Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

26.06.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 15.02.2016 року у розмірі 24000 грн., судовий збір 640 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що 15.02.2016 року між ним та відповідачем укладено нотаріально посвідчений договір позики, згідно з яким він передав у позику відповідачу грошові кошти у розмірі 24000 грн., а позичальник зобовязався повернути кошти до 30.03.2016 року. До теперішнього часу відповідач свої зобовязання не виконала, грошові кошти не повернула, тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідачка не зявилася повторно, про час та місце судового розгляду повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомила. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з оригіналом нотаріально посвідченого договору позики від 15.02.2016 року, укладеного між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником), позикодавець передав у борг позичальнику грошові кошти в сумі 24000 грн., а позичальник зобовязується повернути таку ж суму грошових коштів в строк до 30.03.2016 року. Згідно з п. 3 договору, гроші у сумі 24000 грн. одержані позичальником від позикодавця до підписання цього договору. Сторонам розяснено про необхідність належного оформлення погашення боргу (п.8 договору). Отже, вказані зобовязання позивач за договором позики виконав та передав відповідачу у борг суму коштів у розмірі 24000 грн. зі строком повернення коштів до 30.03.2016 року. В судовому засіданні 18.09.2017 року відповідачка підтвердила, що взяла у позивача в борг грошові кошти у вказаному розмірі, однак просила надати строк для вирішення питанням мирним шляхом. Однак, до теперішнього часу відповідачем не надано суду доказів щодо повернення позивачу вказаної суми коштів, у звязку з чим позивач просив позовні вимоги задовольнити. Таким чином, відповідач свої зобовязання щодо повернення грошових коштів у сумі 24000 грн. в строк до 30.03.2016 року не виконав, оскільки доказів протилежного суду не надано. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Враховуючи, що відповідачем своєчасно грошову позику позивачу не повернуто, то позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 24000 грн. за договором позики від 15.02.2016 року підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved