Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

26.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із відповідача на свою користь спричинену йому майнову шкоду у розмірі 25948 грн. внаслідок пошкодження належного йому автомобіля [NUMBER], спричиненого падінням гілки дерева. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ніч із 01.12.2015 року на 02.12.2015 року поблизу будинку № 12- а по вул. Шведській в м.Полтаві падінням гілки з дерева було пошкоджено належний йому автомобіль [NUMBER]. Згідно проведеного експертного дослідження спричинена матеріальна шкода склала 25948 грн. Оскільки, земельна ділянка знаходиться у віданні Полтавської міської ради, відповідач не визначив балансоутримувача дерева, то зобов'язаний нести відповідальність за облік об'єктів та їх безпеку, розташованих на цій земельній ділянці. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просять суд його задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Полтавської міської ради Лисанець А.Ф. заперечив проти задоволення позову та пояснив, що спричинення пошкоджень автомобіля відбулося внаслідок протиправних дій позивача, який порушуючи Правила дорожнього руху України в недозволеному місці припаркував належний йому транспортний засіб. При цьому відповідач не є належною особою, яка повинна нести відповідальність за спричинену шкоду відповідачу. Відповідальними за збереження зелених насаджень на прилеглій до будинку по вул. Шведській, 12а у м. Полтаві території та догляд за ними є власники або балансоутримувачі зазначеного будинку, які і наділені компетенцією щодо видалення аварійних дерев, однак дані особи не зверталися до компетентних органів щодо видалення аварійних дерев за вказаною адресою. Представник третьої особи Комунального підприємства «Декоративні культури» у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Комунального підприємства «Житлово - експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради Ємець В.М. заперечила проти задоволення позову, оскільки на баланс КП «ЖЕО № 2» передано будинок № 12-а по вул. Шведській в м. Полтаві поблизу якого сталося падіння гілки дерева на транспортний засіб, а не прибудинкову територію. Представник третьої особи Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради [PERSON] заперечила проти задоволення позову, оскільки балансоутримувач дерева, падінням гілки якого було спричинено шкоду позивачу, не визначений. Представник третьої особи Інспекція по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази прийшов до наступного висновку: позивач [PERSON] являється власником автомобіля [NUMBER], що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER].(а.с.18). 02.12.2015 року [PERSON] звернувся до Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області із заявою про подію, в якій вказав, що вночі, із 01.12.2015 року на 02.12.2015 року за адресою: м.Полтава, вул. Шведська, 12А через погодні умови на автомобіль [NUMBER], впала гілка дерева, внаслідок чого пошкоджено (розбите заднє лобове скло) та дах автомобіля. (а.с.10). За результатами проведеної перевірки за вказаною заявою [PERSON] для вирішення питання щодо встановлення відповідальних осіб рекомендовано звернутися до міськвиконкому та в подальшому до суду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до звіту про оцінку майна від 11.12.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] становить 19899 грн., величина втрати товарної вартості складає 6049 грн., вартість матеріального збитку ( з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ) складає 25948 грн. (а.с.50). Згідно до положень ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» зелені насадження - деревна, чагарникова, квіткова та трав'яна рослинність природного і штучного походження на визначеній території населеного пункту. Відповідно до ст. 10 зазначеного вище Закону до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: 1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; 2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; 3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб'єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); 4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об'єктів благоустрою. Суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни (ст.12 Закону). Згідно ст.13 вказаного вище Закону, до об'єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам'ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам'ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об'єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об'єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об'єктів. Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об'єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об'єкта благоустрою. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування за поданням підприємства чи балансоутримувача щорічно затверджує заходи з утримання та ремонту об'єкта благоустрою державної або комунальної власності на наступний рік та передбачає кошти на виконання цих заходів. Орган державної влади та орган місцевого самоврядування, підприємство та балансоутримувач несуть відповідальність за виконання затверджених заходів у повному обсязі. Власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об'єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов'язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об'єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем. Типовий договір щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У відповідності до ст. 20 зазначеного Закону організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Елементами (частинами) об'єктів благоустрою є: 2) зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Згідно з ч.3 ст. 28 зазначеного Закону видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку,затвердженому Кабінетом Міністрів України. Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади (ч.7 ст.28 Закону). Згідно п.2.1. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом міністерства будівництва, архітектури та житлово - комунального господарства України № 105 від 10.04.2006 року. (далі-Правила), балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства. П.3.1. Правил передбачено, що до об'єктів благоустрою у сфері зеленого господарства населених пунктів належать: парки, парки культури та відпочинку, парки - пам'ятки садово-паркового мистецтва, гідропарки, лугопарки, лісопарки, буферні парки, районні сади; дендрологічні парки, національні, меморіальні та інші; сквери; міські ліси; зони рекреації; зелені насадження в охоронних та санітарно-захисних зонах, зони особливого використання земель; прибережні зелені насадження; зелені насадження прибудинкової території. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування визначають на конкурсних засадах із числа спеціалізованих підприємств, організацій балансоутримувачів об'єктів благоустрою зеленого господарства державної та комунальної власності (п.5.1.). Балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об'єкта (п.5.2. Правил). Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є : - на об'єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об'єктів ; - на територіях підприємств, установ, організацій - установи, підприємства, організації; - на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво - забудовники чи власники цих територій ; - на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; - на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі (п.5.5. Правил; п.4 Порядку видалення зелених насаджень (дерев, кущів, газонів і квітників) у м. Полтаві, затвердженого рішенням 23 сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 26.06.2012р.). Згідно п.6.2. Правил балансоутримувачі об'єкта зобов'язані, зокрема, утримувати в належному санітарно-технічному стані об'єкт благоустрою (виконання заходів, затверджених місцевими органами самоврядування); брати участь у роботі комісій з обстеження зелених насаджень з метою їх знесення; розробляти перспективні та пріоритетні напрями розвитку об'єктів благоустрою зеленого господарства. Розділом 9 Правил передбачено, що виробничий процес утримання об'єктів зеленого господарства включає: догляд за деревами і чагарниками, живоплотами, виткими рослинами, квітниками, газонами, садовими доріжками та майданчиками, малими архітектурними формами; захист зелених насаджень від шкідників і хвороб, садіння квітів, створення газонів, видаленням окремих дерев, садіння окремих дерев, видалення аварійних дерев, санітарне очищення території об'єкта благоустрою. Пунктом 15 Правил встановлено, що місцеві органи влади визначають уповноважений орган чи/або відповідальних осіб, які б відповідали за розвиток і контроль у сфері зеленого господарства. Уповноважений орган або визначені особи аналізують генеральний план розвитку населеного пункту, матеріали інвентаризації, звіти тощо і готують рішення виконавчої влади щодо розроблення програми розвитку та збереження зелених зон окремого населеного пункту на перспективу. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У п.2 постанови № 6 Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. При розгляді даної справи встановлено, що балансоутримувач зелених насаджень на прибудинковій території будинку 12-а по вул. Шведській в м.Полтаві не визначений. Виконавчими органами міських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи міських рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач в силу наданих повноважень не визначив балансоутримувача зелених насаджень по вул. Шведській, 12-а у м. Полтаві, що призвело до неналежного нагляду за ними та внаслідок падіння гілки дерева до пошкодження належного позивачу автомобіля. В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують факт падіння гілки дерева на автомобіль, а саме наявність заяви про звернення позивача до правоохоронних органів від 02.12.2015 року, фото таблиця, на якій зафіксовано гілку, що впала з дерева на належний позивачу автомобіль, та його пошкодження, що також відображено у висновку ІВП у Київському районі м.Полтави.(а.с.9). Крім цього, на розгляд суду не надано доказів, що позивачем було порушено правила дорожнього руху України . Таким чином суд вражає, що винними діями відповідача, що виразилися у бездіяльності з приводу не визначення балансоутримувача зелених насаджень, що призвело до неналежного догляду за ними, позивачу було спричинено матеріальну шкоду. Відповідно до звіту про оцінку майна від 11.12.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] становить 19899 грн., величина втрати товарної вартості складає 6049 грн., вартість матеріального збитку ( з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ) складає 25948 грн. (а.с.50). Однак, згідно пояснень позивача на час розгляду справи у суді останній не відремонтував належний йому автомобіль. Таким чином, суд визначає спричинену матеріальну шкоду у розмірі 22631 вважає (без ПДВ - 3316,49 грн.). (16582, 45 грн. - вартість ремонту без ПДВ + 6049 грн. - величина втрати товарної вартості = 22631, 45 грн.). Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користьякої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Пунктом 35 Постанови № 10 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року передбачено, що суд вирішуючи питання про розподіл судових витрат, має враховувати положення ст.88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 551, 20 грн. Пропорційно заявленим позовним вимогам із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 485 грн. (25948 грн. - 22631 грн. = 3317 грн., що становить 12 % від заявлених позовних вимог, 551,20/100х12 % = 66,14 грн. Таким чином 551,20 грн. - 66,14 грн. = 485 грн.). Оскільки, експертне дослідження, яке проводилося за ініціативою позивача щодо визначення розміру матеріальної шкоди судом не призначалося, то судові витрати у розмірі 450 грн. стягненню не підлягають.

Outcome: partial