overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування жилою площею в будинку № 2 по вул. Чернишевського м. Павлограда Дніпропетровської області. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником будинку № 2 по вул.Чернишевського м. Павлограда Дніпропетровської області. У вищевказаному будинку також зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які є доньками [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] виїхали за межі міста на постійне місце проживання з 2011 та 2012 року відповідно. У судове засідання позивач та відповідачі не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідачі визнали. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, вислухавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є власником будинку № 2 по вул. Чернишевського м. Павлограда Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 27 липня 2008 року за № 1-4248 Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою. У вказаному будинку зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, довідкою квартального комітету № 6 м. Павлоград від 12 червня 2015 року, записами домової книги, даними паспортів [PERSON] та [PERSON], копії яких містяться в матеріалах справи. Відповідно до акту голови квартального комітету № 6 м. Павлоград за підписами сусідів, в будинку № 2 по вул. Чернишевського м. Павлограда Дніпропетровської області зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], але [PERSON] не проживає з 07.12.2011 року, [PERSON] з 03.07.2012 року. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, суд враховує, що місце проживання відповідачів станом на час розгляду справи зареєстровано в Російській Федерації. Дослідивши письмові докази у справі, встановив, що відсутність відповідачів в будинку за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Чернишевського, будинок 2, складає більш ніж рік, що є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування вищезазначеним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 03 квітня 2009 року. Рішенням Довгинцівського районного м. Кривого Рогу від 24 червня 2015 року шлюб розірвано. Відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 12.01.2017 року. Дитина інвалід, потребує домашнього догляду, відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання, тому вона, просить суд стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно на період догляду за сином, тобто до 12.01.2017 року. У судове засідання сторони не зявилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, [PERSON] проти позову не заперечує ( а.с. 14,16 заяви). Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], є батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 3 копія свідоцтва про народження). Дитина має статус «дитина-інвалід» підгрупи «А» та потребує домашнього догляду, проживає разом з матірю [PERSON] ( а.с. 6 копія довідки, а.с. 7 копія медичного висновку, а.с. 15 - довідка). Згідно медичного висновку № 19, інвалідність встановлена до 12 січня 2017 року ( а.с. 7 копія медичного висновку). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини не надає. У відповідності до ч.1\~ст. 80 Сімейного Кодексу України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. \~\~\~\~ \~Виходячи\~\~з\~\~ дійсних\~\~ обставин\~\~ справи,\~\~матеріального\~\~ становища відповідача, який є повнолітньою, працездатною особою, а отже має можливість вирішити питання відносно свого матеріального забезпечення, суд, з урахуванням принципу розумності та справедливості,\~\~вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю. У відповідності до ч.3\~ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові посилалася на те, що вона 19 жовтня 2001 року вступила в шлюб з відповідачем і проживала з ним до червня 2014 року. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач працездатний і може надавати допомогу на утримання дитини, тому просила стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що не має можливості виплачувати аліменти у розмірі, який просить позивачка, а згоден виплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 25% заробітку. Також повідомив, що за серпень 2015 року він добровільно сплатив позивачці на утримання дитини 1600 грн. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2001 року (а.с. 3), від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3), який проживає з матірю та перебуває на її утриманні (а.с.4). Відповідач в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дитини без узгодження її форми та розміру з позивачкою, за серпень 2015 року сплатив 1600 грн., після чого допомоги не надавав, що сторони не заперечували у судовому засіданні. Згідно ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Щодо розміру аліментів, то при його визначенні необхідно врахувати обставини, передбачені ч.1 ст.182 СК України. При цьому частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи повідомлені та визнані сторонами обставини щодо гарного стану здоровя дитини та розміру заробітку відповідача суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з 26.07.2008 року вона та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області за актовим записом №34. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними не склалось, шлюбні відносини між ними припинені, спільне сімейне господарство не ведеться. Вважає, що номальні шлюбні відносини між ними не можуть бути продовжені. Просить прийняти рішення, яким розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано 26 липня 2008 року виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області за актовим записом №34. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, позовні вимоги повністю підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги повністю визнав та не заперечив проти їх задоволення. За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу без участі сторін, ухваливши рішення у даному судовому засіданні на підставі доказів, які є в матеріалах справи. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно положень ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, встановлено, що з 26 липня 2008 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області за актовим записом №34. Від спільного подружнього життя мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.04.2011 року. Спільне життя у сторін не склалося через те, що вони не зійшлися характерами, у них різні погляди на сімейне життя. Сторони припинили шлюбні відносини та перестали вести спільне сімейне господарство. Таким чином, враховуючи наведені обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що їх сім'я остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, прізвище позивачу після розірвання шлюбу залишити без змін -«[PERSON]». На підставі ст.ст.110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить шлюб розірвати, посилаючись на обгрунтування викладені у позовній заяві. Позивачка в судове засідання не зявилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач в судове засідання не зявився, проте телефонограмою повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, просив розгляд справи провести у його відсутності та не заперечував проти розірвання шлюбу. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне ухвалити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними укладений в 2011 році, мають одну неповнолітню дочку, 2011року народження, яка живе з позивачкою. Подружнє життя не склалось з причини несумісності поглядів на життя, тому в квітні 2014 року припинили шлюбні стосунки. Просить залишити їй прізвище «Дзержинська». В суді позивачка доводи позову підтримує, заперечує проти строку на примирення. Відповідач з позовом згідний, заперечує проти строку на примирення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає можливим задовольнити позов. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони через непорозуміння між собою припинили подружні стосунки у квітні 2014 року, ведення спільного господарства. Вказані обставини встановлені з пояснень сторін та доказів, доданих до позовної заяви свідоцтва про шлюб та народження дочки. Відповідно до ст..112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані. Подальше сумісне життя сторін є неможливим і буде суперечити їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 04 листопада 2000 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований сільською радою Волиця Сокальського району Львівської області, актовий запис за № 9. Від спільного подружнього життя мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], разом не проживають, з 2014 року шлюбні відносини фактично припинилися. Вказуючи, що їхній шлюб існує лише формально, просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомляв, заяву про розгляд справи без його участі не подавав. Враховуючи, що в судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 04 листопада 2000 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований сільською радою Волиця Сокальського району Львівської області, актовий запис за № 9 (а.с. 3). Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). Судом встановлено, що позивач та відповідач не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 16 листопада 2008 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Овлочинською сільською радою Турійського району Волинської області, актовий запис за № 06. Від спільного подружнього життя мають троє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказуючи, що їхній шлюб існує лише формально і його збереження є неможливим, оскільки він суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей, просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, на примирення з відповідачем не погоджується за жодних умов, та просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що на розірвання шлюбу погоджується, позовні вимоги визнає в повному обсязі, та просив справу розглядати за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не зявилися і згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 16 листопада 2008 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Овлочинською сільською радою Турійського району Волинської області, актовий запис за № 06 (а.с. 4). Від шлюбу мають троє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 7-9). Судом встановлено, що сторони між собою не підтримують подружніх стосунків та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи тим, що 19 лютого 2005 року між нею та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї, було зареєстровано шлюб. Від зареєстрованого шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Причиною розірвання шлюбу вказала те, що між ними втрачено почуття взаємної любові та поваги, взаєморозуміння і довіри. Між ними виникають часті сварки. На даний час їх сімя фактично розпалася. З відповідачем не проживають спільно з грудня місяця 2014 року. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. В судове засідання позивачка не з»явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з»явився ,про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів . Вивчивши і дослідивши матеріали справи, докази, суд прийшов до висновку, що сім»я сторін фактично розпалася, а тому є підстави шлюб сторін розірвати. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19 лютого 2005 року [PERSON] відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї , актовий запис № 261 . Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей : [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини сторони припинили з 2014 року. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, примирення вважає неможливим. При таких умовах, суд вважає, що сімя фактично припинила існування і шлюб між сторонами підлягає розірванню, бо перебування у шлюбі буде порушувати права та інтереси сторін. Витрати про розірвання шлюбу суд присуджує з сторін порівну.

Outcome: approved