Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

24.10.2018 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Враховуючи, що добровільно відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в твердій грошовій суму у розмірі 4000 грн. щомісячно. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, та призначено перше судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження на 05.11.2018р. Позивач та представник позивача у судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним у позові, вважають що, позивач має змогу сплачувати аліменти на дитину у розмірі 4000 грн. При визначенні розміру аліментів позивач враховує окрім загальних потреб дитини, ще й витрати на лікування дитини. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти підстав позову, зазначила, що відповідач надає гроші на утримання дитини, добровільно пропонував позивачці укласти договір про сплату аліментів в розмірі 1000 грн. Позовні вимоги визнає частково, в розмірі 2000 грн. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини справи. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.09.2015 року , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 8.09.2015 року № 110987. Від шлюбу\~сторони мають\~неповнолітню дитину\~ доньку [PERSON], [INFO], батьком дитини в свідоцтві про народження зазначений відповідач, свідоцтво про народження від 26.01.2016 року № 239021. Позивач проживає разом із відповідачем та донькою. Відповідач має у власності легковий автомобіль та житлову квартиру. Відповідач є фізичною особою підприємцем, дохід за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року становить 228\~000 грн. 00 коп., про що зазначено у листі Коломийського управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 14.11.2018 року. Відповідач має щомісячні витрати у звязку із підприємницькою діяльністю, які складаються з оренди торгівельної площі у розмірі 2176.00 грн. щомісячно та сплати обовязкових платежів в розмірі 1000 грн. зазначені обставини підтверджуються договором піднайму від 01.01.2018 року та квіт націями про сплату обовязкових платежів. \~ Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід , суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка зазначає що при розрахунку суми аліментів в розмірі 4000 грн. вона виходила як від загальних потреб дитини так і враховувала стан здоровя дитини і потребу дитини в ліках. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). З цих підстав позов не заявлявся. Сторони не заперечують про наявність у них обовязку по \~утриманню дитини, суть спору полягає у розмірі аліментів, які необхідні на утримання неповнолітньої дитини. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів,\~ суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.\~\~\~ За таких обставинах суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі 4000 грн. завищені, розмір аліментів необхідно визначити в сумі 3500 грн. з усіх видів заробітку відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial