Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

24 липня 2014 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав (а.с.2-3). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. [PERSON] є батьком її неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2011 року було розірвано шлюб між сторонами. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2011 року із відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO]. 29.03.2013 року позивачка уклала шлюб із [PERSON] Батько дитини - [PERSON], вихованням дочки не займається, не піклується про стан її здоров'я, не цікавиться навчанням та розвитком дочки, матеріально не забезпечує, тим самим проявляє байдужість до існування та подальшої долі своєї дитини. [PERSON] всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що шкодить та суперечить інтересам дитини, у зв'язку із чим позивачка просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судовому проти вимог позовної заяви заперечував. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що його не запрошували на дні народження дочки, тому він нічого і не дарував дитині. Не просили його мирним шляхом врегулювати питання щодо участі у вихованні дитини, та взагалі не нагадували про дочку. Третя особа - орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради в особі свого представника, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. До питані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили наступне. [PERSON], який являється батьком позивачки, зазначив, що свого колишнього зятя - [PERSON], востаннє бачив ще до розлучення із позивачкою. Онучка ([PERSON], [INFO]) його не пам'ятає. Звертається до вітчима як тато, який про неї і піклується. [PERSON] ніхто не перешкоджав спілкуватися з дитиною, але він ніколи не телефонував, не цікавився де дитини, як вона. [PERSON] зазначила, що родину позивачки знає більш ніж два роки. Батьком дитина називає [PERSON] - вітчима, теперішнього чоловіка позивачки. Про колишнього чоловіка позивачки дитина ніколи не розповідала та жодного разу не згадала. Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні, повний текст складений 07 листопада 2014 року. При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, законів України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, практику Верховного Суду України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З'ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2011 року було розірвано (а.с.5). Від шлюбу у сторін народилась дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2011 року із відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.6-8). 29 березня 2013 року позивачка уклала шлюб із [PERSON], та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.9). [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю та вітчимом в однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. умови проживання дитини задовільні, вона має місце для навчання та власне ліжко (а.с.45). Дитина навчається у КЗО «Спеціалізована школа №7 з поглибленим вивченням іноземних мов» ДМР (а.с.47). Згідно характеристики на дитину, дівчинка старанна, дисциплінована, працелюбна учениця. Навчається у повну міру своїх сил. На уроках завжди уважна та активна, допомагає товаришам. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Стримана, врівноважена, розсудлива, дисциплінована. Підтримує дружні стосунки з однокласниками (а.с.44). Вихованням та матеріальним утриманням [PERSON], [INFO], займаються мати та вітчим дитини - [PERSON] та [PERSON], які піклуються та приділяють належну увагу навчанню і розвитку дитини (а. с. 51). Встановлено, що батько дитини - [PERSON], всіляко ухиляється від своїх батьківських обов'язків, вихованням та матеріальним утриманням дочки не займається, тим самим проявляє байдужість до її подальшої долі. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний та духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За ч.2,5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.ст. 3, 155 Сімейного кодексу України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Між тим, згідно вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд, оцінивши здобуті по справі докази, вислухавши сторін, за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що батько дитини - [PERSON], не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Не забезпечує дитини необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується із дітьми, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, тим самим дійсно ухиляється від виховання та утримання своєї дочки [PERSON], [INFO]. Тому доводи позивачки з приводу свідомого нехтування відповідачем свого батьківського обов'язку суд вважає обґрунтованими та доведеними, у зв'язку із чим, позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO], підлягають задоволенню. У відповідності до статті 166 Сімейного Кодексу України, особа позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає право на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір, і його вимоги задоволені, із співвідповідачів належить стягнути на користь позивача в рівних частках судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved