Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

26.11.2019 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області звернувся позивач [PERSON] з даною позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача ДП «ЖЕП Житлосервіс» на його користь недовиплачену йому заробітну плату за 2018 рік у сумі 1388,75 грн., компенсацію за недовиплачену заробітну плату за 2018 рік в розмірі 10% від розміру недовиплаченої заробітної плати в сумі 138,85 грн.(1388,75х0,10=138,85)( а.с.1,2). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01 серпня 2016 року був прийнятий на роботу в ДЖЕП «Агробудмеханізація Житлосервіс» на дві посади: начальника котельні та слюсаря сантехніка.30 грудня 2018 року був звільнений з роботи за власним бажанням. Вказує, що за весь час роботи жодного разу не отримував письмових розрахунків заробітної плати з розшифровкою по видам оплат, що є порушенням ст. 110 КЗпП. Про недовиплату заробітної плати, яка як виявилося була регулярною, позивачу стало відомо із документу про нарахування йому заробітної плати, який був поданий ДП ЖЕП Житлосервіс в серпні 2019 року до матеріалів судової справи, за його позовом про недовиплату компенсації за невикористану відпустку. Позивач вказує, що з даного документу йому стало відомо що йому за 2018 рік було недовиплачено 1388,75 грн. Вказує, що неодноразово звертався до директора ДП ЖЕП Житлосервіс щодо причин невиплати в повному розмірі заробітної плати згідно з нарахуваннями, проте жодної відповіді так і не отримав. Ухвалою судді від 27 листопада 2019 року (а.с.14) відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримує. До заяви додав довідку Пенсійного фонду України про нарахування заробітної плати за 2018 рік (а.с.35,36).. Відповідач ДЖЕП «Агробудмеханізація Житлосервіс» у судове засідання повторно представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцезнаходженням юридичної особи, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за відсутності представника та відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши заяву, письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.82 цього Кодексу. Відповідно до ч.6\~ст.81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , згідно наказу № 32 від 01.08.2016 р., 01 серпня 2016 року був прийнятий на роботу в Дочірнє житлово-експлуатаційне підприємство «Агробудмеханізація-Житлосервіс» на посаду начальника котельні, а 30 грудня 2018 року, згідно наказу № 32 від 30.12.2018 р., звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача та наявними в ній записами (а.с.4,5). Крім того, факт роботи позивача у ДЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» підтверджується відомостями про нараховану позивачу ДЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» суму фактичного заробітку, які подавалися відповідачем до Пенсійного фонду України (а.с.36). Твердження позивача, щодо одночасного його прийняття на роботу в ДЖЕП « Агробудмеханізація - Житлосервіс» на дві посади: начальника котельні та слюсаря-сантехніка, суд розцінює критично, оскільки наданий на підтвердження цієї обставини розрахунок (а.с.7) за підписом головного бухгалтера Ілясової Т.М., не відповідає вимогам форми Довідки про доходи, затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 27 серпня 2004 року №192, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 4 листопада 2004 р. за N 1409/10008, із змінами і доповненнями, внесеними \~наказом Міністерства соціальної політики України \~від 5 червня 2015 року№ 591. Згідно\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1\~ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Стаття 2 Закону України «Про оплату праці»\~визначає структуру заробітної плати. Основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. У відповідності до\~статті 22 Закону України «Про оплату праці»\~суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Статтею 24 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам. За особистою \~ \~ \~ \~ письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Відповідно до\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Згідно\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Як вбачається з довідки форми ОК-7 «Індивідуальні відомості про застраховану особу», виданої Пенсійним фондом України (а.с.36), [PERSON] нараховано заробітну плату за 2018 рік за час роботи у ДЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» та належить до виплати: січень - 6991,04 грн., лютий -5991,04 грн., березень- 6032,21 грн., квітень-6032,21грн., травень-6032,21грн., червень -6032,21 грн., липень-6032,21 грн., серпень-5992,25 грн., вересень- 5792,25 грн., жовтень-5792,25 грн., листопад- 5832,41грн., грудень- 12295,79грн. Судом встановлено, що заробітна плата позивачу перераховувалась відповідачем на банківський рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] у АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується випискою по банківському рахунку, наданою АТ «Приватбанк», якою також підтверджено розмір зарахованих коштів заробітної плати на рахунок позивача( а.с.8-12). Так, згідно з даних банківського рахунку позивачу фактично надходила від ДЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» заробітна плата у таких розмірах: у січні 2018 1000,00 грн., у лютому 2018 - 4429,00грн., 1000,00грн., у березні 2018 3822,79грн., 1000,00грн, у квітні 2018 3855,93 грн., 1000,00грн, у травні 2018 3855,93грн., 1000,00грн., у червні 2018 3515,97грн., 1000,00грн., у липні 2018 3655,93грн., 1000,00грн., у серпні 2018 3655,93грн., 1000,00грн., 3623,78грн., у вересні 1000,00грн., у жовтні 2018 3562,76грн., 1000,00грн., у листопаді 2018 3562,76грн., 1000,00грн., 3695,09грн., у грудні 2018- 1000,00грн., у січні 2019 -3612,76грн. Згідно розрахунку нарахування та виплати заробітної плати в 2018 році, зазначеного позивачем у позовній заяві (а.с.1,2), позивач стверджує, що йому не виплачено заробітної плати на загальну суму 1388,75 грн. Так, згідно розрахунку: - за січень 2018 нараховано- 6991,04 грн., утримано-1363,25 грн. (6991,04/100х19,5), до виплати- 5627,79грн., зараховано банком-5429,00грн., різниця-198,79грн.; - за травень нараховано - 6032,21 грн., утримано-1176,28грн. (6032,21/100х19,5), до виплати -4855,93 грн, зараховано банком 4515,97 грн. різниця -339,96 грн.; - за червень нараховано 6032,21 грн., утримано- 1176,28 грн. (6032,21/100х19,5), до виплати 4855,93 грн., зараховано банком- 4655,93грн., різниця- 200 грн.; - за липень нараховано 6032,21 грн., утримано-1176,28 грн. (6032,21/100х19,5), до виплати- 4855,93 грн., зараховано банком- 4655,93 грн., різниця 200 грн.; - за серпень нараховано -5992,25 грн., утримано-1168,49 грн. (5992,25/100х19,5), до виплати 4823,76 грн., зараховано банком-4623,76 грн., різниця-200,00+грн.; - за вересень- нараховано-5792,25 грн., утримано- 1129,49 грн.(5792,25/100х19,5), до виплати- 4662,76 грн., зараховано банком- 4562,76 грн., різниця- 100 грн.; - за жовтень нараховано -5792,25грн., утримано- 1129,49грн.(5792,25/100х19,5), до виплати- 4662,76грн., зараховано банком- 4562,76 грн., різниця- 100 грн.; - за грудень- нараховано-5792,25 грн., утримано- 1129,49грн. (5792,25/100х19,5), до виплати-4662,76 грн., зараховано банком -4612,76 грн., різниця-50грн. - недоотримано позивачем за вказаний період 1388,75 грн. (198,79+339,96+200,00+200,00+200,00+100,00+100,00+50,00=1388,75). Правильність розрахунку не викликає у суду сумнівів, розмір утриманих коштів розраховано у відповідності до п.167.1 розділу ІУ та п.п.\~1.1 п.\~161\~підрозділу 10\~розділу \~ХХ Податкового кодексу України (ставка податку 18% та військовий збір 1,5%). Будь-яких заперечень щодо розміру розрахунку нарахування та виплати заробітної плати, а також розміру коштів зарахованих банком на рахунок позивача, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Статтею 233 КЗпП України, визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Будь-яких доказів, на підтвердження факту погашення невиплачених коштів заробітної плати перед позивачем, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Відповідно до\~ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.95 р.,\~Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. та\~Постанови КМУ від 21.02.2001р. №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати»\~у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток, підприємство зобов`язане виплатить працівнику компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати. Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обов`язок з нарахування та сплати якої, згідно\~ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобов`язано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 цього Закону). Нарахування компенсації здійснюється згідно з «Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Так, індекс споживчих цін за період з лютого 2018 по листопад 2019 року включно становить 112,8(1,009х1,011х1,008х1,000х1,000х0,993х1,000х1,019х1,017х1,014х1,01х1,005х1,009х1,01х1,007х0,995х0,994х0,997х1,007х1,007х1,001/100). Тому розмір належної позивачу компенсації має становити:1399,75х112,8/100=1566,51грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Належна позивачу заробітна палата є таким майном в розумінні Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, підстави, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог щодо стягнення невиплачених коштів заробітної плати та компенсації розміру невиплачених коштів заробітної плати, підтверджуються наявними в матеріалах доказами, а отже позов підлягає задоволенню. При цьому, враховуючи вимоги ст..13 ЦПК України заявлена позивачем вимога щодо стягнення компенсації підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог в розмірі 138,85 грн.. Враховуючи, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача у межах ст..141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 768 грн. 40коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved