Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

24 листопада 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 13 грудня 2013 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Постійні суперечки і скандали призвели до втрати почуттів один до одного. З лютого 2018 року подружні відносини між ними остаточно припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Зазначені обставини слугували підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 17 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с. 14) Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просив залишити йому прізвище « [PERSON] ». (а.с. 15) Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що 13 грудня 2013 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 13.12.2013 зроблено відповідний актовий запис № 922 (а.с. 6). Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка змінено на « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з лютого 2018 року, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитини. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України відповідачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved