Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

25.03.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача суму банківського вкладу у розмірі 10 000, 00 доларів США, проценти за користування банківським вкладом у розмірі 42,74 доларів США, 3% річних у розмірі 247,77 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 12.08.2014 між ним та відповідачем було укладено договір-заява про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт», відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 9000,00 доларів США, зі сплатою за користування коштами в розмірі 12 % річних та з остаточним поверненням 12.03.2015. 05.09.2014 між ним та відповідачем було укладено додаткову угоду, відповідно до умов якого позивач поповнив суму вкладу у розмірі 1000,00 доларів США, тобто загальна сума вкладу складала 10 000, 00 доларів США. 12.03.2015 та 16.03.2015 позивач звернувся до відповідача із заявами про повернення належної йому суми банківського вкладу. Однак, вимоги заяви відповідач не виконав, зокрема, не повернув позивачу суму вкладу. Таким чином, позивач вважає,що діями відповідача порушуються її права. Протягом розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, подавши відповідну заяву, згідно якої просив стягнути з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу у розмірі 5500,05 доларів США, нараховані проценти за користування банківським вкладом у розмірі 381, 69 доларів США, 3% річних у розмірі 2023,36 грн. та інфляційні витрати у розмірі 24059,72 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просила позов задовольнити. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив. Причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за відсутності представника не надав. На підставі ст. ст.169,224 ЦПК України, суд, визнавши причини неявки представника відповідача неповажними, вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як встановлено судом, 12.08.2014 між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 9 Барсук Г.І. був укладений договір -заява про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 7 місяців в іноземній валюті №300937/47917/7-14, відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 9000,00 доларів США, зі сплатою за користування коштами в розмірі 12 % річних та з остаточним поверненням 12.03.2015. (а.с.5) 25.06.2013 позивач, відповідно до умов вказаного договору позивач поповнив суму вкладу у розмірі 9000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 13976283 від 12.08.2014. (а.с.7) 05.09.2014 між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 9 Барсук Г.І. було укладено додаткову угоду до банківського договору, відповідно до умов якого позивач поповнив суму вкладу у розмірі 1000,00доларів США. (а.с.6) 12.03.2015 та 16.03.2015 позивач [PERSON] звернувся до відповідача із заявами про повернення належної йому суми банківського вкладу. (а.с.14-15) На виконання вимог вказаних заяв, станом на 14.07.2015 відповідач Філія «Центральне регіональне відділення» Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» повернув належні позивачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 6020,05 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку. (а.с.51) Разом з тим, решта частина суми банківського вкладу в розмірі 5500,05 доларів США, залишилась не виплаченою. Як встановлено судом і така обставина є загальновідомою інформацією, на підставі Постанови Національного банку України від 17.09.2015 № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку. Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право кредиторів на заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав згідно ч.1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для стягнення суми банківського вкладу, нарахованих процентів за користування банківським вкладом, 3% річних та інфляційних витрат. Відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed