overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

26 лютого 2014 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті матері [PERSON] залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Позивач звернулася із заявою у державну нотаріальну контору про прийняття спадщини, однак оформити право власності на неї не може через відсутність правовстановлюючих документів. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на будинок [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач позов визнав і пояснив, що заперечень щодо задоволення позову не має. Він відмовляється від спадщини в користь сестри. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач прийняла спадщину, що підтверджується спадковою справою № 29/2013 від 18.02.2013 року. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Спірне майно належало спадкодавцю, що підтверджується витягом з погосподарської книги № 8 по селу Затурці Локачинського району (спадкова справа). З довідки Затурцівської сільської ради від 14.02.2013 року № 206 вбачається, що [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована [ADDRESS], після її смерті у володіння спадковим майном вступили її діти [PERSON] та [PERSON] Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, державного акту на право приватної власності на землю. Заповіт від імені померлої в сільській раді не посвідчувався (а.с. 9). Так як на момент відкриття спадщини спадкодавцю належало право власності на спірне майно, то суд прийшов до висновку, що право власності на нього переходить до позивача, як спадкоємця за законом і за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами. Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем позову відповідає закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому визнання позову необхідно прийняти і ухвалити рішення про задоволення позову відповідно до ст. 174 ЦПК України. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

26 лютого 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, зазначивши, що 30.12.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем має сина - [PERSON], [INFO]. З липня 2012 року з [PERSON] однією сім'єю не проживають. Син проживає разом з позивачкою. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне становище, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. Позивачка до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського рай управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №408. Відповідно до довідки №217 КСН «Мирний», [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з сином [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

26 лютого 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 16 вересня 1995 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 16 вересня 1995 року Українківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 11. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їх дитині, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

26 лютого 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину зазначивши ,що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з грудня 2009 року , який було розірвано згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29.10.2013 року . Від сумісного життя з відповідачем має неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає , вона просить суд стягувати з аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця , починаючи від дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився , надав заяву про розгляд справи у його відсутність , позов визнав . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви позивачки та відповідача , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , сторони перебували у шлюбі з 05.12.2009 року , який було розірвано згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29.10.2013 року . Від сумісного життя вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки дитина , що потребує допомоги , перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини , проти такого розміру аліментів не заперечував і сам відповідач . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє. Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

26 лютого 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 07 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 960, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть з липня 2013 року. Від цього шлюбу дітей не мають. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2012 року, про що є актовий запис № 960 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть з липня 2013 року. Від цього шлюбу дітей не мають. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

26 лютого 2014 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до відповідача [PERSON] з позовом, в якому вказує, що відповідач, відповідно до укладеного договору від 21 березня 2013 року отримав кредит. Щомісячно [PERSON] повинен був вносити гроші на погашення кредиту та сплати процентів за його користування. Але відповідач систематично не виконував свого зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 18700 грн. 57 коп. Оскільки відповідач не виконує умов договору, тому просить стягнути з нього відповідно до умов договору борг за кредитом. В письмовій заяві представник позивача просить розглядати справу без участі представника банку, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, який, згідно з поштовим повідомленням, за зареєстрованим місцем його проживання повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не прибув, причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не направив. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про отримання кредиту у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач [PERSON] не виконує вимоги угоди і не сплачує встановлених договором платежів. На час розгляду справи в суді [PERSON] зобов'язаний сплатити позивачеві борг в сумі 18700 грн. 57 коп. Вказані обставини встановлені з документальних доказів, досліджених в судовому засіданні. Зокрема, розрахунком заборгованості за договором, витягом з Умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, статутом банку. Відповідно до ст.526, 527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами за договором, у встановлені строки. Згідно ст.626 ЦК України боржник за прострочення грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний повернути суму боргу та сплатити проценти передбачені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового припинення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що відповідач [PERSON] порушив умови виконання кредитного договору, тому позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення всіх належних платежів за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

26 лютого 2014 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до відповідачки [PERSON] з позовом, в якому вказує, що відповідачка, відповідно до генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 01 листопада 2012 року отримала кредит. Щомісячно [PERSON] повинна була вносити гроші на погашення кредиту та сплати процентів за його користування. Але відповідачка систематично не виконувала свого зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 11435 грн. 51 коп. Оскільки відповідачка не виконує умов договору, тому просить стягнути з неї відповідно до умов договору борг за кредитом. В письмовій заяві представник позивача просить розглядати справу без участі представника банку, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, яка, згідно з поштовим повідомленням, за зареєстрованим місцем її проживання повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не прибула, причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не направила. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідачка [PERSON] не виконує вимоги угоди і не сплачує встановлених договором платежів. На час розгляду справи в суді [PERSON] зобов'язана сплатити позивачеві борг в сумі 11435 грн. 51 коп. Вказані обставини встановлені з документальних доказів, досліджених в судовому засіданні. Зокрема, розрахунком заборгованості за договором, генеральною угодою, витягом з Умов та правил надання банківських послуг, статутом банку. Відповідно до ст.526, 527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами за договором, у встановлені строки. Згідно ст..626 ЦК України боржник за прострочення грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний повернути суму боргу та сплатити проценти передбачені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового припинення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що відповідачка [PERSON] порушила умови виконання кредитного договору, тому позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення всіх належних платежів за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

26 лютого 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою у нього не склалося. Відносини між ними погіршились, виникають непорозуміння, сварки, вони проживають окремо більш 12 років, спільного господарства не ведуть, у зв'язку із чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Вони не мають спільних поглядів на сімейне життя, що також ускладнює їх відносини. Позивач у судове засідання з'явився і наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка в суд також з»явилась, визнавши позовні вимоги. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 11.10.1981 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Довжоцькою сільською радою Ямпільського району Вінницької облаті; від шлюбу мають двох дорослих дітей. У судовому засіданні позивач підтвердив, що примирення з відповідачем не відбулось. Вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних відносин, більш як 12 років. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу зважаючи на їх доведеність і обгрунтованість.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

26 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 02 грудня 2011 року зареєстрував з відповідачкою шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO]. Спільне життя не склалось. В судове засідання сторони не з'явилися, направили до суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач вказує, що підтримує позовні вимоги, відповідач - визнає позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу, просить залишити прізвище - [PERSON]. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 02 грудня 2011 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 340 (а.с 5). Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що сім'я розпалась, а тому позов підлягає задоволенню. В силу ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, відповідачці [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

26 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання тітки чоловіка - [PERSON], [INFO], недієздатною та призначення над нею опіки. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра в комунальному закладі «Павлоградська міська лікарня №1», має хронічний, стійкий розлад психіки, є інвалідом 2 групи з дитинства, внаслідок психічного захворювання потребує постійного стороннього догляду. Також зазначає, що може надавати постійну допомогу у веденні господарства та догляді, тому просить призначити її опікуном над [PERSON] У судове засідання заявник не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути цивільну справу без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви просив розглянути заяву без участі представника. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки згідно ст.241 ЦПК України, ст.39 ЦК України - фізична особа може бути оголошена судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно приписів ч.1 ст.60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №75 від 07.04.2015 року - [PERSON], [INFO], страждає хронічним стійким психічним розладом у формі помірної розумової відсталості внаслідок хвороби Дауна, за своїм психічним станом в даний час [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно подання від 26.03.2015 року №958/0/2-15 орган опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради просить встановити опіку над психічно хворою [PERSON], 1968 року народження, з боку - [PERSON]. За таких обставин, суд вважає необхідним визнати недієздатною [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS] та призначити над нею опікуна - [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved