Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

24.12.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зобов'язання відповідача усунути перешкоди у вихованні їхньої дитини - [PERSON] та надати дозвіл провести медичний огляд дитини у м. Києві. 09.03.2016 року позивач уточнив вимоги поданої ним заяви та просив зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у вихованні дитини - [PERSON], [INFO] та надати дозвіл [PERSON] провести медичний огляд дитини - [PERSON], [INFO] у Госпіталі імені Митрополита Андрея Шептицького, що розташований за адресою: м.Львів, вул. Є.Озаркевича, 4. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON]. Однак спільне життя не склалося і шлюб між ними розірвано, про що 22 травня 2009 року в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №155, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 15 вересня 2009 серії [NUMBER]. Від спільного подружнього життя у них [INFO] народилася донька [PERSON]. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом зі своєю матір'ю. Між ним та відповідачем [PERSON] 10.09.2008 року було укладено аліментний договір про утримання дитини. Свої зобов'язання, що стосуються сплати аліментів за договором позивач виконує належним чином. Згідно п. 4 аліментного договору про утримання дитини позивач зобов'язується добросовісно користуватися усіма покладеними на нього чинним законодавством батьківськими обов'язками, забезпечувати належне батьківське піклування, брати участь у її вихованні, піклуватися про стан її здоров'я та ін. Відповідно до п. 5 даного договору відповідач зобов'язується сприяти позивачу у здійсненні прав на особисте спілкування з їхньою донькою та участь у її вихованні, а також у виконання покладених на позивача законодавством обов'язків, забезпеченні належного батьківського піклування. Проте, всупереч положенням аліментного договору, відповідач створює йому перешкоди у вихованні дитини, які виражаються в тому, що він бажає реалізувати своє конституційне право на вільний вибір місця проживання, в тому числі право вільно залишати територію України, та оформити дозвіл на постійне місце проживання у Канаді. У зв'язку з підвищеними соціальними гарантіями у даній країні, одним із документів, необхідних для того аби отримати дозвіл на постійне проживання, є довідка про стан здоров'я як його, так і довідка про стан здоров'я його дитини, яку отримати можна лише у Госпіталі імені Митрополита Андрея Шептицького, що розташований за адресою м. Львів, вул. Є. Озаркевича, 4. Позивач намагався реалізувати свій обов'язок по вихованню дитини в частині піклування про стан здоров'я дитини - отримати дозвіл у [PERSON] на поїздку з дитиною до Госпіталю імені Митрополита Андрея Шептицького для проходження медогляду. Проте, відповідач заборонила йому брати дитину на проходження медогляду. Вважає, що проведення медогляду дитини є піклуванням про стан її здоров'я, а отже і батьківським обов'язком. Така заборона з боку відповідача на думку позивача є втручанням у здійснення позивачем виховання доньки та створює йому перешкоди у спілкуванні з останньою. Тому позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивач не з'явився довіривши представлення своїх інтересів [PERSON], яка діє на підставі договору - доручення про надання правової допомоги №522 від 15.12.2015 р. та ордеру серії [NUMBER] про надання правової допомоги від 21.01.2016 р., яка будучи в суді підтримала позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні тим, що викладені в поданій до суду уточненій позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності від 27.02..2014 року проти задоволення позову заперечили, посилаючись на мотиви зазначені в поданих до суду письмових запереченнях. Просили в задоволені позову відмовити. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не прибув, подав суду заяви про розгляд справи без його участі, при вирішенні позовних вимог покладається на розсуд суду. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Однак спільне життя не склалося і шлюб між ними розірвано, про що 22 травня 2009 року в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №155, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 15 вересня 2009 серії [NUMBER] (а.с.3). Від спільного подружнього життя у них [INFO] народилася донька [PERSON], що стверджується свідоцтво про народження виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, серія [NUMBER] від 23.04.2005 р. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом зі своєю матір'ю, батько участі у вихованні та утриманні дитини не бере, донька фактично знаходиться на повному матеріальному утриманні матері про, що вбачається з рішення Шевченківського районного суду м.Львова 18.02.2010 р. про стягнення з [PERSON] заборгованості по аліментах, збільшення розміру аліментів, яким позов задоволено частково (а.с. ) та рішення Личаківського районного суду м.Львова від 04.06.2014 року про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без дозволу батька, надання дозволу на внесення, відомостей про дитину у закордонний паспорт матері, виготовлення проїзного документу дитини (а.с.), яким позов задоволено частково. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дити- ни, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч.3 ст.157 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст.159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо від ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. У відповідності до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Абзац 3 ч.2 ст.159 СК України передбачає, що під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що він бажає реалізувати своє конституційне право на вільний вибір місця проживання, в тому числі право вільно залишати територію України, та оформити дозвіл на постійне місце проживання у Канаді. У зв'язку з підвищеними соціальними гарантіями у даній країні, одним із документів, необхідних для того аби отримати дозвіл на постійне проживання, є довідка про стан здоров'я як позивача, так і довідка про стан здоров'я його дитини, яку отримати можна лише у Госпіталі імені Митрополита Андрея Шептицького, що розташований за адресою м. Львів, вул. Є. Озаркевича, 4. На підтвердження даної обставини ним було представлено суду лист надісланий йому Державною імміграційною службою Канади, однак в тексті даного листа не йдеться про вимогу проходження медичного огляду саме у Госпіталі імені Митрополита Андрея Шептицького, що розташований за адресою м.Львів, вул.Є. Озаркевича, 4, позивачем також не надано доказів того, що необхідний медичний огляд може бути проведений лише в цій медичній установі. Окрім цього відповідачем було надано суду копії довідок учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов'язкового медичного профілактичного огляду 06.09.2012 р., 06.09.2013 р., 01.09.2014 р., 07.09.2015 р., копію карти профілактичних щеплень, копію поглибленого медичного огляду учнів загальноосвітніх навчальних закладів у 2016 р. та інші медичні документи, які свідчать про стан здоров'я дитини. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. За загальними положеннями ЦПК України суд зобов'язаний під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено, обставин свого позову та як наслідок позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed