Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

25 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі ? частини від усіх видів доходів останнього, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її утримання на період навчання. Обґрунтовуючи вимоги позову, зазначила, що навчається на Інженерно-педагогічному факультеті Національного педагогічного університету імені [PERSON]. Не знаходиться на повному державному забезпеченні, не працює, а тому потребує матеріальної допомоги, яку батько добровільно не надає. В свою чергу, у відповідача на утриманні не перебувають інші особи, він офіційно працевлаштований, тобто має змогу надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову та просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Додатково пояснила, що в звязку з навчанням потребує фінансової підтримки, яку отримує від матері та не отримує від батька. В 2017 році отримувала стипендію в розмірі 1100 грн, однак з 2018 року отримувати не буде, оскільки навчальним закладом скорочено відсоток одержувачів. Представник позивача [PERSON] в своїх поясненнях від 16 листопада 2017 року підтримала позов та просила його задовольнити. Представник позивача [PERSON] також підтримав позов. Відповідач визнав позов частково. Просив стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 15 % від усіх його доходів. Зазначив, що в минулому році переніс інфаркт та потребує хірургічного втручання, а тому не в змозі надавати дочці утримання в розмірі ? доходів. Також пояснив, що інших осіб на утриманні не має, офіційно працевлаштований та має регулярний дохід. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позов, об'єктивно дослідивши всі докази, які мають важливе юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно зі\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями\~198,\~199\~цього\~Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ч. 1\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 200 СК України\~встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Так,\~статтею 182 СК України\~визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БП № 341787. Із довідки, виданої Національним педагогічним університету імені [PERSON] від 23 січня 2018 року вбачається, що позивач є студенткою вказаного навчального закладу денної форми навчання Інженерно-педагогічного факультету з кінцевим строком навчання 30 червня 2020 року. Позивач проживає в м. Києві в гуртожитку, оплата якого становить 4 400 грн. в рік, що підтверджується відповідними квитанціями. В судовому засіданні позивач зазначила, що не працює, отримує стипендію в розмірі 1100 грн. на місяць, виплата якої припиниться з 2018 року, що відповідачем не спростовано. Витрати, які позивач несе в звязку з навчанням, оплачує її матір, однак їх не вистачає для забезпечення потреб життєдіяльності під час навчання. Також судом встановлено, що відповідач будь-якої фінансової допомоги після настання повноліття позивача не надає. Вказані обставини визнано сторонами. Згідно довідок виданих 01 серпня 2017 року та 24 січня 2018 року Управлінням соціального захисту населення Шосткинського районної державної адміністрації [PERSON] (мати позивача) отримала дохід в 2017 році в розмірі 321,40 грн. як компенсаційну виплату працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за особою похилого віку. Згідно довідки від 23 січня 2018 року [PERSON] на даний час працює в Воронізькій мехлісодільниці ДП «Шосткинське лісове господарство» водієм автонавантажувачем. За період з квітня 2017 року по грудень 2017 року ним отримано доходів в розмірі 52\~717,81 грн. Судом встановлено, що відповідач не має інших утриманців, не є інвалідом. Оцінюючи досліджені судом докази і встановлені обставини, суд\~прийшов до висновку про наявність потреби позивача в матеріальній допомозі, яку не в змозі надати в достатньому обсязі інший із батьків, та можливість відповідача надавати таку допомогу, а тому вимоги позову про стягнення аліментів суд вважає обґрунтованими. Разом з тим, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання позивача в розмірі 1/5 від усіх доходів, а не 1/4, як це зазначено у позові, оскільки суд бере до уваги ті обставини, що позивач отримувала в 2017 році стипендію, обовязок щодо утримання повнолітньої дитини покладається на обох батьків, а також те, що відповідач згідно виписок з історії хвороби в 2016 році переніс інфаркт, страждає на ішемічну хворобу серця, потребує постійного вживання ліків та санаторно-курортного лікування, що тягне за собою систематичні фінансові витрати, крім тих, які ним здійснюються для забезпечення своєї життєдіяльності. В свою чергу суд не погоджується з доводами відповідача щодо необхідності стягнення з нього аліментів в розмірі 15 % від його доходів в звязку з його хворобою, оскільки відповідач не довів належними і допустимими доказами факт неспроможності сплачувати аліменти в більшому розмірі, зокрема, не надав доказів щодо значного розміру витрат, які він несе на своє лікування. Доводи позову про те, що розмір аліментів не може бути меншим ніж встановлений законом відсоток прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2\~ст. 182 СК України) не заслуговують на увагу, оскільки дане обмеження мінімального розміру аліментів застосовується у випадку їх стягнення у частці від заробітку (доходу) платника на утримання саме дитини, якою є людина до 18 років, а не на утримання повнолітніх доньки або сина на період їх навчання. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. В силу ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 512 грн. - пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На\~\~підставі наведеного,

Outcome: partial