Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

26 грудня 2013 року представник позивача [PERSON] [PERSON] В.М. звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до ПАТ «Комерційний банк «Надра» про визнання договору іпотеки № 1207/1-Н від 01.08.2007, укладеного між ВАТ КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON], у якому просить визнати припиненою іпотеку магазину промислових товарів після реконструкції квартири №1 загальною площею 41,3 м2, що знаходиться за адресою м. Олександрія, вул. Першотравнева, 53, який належить позичальнику на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Олександрійської міської ради від 20 березня 2006 року і був переданий [PERSON] в іпотеку ВАТ КБ Надра на підставі іпотечного договору №836788/МБ/980 від 13 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON] Також позивач просить скасувати заборону відчуження цього обєкту нерухомості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі Кредитного договору № №836788/МБ/980, укладеного 13.06.2008 [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», отримала від банку кредит у розмірі 60000,00 грн. під 20% річних строком до 12.06.2015. Метою отримання кредиту були споживчі цілі. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки №836788/МБ/980 від 13 червня 2008 року, згідно якого [PERSON] (іпотекодавець) передала банку (іпотекодержателю) в іпотеку вказаний вище обєкт нерухомості. 13 червня 2008 року приватний нотаріус [PERSON] у звязку посвідченням договору іпотеки наклала заборону відчуження на нерухомість, що була передана в іпотеку. Оскільки позичальник станом на 1 серпня 2017 року виконав свої зобов'язання за кредитним договором, він припинив свою дію, а тому договір іпотеки також припинив свою дію, у зв'язку із припиненням забезпеченого ним зобов'язання. Однак відповідач незважаючи на письмове звернення Мороз.О.В. від 13 вересня 2017 року не вчинив будь-яких дій щодо припинення іпотеки і зняття відповідної заборони відчуження. Представник позивача та позивач в судове засідання не зявились, про час дату і місце судового розгляду повідомлені належним чином, від представника відповідача надійшла заява з проханням проводити розгляд за його і позивача відсутності, позовні вимоги підтримає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розписками у поштових зворотних повідомленнях, відзиву, заяв та клопотань від нього не надійшло. За відсутності заперечень позивача суд у засіданні 14 травня 2018 року, враховуючи зазначені вище обставини, ухвалив провести заочний розгляд справи згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, на підставі кредитного договору №836788/МБ/980, укладеного 13.06.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Мороз (на час укладення договору прізвище Корсунська) [PERSON], остання отримала від банку у кредит 60000 гривень під 20,9% річних строком до 12 червня 2015 року. Метою отримання кредиту були споживчі цілі. На забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між банком і позичальником було укладено договір іпотеки №836788/МБ/980 від 13.06.2008, згідно якого позичальник [PERSON] передала банку в іпотеку магазин промислових товарів після реконструкції квартири №1, що знаходиться у м. Олександрії Кіровоградської області по вул. Першотравневі1, 53, та належить Мороз (на час укладення договору прізвище Корсунська) [PERSON]. На підставі довідки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Надра, виданої 1 серпня 2017 року, суд встановив, що [PERSON] станом на 1 серпня 2017 року у повному обсязі погасила кредитну заборгованість за кредитним договором №836788/МБ/980 від 13.06.2008 і кредит закрито. 13 вересня 2017 року [PERSON] письмово звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Надра з проханням подати через уповноваженого представника банку повідомлення нотаріусу про погашення кредиту за зазначеним вище договором з метою зняття заборони відчуження переданого в іпотеку нерухомого майна. Відповіді [PERSON] не отримала. Оскільки позивач виконала свої зобов'язання за зазначеним вище договором кредиту, що підтверджується довідкою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Надра від 1 серпня 2017 року, кредитний договір №836788/МБ/980 від 13.06.2008, припинив свою дію у звязку з повним виконанням позичальником своїх зобовязань за цим договором. Таким чином, відповідачем не було зареєстровано відомості про припинення іпотеки та не знято заборону відчуження предмету іпотеки. Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Таким чином позивач згідно ст. 599 ЦК України припинив свої зобов'язання виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права та обов'язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням). Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення своїх вимог за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За частиною 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Враховуючи, що припинення основного зобов'язання, є підставою для припинення зобов'язання, що витікає з договору іпотеки, укладеного в забезпечення виконання основного зобов'язання, а також приймаючи до уваги, що кредитний договір №836788/МБ/980 від 13.06.2008 припинив свою дію у зв'язку з повним виконанням боржником [PERSON] його умов, то відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека, надана позивачем припиняється, як вид забезпечувального зобов'язання, а тому суд вважає позовні вимоги останнього обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе визнати зобов'язання за договором іпотеки припиненим, а сам договір іпотеки №836788/МБ/980 від 13.06.2008, таким що припинив свою дію у звязку з повним виконанням позичальником своїх зобовязань за цим договором. Розглядаючи вимоги позивача про скасування заборони відчуження нерухомого майна, яке було передане в іпотеку, тобто виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження іпотекою і виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису про заборону на нерухоме майно, суд вважає, що у задоволенні даних вимог слід відмовити, оскільки останні заявлені передчасно та не до належного відповідача. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація здійснюється особою, на яку відповідно до законодавства покладені функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя, в якому зазначається така інформація. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень, спрямованих на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За цим законом функції реєстрації зняття заборони відчуження нерухомого майна виконує державний реєстратор. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, зокрема, іпотека. Нотаріус, як спеціальний суб'єкт, здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону. Державна реєстрація відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором та передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної здійснюється шляхом внесення запису до Реєстру, а також змін і додаткових відомостей до запису, виключення запису з Реєстру. Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою може здійснюватися будь-яким реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду. Отже, правовий аналіз положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що державний реєстратор та нотаріус є спеціальними суб'єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав та здійснення інших повноважень, передбачених законами України. Запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду. Таким чином, позови про внесення, виключення, зміну будь-яких записів в Державному реєстрі прав пред'являються до державного реєстратора органів державної реєстрації прав, утворених Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, та/або нотаріуса, як спеціального суб'єкта, на якого покладаються функції державного реєстратора. Згідно із п. 6 наразі чинного Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. За правилами п. 17 даного Порядку, будь-які реєстраційні дії вчиняються державним реєстратором на підставі рішення суду. З урахуванням викладеного, рішення суду про припинення правовідносин з іпотеки може бути підставою для виключення записів про іпотеку з відповідних реєстрів. Лише у разі відмови у вчиненні реєстраційних дій, позивач має право звернутися із відповідним позовом до держаного реєстратора або нотаріуса про зобовязання вчинення таких дій. Виходячи з наведеного, в задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Outcome: partial