Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

25.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), вказавши, що під час шлюбу в них народилась дитина - син [PERSON] [INFO] року народження, який на теперішній час проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивачка в судове засідання не з*явилася, про місце, час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, просила позов розглянути за її відсутності (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та день розгляду справи був повідомлен належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 17). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] року народження. (а.с. 3). Згідно з рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 27 січня 2012 року шлюб., зареєстрований 12 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 104 між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 4). Обовязок батьків утримувати свої неповнолітніх дітей випливає з вимог ст. 180 СК України, згідно з якою батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198,199 СК України, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Аліментів на утримання інших осіб відповідач не сплачує. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст.ст.180-183 СК України, суд визначає розмір аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст.180-183,191 СК України, п.п. 15,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: approved