Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

26.02.2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на її користь в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24.10.2007 року. Від спільного життя у них народився син [PERSON], [INFO]. З січня 2014 року вони фактично припинили їх шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства. Після припинення проживання однією сім'єю, відповідач усунувся від належного виконання своїх батьківських обов'язків, так як ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, добровільно сплачувати аліменти не бажає. Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, де позивач вказала, що позовні вимоги підтримує; а відповідач зазначив, що позов визнає повністю. За таких обставин, суд ухвалив, провести розгляд справи у відсутність сторін, постановивши рішення на підставі наявних матеріалів справи. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст., ст. 180- 182, 183 Сімейного Кодексу України У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов'язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України ) і виплачуються щомісячно. Судом з матеріалів справи встановлено, що 24 жовтня 2007 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. Сторони є батьками дитини, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Згідно позовної заяви, вони проживають окремо з січня 2014 року. Відповідач є працездатним, але не надає позивачці коштів на утримання дитини чи іншої матеріальної допомоги. Відповідач не надав до суду доказів того, що він добровільно утримує та матеріально забезпечує дитину. А тому суд вважає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків належним чином без поважних причин, а за законом батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів на утримання дитини, суд має враховувати обставини, визначені у ст., ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України. Суд погоджується з розміром аліментів, визначених позивачкою, що відповідають 1/4 частці заробітку (доходів) відповідача і вважає, що це має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні дитини, враховуючи при цьому те, що відповідач не подав до суду заперечення по суті заявлених вимог та доводів в спростування вимог позивачки та в заяві вказав, що позов визнає повністю, а тому суд стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх сина, що не порушує права та інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 26 лютого 2014 року, тобто з дати надходження позову до суду. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved