Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

25.10.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом, який в подальшому був уточнений, і просить суд стягнути з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради на користь [PERSON] 904 689 гривень як компенсацію моральної шкоди, спричиненої протиправною бездіяльністю та дискримінаційними діями Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради; зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Новобаварському районі м. Харкова Харківської області здійснити безспірне списання зазначеної суми з рахунку Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що слідчим відділом Новобаварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове провадження у справі № 12012220500000163 від 27.11.2012, за ч. 1 ст. 190 КК України (шахрайство), яку розпочато за його заявою. Суть справи полягає у тому, що співвласник будинку, у якому він мешкає зі своєю родиною, [PERSON] , з метою отримання пільг для відшкодування витрат на оплату послуг з газопостачання у розмірі більшому, ніж передбачено законом, надав до ВАТ «Харківміськгаз» неправдиву інформацію стосовно кількості осіб зареєстрованих у їх будинку. Цими діями він зробив позивача без його відома співучасником свого злочину. 07.09.2016 року до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського (на той час ще Жовтневого) району Харківської міської ради надійшов лист слідчого по вказаній справі Мирної К.М. , у якому вона повідомила начальника Управління про подробиці справи та запропонувала приєднатися до кримінального провадження №12012220500000163 від 27.11.2012 р., подавши заяву про визнання потерпілим Управління, яке є головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, в тому числі і на здійснення розрахунків з постачальниками комунальних послуг, або повернути бюджетні кошти самотужки шляхом самостійної підготовки цивільного позову та звернення з ним до суду. На цей лист Управління надало відповідь листом №02-26/7616 від 10.10.2016 року з відмовою від пропозиції слідчого. В присутності головного спеціаліста-юрисконсульта [PERSON] , на підставі отриманої від неї інформації, начальник Управління відповіла позивачу, що Управління не пристало на пропозицію слідчого, бо не вважає, що Управлінню спричинено якусь матеріальну шкоду, у зв`язку з тим, що пільгу на законних підставах отримувала [PERSON] і розмір цієї пільги не залежав від кількості осіб, що мешкали за тією самою адресою. Також пані Панченко О.В. запевнила позивача, що у разі необхідності надасть цю інформацію у письмовому вигляді. Але позивач вважає, що ця інформація суперечила, по-перше, тій інформації, яку надало Управління листом №02-26/1942 від 01.04.2015 слідчому Чуменко Т. М., а, по-друге, тим нормам закону, про які позивачу було відомо на той час, а саме п. 5 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». З цього позивач зробив два припущення: або інформація, яку він отримав під час особистого прийому у начальника Управління, є свідченням того, що керівник Управління намагається приховати розкрадання коштів, за цільовим використанням яких вона повинна наглядати, або в розпорядженні Управління є версія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яку Управління створило самотужки, або отримало з невідомих джерел, бо Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який розміщено на офіційному сайті Верховної Ради України суперечить тому, що позивач почув від пані Панченко О.В. Для з`ясування того, яке з припущень позивача є вірним, 24.06.2017 року він звернувся до Управління з заявою, у якій просив підтвердити, що Управління не вважає, що йому, як розпоряднику коштів місцевих бюджетів на здійснення розрахунків з постачальниками комунальних послуг, нанесено матеріальної шкоди на тій підставі, що у період з 2010 року по 2015 рік у відповідності з діючим на той час законодавством пільги для відшкодування витрат на оплату послуг з газопостачання по житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , надавалися [PERSON] і розмір цієї пільги не залежав від того мешкала вона там одна чи за тією адресою були зареєстровані та мешкали інші люди. Як вказує позивач, у відповідь він отримав лист Управління №02-26/9547 від 11.07.2017 року, яким йому відмовили у наданні будь-якої інформації з посиланням на недопущення розголошення персональних даних та відсутність у позивача повноважень збирати будь-яку інформацію по кримінальній справі № 12012220500000163 від 27.11.2012. Підстави відмови позивач вважає надуманими, бо він ставив запитання стосовно свого будинку та правильності нарахування оплати за комунальні послуги, які сплачує особисто позивач. 18.07.2017 року позивач звернувся до Управління з заявою, у якій просив надати загальне роз`яснення стосовно того, яким чином розраховувалися пільги для учасників війни на оплату послуг з газопостачання у період з 2010 року по 2015 рік. У відповідь позивач отримав лист начальника Управління Панченко Олени Вікторівни № С-523 від 26.07.2017. Цим листом начальник Управління повідомила позивача, що Управління не має підстав для надання йому необхідних роз`яснень, бо позивача немає у державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги. І цю відповідь позивач вважає дискримінаційною. Лист Управління № С-523 від 26.07.2017 року містить відмову у наданні позивачу інформації, про яку він просив у своїй заяві від 18.07.2017 року, з посиланням на п. 3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, яким на Управління покладено обов`язок надавати «консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги». Але з того, що Положенням на Управляння покладено обов`язок надавати консультації певним категоріям громадян не випливає звільнення від обов`язку надавати відповіді по суті на звернення громадян, які не відносяться до категорій перелічених у Положенні. Тому позивач вважає, що Управління незаконно, у дискримінаційний спосіб, обмежило його право на отримання інформації. 01.08.2017 року позивач звернувся до Управління з запитом на доступ до публічної інформації, у якому знов просив повідомити яким законом або нормативним актом керувалося Управління для розрахунку пільги для учасників війни на оплату послуг з газопостачання у період з 2010 року по 2015 рік, та просив надати копію тієї статті з такого документу, що має відношення до зазначеної групи пільговиків. 03.10.2017 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом про стягнення компенсації за моральну шкоду спричинену протиправною бездіяльністю та дискримінаційними діями посадової особи органу місцевого самоврядування. 23.11.2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова (суддя Труханович В .В. ) прийнято судове рішення по справі №639/5835/17 за цивільним позовом [PERSON] до начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради Панченко Олени Вікторівни та Державної казначейської служби України про стягнення компенсації за моральну шкоду спричинену протиправною бездіяльністю та дискримінаційними діями посадової особи органу місцевого самоврядування, яким позивачу в позові відмовлено у повному обсязі. Позивач зазначає, що на протязі майже півтора року він не може отримати від Управління письмового підтвердження або спростування тієї інформації, яку позивач отримав від начальника Управління на особистому прийомі 23.06.2017 року. 04.12.2017 року позивач звернувся з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.11.2017 року до Апеляційного суду Харківської області. Як вказує позивач, Апеляційний суд погодився з доводами позивача щодо того, що суд першої інстанції помилково поклав на нього обов`язок доказування того, що дії відповідача спричинили йому моральну шкоду. У Постанові Апеляційного суду Харківської області від 28.02.2018 року по справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.11.2017 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради Панченко Олени Вікторівни, Державної казначейської служби України про стягнення компенсації за моральну шкоду спричинену протиправною бездіяльністю та дискримінаційними діями посадової особи органу місцевого самоврядування відмовлено у задоволенні позову з причин звернення до неналежного відповідача. 10.04.2018 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з новим позовом про стягнення компенсації за моральну шкоду спричинену протиправною бездіяльністю та дискримінаційними діями органу місцевого самоврядування. 18.05.2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова (суддя Єрмоленко В.Б.) прийнято судове рішення по справі №639/1804/18 за цивільним позовом [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, третя особа Державна казначейська служба України про стягнення компенсації за моральну шкоду, спричинену дискримінаційними діями та протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування, яким позов задоволено частково. Це рішення було оскаржено Державною казначейською службою України. 12 вересня 2018 року Апеляційний суд Харківської області скасував рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 травня 2018 року, оскільки суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи стосовно бюджету, з якого повинно відбуватися стягнення моральної шкоди, безпідставно стягнув суму моральної шкоди за рахунок Державного, а не місцевого бюджету; не встановив та не залучив до розгляду справи відповідне Управління - територіальний орган Державного казначейства, який здійснюють безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Отже, позивач вказує, що 16 місяців Управління порушує конституційне право позивача на інформацію, у зв`язку з чим позивач змушений прикладати зусилля задля захисту свого порушеного права, витрачати час на нові звернення до відповідача з одним й тим самим питанням, витрачати час на звернення до суду, на консультації з юристами стосовно проблеми, створеної з нічого Управлінням. Враховуючи викладене, посилаючись на положення Конституції України, Закону України «Про інформацію», Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та інші нормативні акти, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому робить розрахунки розміру компенсації моральної шкоди, яку спричинено йому Управлінням на підставі методики професора Ерделевського О.М. і виходячи із зазначеного розрахунку та із глибини, характеру та тривалості душевних страждань та нервових переживань, принципів розумності та справедливості розмір компенсації за спричинену моральну шкоду оцінює у 904689 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.10.2018 року заявлено самовідвід суддею Труханович В.В. у даній цивільній справі №639/6093/18, яка передана до канцелярії суду для визначення судді в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України. Після повторного автоматичного розподілу 30.10.2018 року судова справи передана судді Жовтневого районного суду м. Харкова Єрмоленко В.Б. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.11.2018 року суддею Єрмоленко В.Б. заявлено самовідвід у цивільній справі №639/6093/18, яка передана до канцелярії суду для визначення судді в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України. Після повторного автоматизованого розподілу 05.11.2018 року матеріали даної цивільної справи передані судді Жовтневого районного суду м. Харкова Барковій Н.В. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.11.2018 року позов [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області про стягнення компенсації за моральну шкоду спричинену дискримінаційними діями та протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування - залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. 20.11.2018 року на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.11.2018 року позивачем вказані недоліки були усунуті, надано уточнену позовну заяву та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.11.2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області про стягнення компенсації за моральну шкоду спричинену дискримінаційними діями та протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування. Призначено судове засідання. Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради 05.12.2018 року на адресу суду надав відзив на позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, що стосується вимог до Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області - поклався на розсуд суду. Представником Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області 17.12.2018 року надано відзив на позов з доповненнями, в якому представник Управління просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі, при цьому зазначивши, що зазначене Управління не є розпорядником місцевого бюджету та не має відкритих спеціальних рахунків місцевого бюджету, з яких здійснюється безспірне списання коштів для відшкодування шкоди, і вважає, що в даному випадку шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідальних осіб Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради повинно бути відшкодовано за рахунок бюджетних асигнувань боржника, а функції по виконанню рішення суду щодо стягнення коштів з боржника - на відповідний орган Казначейства, в якому обслуговується боржник, а саме - УДКСУ в Новобаварському районі м. Харкова. Позивачем 17.12.2018 року знов подано уточнений позов. В судовому засіданні за клопотанням позивача та на підставі уточненого позову 20.12.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова у цивільній справі за позовом [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області про стягнення компенсації за моральну шкоду спричинену дискримінаційними діями та протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування замінено первісного відповідача Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області на належного відповідача Управління Державної казначейської служби України у Новобаварському районі м. Харкова Харківської області (адреса 61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд.11). Прийнято до провадження уточнений позов [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, Управління Державної казначейської служби України у Новобаварському районі м. Харкова Харківської області про стягнення компенсації за моральну шкоду спричинену дискримінаційними діями та протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування. 03.01.2019 року представник нового відповідача Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради надав відзив на уточнений позов позивача, в якому зазначає уточнений позов не відповідає ст.ст. 175, 177 ЦПК України та його слід залишити без руху. 04.01.2019 року представником Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області наданий на адресу суду відзив на уточнену позовну заяву [PERSON] , в якому представник просить суд проводити розгляд справи у його відсутність і відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши в тому числі, що відсутня необхідність додаткового зобов`язання Управління Казначейства судовим рішенням здійснити безспірне списання коштів з боржника, оскільки відповідний Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затверджений Постановою КМУ віл 03.08.2011 року №845 вже передбачає вчиняти такі дії. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.01.2019 року клопотання позивача [PERSON] задоволено, призначено по цивільній справі за уточненим позовом [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, Управління Державної казначейської служби України у Новобаварському районі м. Харкова Харківської області про стягнення компенсації за моральну шкоду спричинену дискримінаційними діями та протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування проведення судової психологічної експертизи. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 22.03.2019 року до суду надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення експертизи та повернуті суду матеріали цивільної справи. 02.04.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова поновлено провадження у цивільній справі за уточненим позовом [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, Управління Державної казначейської служби України у Новобаварському районі м. Харкова Харківської області про стягнення компенсації за моральну шкоду спричинену дискримінаційними діями та протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування. Призначено судове засідання. У судовому засіданні позивач [PERSON] відмовився від клопотання про проведення експертизи через неможливість надати всі необхідні дані, запропоновані експертом для проведення експертизи. Також позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини, обґрунтувавши обставини спричинення йому моральної шкоди, а також її розмір. Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради Савченко І.А. проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у повному обсязі, посилаючись на викладені у відзиві обставини, вважав вимоги позивача такими, що не підтверджені належними доказами. Представник відповідача Управління Державної казначейської служби України у Новобаварському районі м. Харкова Харківської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності даного представника. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши заяви по суті справи та письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, враховуючи наступне. Судовим розглядом встановлено, що 07.09.2016 року до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради надійшов лист слідчого Мирної К. М., у якому вона повідомила начальника Управління про подробиці справи та запропонувала приєднатися до кримінального провадження № 12012220500000163 від 27.11.2012 року, подавши заяву про визнання потерпілим Управління, яке є головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, в тому числі і на здійснення розрахунків з постачальниками комунальних послуг, або повернути бюджетні кошти самотужки шляхом самостійної підготовки цивільного позову та звернення з ним до суду (а.с.11). На цей лист Управління надало відповідь листом №02-26/7616 від 10.10.2016 року з відмовою від пропозиції слідчого (а.с. 12). 24.06.2017 року [PERSON] звернувся до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради з заявою, у якій просив підтвердити, що Управління не вважає, що йому, як розпоряднику коштів місцевих бюджетів на здійснення розрахунків з постачальниками комунальних послуг, нанесено матеріальної шкоди на тій підставі, що у період з 2010 року по 2015 рік у відповідності з діючим на той час законодавством пільги для відшкодування витрат на оплату послуг з газопостачання по житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , надавалися [PERSON] і розмір цієї пільги не залежав від того мешкала вона там одна чи за тією адресою були зареєстровані та мешкали інші люди (а.с.13). У відповідь на лист від 24.06.2017 року [PERSON] отримав лист Управління №02-26/9547 від 11.07.2017, яким йому відмовили у наданні будь-якої інформації з посиланням на недопущення розголошення персональних даних та відсутність у його повноважень збирати будь-яку інформацію по кримінальній справі № 12012220500000163 від 27.11.2012 року (а.с.14). [PERSON] 18.07.2017 року звернувся до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради з заявою, у якій просив роз`яснити яким чином розраховувалися пільги для учасників війни на оплату послуг з газопостачання у період з 2010 року по 2015 рік (а.с.15). Згідно наданої позивачу відповіді від 26.07.2017 р., Управління не має підстав для надання роз`яснення щодо пільгової знижки учасникам війни, оскільки п. 3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. № 117 структурні підрозділи соціального захисту населення надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організацій, що надають послуги. [PERSON] повідомлено, що з переліком пільг ветеранам війни, які передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має змогу ознайомитися в засобах масової інформації або на офіційному порталі Верховної Ради України (а.с.16). 01.08.2017 року позивач звернувся до Управління з запитом на доступ до публічної інформації, у якому просив повідомити яким законом або нормативним актом керувалося Управління для розрахунку пільги для учасників війни на оплату послуг з газопостачання у період з 2010 року по 2015 рік, та надати копію тієї статті з документу, що має відношення до зазначеної групи пільговиків (а.с.17). За результатами звернення, 10.08.2017 року [PERSON] надана відповідь, з якої випливає, що Управління в своїй роботі використовувало нормативну-базу, а саме: Закони України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.96 № 879 «Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати» від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування». [PERSON] проінформовано, що з переліком пільг та нормами соціальних стандартів на які мають право учасники війни він має можливість ознайомитись в засобах масової інформації або на офіційних порталах Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України (а.с.18). 07.12.2017 р. [PERSON] у черговий раз звернувся до відповідача із запитом на доступ до публічної інформації щодо нарахування пільг для учасників війни на оплату послуг з газопостачання, а також щодо надання копії статті закону або нормативного акту, яким керувалось Управління для розрахунку пільги для учасників війни у період часу з 2010 р. по 2015 р. При цьому, позивач зазначає, що рішення суду від 23.11.2017 р. містить висновок про те, що запит від 01.08.2017 року за формою та змістом відповідає вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації», запитувана інформація є публічною, однак Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради не було надано відповідь на вказану інформацію у строки встановлені законом, окрім того, вказана відповідь не була надана в повному обсязі, а містила лише відсилання з вказанням того, де необхідно знаходити вищезазначену інформацію (а.с.19). Відповідачем 14.12.2017 р. позивачеві надана відповідь, якою [PERSON] роз`яснено поняття публічної інформації відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та повідомлено про те, що Управління запитуваними документами не володіє, не отримувало їх та не створювало у процесі виконання своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, а у своїй діяльності керується офіційними сайтами Верховної Ради та Кабінету Міністрів України в мережі Інтернет. Отже з посиланням на п. 2 ч.1 ст. 22 вищевказаного Закону Управління відмовило у задоволенні запиту (а.с.20). 28.12.2017 р. позивач знову звернувся до начальника Управління праці та соціального захисту населення із запитом на доступ до публічної інформації, в якому цитує п.5 ч.1 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та стверджує, що на особистому прийомі у начальника Управління 23.06.2017 р. йому роз`яснено про наявність пільг для відшкодування витрат на оплату послуг з газопостачання по житловому будинку, в якому він мешкає, що надавалися [PERSON] згідно діючого законодавства і їх розмір не залежав від проживання однієї цієї особи, або з іншими зареєстрованими у приміщенні. Оскільки така інформація відрізнялася від вимог вищезазначеного Закону України, позивач просив надати копію змісту статті Закону України, яким керувався відповідач для розрахунку пільги в тій редакції, що застосовувалась Управлінням (а.с.21). 05.01.2018 р. [PERSON] надана відповідь, аналогічна тій, яка була надана позивачу 14.12.2017 р. (а.с.22). 03.10.2017 року [PERSON] звернувся з позовом до Жовтневого районного суду м.Харкова. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.11. 2017 р. у задоволенні позову [PERSON] до Начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради Державної казначейської служби України про стягнення компенсації за моральну шкоду спричинену протиправною бездіяльністю та дискримінаційними діями посадової особи органу місцевого самоврядування відмовлено. У своєму рішенні суд зазначив, що Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради не було надано відповідачу відповідь на інформацію від 01 серпня 2017 р. в повному обсязі (а.с.25-29). Однак постановою Апеляційного суду Харківської області від 28.02.2018 року апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 листопада 2017 року - скасовано. У задоволенні позову [PERSON] відмовлено, з інших підстав. При цьому постановою Апеляційного суду Харківської області від 28.02.2018 р. встановлено, що суд першої інстанції правильно встановив протиправність у діях посадової особи уповноваженого органу місцевого самоуправління, однак при цьому не звернув уваги на позитивний обов`язок, який згідно до ст. 276 ЦК України в таких випадках покладається на відповідний орган місцевого самоврядування рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, - вчинити необхідні дії для негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням (а.с.30-33). [PERSON] знов звернувся до суду з позовом до суду, за результатами розгляду справи рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.05.2018 року позовні вимоги [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварськоого району Харківської міської ради, 3 особа - Державна казначейська служба України задоволено частково. Вирішено стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного рахунку Державного казначейської служби України на користь [PERSON] , [INFO] (прож. [ADDRESS] ) в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн. В іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено (а.с.34-36). Постановою Апеляційного суду Харківської області від 12.09.2018 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - задоволено. Апеляційну скаргу [PERSON] - залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 травня 2018 року - скасовано. У задоволенні позову [PERSON] - відмовлено. При цьому у вказаній постанові, яка набрала законної сили, встановлено, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, який відповідає ч. 4 ст. 82 ЦПК України, що встановлений вказаною постановою суду апеляційної інстанції факт протиправності у діях посадової особи уповноваженого органу місцевого самоврядування не підлягає повторному доведенню по цій справі. При цьому суд першої інстанції відповідно до встановлених обставин справи також обґрунтовано дійшов висновку про доведеність факту заподіяння [PERSON] моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, які позивач зазнав з протиправною поведінкою щодо нього, оскільки він був змушений докладати додаткових зусиль для захисту свого права, а також - причинного зв`язку між протиправними діями та завданої шкоди, та вини Управління, від імені якого діяла уповноважена особа, в її заподіянні, яка у даному випадку презюмується, належними, допустимим та достатніми доказами, як це визначено у ст.ст. 77-79, 81 ЦПК України спосіб відповідач не спростував. Однак суд першої інстанції не звернув уваги, що у даному випадку Управління належить до органів місцевого самоврядування, внаслідок чого стягнення моральної шкоди відбувається за рахунок не державного, а місцевого бюджету (а.с.37-41). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі відшкодування незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Так, за змістом ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Конституційний Суд України у Рішенні від 03 жовтня 2011 року № 12-рп/2001 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 32 Закону України «Про Державний бюджет України на 2000 рік» та статті 25 Закону України «Про Державний бюджет України на 2001 рік» (справа про відшкодування шкоди державою) зазначив, що Україна, згідно з Конституцією України, є правовою державою (стаття 1), а людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (стаття 3). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, і саме держава відповідає перед людиною за свою діяльність, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3). Цей обов`язок держави конкретизується в ряді статей Конституції України. В Основному Законі держави розмежовуються такі поняття, як держава, органи державної влади, посадові і службові особи (статті 3, 5, 6, 13, 38, 55, 56, 62 та інші). Матеріальна та моральна шкода, завдана громадянам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави (стаття 56 Конституції України). Державні органи як юридичні особи несуть юридичну відповідальність лише за своїми договірними зобов`язаннями. Відповідно до статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VІ від 13.01.2011 року розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. Статтею 12 вищевказаного Закону №2939 визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації. Розпорядниками інформації визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них (ст. 13 Закону №2939). Виходячи з вимог п.6 ч.1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» на розпорядників публічної інформації покладені обов`язки надавати на запити заінтересованих осіб існуючу інформацію. Частина 1 ст. 22 цього Закону передбачає вичерпний перелік підстав для відмови у задоволенні запиту, а саме якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону. Згідно зі ст. 276 ЦК України орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Виходячи зі змісту ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим, органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. В даному випадку суд приходить до висновку, що факт протиправності у діях посадових осіб уповноваженого органу місцевого самоврядування встановлено постановою Апеляційного суду Харківської області від 28.02. 2018 р., і не підлягає повторному доведенню у даній справі. Крім того, факт заподіяння [PERSON] моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього відповідача, оскільки він був змушений докладати додаткових зусиль для захисту свого права, а також - причинного зв`язку між протиправними діями та завданої шкоди, та вини Управління, від імені якого діяла уповноважена особа, в її заподіянні, яка у даному випадку презюмується, встановлено постановою Апеляційного суду Харківської області від 12.09.2018 р., яка також набрала законної сили. Також вказаний склад правопорушення, яким спричинено моральну шкоду позивачу відповідачем встановлено під час розгляду даного позову [PERSON] , і також не спростовано в судовому засіданні відповідачем належними, допустимим та достатніми доказами, у спосіб, як це визначено у ст.ст. 77-79, 81 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (пункт 2 частини третьої статті 23 ЦК України). В даному випадку, судом встановлено, що моральна шкода виразилася у виникненні негативного для позивача явища, зокрема, необхідності вжиття додаткових заходів для отримання потрібної йому інформації, витрачання особистого часу, зневіри щодо реального забезпечення конституційних гарантій прав позивача. Суд, враховуючи зміст моральної шкоди, тривалість порушення прав позивача, вжиті ним заходи щодо відновлення порушеного права, в тому числі третє звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, яка так і не була відшкодована, ненадання належної відповіді на запит позивача Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради і на момент розгляду даної справи, виходячи з вимог розумності і справедливості вважає необхідним і достатнім стягнути з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень, задовольнивши частково позовні вимоги [PERSON] .. При цьому суд не погоджується з розміром моральної шкоди, визначеним позивачем в сумі 904 689 гривень, оскільки вважає недоведеним саме такий розмір моральної шкоди належними доказами, яким, зокрема, є висновок судової психологічної експертизи в жданій категорії справ. Щодо позовних вимог стосовно порядку порядку стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Відповідно до ст. 77 Закону України про місцеве самоврядування шкода, заподіяні юридичним і в результаті неправомірних рішень, дії або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету. Згідно зі ст. 176 ЦК України держава не відповідає за зобов`язаннями Автономної Республіки Крим і територіальних громад. Відповідно до п.п. 14, 17 п. 4 Положення про управління (відділення) Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 № 1280 (у редакції наказу Міністерства Фінансів України від 17.08.2015 № 716), зареєстрованого в МЮ України 27 жовтня 2011 року за № 1237/19975 Управління (відділення) Казначейства відповідно до покладених на них завдань та в установленому законодавством порядку: здійснюють безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду; Управління (відділення) Казначейства є юридичними особами публічного права, мають печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в установах Казначейства та банках. Згідно з правової позиції, яка викладеної в постанові Верховного суду України від 08.11.2017 року справа №6-99цс17, у справах про відшкодування шкоди, завданої зокрема незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відповідачами можуть бути відповідні органи державної влади, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України. Відповідно до ч.4 ст.58 ЦПК України держава бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Згідно з правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 08.11.2017 року справа №6-99цс17, у справах про відшкодування шкоди, завданої зокрема незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відповідачами можуть бути відповідні органи державної влади, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України. Відповідно до Положення про Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, затвердженого рішенням сесії Харківської міської ради 7-го скликання від 20.11.2015 № 7/15 «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7-го скликання» в редакції рішення 19-ї сесії Харківської міської ради 7-го скликання від 18.04.2018 № 1045/18 Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради є самостійним виконавчим органом Харківської міської ради, який утворюється Харківською міською радою (п. 1.1). Управління є юридичною особою, веде самостійний баланс, має право відкривати рахунки в органах Державної казначейської служби України та установах банків відповідно до чинного законодавства України, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, кутовий штамп і бланк встановленого зразка, печатки та штампи для документів (п. 2.1). Управління в межах своїх повноважень має право укладати від свого імені угоди, договори і контракти з юридичними та фізичними особами, набувати майнових прав, нести обов`язки, бути позивачем, відповідачем та третьою особою у судах усіх інстанцій (п. 2.2). Управління утримується за рахунок коштів бюджету міста Харкова. Граничну чисельність працівників та структуру Управління визначає міський голова. Кошторис та штатний розпис Управління затверджується у встановленому порядку (п. 2.4). Згідно з абзацом другим пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство України. Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (підпункт 5 пункту 4 цього Положення). У ч.ч. 2, 4 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами, які мають право приймати такі рішення, також врегульовано Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою КМУ від 03.08. 2011 р. № 845. Пунктом 3 зазначеного порядку закріплено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). У цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні (п.2 Порядку): безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів; боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання; виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України «Про виконавче провадження». Отже, враховуючи викладене, при виконанні рішення суду про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради на користь [PERSON] моральної шкоди для зобов`язання Управління Державної казначейської служби України у Новобаварському районі м. Харкова Харківської області здійснити безспірне списання зазначеної суми з рахунку Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради не потребується окреме рішення суду про це, тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З огляду на викладене та

Outcome: partial