Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

24 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої по вул. Інгульська в с.МЛарине, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що в 1970 році її батьки [PERSON] та [PERSON] побудували спільно житловий будинок [ADDRESS]. [INFO] її батько помер, та спадщину після його смерті прийняла його дружина, а її мати - [PERSON] [INFO] померла її мати [PERSON], та після її смерті залишилося спадкове майно, що складається з вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки площею 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства за вищевказаною адресою. Вона є єдиною спадкоємицею після смерті матері, але позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права так як оригінал правовстановлюючого документу щодо житлового будинку було втрачено, а також неможливістю надання всіх документів, що необхідні для оформлення спадкових прав на земельну ділянку, а саме: витягу з поземельної книги або витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, оскільки спадкодавець за життя не провела дій з державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Через вказане за захистом своїх спадкових прав позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач Михайло-Ларинська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на вищевказані житловий будинок та земельну ділянку визнала та просила справу розглянути у відсутність їх представника. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що за даними свідоцтва про народження [NUMBER], батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2012 року, що набрало законної сили, під час реєстрації шлюб із [PERSON] позивачка змінила прізвище на [PERSON], та після розірвання вказаного шлюбу залишила прізвище, яке було обрано нею під час державної реєстрації шлюбу (а.с. 19) . За даними свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO], про що Пересадівською сільською радою Жовтневого району здійснено актовий запис про смерть за № 24 від 03.06.1989 року (а.с. 20). За даними свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради № 63 від 21.03.1989 року, [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 24). Відповідно до відомостей Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Згідно відомостей М-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 30.01.2014 року, на час смерті [PERSON] із ним проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON], [INFO], отже остання, за приписами ст. 549 ЦК України 1963 року, є такою, яка фактично прийняла спадщину (а.с. 21). Перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, підтверджуються даними свідоцтва про народження позивачки, згідно якого її батьки мають спільне прізвище. Більш ці обставини підтверджуються відомостями М-Ларитнської сільської ради про проживання на час смерті [PERSON] із ним дружини [PERSON] За даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], про що М-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 4 від 16.01.2004 року (а.с. 22). Згідно копії Державного акту серії МК №06359, виданого 19 грудня 1994 року на підставі рішення М-Ларинської сільської ради народних депутатів від 14 березня 1994 року № 133, [PERSON] на час смерті належала земельна ділянка площею 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] (а.с. 31). Відповідно до відомостей Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Згідно відомостей М-Ларинської сільської ради, на час смерті [PERSON] із нею була зареєстрована та проживала її донька [PERSON], [INFO] (а.с. 23). Зазначені дані, а також співпадіння особистих даних матері позивачки у свідоцтві про її народження, підтверджують родинні відносини позивачки [PERSON] та [PERSON] відповідно як доньки та матері. Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються листом нотаріуса від 31.01.2014 року № 73/01-16, яким позивачці було роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документу на житловий будинок та всіх документів, необхідних для оформлення спадкових прав щодо земельної ділянки, а саме: витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з поземельної книги (а.с. 33). Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Щодо земельної ділянки, то відповідно до пп.4.20 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом України 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку проводиться нотаріусами на підставі відповідних документів, в тому числі, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з поземельної книги. Згідно ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. За ст.3 цього Закону слідує про обов'язковість внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об'єкти (земельні ділянки, розташовані на території України). Згідно п. 109 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 року № 1051, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки. З огляду Державного акту серії МК № 06359, виданого 19 грудня 1994 року, та яким посвідчується право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства, слідує, що кадастровий номер вказаній земельній ділянці не присвоєно (а.с. 317), отже поземельна книга не заводилася, а тому позивачка як спадкоємець [PERSON] позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права і щодо вищевказаної земельної ділянки. Однак, відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З наведеного, та встановивши, що відповідно до положень ст.1261, ст. 1268-1269 ЦК України, [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна після смерті своєї матері [PERSON], проте через вищевказані обставини позивачка позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права, суд вважає, що відповідно до ст.16 ЦК України, спадкові права [PERSON] підлягають захисту судом шляхом визнання за нею права власності на вищевказані житловий будинок та земельну ділянку.

Outcome: approved