overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

25 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 вересня 2007 року Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №33, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини зловживання ним алкогольними напоями, небажання матеріально забезпечувати родину, різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2014 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка за згодою сторін буде проживати разом із [PERSON] Спору про поділ майна сторони не мають. Оскільки подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, а перебування в шлюбі з відповідачем суперечить інтересам [PERSON], позивач просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 33. /а.с. 7/ Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданого 11.03.2013 року Виконавчим комітетом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області, сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. /а.с.5/ Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спору про майно сторони не мають. За взаємною згодою батьків, донька залишається проживати з матір'ю [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

25 лютого 2014 року [PERSON] (позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про стягнення аліментів на малолітніх дітей, в якому зазначає, що позивач та відповідач мають малолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. 04.03.2014 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, при цьому зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить суд їх задовольнити. 04.03.2014 року відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що від сумісного життя сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5), які знаходиться на утриманні позивача. Відповідач матеріальну допомогу на дітей не надає у розмірі, передбаченому Законом, що підтверджується поясненнями позивача у позовній заяві та не заперечується відповідачем по справі. Згідно зі ст.ст. 180,184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому розмір аліментів за заявою платника або одержувача аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, у випадку якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний доход, або частина доходу одержує в натурі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на дітей у судовому порядку, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду, та до повноліття дітей, оскільки відповідач є батьком малолітніх [PERSON] та [PERSON], та зобов'язаний матеріально їх утримувати. Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред'явлені позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

25 лютого 2014 року до Краматорського міського суду Донецької області звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу у порядку окремого провадження. Із пред'явленої заяви вбачається, що [PERSON] з метою оформлення пенсії звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецькій області та крім інших документів надав свою трудову книжку. Працівник пенсійного фонду приймати від нього документи відмовився, посилаючись на невідповідність прізвища в трудовій книжці , а саме в трудовій книжці в графі «Фамилия» вказано [PERSON], однак в паспорті громадянина України прізвище вказано «[PERSON]». Названі розбіжності у написанні прізвища заявника перешкоджають йому у оформленні пенсії. У зв'язку з цим заявник просить встановити факт належності [PERSON] трудової книжки [NUMBER] дата заповнення « 10.11.1975». Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, у якій просить слухати справу за його відсутності, просить суд задовольнити пред'явлену до суду заяву. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області за довіреністю № 238/08 від 08 січня 2014 року Яресько К.В. у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Розглянувши наявні у справі матеріали, враховуючи думку заявника і заінтересованої особи, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] в с. Нілж Куткашенського району Азербайджан. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу,заявник [PERSON] 22.12.1969 року зареєстрував шлюб. Згідно паспорту заявника [NUMBER] виданого 23.02.2012 року Краснолиманським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області прізвище заявника зазначено «[PERSON]» Судом встановлено, що 10.11.1975 року заявнику була оформлена трудова книжка, де у графі по прізвище вказано [PERSON] Таким чином, суд вважає доведеним факт, що трудова книжка, видана 10.11.1975 року на им`я «[PERSON]» , належить [PERSON]. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, тому що дозволить йому оформити пенсію за віком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

25 лютого 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] на його користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 25% усіх різновидів заробітку щомісячно, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу дочка проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Мати матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідачка не виконує зобов'язання по утриманню дочки, у добровільному порядку коштів не виділяє. Крім спільної дочки вона має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, утримань по виконавчих документах з неї не проводиться. Він на даний час ніде не працює, а тому самостійно забезпечити доньку всім необхідним не має можливості. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 26). За згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, проте в жовтні 2012 року розірвали його (а.с. 4). Батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). З довідки, виданої виконавчим комітетом Дащенківської сільської ради Варвинського району Чернігівської області вбачається, що дитина проживає разом з батьком і знаходиться на його утриманні (а.с. 6). Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Домовленості між батьками дитини щодо способу виконання своїх обов'язків по її утриманню не досягнуто. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи ті обставини, що відповідачка [PERSON] працездатна, суд приходить до переконання, що вона повинна утримувати свою дочку [PERSON]. У відповідності з ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача та дитини, їх стан здоров'я, те, що на утриманні відповідачки знаходиться ще двоє неповнолітніх дітей, а тому вважає, що розмір аліментів повинен становити 17% усіх видів заробітної плати (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243,6 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

25 лютого 2014 року заявник звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між ним та його матір'ю - [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON]. При отриманні свідоцтва про смерть, він виявив невідповідність у документах, а саме в його свідоцтві про народження помилково в графі мати була вказано прізвище [PERSON], однак при укладенні шлюбу [PERSON] прізвище не змінювала, внаслідок чого він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. До судового засідання [PERSON] не з'явився, на адресу суду від неї надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутністю, на задоволені заяви наполягає. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності їх представника, вирішення справи залишили на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 19 червня 1979 року виданого відділом РАЦС Орджонікідзевського райвиконкому міста Жданова (нині Маріуполя) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 грудня 1955 року, про що зроблено відповідний актовий запис №709. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Орджонікідзевського райвиконкому міста Жданова (нині Маріуполя), [PERSON], народився [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №1154, в графі «батьки» зазначено: «батько» - [PERSON], в графі «мати» - [PERSON] (а.с.8). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 17 лютого 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області вбачається, що [PERSON] померла [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №253 (а.с.9). Проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, враховуючи конкретні обставини даної справи, суд приходе до висновку, що сукупність зібраних у справах доказів достовірно встановлює, що померла [INFO] [PERSON], є матір'ю заявника [PERSON], а тому суд задовольняє заяву. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

25 лютого 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1985 року народження, яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.02.2014р. о 21 год. 39 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.02.2014р. о 21 год. 39 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна, вважає, що вона - Ю.Тимошенко, що в неї вселилися інші люди. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

25 лютого 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.02.2014р. о 00 год. 30 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25.02.2014р. о 00 год. 30 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий негативістичний, виказує маячні ідеї відношення, збитку на адресу оточуючих. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан відміни з делірієм. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

25 лютого 2014 року Марїнським районним судом Донецької області було винесено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. 07 березня 2014 року на адресу Мар»їнського районного суду звернувся представник відповідача на підставі довіреності [PERSON] із заявою про винесення додаткового рішення, у якому просила суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Так, відповідно до статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Відповідно до ч.4 статті 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Так, суд дослідивши матеріали цивільної справи встановив, що позивач при зверненні до суду із позовом був звільнений від сплати судового збору, тому оскільки позовні вимоги позивача судом були задоволені частково, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229 гривень 40 копійок. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

25 лютого 2014 року Марїнським районним судом Донецької області було винесено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. 07 березня 2014 року на адресу Мар»їнського районного суду звернувся представник відповідача на підставі довіреності [PERSON] із заявою про винесення додаткового рішення, у якому просила суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Так, відповідно до статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Відповідно до ч.4 статті 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Так, суд дослідивши матеріали цивільної справи встановив, що позивач при зверненні до суду із позовом був звільнений від сплати судового збору, тому оскільки позовні вимоги позивача судом були задоволені частково, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229 гривень 40 копійок. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

25 лютого 2014 року ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення вартості недорахованої електричної енергії (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є споживачем електричної енергії відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-ХІІ. Під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: [ADDRESS], яка проводилась 04.04.2013 року, представниками енергопостачальника було виявлено порушення п.48 Правил: самовільне підключення після відключення через прилад обліку, відсутня пломба енергопостачальника, внаслідок таких неправомірних дій споживача енергопостачальній компанії було спричинено матеріальний збиток.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

25 лютого 2014 року ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення вартості недорахованої електричної енергії (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є споживачем електричної енергії відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-ХІІ. Під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: [ADDRESS], яка проводилась 21.03.2013 року, представниками енергопостачальника було виявлено порушення п.48 Правил: самовільне підключення після відключення 23.02.2010р., внаслідок таких неправомірних дій споживача енергопостачальній компанії було спричинено матеріальний збиток.

Outcome: approved