Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

25 січня 20201 року [PERSON] звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі - ПрАТ «Суха Балка») посилаючись на те, що він тривалий час працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання.\~Висновком МСЕК від 18.01.2012 року позивачу первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності (15% - ХОЗЛ, 10% - радикулопатія) в зв`язку з професійним захворюванням, безстроково, група інвалідності не визначена. \~ \~ \~ \~Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач\~відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, періодичні приступи задухи, які знімаються лише за допомогою медикаментозних препаратів. Позивач турбує приступоподібний кашель, що порушує сон, позбавляє його можливості нормально відпочивати, призводить до важкості та болю у грудній клітці, до головного болю, до постійного відчуття втоми, загальної слабкості, зниження уваги в денний час. Позивач відчуває стійкий ниючий біль та обмеження рухів в уражених відділах хребта, посилення болю при ході, фізичному навантаженні. Виникнення професійних захворювань та втрата працездатності, призводять до постійного перенесення позивачем больових відчуттів, до необхідності проходження лікування, що має наслідком нераціональну втрату часу та життєвої енергії, ушкодження здоров`я стало причиною необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя позивача. Хронічне захворювання легень суттєво підвищує імовірність зараження позивача серйозними вірусними захворюваннями та їх перенесення в складних формах, розуміння даного факту викликає у позивача відчуття тривоги, переживання за своє майбутнє. Радикулопатія призводить до систематичних больових відчуттів, порушення функції ходи, ускладнює пересування позивача в просторі.\~Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 150 000 грн., яку просив стягнути з відповідача. 26 січня 2021 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту саме завдання йому моральної шкоди та її розмір. Також зазначив, що відповідач не приховував від позивача важкість та небезпечність технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку настанням шкоди не вчиняв, а тому не може нести відповідальність за ушкодження здоров`я позивача. Позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці, але тривалість роботи у шкідливих умовах залежала виключно від особисто волевиявлення позивача. В спірних правовідносинах не було встановлено вчинення з боку відповідача будь-яких винних, неправомірних дій, що могли б призвести до виникнення у позивача професійного захворювання, тому відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивач не надав до суду належних доказів, які б підтверджували факт спричинення йому моральної шкоди. Відповідач вважає суму завищеною, такою що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої він стверджує. Сума не відповідає вимогам розумності та справедливості. Тобто, позовні вимоги, щодо відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров`я у розмірі 150 000 грн.\~не підлягають\~задоволенню. Суд, відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, на протязі 28 років 9 місяців, а саме з 22.08.1978р. по 29.09.1978р. - на посаді підземного кріпильника ш. Центральна РУ ім. ХХ Партз`їзду; з 17.01.1979р. по 28.02.1979р. - на посаді підземного кріпильника ш. Центральна РУ ім.ХХ Партз`їзду; з 11.06.1979р. по 26.03.1985р. - на посаді підземного прохідника ш. Центральна та на ш. Ювілейна ш. Центральна РУ ім. XX Партз`їзду; з 26.03.1985 р. по 08.05.1987р. - на посаді підземного підривника ш. Ювілейна РУ ім. XX Партз`їзду; з 10.01.1989 р. по 31.10.1990р. - на посаді підземного прохідника ш. Ювілейна РУ ім. XX Партз`їзду; з 21.12.1992 р. по 21.01.1998р. - на посаді підземного підривника ш. Ювілейна ВАТ «Суха Балка», з 21.01.1998 р. по 07.12.2011р. - на посаді підземного кріпильника ПАТ «Євраз Суха Балка», правонаступником якого є відповідач Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»( а.с. 27-34). Висновком МСЕК від 18.01.2012 року позивачу первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності (15% - ХОЗЛ, 10% - радикулопатія) в зв`язку з професійним захворюванням, безстроково, група інвалідності не визначена.( а.с.10-11). Згідно чисельних виписних епікризів наданих за період з 2008 року по 2011 рік [PERSON] неодноразово проходив стаціонарне лікування з діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.). ЛН першого-другого ст. (надалі - ХОЗЛ); Радикулопатія L5 справа, помірно виражена. Захворювання професійні (висновок проф. ЛЕК інституту від 27.10.2011р, протокол №2054) (а.с.16-26). Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 113 від 07.12.2021 року, встановлено причини виникнення професійного захворювання, а саме працюючи на шахтах «Центральна» та «Ювілейна» рудоуправління ім. XX Партз`їзду, рудника «Суха Балка», ВАТ «Суха Балка», ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» підземним травником з 26.03.1985 р. по 08.05.1987 р. та з 21.12.1992 р. по 21.01.1998 р., підземним прохідником з 10.01.1989 р. по 31.10.1990 р. та підземним кріпильником з 22.08.1978 р. по 29.09.1978 р., з 17.01.979 р. по 28.02.1979 р., з 11.06.1979 р. по 26.03.1985 р. та з 21.01.1998 р. по теперішній час, [PERSON] виконував роботи в умовах, які характеризувались запиленістю повітря робочого простору, що перевищувала ГДК, з причини неефективності провітрювання робочих місць та застосування засобів знепилення повітря, що мали низьку ефективність, а також важкою фізичною працею, внаслідок обмеженості робочого простору робочих місць, яка не дозволяла завжди застосовувати засоби малої механізації. Причина професійного захворювання робота на протязі 28 років 9 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК та важкої фізичної праці: запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного діоксиду кремнію кристалічного від 10 до 70%: 2,8-20,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м протягом 49,0-93,0% зміни, рівень фізичного перевантаження: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну: 40-81 кг при нормі до 30 кг; робоча поза: з нахилом тулуба до 307більше 30°: 37,8 /4,2-15,9% тривалості зміни при нормі 25,0%; нахили корпусу: 112-240 разів за зміну при нормі 51-100. Важкість праці відносяться до III класу 3 ступеню шкідливості. (а.с.13-15). Згідно п. 19 вказаного акту, прізвища, імена та по батькові, посади осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: керівництво шахт «Центральна» та «Ювілейна» рудоуправління ім. XX Партз,їзду, рудника «Суха Балка», ВАТ «Суха Балка», ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка», в 2011 році начальник дільниці №1 шахти «Ювілейна» [PERSON] , порушення вимог ст.13 Закону України «Про охорону праці», ст.153 КЗпП України (а.с.15). З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст.\~153,\~237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Статтею 3\~Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46\~Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець\~несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП Українипередбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~ст. 237-1 КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Суд відхиляє заперечення відповідача в тій частині, що позивач при прийнятті на роботу був попереджений про шкідливі умови праці, а також недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійного захворювання, що об`єктивно призвело до моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстав для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійне захворювання. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін її здоров`я, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань, якого турбує приступоподібний кашель, переважно в нічний що порушує сон позивача та позбавляє його можливості нормально відпочивати, призводить до важкості та болю у грудній клітці, до головного болю, до постійного відчуття втоми, загальної слабкості, зниження уваги в денний час, стійкий ниючий біль та обмеження рухів в уражених відділах хребта, посилення болю при ході, фізичному навантаженні. Окрім цього, позивач постійно відчуває загальну слабкість, його турбує задишка при незначному фізичному навантаженні, кашель, головний біль, підвищення артеріального тиску, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності 25 %, періоду роботи у відповідача на протязі 28 років 9 місяці в умовах впливу шкідливих факторів, тому суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 90 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 908 гривень

Outcome: partial