Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

25 серпня 2020 року до Білопільського районного суду Сумської області поштою надійшла позовна заява АТ «Державний ощадний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка мотивується тим, що 31 січня 2020 року між АТ «Державний ощадний банк» в особі філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 669-080, відповідно до умов якого останній отримав кредит у загальному розмірі 45 500 грн. на строк 60 місяців, в обмін на зобов`язання повернути кредит не пізніше 30 січня 2025 року, сплатити відсотки та інші платежі за користування ним у строки та в порядку встановленому договором. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, свої зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту, сплати відсотків належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 12 серпня 2020 року у нього виникла заборгованість по кредиту в сумі 51 632 грн. 79 коп., яка складається з наступного: 43 548 грн 23 коп. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 7 863 грн 31 коп. - заборгованість за відсотками, 203 грн. 50 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів за користування кредитом; 17 грн. 75 коп. - інфляційні витрати за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів за користування кредитом. У добровільному порядку [PERSON] не вчиняє дій, спрямованих на погашення заборгованості за кредитом. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту та судовий збір, сплачений ним при зверненні з позовом до суду. Представник позивача АТ «Державний ощадний банк» в особі філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а. с. 40). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд прави у його відсутність, позов визнає (а. с. 42). Повно, всебічно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності за своїм внутрішнім переконанням, з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 31 січня 2020 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №669-080, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 45 500 грн. на строк 60 місяців, з терміном остаточного повернення не пізніше 30 січня 2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 56% річних та інших платежів відповідно до умов договору. Відповідно до 3.3.3, 4.3.2, 4.3.3 позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 758 грн. 33 коп. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з лютого 2020 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної договором. Позичальник у строки, обумовлені цим договором, зобов`язаний повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором. У випадку порушення умов договору позичальник зобов`язаний достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), а також відшкодувати в банку в повному обсязі збитки. Згідно з п. 3.9.3.2, 8.3 договору строк повернення кредиту є таким, що настав і позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за кредит у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після прострочення виконання зобов`язань за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів. За порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. Відповідно до п. 4.2.2 договору, при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором. Та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку (а. с. 6-10). Банк свої зобов`язання по договору виконав, надавши кредит шляхом перерахунку коштів на рахунок відповідача. У той же час, [PERSON] , скориставшись кредитними коштами, не виконує належним чином умови договору, у зв`язку з чим станом на 12 серпня 2020 року у нього виникла заборгованість по кредиту в сумі 51 632 грн. 79 коп., яка складається з наступного: 43 548 грн 23 коп. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 7 863 грн 31 коп. - заборгованість за відсотками, 203 грн. 50 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів за користування кредитом; 17 грн. 75 коп. - інфляційні витрати за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів за користування кредитом (а. с. 11-12). Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується умовами договору, розрахунком позивача та виписками по рахунку [PERSON] . Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, розрахунок позивача не спростував. Суд вважає, що факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, знайшов своє підтвердження. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивача АТ «Державний ощадний банк» 51 632 грн. 79 коп. заборгованості за кредитним договором №669-080 від 31 січня 2020 року. Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає повернення з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1 051 грн. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved