Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

26.05.2020 [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати їх шлюб, зареєстрований 16.02.2018 виконавчим комітетом Карпатської сільської ради Турківського району Львівської області, актовий запис № 1. Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами. 16.02.2018 позивач [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , від якого дітей не мають. Спільне сімейне життя у них не складається, через те, шо відповідач зловживає спиртними напоями і вчиняє сварки та бійки. З березня 2019 року вони не проживають разом однією сім`єю. Їй стало відомо, що відповідач проживає з іншою жінкою. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам, та є підставою для розірвання їх шлюбу. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 17.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, 07.09.2020 через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Просить судові витрати покласти на відповідача і відновити їй прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку. Таким чином, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений судом про розгляд вказаної справи. 02.10.2020 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. З урахуванням заяви позивача у справі про розгляд справи без її участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 16.02.2018 виконавчим комітетом Карпатської сільської ради Турківського району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за №1, що стверджується повторним свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 26.04.2019. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (арк. справи 11). Позивач, вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам, на підставі ст. 110 СК України звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вирішуючи цей сімейний спір між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3,4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема відсутність між ними взаємного розуміння, поваги, любові, припинення між ними шлюбних відносин, те, що сторони не виявили бажання примиритись, зберегти сім`ю, натомість позивач наполягала на розірванні шлюбу, про що подала відповідну заяву, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне повернути позивачу дошлюбне прізвище [PERSON] . Судові витрати по справі складаються із судового збору та витрат на надання професійної правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,40 грн. за подання позовної заяви. Вирішуючи питання судових витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з наступного. У матеріалах справи є квитанція адвоката Сенюги І.М. від 26.05.2020 про одержання від [PERSON] 500 грн. за позовну заяву. Водночас, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу належним чином не підтверджені, оскільки позивачем надано лише квитанцію від 26.05.2020 про отримання від позивача коштів за підготовку цивільного позову, однак не долучено договору про надання правничої допомоги, детального опису виконаних робіт. Відтак, позивачем не підтверджено понесених нею витрат на правничу допомогу в розмірі 500 грн., а отже такі стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: approved