERSON] та її сестра [PERSON] . Спадщину, що відкрилась після матері [PERSON] , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України (внаслідок постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини) прийняли у рівних частках спадкоємці першої черги за законом, тобто позивач та ії сестра [PERSON] . Заяв про прийняття спадщини нотаріусу жоден зі спадкоємців не подавав, прав на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] ніхто не оформив. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 05.08.2015 р. На час відкриття спадщини після смерті сестри [PERSON] за місцем її проживання і реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з нею мешкали дві особи: позивач [PERSON] та її дочка [PERSON] . Заповіту [PERSON] не залишила. Упродовж життя вона у шлюбі не перебувала, дітей не мала, отже після смерті [PERSON] спадкоємців першої черги за законом немає. Спадщину, що відкрилась після сестри [PERSON] , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України (внаслідок постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини) прийняла позивач, її рідна сестра, єдиний спадкоємець другої черги за законом. Заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] нотаріусу не подавала, право на спадщину, що відкрилась, не оформила. Спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена за вимогою її кредитора Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою. 15.07.2019 р. позивач звернулась до нотаріуса [PERSON] . з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , на підставі якої було відкрито спадкову справу №59/2019 та заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , на підставі якої відкрито спадкову справу №60/2019. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. від 09.12.2019р. відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом з підстав відсутності документа на підтвердження факту прийняття спадщини після смерті діда - [PERSON] його спадкоємцями та факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті його матері [PERSON] , відомості про останнє місце реєстрації якої відсутні. Згідно з п. п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки [PERSON] помер у 1997 р., а [PERSON] - у 2003 р., до відносин спадкування після кожного з них застосовуються положення ЦК УРСР 1963 р. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає (ст. 17 ЦК УРСР). Як зазначалося вище, заяв про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини ні після смерті діда, ні після смерті баби не подавав жоден з їхніх спадкоємців, спадкові справи після них не заводились, проте всі спадкоємці першої черги за законом були співвласниками спірної квартири і постійно мешкали в ній, отже негайно вступали у володіння та управління спадковим майном, що свідчить про прийняття ними спадщини відповідно до п. 1 частини першої ст. 549 ЦК УРСР. [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі з 16.04.1975 р. по 05.04.1994 р., а [PERSON] - з 28.01.1986 р. по 05.04.1994 р., що підтверджується довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 09.12.2019 р., відповідно, №04-07/3/22823 та №04-07/3/22822. Після приватизації квартири й отримання свідоцтва про право власності у січні 1994 р. [PERSON] та [PERSON] знялися з реєстрації місця проживання, проте фактично постійно мешкали у квартирі аж по день смерті кожного з них. Згідно зі ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає (ст. 17 ЦК УРСР). В умовах, коли [PERSON] знялася з реєстрації місця проживання за адресою спірної квартири [INFO] , а померла [INFO] , не будучи в цей період ніде зареєстрованою, місце відкриття спадщини після неї відповідно до ст. 526 ЦК УРСР визначається вказівкою закону: якщо останнє постійне місце проживання (на день смерті) спадкодавця невідоме, - місцем відкриття спадщини визнається місцезнаходження майна або його основної частини. Місцезнаходженням майна [PERSON] є спірна квартира, таким чином, місцем відкриття спадщини визнається адреса: [ADDRESS] . На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину після неї, був її син, [PERSON] , який мешкав і був зареєстрований у спірній квартирі в період з 12.03.1986 р. по дату смерті - 25.02.2010 р. (довідка Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 19.07.2019 р. №04-07/3/12742), тобто вступив у володіння спадковим майном відповідно до ст. 549 ЦК УРСР. Виходячи з викладених обставин, від моменту приватизації спірної квартири (27.01.1994 р.) відбувалися такі зміни у праві власності на неї: Від моменту приватизації квартира належала на праві спільної сумісної власності трьом особам: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції, що діяла на момент приватизації квартири) передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Згідно із Законом України «Про власність» (у редакції, що діяла на момент приватизації квартири) майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними (ч. 1 ст. 17). Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 р. №20 (у редакції, що діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] ) частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодекса про шлюб та сім`ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Таким чином, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] умовні частки усіх співвласників спірної квартири вважаються рівними, отже, його ідеальна частка дорівнює 1/3 у праві власності на квартиру. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Тобто належна [PERSON] ідеальна 1/3 частка у праві власності на квартиру підлягала поділу між двома його спадкоємцями за законом: дружиною померлого [PERSON] і сином [PERSON] , в рівних частках (по 1/6), після чого ідеальні частки кожного з них у праві власності на квартиру стали дорівнювати 1/2 (1/3+1/6). Після смерті [PERSON] спадщину після неї прийняв єдиний спадкоємець - [PERSON] , якому в порядку спадкування перейшла належна померлій 1/2 частка у праві власності на квартиру, після чого йому стала належати квартира в цілому (1/1). Після смерті [PERSON] , спадщина була прийнята трьома його спадкоємцями за законом: дружиною - [PERSON] , дочкою - [PERSON] та дочкою [PERSON] у рівних частках (по 1/3). Після смерті [PERSON] , спадщина була прийнята двома її спадкоємцями за законом: дочкою [PERSON] та дочкою [PERSON] у рівних частках (по 1/6), після чого кожній з них стала належати ідеальна частка у праві власності на квартиру в розмірі 1/2 частини (1/3+1/6). Таким чином, враховуючи, що [PERSON] успадкувала майно після смерті батьків, які за життя не отримали правовстановлюючий документів на спадкове майно, і з цих підстав нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає за можливе задовольнити вимогу про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved