Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

25 лютого 2021 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 2742,95 грн, мотивуючи вимоги тим, що 19 червня 2017 року сторони уклали договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території у будинку [ADDRESS] , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених цим договором. Згідно з умовами договору, плата за договором проводиться не пізніше 20 числі місяця, що наступає за розрахунковим. Однак, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору відповідачем станом на 21 листопада 2019 року виникла заборгованість зі сплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 2742,95 грн. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання до сплати підлягають інфляційні втрати в сумі 455,07 грн та 191,46грн як три проценти річних відповідно до статті 625 ЦК України, які позивач просив стягнути з відповідача. Крім того, позивач поніс судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 2270грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1500грн. У позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою судді від 01 березня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 25 травня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позивач вказав про те, що прийняв будинок [ADDRESS] на обслуговування відповідно до Акта приймання-передачі, однак дата на вказаному акті не вказана, тому момент передачі будинку на обслуговування встановити неможливо. Крім того, згідно з нормами чинного законодавства, порядок передачі будинку від забудовника до обслуговуючої організації було порушено, оскільки КП «Житло-Сервіс» не мало повноважень приймати такий будинок без проведення конкурсу. Також у договорі, укладеному сторонами 19 червня 2017 року №222 відсутні істотні умови щодо переліку житлових послуг, тарифів та їх складові на кожну з цих послуг, порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості та інші. Крім того, відповідно до пункту 2 типового договору про надання послуг з утримання будинків та пункту 2 договору, укладеного сторонами до договору повинно додаватись рішення органу місцевого самоврядування про встановлення тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Таке рішення до договору не було додано, оскільки вказане рішення було прийняте лише 12 лютого 2018 року і набрало чинності 28 лютого 2018 року. Також, договір про надання житлово-комунальних послуг, укладений КП «Житло-сервіс», що приступило до господарської діяльності в житловому будинку на [ADDRESS] без проведення конкурсних процедур, з порушенням без зазначення всіх істотних умов договору, є фактично недійсним. Крім того, позивач незаконно нарахував плату за житлово-комунальні послуги до затвердження тарифу так само як і перше платіжне доручення за житлово-комунальні послуги відповідач отримав саме після затвердження тарифу органом місцевого самоврядування, а саме за березень 2018 року - у квітні 2018 року. Про це в момент підписання договору вказував працівник КП «Житло-Сервіс». Отже, з моменту затвердження тарифу (28 лютого 2018 року) до припинення обслуговування будинку КП «Житло-Сервіс» (01 січня 2019 року) пройшло 10 місяців. Нарахування за місяць по квартирі відповідача мала б складати 45,9 (площа квартири) х 8,93 (розмір затвердженого тарифу) = 409,89 грн. Отже за 10 місяців сума мала б становити 4098,9 грн. Фактично відповідач сплатила 6577,62 грн, тому існує не заборгованість за житлово-комунальні послуги, а переплата. Крім того, позивач незаконно нарахував плату за теплопостачання, оскільки як убачається з договору, укладеного сторонами плата за теплопостачання не передбачена, а КП «Житло-Сервіс» не є ліцензійним виконавцем послуг з теплопостачання. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Суд установив, що згідно з актом приймання-передачі КП «Житло-Сервіс» прийняло на обслуговування від забудовника, комунального підприємства «Спецжитлофонд», житловий комплекс з підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації №442 від 14 серпня 2017 року закінченому будівництвом об`єкту по [ADDRESS] присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . 19 червня 2017 року КП «Житло-Сервіс», як виконавцем, та [PERSON] , як споживачем, укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території у будинку [ADDRESS] . Предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS] , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбаченим цим договором. Пунктом 2 цього договору передбачено, що виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структур, періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до договору. Пунктом 4 договору передбачений розмір щомісячної плати за надані послуги на момент укладення цього договору у разі внесення плати за цим договором до 20 числа, що наступає за розрахунковим становить 8,93 грн кв.м, після 20 числа - 9,65 грн кв.м. Відповідно до пункту 6 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12 лютого 2018 року №211 зареєстровано зміну до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останнім не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, а саме 8,93 грн за кв.м. при умові оплати до 20 числа місяця наступного за розрахунковим і 9,82 грн за кв.м. при оплаті після 20 числа. Пунктом 6.2 вказаного розпорядження передбачена зміна тарифів за адресою: [ADDRESS] . 27 лютого 2018 року вказане розпорядження зареєстровано з Головному територіальному управління юстиції за №50/1898 та 28 лютого 2018 року оприлюднено в газеті Хрещатик №24 (5075). Відповідно до розрахунку заборгованості користувача за договором від 19 червня 2017 року становить за червень 2017 року - 163,95 грн, липень 2017 року - 442,94 грн, серпень 2017 року - 442,94 грн, вересень 2017 року - 442,94 грн, жовтень 2017 року - 442,94 грн, листопад 2017 року - 442,94 грн, грудень 2017 року - 442,94 грн, січень 2018 року -442,94 грн, лютий 2018 року - 442,94 грн, березень 2018 року - 450,74 грн, квітень 2018 року - 409,89 грн, травень 2018 року - 409,89 грн, червень 2018 року - 409,89 грн, липень 2018 року - 409,89 грн, серпень 2018 року - 409,89 грн, вересень 2018 року - 409,89 грн, жовтень 2018 року - 409,89 грн, листопад 2018 року - 409,89 грн, грудень 2018 року - 450,74 грн. Згідно із квитанцією від 19 квітня 2018 року за утримання будинку та прибудинкової території за квартиру [ADDRESS] сплачено 3708,39 грн, 19 травня 2018 року сплачено 409,89 грн, 18 червня 2018 року - 409,89 грн, 19 липня 2018 року - 409,89 грн, 90 серпня 2018 року - 409,89 грн, 18 вересня 2018 року - 409,89 грн, 17 жовтня 2018 року - 409,89 грн, 19 листопада 2018 року - 409,89 грн. З 01 січня 2019 року в будинку [ADDRESS] створено ОСББ КБ2. Відповідно до пункту 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Частиною 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом Згідно з пунктом 3) частини 2 статті 21 цього Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно з пунктом 2) частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Як убачається з позовних вимог позивача та матеріалів справи позивач просив стягнути заборгованість з відповідачки за надані послуги з утримання та обслуговування будинку, в якому знаходиться квартира належна відповідача за період з червня 2017 року до березня 2018 року в сумі 2742,95 грн. Однак, судом встановлено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територійпо будинку [ADDRESS] встановлені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) лише 12 лютого 2018 року №211 та зареєстроване в головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 27 лютого 2018 року та опубліковане в газеті «Хрещатик» 28 лютого 2018 року. Заперечуючи проти позову, відповідач вказувала на те, що отримала платіжне повідомлення за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у квітні 2018 року за березень 2018 року. Відповідно до статті 12 ЦПК України і частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд установив, що відповідач сплачувала за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з платіжними дорученнями, які їй надходили від позивача, що підтверджується наданими відповідачем квитанціями та розрахунком позивача. При цьому, позивач при розрахунку заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по квартирі [ADDRESS] не обґрунтував підстав нарахування відповідачу заборгованості з червня 2017 року до березня 2018 року, ураховуючи той факт, що тариф на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №211 лише 12 лютого 2018 року та зареєстроване в головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 27 лютого 2018 року й опубліковане в газеті «Хрещатик» 28 лютого 2018 року. Крім того, з розрахунку позивача не вбачається на підставі якого тарифу нараховано відповідачу заборгованість за період з червня 2017 року до березня 2018 року. Іншого розрахунку заборгованості відповідача за послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій позивачем не надано. За таких обставин, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості із оплати житлово-комунальних послуг в розмірі 2742,95 грн, а також відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення суми інфляції і 3% річних, які є похідними та розраховувалися із недоведеної позивачем суми заборгованості. Таким чином, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату судового збору та витрат на професійну правову допомогу.

Outcome: dismissed