Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

24.10.2016 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що 06.08.2005 уклала з відповідачем шлюб, мають одну спільну доньку: [PERSON], 31.08.2008р.н. Останнім часом їх сімейне життя не склалося, в сімї не має взаєморозуміння, виникають постійні сварки у звязку з навязуванням відповідачем позивачці та дитині релігійних переконань, відповідач ніде не працює вже декілька років, вона сама утримує сімю. Позивачка вважає, що їх сімя розпалася і не бажає відновляти стосунки з відповідачем, що і стало причиною звернення до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила його задовольнити з підстав, викладених у позові. Пояснила, що в шлюбі перебувають 11 років, вирішити проблеми неможливо, оскільки дуже важко чути від чоловіка одне й те саме, а результату немає. Дійшло до того, що вона вимушена погоджуватися з словами чоловіка, аби він припинив розмови. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, в будинку відсутній телевізор, оскільки вважає, що більшість передач погано впливають на світогляд дитини, забороняє навіть перегляд мультфільмів. Відповідач дозволяє переглядати на комп'ютері лише ті передачі, які сам обере. Вона ([PERSON]В.) має постійне місце роботи, після школи приділяє увагу дочці, яка навчається на відмінно, відвідує позашкільні гуртки. Все це фінансується лише позивачкою. Враховуючи, що за два роки проживання в Охтирці, їх з відповідачем будинок так і не пристосований для нормального проживання з дитиною, зокрема, проблеми з обігрівом, вона з донькою лише ночують у себе вдома, а харчуватися та виконувати домашнє завдання вимушені в будинку матері позивачки, яка проживає в окремому будинку на цьому ж подвірї. Перешкод у спілкуванні батька з дитиною ніколи не чинила, і в подальшому не збирається цього робити, дозволяла відповідачу брати доньку з собою на службу до церкви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що побутові питання можна вирішити, а шлюб потрібно зберегти в інтересах дитини, так як вона повинна зростати в повноцінній сімї. Підтвердив, що дискусії на релігійну тематику почали виникати приблизно рік потому. Позивачка погоджувалась з його словами, але нічого не хоче для цього робити. Пояснив, що він офіційно не працює, бо займається ремонтом будинку, оскільки так відсутні додаткові витрати. З дитиною бачиться в будні дні зранку та ввечері о 20-21 год, та у вихідні дні. Вважає, що дитину слід привчати до самостійного життя, тобто, щоб до батьків зверталася за допомогою лише коли у неї виникнуть складності. Кожному хочеться ідеальних сімейних стосунків, але їх потрібно будувати самим. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 06 серпня 2005 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 208, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БП № 038423 від 20.11.2007. ( а.с.5) Сторони мають одну спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-БП 069998 від 24.09.2008.(а.с.6) Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК ( 2947-14 ) вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК) ( 1618-15 ). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 листопада 2016 року сторонам надано строк для примирення протягом 1 місяця, протягом цього строку заяви про примирення до суду не надійшло. Позивачка [PERSON] пояснила, що за місяць, який надано для примирення, відносини з відповідачем не покращилися, він став агресивнішим, розмови ведуться тільки на релігійні теми на підвищених тонах в присутності доньки, що викликає хвилювання у дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що місяця на примирення замало. За час, наданий судом, він закінчив ремонт кімнати для доньки, спілкувався з позивачкою щодо збереження сімї, вказував їй на недоліки, над якими їй потрібно працювати шляхом звернення до православної віри. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 55 цього Кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, покладення обовязку збереження сімї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення не можна визнати законним та обгрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст.ст. 24, 55 56 СК України. Таку позицію висловив Верховний Суд України в ухвалі від 07.11.2007р. по справі № 6-10842св07. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки, сімя сторін розпалася, їхнє спільне життя суперечить їхнім інтересам, а збереження сімї неможливе, так як судом уживались заходи для її збереження, які не дали позитивного результату. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved