Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

26 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі ? частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, на утримання повнолітнього сина [PERSON], оскільки він навчається на денному відділенні Миколаївського будівельного коледжу Київського національного університету будівництва та архітектури ІІ рівня акредитації на бюджетній формі, до закінчення ним навчання, але не більше, ніж досягнення ним 23-річного віку. В обґрунтування позову позивач вказувала, що їх з відповідачем син [PERSON], [INFO] навчається на денній формі навчання, отже не має змоги влаштуватись на роботу, аби самостійно отримувати заробіток, а вона не в змозі самостійно утримувати їх сина, оскільки йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування тощо. Оскільки з відповідачем домовленості про добровільну сплату аліментів не досягнуто, останній матеріальної допомоги на утримання сина не надає, сплату аліментів до повноліття дитини здійснював недобросовісно та має заборгованість у розмірі 800 грн. Відповідач має задовільний стан здоров'я, є працездатним, інших утриманців не має, інформацією щодо доходів відповідача позивач не володіє, знає лише про наявність в останнього земельного паю, який здає в оренду та отримує з цього дохід. Заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 травня 2016 року позов був задоволений повністю. Ухвалою суду від 12 вересня 2016 року вказане заочне рішення було скасоване та призначене до розгляду в загальному порядку. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву, в якій підтримала позов, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву про неможливість з'явитися на розгляд справи в зв'язку з сімейними обставинами. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В своїй заяві вказував, що відсутні будь-які докази про те, що син фактично проживає разом з позивачем, отже позивач не є тією особою, яка має право пред'явлення такого позову до суду та не є належним позивачем. Крім того, просив суд врахувати, що позивач працює, хоча і не надала доказів щодо свого розміру заробітної плати, також має у власності земельну ділянку розміром 8,37 га та отримує дохід від користування земельної ділянки. Крім того, [PERSON] отримує стипендію, розмір якої за період з січня по серпень 2016 року склав 5694 грн. Позивач не надала доказів того, що [PERSON], окрім того, що навчається, дійсно потребує надання йому матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу. Разом з тим, відповідач проживає разом з дружиною, донькою та донькою дружини від іншого шлюбу-Муту І.І., яка є студенткою, та аліментів не отримує. Відповідач та його дружина не працюють. Дохід родини - це кошти, які відповідач отримує від здачі в оренду земельної ділянки розміром 8,3669 га. Отже відповідач не має можливості та не спроможний надавати матеріальну допомогу сину, а [PERSON] з його доходами та доходами матері є таким, що не потребує допомоги. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 29 березня 2007 року (а.с. 8). Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно з свідоцтвом про народження серії 1-ФП № 078230, в якому сторони вказані батьками. (а.с. 9). Як вбачається з довідокМиколаївського будівельного коледжу Київського національного університету будівництва та архітектури, [PERSON] навчається на четвертому курсі денного відділення на бюджетній формі з терміном навчання з 01 вересня 2013 року по 28 квітня 2017 року. За період з 1 січня по 31 серпня 2016 року сума його доходу становить 5694 грн 01 коп. У гуртожитку навчального закладу [PERSON] не проживає. (а.с.10, 73-75). Згідно копій паспортів, наданих позивачем, вбачається, що позивач [PERSON] з сином [PERSON] зареєстровані за одною адресою в с. Новогригорівка вул. Космонавтів, 32 Жовтневого районного суду Миколаївської області (а.с.2-3, 6). Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області [PERSON] і [PERSON] зареєстровані з в с. Новогригорівка вул. Космонавтів, 32 Вітовського ( в минулому Жовтневого) району Миколаївської області але фактично з 2007 року не проживають (а.с. 82). Згідно довідки Фермерського господарства [PERSON], [PERSON] склав договір оренди земельної ділянки площею 8.3669 га строком на 10 років з 01.10.2015р., орендна плата складає за 2015-2016 рр.-5264 грн. 27 коп.(а.с.76). Відповідно до довідки Баштанського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] не одержувала аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у період з березня по серпень 2016 року (а.с.78). Як вбачається з довідок Добренської сільської ради Баштанського району Миколаївської області [PERSON] проживає без реєстрації в с. Новоєгорівка вул. Залізнична, 10 Баштанського району Миколаївської області та до складу його сім'ї входять: дружина -[PERSON], донька -[PERSON] і падчерка-Муту І.І.(а.с.39. 80). Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, [PERSON] має земельну ділянку у розмірі 8,37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка на даний час знаходиться в особистому користуванні (а.с.81). Як вбачається з даних копії трудової книжки відповідача [PERSON] він 26 червня 2011 року звільнений з останнього місця роботи, за власним бажанням (а.с.83-86). З даних копії трудової книжки [PERSON] вона звільнена з останнього місця роботи -10.11.2009 р. за ст. 36п.6 КзпП України (а.с.87-88). Положення ч.1 ст.199 Сімейного кодексу (далі - СК) України передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається з матеріалів справи, позивач при поданні позовної заяви надала копію паспорта та копію ідентифікаційного коду сина [PERSON], в гуртожитку останній не проживає, разом зареєстровані за однією адресою, хоча разом фактично там не проживають, отже доводи представника позивача, що [PERSON] не є належним позивачем по справі свого підтвердження не знайшли. Виходячи з положення статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані докази, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який навчається в Миколаївському будівельному коледжі Київського національного університету будівництва та архітектури ІІ рівня акредитації на бюджетній формі та отримує стипендію, яка в квітні 2016 року (на день подання позову) складала 692 грн. Відповідач матеріальної допомоги дитині не надає, перебуває у шлюбі, має на утриманні доньку [INFO], є особою працездатного віку, відповідно до даних трудової книжки звільнився з місця роботи за власним бажанням в 2011 році, дані щодо перебування на обліку у центрі зайнятості відсутні. У відповідача є дружина, яка також працездатного віку. Дані щодо наявності інвалідності у відповідача та членів його родини чи інших обставин, що мають істотне значення, відсутні. Доводи представника відповідача, що його дружина не отримує аліменти на отримання дитини від іншого шлюбу не можуть враховуватися судом як обставина, що впливає на розмір аліментів з відповідача, оскільки остання, як мати неповнолітньої дитини, має право на отримання аліментів з батька дитини. Відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2016 рік розмір прожиткового мінімуму в квітні 2016 року ( на день подання позову) для працездатних осіб складав 1378 грн. Оскільки розмір стипендії [PERSON] складає 692 грн., що є меншим ніж прожитковий мінімум встановлений Законом України Про державний бюджет України на 2016 рік, він навчається на денній формі навчання, що виключає можливість працювати, суд приходить до висновку, що він потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. На підставі викладеного, враховуючи матеріальне становище позивача, стан його здоровя та стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів, отримання [PERSON] стипендії, та обов'язок обох батьків утримувати повнолітню доньку, сина, які продовжують навчання, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 343 грн. ((1378 грн. -692 грн.): 2 = 343 грн.), щомісячно, починаючи з 26 квітня 2016 року і до закінчення навчання, але не більш, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, в звязку з чим вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. За правилами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial