Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

26.08.2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який уточнив 19.07.2021 року, вимоги у якому обґрунтовує тим, що у березні 2020 року мати позивача [PERSON] , повідомила їй, що її онуки та племінники позивача, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають в дуже тяжких життєвих обставинах, їх мати, [PERSON] , яка є відповідачем по справі, зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається, діти голодні та незабезпечені необхідними речами. Батько дітей, брат позивача, [PERSON] , помер [INFO] . Позивач разом зі своєю матір`ю забрали дітей у відповідача та звернулися із відповідною заявою до Органу опіки та піклування Славгородської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Органи опіки та піклування відразу відреагували на отриману заяву та виставили [PERSON] умови за якими їй зможуть бути повернуті діти, а саме: повернутися жити додому, почати оформляти документи на прописку, прибрати на подвір`ї, приготувати їжу, піти на роботу. Для вчинення певних дій відповідачу був наданий необхідний для цього час. Опісля цього, старша дитина [PERSON] , повернулася жити до відповідача. [PERSON] , позивач забрала проживати до себе в м. Запоріжжя. Отже, з 01.05.2020 р. [PERSON] проживає разом із позивачем. За час проживання із хлопчиком позивач звернула увагу на те, що він має вади у мовленні, на свій вік читає досить повільно. Позивач звернулася до Славгородського закладу загальної середньої освіти із проханням надати їй інформацію щодо успішності хлопчика у навчанні, на що вона отримала відповідь про те, що [PERSON] має значні проблеми у навчанні. До школи хлопчик ходив неохайним, був збудженим, часто траплялися конфлікти в школі. Вчитель не однократно викликала до школи відповідача, але вона такі виклики ігнорувала. Також з травня 2020 року разом з позивачем мешкає й [PERSON] . Дівчинка пояснила, що мати зловживає спиртними напоями, та весь час морально тиснить на неї. Тому, бажає проживати зі своєю тіткою. Позивач отримала від Органу опіки та піклування Славгородської селищної ради висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , так як вона не вчинила жодної з перелічених органом опіки та піклування дій, які б мог ли забезпечити нормальне життя дітей. [PERSON] офіційно працевлаштована, має стабільний заробіток. Має в м. Запоріжжя двокімнатну квартиру. Діти її добре знають, оскільки їм вона являється рідною тіткою. Позивач має всі умови аби забезпечити дітей всім необхідним: належним вихованням та навчанням, доглядом за станом здоров`я, дати інший приклад сім`ї, в якій один одного поважають та підтримують. Тому, посилаючись на ч.ч. 2, 5 ст. 150, ч. 4 ст.ст. 155, 164, 165, 166, 179-180,182, 191 СК України, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. Представник третьої особи служби у справах дітей відділу по Заводському району Запорізької міської ради в судове засідання не з`явилася. Представник третьої особи служби у справах дітей Синельниківської районної державної адміністрації Павленко І.Г. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача. Також у судовому засіданні від 01.07.2021 року були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила суду, що вона є матір`ю позивача, а відповідач по справі її невістка. Відповідач разом із сином [PERSON] та їх дітьми проживали в [ADDRESS] з 2014 року. У 2017 році помер син свідка [PERSON] . Відповідач вживає алкоголь, вихованням дітей не займається. Діти змушені були просити гроші на вулиці та знаходились в важкому моральному стані. З літа 2019 року діти проживають у доньки [PERSON] , яка піклується та виховує їх. Свідок [PERSON] повідомила суду, що вона має дружні стосунки з позивачем, до дітей вона ставиться добре. Крім цього вона зазначила, що під час перебування дітей у позивача мати ними не цікавилася та не відвідувала їх. Свідок [PERSON] є донькою відповідача, повідомила що вона разом із братом проживає у тітки в м.Запоріжжя з прошлого літа, одяг та продукти харчування купує тітка. Виявила бажання проживати з позивачем. Також зазначила, що матір бачила давно, вона до них не разу не приїзджала, але вона позавчора телефонувала, вітала брата з днем народження. Свідок [PERSON] повідомив, що він є сином відповідача, на даний час проживає у бабусі та у тітки. Останній раз спілківався з матір`ю 29.06.2021 року, проживати з нею не хоче через її співмешканця та через те, що вона вживає спиртні напої. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Згідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У судовому засіданні було встановлено та доведено належними доказами, що відповідач у справі [PERSON] є матір`ю неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 15 липня 2008 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сілької ради Синельниківського району Дніпропетровської області та копії свідоцтва Серії № [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Марковецької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області . Батько дітей, [PERSON] , помер [INFO] , згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого 12 травня 2017 року Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Відповідач вихованням та утриманням дітей не займається, веде аморальний спосіб життя. Також відповідно до висновку органу опіки та піклування Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, [PERSON] був наданий час для вирішення проблемних побутових питань та налагодження стосунків з дітьми. Але цей час вона не використала. Проблеми залишились без змін. Відповідно до характеристики, виданої 15.01.2020 року Славгородським ЗЗСО І-ІІІ ступенів, директором школи [PERSON] та педагогом [PERSON] , вказано, що [PERSON] навчається в 4-А класі, хлопчик має значні проблеми у навчанні. Хлопчик до школи ходить неохайним, часто трапляються конфлікти в школі. Мати хлопчика його вихованням не займається. Також згідно характеристики, виданої 15.01.2020 року Славгородським ЗЗСО І-ІІІ ступенів, директором школи [PERSON] та класним керівником зазначено, що [PERSON] навчається у 8-Б класі, має хороший фізичний і розумовий розвиток, достатній рівень навчальних досягнень. З боку матері не було достатнього контролю за [PERSON] , інколи не підготовлені домашні завдання, грубість та неуважність в поведінці. На даний час діти проживають зі своєю тіткою, яка є позивачем по справі. Згідно акту обстеження умов проживання, який складено 31 липня 2020 року головними спеціалістами відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають за вищевказаною адресою разом із своєю рідною тіткою - [PERSON] та її донькою. Діти забезпечені усім необхідним для розвитку та виховання: є місця для сну, навчання та відпочинку, іграшки, одяг, взуття, навчальний матеріал. Відповідно до рішення служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради № 01-09-18/2950 від 22.12.2020 року надано висновок про доцільність (недоцільність) встановлення опіки (піклування) та відповідність її/його інтересам дитини, [PERSON] є кандидатом в опікуни/піклувальники за № 1047 від 18.12.2020 року над [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У разі набуття ними правового статусу дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання своїх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , їх життям та здоров`ям не цікавиться, вихованням та утриманням дітей не займається. В зв`язку із чим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не можу бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Стосовно стягнення аліментів на утримання дитини, вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов`язку відповідно до ч. З ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, з огляду вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved