Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

26.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок з усіма господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог зазначив, що після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO] року та матері - [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилась спадщина, що складається з Будинку. Як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на Будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Хоч на Будинок і не виготовлялось свідоцтво про право власності, однак він належав померлим. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з судовими повістками, про причини неявки до суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] - батько позивача, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складалась, окрім іншого, з Будинку, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку, однак згідно погосподарської книги Киянської сільської ради № 1 за 2011-2015 роки належав померлому. Земельна ділянка площею 1,23 га, на якій розташований Будинок, приватизована померлим [PERSON] не була та державний акт на неї не видавався. За життя [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши 25.06.2012 року заповіт на ім'я позивача, який після смерті батька спадщину прийняв та 12.11.2015 року отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки та грошові вклади в 3/4 частках усього майна померлого, оскільки 1/4 частка усього майна була прийнята в спадщину за законом, дружиною [PERSON] та матір'ю позивача - [PERSON], в тому числі 1/4 частка на Будинок. Проте хоч [PERSON] і фактично прийняла спадщину, проживаючи та будучи зареєстрованою разом з померлим чоловіком - [PERSON], проте свої спадкові права не оформила, оскільки [INFO] року померла. За життя [PERSON] також розпорядилась своїм майном, склавши 25.06.2012 року заповіт на ім'я позивача, таким чином після смерті свої батьків [PERSON] прийняв спадщину на належне їм майно за заповітом, в тому числі і на Будинок, який належав на праві власності його батьку - [PERSON], проте після його смерті був розподілений на 3/4 та 1/4 частки між позивачем та його матір'ю - [PERSON] 10.08.2015 року позивачем на Будинок було виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що він побудований до 1967 року та має наступні господарські будівлі: літню кухню та два сараї. Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.11.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на Будинок після смерті батька на 3/4 його частини та після смерті матері на 1/4 частину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до чинного на час будівництва Будинку (1967 рік) законодавства, яке не пов'язувало виникнення права власності на житловий будинок у сільській місцевості із проведенням його реєстрації, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку та прийняття його в експлуатацію. Як слідує з матеріалів справи, право власності на Будинок за спадкодавцем - [PERSON] підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном, оскільки за його життя законодавство не передбачало оформлення в сільських місцевостях свідоцтв про право власності на нерухоме майно та його державну реєстрацію, натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах. Пунктом 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Так як до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцям на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок їх смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на Будинок, що залишився після смерті батька - [PERSON] та матері - [PERSON] Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved