overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

25 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13.08.2013 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1832. В обґрунтування своєї заяви зазначив про те, що від спільного шлюбу з відповідачкою у них дітей немає. Подружнє життя з відповідачкою у них не склалося. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, тривалий час вони проживають окремо, їхня сім'я розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася повторно, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб - 13.08.2013 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1832. Від спільного шлюбу у сторін дітей немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони вже більше року припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

25 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 27 серпня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 74. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з жовтня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 27 серпня 2011 року. Шлюб зареєстровано Виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 74 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з жовтня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

25 листопада 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 23 червня 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась виконкомом Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 6. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Несумісність характерів та особистих якостей стала однією з причин неможливості спільного проживання з відповідачем. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання позивачка не зявилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. Відповідач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав у повному обсязі, однак щодо стягнення судового збору згоден частково в розмірі 243 гривні 60 копійок. Суд, вислухавши відповідача, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 23 червня 2012 року. Реєстрація шлюбу проводилась виконкомом Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 6 (а.с.5). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, на примирення позивачка не згідна, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхніх дітей, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача судового збору підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

25 листопада 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Піщанської сільської ради Шацького району Волинської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Позовну заяву обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON]. Внаслідок смерті відкрилася спадщина, у тому числі, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON]. Спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину прийняла шляхом падання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за заповітом, а також спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку, немає. У зв'язку з відсутністю правовстановлювального документа про право власності спадкодавця на вказане спадкове нерухоме майно, [PERSON] відмовлено в нотаріальному оформленні її спадкових прав. Тому вона просить суд визнати її право власності на це нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позивач в попереднє судове засідання не з'явився, подала суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю. Відповідач Піщанська сільська рада Шацького району Волинської області свого представника в попереднє судове засідання не направила. Суду подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У заяві вказано, що Піщанська сільська рада Шацького району Волинської області позовні вимоги визнає повністю. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов слід задовольнити і рішення про задоволення позову може бути ухвалене в попередньому судовому засіданні. На підставі статей 328, 392, 1217, 1220, 1233, 1268, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

25 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дітей. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копіями свідоцтв про народження дітей серії І-ФП № 161376, серії І-ФП № 089734 та довідкою Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області від 24 листопада 2015 року № 1277 про склад сімї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

25 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі по 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні наполягла на задоволенні позовних вимог та просила їх задовольнити. Також додала, що син постійно хворіє, а її зарплати продавця непродовольчих товарів у місті Харкові, де необхідно винаймати квартиру, у 1200 грн. замало для утримання себе та дитини. Відповідач у судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позову, вважаючи вимоги позивачки щодо стягнення аліментів у 1000 грн. на сина завищеними. Так, відповідач пояснив, що на даний час також працює продавцем непродовольчих товарів і має невеликий дохід від 1300 грн. до 1700 грн. Вважає за достатнє буде сплачувати аліменти на дитину у розмірі, що не перевищує 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає біля 400 грн. Суд, заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши матеріали у справі, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: так, встановлено, що з 09.01.2020 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.8), проте на час розгляду справи шлюб розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], 09.04 січня [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Батьківство відповідача підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.7), де він записаний батьком. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зараз дитина проживає з матірю періодично у найманій квартирі в м. Харкові та у с-щі Більшовик Первомайського району Харківської області. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так, із наданих відповідачем документів, а саме копії трудової книжки та довідки з попереднього місця роботи, останній мав та має стабільний і регулярний дохід, тому, на думку суду, розмір аліментів на неповнолітню дитину має бути визначений у частці від доходу. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, дочки, сина. З викладеного позивачкою, син [PERSON] не хворіє частіше за інших дітей. Інших дітей у сторін немає, а посилання відповідача на наявність непрацездатної матері-пенсіонерки на його утриманні не підтверджується наявними у справі доказами Таким чином, враховуючи той факт, що відповідач має регулярні доходи, у нього відсутні крім сина на утриманні інші особи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. В решті позовних вимог позивачці у задоволенні слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПЦ України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

25 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 14 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 33. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначила, що вона та відповідач з вересня 2015 року не проживають спільно, не ведуть сумісного господарства, внаслідок сварок, непорозумінь, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, наполягає не розірванні шлюбу, в разі задоволення позову, просила змінити прізвище на дошлюбне. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, 14 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про щлюб. Встановлено, що сторони не мають дітей. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з вересня 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

25 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Прислуцької сільської ради та [PERSON] про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON], на час її смерті разом з нею ніхто не проживав 25.12.2000 року покійна заповіла все своє майно для брата позивача [PERSON], але спадщину на майно покійної брат не прийняв. В листопаді 2015 року, в розмові з братом для неї стало відомо, що брат знайшов заповіт, згідно якого земельну ділянку покійна заповіла для позивачки. Про існування заповіту такого змісту для позивачки не було відомо тому до нотаріуса з заявою вона не зверталася. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, а в поданій до суду заяві, позов підтримали в повному обсязі, просять слухати справу у їх відсутності. Відповідач Прислуцька сільська рада та [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіслали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Проти задоволення позову не заперечували. Перевіривши матеріали та дослідивши обставини справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивачка є дочкою [PERSON], яка померла [INFO]. Інші спадкоємці відсутні. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 вказаного Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини, встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, дослідивши отримані докази та оцінивши їх, суд вважає, що обставини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини позивачем, яка не здійснювала дії, які б свідчили про її відмову від прийняття спадщини після померлої [PERSON], є поважними, тому позивачці належить додатково визначити строк, у два місяці, який є достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

25 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини зіславшись на те, що [INFO] померла її мама [PERSON], яка постійно проживала разом з заявницею в [ADDRESS], яку забрала до себе проживати після смерті батька [PERSON], який помер в 2000 році. Після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) в землях, які перебувають в колективній власності КСП «імені Куйбишева» розміром 4,26 га в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданим Зіньківською районною державною адміністрацією Полтавської області 30.12.1997 року. Крім заявниці спадкоємцем після смерті матері є брат [PERSON], але ніхто з них після смерті матері, у встановлений законом шестимісячний строк не звертався із заявою про прийняття спадщини, оскільки заявниця проживала з матір'ю в одному будинку, здійснила її поховання, тобто вважала, що вступила в управління спадковим майном і фактично прийняла спадщину. Встановлення даного факту заявниці необхідно для оформлення спадщини. В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали. Зацікавлена особа Бірківська сільська рада Зіньківського району Полтавської області та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, та не заперечують, що заявниця дійсно прийняла спадщину. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що покійна дійсно проживала разом з заявницею до смерті, здійснила її поховання та фактично прийняла спадщину. Суд заслухавши заявника та її представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності із ст. 529 ЦК УРСР 1963 р, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, ці його дії свідчать про прийняття спадщини. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.3) , дочкою якої являється заявниця [PERSON] (а.с.4), яка є спадкоємцем за законом. [PERSON] проживала зі своєю матір'ю, здійснювала за нею догляд, вели спільне господарство, а після її смерті поховала її за власні кошти.(а.с. 8) Аналізуючи вищенаведені докази, суд вважає, що [PERSON] фактично було прийнято спадщину після смерті її матері [PERSON], а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved