Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

26.02.2019 року позивачі звернулися до суду з даним позовом. В обґрунтування вимог позову зазначають, що вони є власниками кватири [ADDRESS] , в якій зареєстрована колишня власниця [PERSON] . Посилаючись на те, що відповідачка жодного разу з дня продажу житла в квартирі не з`являлась, її особистих речей в квартирі не має, протягом двох років змушені проводити оплату за комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб в квартирі просить [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . 11.03.2019 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Крім того, в силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2016 року, укладеному з відповідачем є власниками квартири [ADDRESS] . Разом з тим, з довідки Данилівської сільської ради № 189 від 25.02.2019 року встановлено, що крім позивачів в спірній кватирі залишається зареєстрованою колишній власник [PERSON] . Факт реєстрації відповідача за вищевказаною адресою також підтверджується інформацією Данилівської сільської ради Васильківської міської ради Київської області № 166 від 11.03.2019. В свою чергу, з акту обстеження житлових умов від 25.02.2019 року достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено частиною 1 статті 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 статті 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ( ч. 1 ст. 321 ЦК України). За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням При цьому, в даному випадку важливо зауважити, що власник має право вимагати усунення порушень свого права власності від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство у будь-який час. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть та ін. Аналізуючи встановлені по справі обставини та те, що між сторонами по справі договору найму житлового приміщення не укладалось, відчуживши квартиру, колишній власник з реєстрації не знявся, є сторонньою для позивачів особою, яка перешкоджає позивачам належним чином користуватися та володіти своїм житлом, чим порушує їх права, як власників, які підлягають відновленню шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved