Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

26 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив усунути перешкоди в користуванні правом власності шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком на [ADDRESS]. На обгрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником житлового будинку на [ADDRESS]. У цьому будинку зареєстровані позивач, відповідач, та їх спільна дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживає більше одного року, а саме з 10 червня 2016 року, та у добровільному порядку не знімається з реєстрації місця проживання, а тому змушений звернутися з позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] пред'явлений позов підтримав, суду пояснив, що після розірвання шлюбу в травні 2016 року відповідач в його житловому будинку не проживає. В липні 2016 року вона забрала усі свої речі та разом з дочкою переїхала проживати в інший будинок. Вважає, що позивач втратила право користування житловим будинком на [ADDRESS]. Просив позов задовольнити В судовому засіданні відповідач [PERSON] пред'явлений позов визнала, суду пояснила, що з червня 2016 року не проживає у житловому будинку позивача. З того часу разом з дочкою винаймає житло на [ADDRESS]. Усі свої речі з житлового будинку позивача на [ADDRESS] вона забрала. Вважає, що позивач змушений придбати для неї та їхньої дочки однокімнатну квартиру або інше житло. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з таких підстав. Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 16 травня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.10). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6308096 (а.с.12). Цей житловий будинок [PERSON] отримав у власність на підставі договору дарування (житлового будинку) від 24 грудня 2004 року (а.с.11). Згідно довідки Зарічненської селищної ради Рівненської області від 19 грудня 2017 року № 6732 видно, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але за місцем реєстрації не проживає з 10 червня 2016 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що був очевидцем того, як в літку 2016 року відповідач [PERSON] вивозила свої речі з житлового будинку, що на [ADDRESS]. З того часу вона переїхала проживати в житловий будинок на [ADDRESS], де проживає і по цей час. Відсутність відповідача [PERSON] більше одного року у житловому будинку на [ADDRESS] в судовому засіданні підтвердив також свідок [PERSON] За змістом ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, а тому суд не вбачає порушення прав неповнолітньої дочки [PERSON] на житло. За положенням ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Вимоги позову узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України, за якими, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку позивача, що на [ADDRESS], більше одного року, а саме з червня 2016 року, без поважних причин, домовленості між сторонами про збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності не було, підстав для збереження жилого приміщення за тимчасового відсутнім наймачем судом не встановлено, відтак суд вважає, що відповідач [PERSON] втратила право користуватися цим житлом. Документально підтверджені понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 640,00 грн. (а.с.1) покладаються на відповідача у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 316, 317, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved