Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

25.06.2018 року до Валківського районного суду Харківської області із Нововодолазького районного суду Харківської області, згідно розпорядження голови Нововодолазького районного суду Харківської області №631/662/18 від 15.06.2018 року надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про визнання права власності на будинок колгоспного двору та в порядку спадкування. Після уточнень в позові зазначено, що батько позивачів [PERSON] помер [INFO] . На момент смерті спадкодавець проживав та був зареєстрованим разом із дружиною [PERSON] та сином [PERSON] . [PERSON] подав в шестимісячний термін заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Третій син [PERSON] на день смерті із спадкодавцем зареєстрований не був, в шестимісячний термін заяви до нотаріуса про прийняття спадщини не подавав. [PERSON] подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини. Після смерті спадкодавця залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 6324284000:01:001:0467, в розмірі 0,6302 га, розташованої на території Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського призначення, кадастровий номер: 6324284000:01:001:0442, в розмірі 2,9649 га, розташованої на території Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області. Правовстановлюючі документи, а саме два державних акти були втрачені, у зв`язку із чим, оформити спадщину в нотаріальному порядку не можливо. Крім того, в позові зазначено, що спадкодавець [PERSON] не встиг за життя оформити спадщину, яку він прийняв після своїх батьків - [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03.10.1990 року [PERSON] був головою колгоспного двору. На день смерті останнього, разом із ним були прописані спадкоємці першої черги, а саме дружина [PERSON] та син [PERSON] , що свідчить про прийняття ними спадщини, але за життя її оформити не встигли. [PERSON] написала заповіт, яким заповіла усе своє майно своєму синові [PERSON] , який був прописаний разом із матір`ю, а тому є таким, що прийняв після неї спадщину. Одержати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок у нотаріуса позивачі позбавлені можливості, оскільки будинок відноситься до колгоспного типу двору. На даний час поняття колгоспний двір втратило значення. Перевести двір до категорії, що належить громадянину на праві приватної власності не можливо, оскільки голова двору - помер. 15.04.1991 року з набрання чинності Закону України «Про власність», припинила існування форма власності, як власність колгоспного двору, а тому виходячи із рівності часток кожного члена колгоспного двору, який складався із семи членів - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на праві власності належало по 1/7 частині житлового будинку. Позивачі вимагають визнати за ними: -право власності по 1/7 частині житлового будинку, як будинку колишнього колгоспного двору, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , разом із надвірними будівлями; -право власності по 3/14 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - право власності по 1/2 частині на земельну ділянку, кадастровий номер: 6324284000:01:001:0467, площею 0,6302 га на території Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського призначення, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - право власності по 1/2 частині на земельну ділянку, кадастровий номер: 6324284000:01:001:0442, площею 2,9649 га на території Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського призначення, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримала та прохала його задовольнити посилаючись на обставини викладені в ньому. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні були відсутні, проте надіслали до суду клопотання згідно змісту яких позовні вимоги визнають та прохають проводити розгляд справи за їх відсутності. Представник Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області в судовому засіданні був відсутній, проте подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 265 ЦПК України, рішення має містити зазначення процесуальних дій у справі. 25.06.2018 року до Валківського районного суду Харківської області із Нововодолазького районного суду Харківської області, згідно розпорядження голови Нововодолазького районного суду Харківської області №631/662/18 від 15.06.2018 року надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про визнання права власності на будинок колгоспного двору та в порядку спадкування. Ухвалою судді від 29 серпня 2018 року провадження у справі відкрите та призначено в підготовче судове засідання. 03 червня 2019 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивачів та витребувано із Нововодолазької державної нотаріальної контори відомості чи заводились спадкові справи після [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . 14 червня 2019 року на виконання ухвали суду з Нововодолазької державної нотаріальної контори до суду надійшли витребувані відомості. 07 серпня 2019 року представник позивачів подала заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою суду від 07 серпня 2019 року підготовче провадження в цивільній справі закрите та призначено справу до розгляду по суті. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що батьками позивачів [PERSON] і [PERSON] , а також відповідача [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 25.03.1989 року, серії [NUMBER] виданого 25.11.2017 року та серії [NUMBER] виданого 12.11.1969 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 27.06.2017 року Просянською сільською радою Нововодолазького району Харківської області. Після смерті останнього заведена спадкова справа Нововодолазькою державною нотаріальною конторою, що витікає з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №49835550 від 11.11.2017 року. Як вбачається із заяви від 14.11.2017 року [PERSON] , останній звернувся до Нововодолазької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до довідки виданої 03.11.2017 року виконавчим комітетом Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області за №792, померлий [PERSON] був зареєстрований і постійно проживав по [ADDRESS] по день смерті [INFO] . [PERSON] проживав разом із дружиною [PERSON] та сином [PERSON] . Відповідно до відомостей паспорту громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 10.06.1994 року. [PERSON] та [PERSON] до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не звертались та від своєї частки відмовилась на користь позивачів, що підтверджується їх заявами, яка нотаріально посвідчені, про визнання позову. Як вбачається з посвідки про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 02.12.1992 року та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 05.03.2002 року Просянською сільською радою Нововодолазького району Харківської області. Як вбачається з положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що витікає з положень ч. 1 ст.1217 ЦК України. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, япадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, суд вважає, що спадкоємцями які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є його сини [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зареєстрованих за №,№ 320 та 321 від 17.05.2018 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] була заведене спадкова справа №149 від 14.11.2017 року. Заявники [PERSON] та [PERSON] не надали документ, який підтверджує право власності на спадкове майно, який пройшов державну реєстрацію на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 6324284000:01:001:0467 в розмірі 0,6302 га та кадастровий номер: 6324284000:01:001:0442 в розмірі 2,9649 га, які розташовані на території Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області на ім`я [PERSON] , у зв`язку із чим, [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з листа відділу у Нововодолазькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №В-27/0-0.23,26-27/147-19 від 11.06.2019 року, згідно Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 557 зроблено запис, що за [PERSON] на території Просянської сільської ради зареєстрована земельна ділянка площею 0,6302 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Нововодолазької РДА №820 від 22.11.2007 року та №129 від 23.03.2009 року. Також у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 558 зроблено запис, що за [PERSON] на території Просянської сільської ради зареєстрована земельна ділянка площею 2,9649 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Нововодолазької РДА №820 від 22.11.2007 року та №129 від 23.03.2009 року. Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ № 518419 від 23.09.2009 року та серії ЯЕ № 518404 від 23.03.2009 року видано власнику - [PERSON] 23.09.2009 року про, що у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі зроблено запис та є підпис про одержання власником даного документа. Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Оскільки спадкодавцю на праві приватної власності належали дві земельні ділянки, з урахуванням вищевказаних положень, суд вважає за необхідне визнати за позивачами право власності на них в рівних частинах по 1/2 частині. Крім того, позивачі ставлять вимоги щодо визнання за ними права власності на житловий будинок по 1/7 частині за кожним за ним як на майно колишнього колгоспного двору, а також по 3/14 частині в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Правовідносини щодо майна колгоспного двору регулювалися ст.ст. 120-126 ЦК Української PCP (в ред. від 18 липня 1963 року). Положеннями ст. ст. 120, 123 ЦК Української PCP, чинними на час існування колгоспних дворів, встановлено, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до п. 6 Постанови пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Нині чинне законодавство не містить визначення поняття «колгоспний двір». З прийняттям Закону України «Про власність» від 07.02.1991, який втратив чинність 20.06.2007 року , колгоспний двір припинив своє існування. З Цивільного Кодексу України вилучено статті, що встановлювали його статус (Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 16 грудня 1993 року № 3718-XII, який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 03.10.1990 року, виконкомом Просянської сільської ради народних депутатів, житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , відноситься до колгоспного типу двору, головою якого є [PERSON] . Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області №435 від 06.08.2019 року, будинок [ADDRESS] , в якому зареєстрована [PERSON] , на даний час має [ADDRESS]. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 02.12.1992 року. Як вбачається з довідки виданої виконавчим комітетом Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області 10.06.2019 року за №331, відповідно до погосподарської книги №3 на 1986-1990 р.р. стор. №41, номер об`єкта погосподарського обліку [NUMBER] в [ADDRESS] , значиться домоволодіння, Яке належить на праві приватної власності [PERSON] . В даному домоволодінню разом із [PERSON] були зареєстровані: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] , невістка - [PERSON] , онуки - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Отже, частка усіх членів колгоспного двору є рівною, а тому становить по 1/7 частині кожного. За таких підстав, вимоги щодо визнання за позивача права власності по 1/7 частині житлового будинку, як будинку колишнього колгоспного двору за кожним із них є обґрунтованими. Що стосується вимоги про визнання за позивачами частки після смерті батька, суд вважає, що частка має бути визначена не по 3/14 частині за кожним, а по 1/14 частині. Так, на думку представника позивачів, спадкодавець [PERSON] мав 1/7 частину у колгоспному дворі, як власну частину, 1/7 після смерті батька та 1/7 після смерті матері. Разом з тим, суд не погоджується з такою позицією з огляду на наступне. Так, [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] . На чвс відкриття спадщини, якими є дати смерті останніх, діяли положення ЦК Української PCP (в ред. від 18 липня 1963 року). Згідно положень ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Тобто, визначенні в даній статті дії є виключними і спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо вчинив одну із вищевказаних дій. З листа Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області №428/01-16 від 11.06.2019 року витікає, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не заводилась. Надати інформацію про наявність спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не має можливості, тому, що документи з 1944 - 2000 роки передані до Харківського обласного державного нотаріального архіву на зберігання. Отже, даних про подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті батька або матері в судове засідання не надано. Представник позивача зазначає, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, оскільки мав спільну реєстрацію із нею. Проте, суд не погоджується із таким твердження, адже спільне мешкання або реєстрація спадкоємця із спадкодавцем, як обставина, що є прийняттям спадщини не передбачена ст. 549 ЦК УРСР. В судове засідання не надано будь-яких даних, що [PERSON] фактично вступив в управління або володіння спадковим майном після смерті [PERSON] Наявність заповіту, яким [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON] не може свідчити про прийняття останнім спадщини після її смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, до складу спадкового майна після [PERSON] , який помер [INFO] входить 1/7 частина вищезазначеного житлового будинку, як частка в майні колишнього колгоспного двору. Оскільки частки позивачів є рівними у спадкуванні після смерті батька, за кожним із них потрібно визнати по 1/14 частині житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved