Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

26.05.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 10 березня 2006 року виконкомом Райгородскої селишної Ради Словянського району Донецької області зареєстровано шлюб між - [PERSON] та [PERSON], Від шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO], якого позивач виховує самостійно. На протязі останніх восьми років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин. Крім того відповідач став вести аморальний спосіб життя, в результаті чого скоїв злочин та був засуджений Словянським міськрайонним судом Донецької області 03.03.2014 року до одинадцяти років позбавлення волі. На теперішній час відповідач відбуває покарання у Єнакіївській ВК №52. У звязку з чим вона подала позов про розірвання нашого шлюбу. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2016 року шлюб було розірвано. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав та не надає, в житті дитини - в його вихованні та розвитку ніякої участі як не приймав так і не приймає, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище. Відповідач відбуваючи покарання здійснює трудову діяльність у місці відбування покарання, за це він отримує певний дохід. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, вона змушена звертатися до суду, прохаючи задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становите дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст. 182 СК України. Просить суд: - стягувати щомісячно с [PERSON],20.12.1966 р народження, на її користь, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття; - судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, не зважаючи на те, що про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Суд дослідивши додані документи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд, на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON] [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Оскільки відповідач [PERSON], ухиляється від цього зобовязання, даний спір сторонами не вирішений в позасудовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, кошти на утримання дитини повинні бути стягнуті в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня звернення до суду з даним позовом та до повноліття дитини. При цьому суд врахував сімейний стан позивача та відповідача, їх стан здоровя та матеріальне становище. Як вбачається з позовної заяви, відповідач [PERSON] є працездатний, на теперішній час відбуває покарання у Єнакіївській ВК №52,де здійснює трудову діяльність, отримуючи за це певний дохід, має задовільний стан здоровя, жодними захворюваннями не страждає, не є інвалідом, аліменти нікому більше не сплачує. При цьому позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував викладене у позові, крім свідоцтва про народження дитини та заочного рішення суду від 06.06.2016р. про розірвання шлюбу. Також з боку позивача не було додано жодного доказу, який би вказував на її стан здоров»я, матеріальне становище та інше. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає зменшити розмір аліментів до ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позивач при подачі до суду позову про стягнення аліментів звільняється від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial