Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

25.07.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] 14.09.2018 року судом отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14.09.2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду на 31.10.2018 року в підготовче судове засідання з викликом сторін. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В підготовчому судовому засіданні 31.10.2018 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 26 вересня 1998 року у виконавчому комітеті Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 51. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне 26 вересня 1998 року він уклав шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 51. В період шлюбу у них народилося двоє дітей: на даний час неповнолітньою є донька - [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між ними протягом останніх двох років поступово погіршувались, що призвело до їх припинення. З жовтня 2017 року вони шлюбні відносини не підтримують, спільно не проживають, ведуть окреме домашнє господарство. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження у поглядах на сімейні відносини та ведення спільного господарства, тому вважає, що збереження шлюбу між ними не можливе, так як це суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що й стало причиною звернення до суду. В підготовчому судове засідання позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, строк для примирення просить не надавати. Пояснивши, що в позовній заяві повністю виклав всі обставини справи та навів доводи на їх обґрунтування. Відповідач в підготовчому судовому засідання позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала та не заперечує проти розірвання шлюбу, строк для примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Між сторонами виникли сімейні правовідносини, пов'язані із розірванням шлюбу. Судом встановлено, що 26 вересня 1998 року позивач уклав шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 51., що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: з яких неповнолітньою на даний час є донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини та паспортними даними . За доводами, викладеними в позовній заяві, судом встановлено, що на даний час шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили. Відносини між сторонами поступово погіршувались протягом останніх двох років, та привели до припинення спільного проживання. З жовтня 2017 року сторони спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті протилежних поглядів на сімейне життя, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків, що підтверджується сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, сторони проживають окремо одне від одного та не підтримують шлюбні відносини протягом тривалого періоду. З чого суд робить висновок, що у сторін було достатньо часу для прийняття зваженого рішення про продовження перебування в шлюбі. За даних обставин суд вважає за можливе прийняти рішення про розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту прав, обраним позивачем, а саме припинення шлюбних правовідносин, та який передбачений нормами Сімейного кодексу України. Після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити відповідачці прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України - У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову Так як відповідачем визнані позовні вимоги до початку розгляду справи по суті. Суд вважає за можливе повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0.1093677781.1 від 25 липня 2018 року в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 коп. . Так як з позивачкою залишається проживати неповнолітня дитина, суд вважає за можливе понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в іншій частині в сумі 352 грн. 40 коп., покласти на позивача. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд вважає за можливе також покласти на позивача. На основі ст. 110, 112, Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved