Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

26.06.2015 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 01.05.2014 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердження чому є поліс № АІ/0561918, за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіля «Ford», д.р.н. [NUMBER]. 04.05.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю забезпеченого вищезазначеного автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля «Hyundai», д.р.н. [NUMBER]. В результаті даного ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.06.2014 року винним у скоєнні ДТП визнано відповідача. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ford», д.р.н. [NUMBER], застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», особа якій було нанесена матеріальна шкода - [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування. В свою чергу, ТДВ СК «Альфа-Гарант», вважаючи вимоги потерпілої особи обґрунтованими, провело розрахунок суми страхового відшкодування за страховим випадком та виплатило 8841 грн. 71 коп. страхового відшкодування, таким чином належно виконавши свої зобов'язання за полісом № АІ/0561918. Оскільки відповідачем не було повідомлено страховика про настання ДТП, з моменту виплати страхового відшкодування, у ТДВ СК «Альфа-Гарант» виникло право вимоги до [PERSON] щодо сплати у порядку регресу страхового відшкодування у розмірі 8841 грн. 71 коп. У зв'язку вищевикладеним, представник позивача звернувся з даним позовом до суду. Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав і заявив клопотання про винесення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач в судові засідання неодноразово не з'явився. Відповідно до довідки Татарбунарського РВ ГУ ДМС України в Одеській області від 03.07.2015 року № 390 [PERSON], [INFO], зареєстрований з 05.07.2004 року в [ADDRESS]. Судові повістки, відповідно до вимог абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, а тому в силу абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені йому належним чином. [PERSON] причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність або заперечення проти позову суду не надав. Оскільки немає відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивач згоден. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина друга вказаної статті передбачає, що збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). За ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 01.04.2014 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердження чому є поліс № АІ/0561918 (а.с.4), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Ford Transit», номерний знак [NUMBER].. Відповідно до ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особа або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Копією постанови Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.06.2014 року (а.с.5) підтверджується, що [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 374 гривень за те, що він 04.05.2014 року о 16 год. 00 хв. на Люстдорфській дорозі в м.Одеса керуючи автомобілем марки «Ford», д.р.н. [NUMBER], виїжджаючи з двору, не врахував погодні умови (дощ), не надав перевагу русі автомобілю марки «Hyundai», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В результаті даного ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.5). Таким чином, ДТП є наслідком винних дій відповідача по справі. 09.05.2014 року [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про ДТП від потерпілого, зареєстровано за №ЦВ/14(062) (а.с.6). Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 19.02.2013 року (а.с.7) підтверджує, що [PERSON] є власником автомобіля «Hyundai», д.р.н. [NUMBER]. Довідкою виданою ІДПС ДАІ м.Одеси (а.с.8) видно що 04.05.2014 року о 16 год. 00 хв. на Люстдорфській дорозі в м.Одеса внаслідок ДТП транспортний засіб марки «Hyundai», д.р.н. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. 31.10.2014 року [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування (а.с.11). Згідно копії звіту №7581 від 19.06.2014 року з ремонтною калькуляцією та фото таблицями до нього (а.с.12-25) матеріальний збиток завданий власнику ТЗ Hyundai Elantra, д.р.н. [NUMBER], внаслідок його пошкодження складає 11 810 грн. 05 коп. Відповідно до страхового акта ТдВ СК «Альфа-Гарант» № ЦВ/14/0612 подія, що сталася 04.05.2014 р. була кваліфікована страховиком як страховий випадок зіткнення автомобілів та прийнято рішення враховуючи розрахунок страхового відшкодування (а.с.28) про виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 8 841 грн. 71 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 6991 від 04.11.2014 року (а.с.29). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а ч.5 вказаної статті встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зокрема, п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. [PERSON], який був особою, що керував забезпеченим ТдВ СК «Альфа-Гарант» транспортним засобом, згідно оформленого полісом АІ/0561918 (а.с.4) не виконав свого зобов'язання передбаченого п.п.33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і не повідомив ТдВ СК «Альфа-Гарант» про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 04.05.2014 року (а.с.5,6,8,9). Відповідно до п.п.«г» п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Крім того, відповідно до п.п.«ґ» п.38.1 ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, або водія зазначеного транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Отже, неправомірними винними діями [PERSON] було заподіяно матеріальний збиток автомобілю Hyundai Elantra, д.р.н. [NUMBER] (а.с.12-25), який компенсований коштами ТдВ СК «Альфа-Гарант» (а.с.28,29) на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином до ТдВ СК «Альфа-Гарант» перейшло право вимоги до [PERSON] щодо відшкодування понесених витрат. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли в судовому засіданні належне обгрунтування та підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. відповідно до платіжного доручення №12641 від 12.06.2015 року (а.с.1).

Outcome: approved