Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

25.07.2021 позивач, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що 14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Відповідно до укладеного договору № б/н від 20.09.2016 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Позивач умови договору виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором кредитного ліміту, який у подальшому збільшився до 22000,00 грн., а відповідач, в свою чергу, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, та іншими витратами відповідно до умов договору, порушила умови договору, чим спричинила заборгованість, яка станом на 08.07.2021 становить 13523 грн. 82 коп. та складається із: заборгованості за тілом кредиту - 11229,59 грн., в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту - 11229,59 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 2294,23 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути кошти, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом в сумі 13523 грн. 82коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. 14.09.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25.10.2021 відповідач - [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає повністю та просить суд відмовити у їх задоволенні виходячи з наступного. Позовна заява АТ КБ «Приватбанк» зводиться до її обов'язку сплатити заборгованість за прострочення виконання зобов'язання за договором про надання банківських послуг. При цьому зазначає, що підписана заява № б/н від 20.09.2016 разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між сторонами Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом на заяві. Зазначено, що на підставі Договору надання банківських послуг відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування. На підтвердження укладення кредитного договору та існуючої заборгованості Банк надає, зокрема: розрахунок заборгованості, виписку по рахунку, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, довідку про видану картку, копію заяви. Проте, у позовній заяві не зазначено про розмір отриманого (чи використаного) кредиту, так само як і не надано доказів надання Банком будь-яких кредитних коштів. Сама по собі анкета-заява - це прохання на майбутнє скористатись банківськими послугами, а не укладання договору чи підстава для отримання кредитних коштів. Заява № б/н від 20.09.2016, що підписана нею не містить суми кредиту чи бажаного кредитного ліміту, що є істотною умовою для кредитного договору. Також, не містить умов і порядку видачі та погашення кредиту, відсоткових ставок, порядку плати за кредит, обов'язки, права і відповідальності сторін щодо видачі та погашення кредиту, тобто умов, що є обов'язковими для кредитного договору. З вказаної Заяви не вбачається укладення кредитного договору та встановлення між сторонами кредитних відносин, також вона не свідчить про отримання кредитних коштів адже анкета-заява на яку посилається позивач не містить відомостей про оформлення нею кредитного договору в розмірі та на умовах, зазначених в позовній заяві, а стосується наміру оформити кредитний ліміт по платіжній картці, без зазначення, якої саме картки та кредитного ліміту. Надана до суду так звана виписка за договором №б/н від 20.09.2016 не є випискою по рахунку в розумінні п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою НБУ № 75 від 04.07.2018. Згідно вказаного Положення особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити: 1. Номер особового рахунку; 2. Дату здійснення останньої операції; 3. Дату здійснення поточної операції; 4. Код банку, у якому відкрито рахунок; 5. Код валюти; 6. Суму вхідного затишку за рахунком; 7. Код банку-кореспондента; 8. Номер рахунку кореспондента; 9. Номер документа; 10. Суму операції; 11. Суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12. Суму вихідного залишку. А отже, враховуючи вищевикладене, поданий до суду в такому викладі особовий рахунок та виписка з них, по-суті ними не є, оскільки не відповідає обов'язковим вимогам згідно чинного законодавства, а тому є неналежним і недопустимим доказом. Щодо наданих позивачем до суду довідок про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, про надання кредитної карти, варто зауважити що вони не містять дати кредитної угоди, дати їх видачі, не можливо ідентифікувати особу що їх видала та підписала, відсутня печатка. Також вказані довідки не містять її підпису щодо їх погодження зі зміною умов кредитування та на отримання. Тому дані докази також є недопустимими. За таких обставин позивачем не доведено належним та допустимими доказами укладення кредитного договору та видачі кредитних коштів відповідачу, наявності кредитної заборгованості та підстав для їх стягнення. Крім того, відсутні докази погодження з нею змін до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Позивач стверджує, що з 01.03.2019 року почав діяти п.2.1.1.2.12 Умов та правил, але при цьому не надано доказів про ознайомлення її з такими змінами та їх підписання. Всі додаткові умови, чи зміни до договору мають бути погоджені обома сторонами договору. Таким чином, пред'являючи вимоги з посиланням на ст. 625 ЦК України, з урахуванням зазначеної у позові ст. 1050 ЦК України, позивач не навів ані дати порушення зобов'язань за кредитним договором, ані належного розрахунку, ані доказів того, що кредитодавець погодив розмір відсотків з боржником, а у заяві позичальника № б/н від 20.09.2016 процентна ставка не зазначена. Тому, вважає, що стягнення нарахованих процентів з посиланням на статтю 625 ЦКУ є безпідставно та незаконно. Також, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається наявність боргу за простроченим тілом кредиту в розмірі 11229,59 грн., а також можливо прослідкувати періодичні проплати, які в сумі складають 40 633,66 грн., що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту. Разом з цим, кошти, які вона вносила на погашення за наданим кредитом були безпідставно віднесені до інших зарахувань, таких як: погашення відсотків, пені та штрафів. Таке зарахування вважає безпідставним, оскільки встановлено, що нарахування будь-яких платежів, крім тіла кредиту, не передбачено погодженим сторонами кредитним договором № б/н від 20.09.2016. Таким чином, фактично отримана сума кредитних коштів була повернута позивачу в повному обсязі, а тому відсутні підстави вважати, що за нею рахується заборгованість по тілу кредиту. 11.11.2021 представник позивача, за довіренсітю - Меркулова Валерія Валеріївна, подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Заяву № б/н від 20.09.2016. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку -Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. На підставі поданої Заяви, відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER], ключем до карткового рахунку є пластикова Картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон який вказав відповідач в Заяві. Картковий рахунок - рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта (п.п. 1.1.1.90Умов)та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. Тарифи - розмір винагороди за послуги Банку; є невід'ємною частиною Договору. Перелік може зміняться і доповняться, про що Власник картки повідомляється відповідно до Умов Та Правил. Необхідно відзначити, що виконання Позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 5 років, Позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Зауважує, що надані додатки до позовної заяви засвідчені належним чином. Всі подані документи є належними та допустимими доказами у справі, а твердження відповідача не відповідають дійсності. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 20-09-2016 року, з якої чітко вбачається, наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив (ла), що «Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (лась) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...». Також, до матеріалів позовної заяви долучено «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з якого чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,6% (43,2% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грошима, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку починаючи із 08.11.2016 р., а саме: розрахунки у торговельній мережі, приклад: 09.11.2016 Ресторан: McDonald's 020 UAH - 64,00 грн., зняття готівки у банкоматах - 27.12.2016 ТЦ &quot;Гермес&quot Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 40, -515,58 грн.; поповнення кредитного рахунку - 19.03.2019 Поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування: Біла Церква, вул. Таращанська, буд. 161, Відділення банку - 500,00 грн.. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов'язання не виконані та кредитором не прийняті. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека, саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. Стосовно черговості погашення заборгованості зазначає. Згідно умов кредитного договору, а саме п. 2.1.1.3.4. кошти, отримані від Клієнта для погашення заборгованості за кредитом, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов'язання за Договором у повному обсязі, насамперед, направляються для погашення:прострочених процентів за користування кредитом,далі - простроченої до повернення суми кредиту (тіла кредиту),далі - процентів до сплати по кредиту,далі - тіла кредиту до оплати, далі - проценти від суми неповернутого в строк кредиту згідно п. 2.1.1.2.12. Цього Договору, далі - пені згідно п. 2.1.1.8.1. цього Договору. При цьому Сторони узгодили, що у разі виникнення за кредитною карткою несанкціонованого овердрафту, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого Банком кредитного ліміту, що обумовлений Договором із Банком і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення, черговість, визначена абзацом 1 п. 2.1.1.3.5. цього Договору змінюється наступним чином:в першу чергу сплачуються відсотки за користування несанкціонованим овердрафтом,в другу чергу - тіло несанкціонованого овердрафту,далі - прострочені проценти за користування кредитом,далі - прострочена до повернення суми кредиту (тіла кредиту),далі - проценти до сплати по кредиту, далі - тіло кредиту до оплати, далі - проценти від суми неповернутого в строк кредиту згідно п. 2.1.1.2.12. Цього Договору,далі - пеня згідно п. 2.1.1.8.1. цього Договору. Отже, Банком розподіляються кошти у відповідності до умов кредитного договору. Також, згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов'язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов'язання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. І на даний час, відповідач належним чином свої зобов'язання за Кредитним Договором не виконав. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до позову додано клопотання представника позивача, за довіреністю у справі - Ляр Дмитра Юрійовича, про розгляд справи у відсутності представника банку, позовні вимоги позивач підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відзиві на позовну заяву та у письмовій заяві від 16.11.2021 просила розгляд справи проводити у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 20.09.2016 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір №б/н, шляхом заповнення та підписанням анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 20.09.2016, згідно якої відповідачу було надано кредит на платіжну картку, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с. 14). Тобто, саме з 20.09.2016 між ПАТ «КБ Приватбанк» та [PERSON] виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами в межах кредитного ліміту. Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Так, 20 вересня 2016 року відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «Приватбанк» та заповнила і підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанк, яка містить докладну інформацію щодо особи позичальника, зокрема, повну дату народження, РНОКПП, дівоче прізвище матері, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу реєстрації та проживання, номери мобільних телефонів, відомості про сімейний стан, що визнається відповідачем. Відомості в анкеті-заяві повністю відповідають копії паспорта відповідача, наданого нею до банку та підписаного на кожній сторінці (а.с. 14, 71-72). На підтвердження наявності у відповідача - [PERSON] заборгованості за договором №б/н від 20.09.2016, позивачем - АТ КБ «Приватбанк» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н за період з 20.09.2016 по 08.07.2021 (а.с.6-11), виписку з карткового рахунку відповідача [PERSON] за період з 20 вересня 2016 року по 01 березня 2021 року (а.с.79-86), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] (а.с. 12) та довідку про видачу кредитних карток відповідачу (а.с. 13). Так, з довідки про видачу кредитних карток, вбачається, що відповідачу [PERSON] було надано наступні кредитні картки: [NUMBER]- дата відкриття 20.09.2016, термін дії 01/20; [NUMBER] - дата відкриття 24.04.2018, термін дії 09/21; [NUMBER] - дата відкриття 01.08.2019, термін дії 02/23. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта - [PERSON] (картрахунок [NUMBER]), вбачається, що старт карткового рахунку відбувся 20.09.2016 та 20.09.2016 - встановлено кредитний ліміт 500,00 грн., 12.03.2017 - збільшено кредитний ліміт 1000,00 грн., 10.11.2017 - збільшено кредитний ліміт 14 000,00 грн., 21.03.2019-збільшено кредитний ліміт 17000,00 грн., 28.11.2019 - збільшено кредитний ліміт 22000,00 грн., 06.05.2020 - зменшено кредитний ліміт 12000,00 грн., 14.08.2020 - зменшено кредитний ліміт 11994,13 грн., 23.09.2020 - зменшено кредитний ліміт 11933,63 грн., 19.10.2020 - зменшено кредитний ліміт 11626,75 грн., 05.01.2021 - зменшено кредитний ліміт 0,00 грн.. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, що заборгованість за договором № б/н від 20.09.2016 за період з 20.09.2016 по 08.07.2021 становить 13523 грн. 82 коп. та складається із: заборгованості за тілом кредиту - 11229,59 грн., в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту - 11229,59 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 2294,23 грн.. Таким чином, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання нею кредитних коштів в розмірі встановленого кредитного ліміту. Разом з тим, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення відсотків АТ КБ «Приватбанк» вказує на те, що між сторонами було укладено договір в порядку ст. 634 ЦК України. Також, позивач, щодо розміру і порядку нарахування відсотків, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк розміщені на сайті: www.privatbank.ua. І в цих Витягах з Тарифів та з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку визначені пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено строк кредиту. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Однак, у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець, в даному випадку АТ КБ «Приватбанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Разом з тим, судом встановлено, що анкета-заява відповідача про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, на підставі якої [PERSON] отримала грошові кошти не містить відомості про розмір процентів за користування грошовими коштами і штрафних санкцій, що вказує на відсутність між сторонами домовленості про їх розмір. Також, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила та Тарифи розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася із ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанк та Тарифів банку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка Умов та Правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Отже, в даному випадку, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (20вересня 2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (25 липня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятливий для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. З Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.15), вбачається, що є такі кредитні картки: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD». Встановлено, що надана позивачем копія витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк на сайті: www.privatbank.ua та копія витягу з Тарифів не містить її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20 вересня 2016 року шляхом підписання анкети-заяви. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, тобто дійшли згоди із усіх істотних умов договору, також не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін. Крім того, зазначення в анкеті-заяві про ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Отже, Умови та Правила надання банківських послуг та витяг з Тарифів повинні містити підпис позичальника (відповідача), та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Саме така позиція висловлена в правових висновках, у ряді постанов Верховного Суду України, зокрема: від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15; від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16, Аналогічна позиція викладена у вказаній вище постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, де Велика Палата, зазначила, що «витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які наявні в матеріалах справи, не містять підпису відповідачки, а тому їх не можна розцінювати як складову частину спірного кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети, в частині права банку здійснювати нарахування процентів». Отже, враховуючи вищезазначене вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 2294,23 грн. не підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11229,59 грн., необхідно зазначити наступне. Так, 20.09.2016 відповідачу [PERSON] був встановлений та виданий кредитний ліміт на картковий рахунок в розмірі 500,00 грн., який 10.11.2017 року було збільшено до 14 000,00 грн., та відповідач користувалася картковим рахунком та кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 79-86). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). З виписки по карткового рахунку відповідача [PERSON] за період з 20.09.2016 по 01.03.2021, вбачається активне використання відповідачем кредитних коштів починаючи із 20.09.2016, а саме: розрахунки у торговельних мережах, зняття готівки у банкоматах, поповнення кредитного рахунку готівкою в терміналах самообслуговування. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15ц). Так, відповідач заперечуючи стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту зазначає, що з розрахунку заборгованості можна прослідкувати її періодичні проплати на загальну суму - 40 633,66 грн., що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту. Разом з цим, кошти, які вона вносила на погашення за наданим кредитом були безпідставно віднесені до інших зарахувань, таких як: погашення відсотків, пені та штрафів та вважає таке зарахування безпідставним, оскільки встановлено, що нарахування будь-яких платежів, крім тіла кредиту, не передбачено погодженим сторонами кредитним договором № б/н від 20.09.2016. Так, із розрахунку заборгованості, який банк надав до позову (а.с.6-9), вбачається, що за період з 20.09.2016 по 30.09.2019 відповідачем погашено заборгованості за тілом кредиту - 33993,15 грн., погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту - 382,01 грн., погашено заборгованості по пені - 100,00 грн. Також, з наданого розрахунку, вбачається, що заборгованість за договором станом на 30.09.2019 становить 7488 грн. 11 коп. та складається із: заборгованості за тілом кредиту - 7233,68 грн., в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту - 7233,68 грн. та заборгованість за нарахованими відсотками - 254,43 грн. А вже з розрахунку наданого позивачем за період з 01.10.2019 по 08.07.2021 (а.с. 10-11), вбачається, що заборгованість за договором станом на 08.07.2021 року становить в розмірі 13523,82 грн., яка складається, зокрема, із заборгованості за тілом кредиту - 11229,59 грн. За вказаний період відповідачем погашено заборгованості за тілом кредиту - 2642,31 грн., погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту - 2136,75 грн., погашено заборгованості за нарахованими відсотками - 753,83 грн. та погашено заборгованості за простроченими відсотками - 1662,20 грн. Суд частково враховує зазначене твердження відповідача, оскільки, черговість погашення заборгованості визначена саме Умовами та правила надання банківських послуг, які не є складовою частиною кредитного договору (у разі виникнення за кредитною карткою несанкціонованого овердрафту, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого Банком кредитного ліміту, що обумовлений Договором із Банком і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення, черговість, визначена абзацом 1 п. 2.1.1.3.5Умов та правил змінюється наступним чином: в першу чергу сплачуються відсотки за користування несанкціонованим овердрафтом, в другу чергу - тіло несанкціонованого овердрафту, далі - прострочені проценти за користування кредитом, далі - прострочена до повернення суми кредиту (тіла кредиту), далі - проценти до сплати по кредиту, далі - тіло кредиту до оплати, далі - проценти від суми неповернутого в строк кредиту згідно п. 2.1.1.2.12. Договору, далі - пеня згідно п. 2.1.1.8.1. цього Договору) та приходить до висновку, що кошти зараховані на погашення заборгованості за нарахованими відсотками - 753,83 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 1662,20 грн., пені - 100,00 грн., всього 2516,03 грн., слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору була ознайомлена, підписала заяву і отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, умови договору порушила. Тому, суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до часткового задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов'язання, обумовлені договором, тому стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8713,56 грн. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, тому, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 1462,58 грн.

Outcome: partial