Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

25.01.2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» звернулось до суду з позовною заявою до ТОВ «Юнион-Нефтепродукт», [PERSON] , [PERSON] в якому просить стягнути з відповідачів як з солідарних боржників заборгованість за кредитним договором № 6 від 29.01.2014 в розмірі 4 243 307 грн. 46 коп. та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України», посилається на те, що 29.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ощадбанк» та ТОВ «Юнион-Нефтепродукт» був укладений договір кредитної лінії № 6. Згідно укладеного Договору Банк зобов`язався надати, а Позичальник зобов`язався отримати та належним чином використовувати в передбачені договором строки кредит у розмірі 3 200 000,00 грн. (три мільйона двісті гривень 00 коп.), який надавався окремими траншами та сплатити за користування кредитом 19,0 % річних. Зобов`язання позичальника за зазначеним Договором забезпечені Договорами поруки №6 та № 7 від 29.01.2014 р., згідно якого поручителями є [PERSON] та [PERSON] . П. 1.1. вказаних договорів зазначає: «Поручителі зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому». Банком всі зобов`язання за кредитним договором були виконані належним чином, кошти надані окремими траншами на загальну суму 3 200 000 грн., останній транш надано 04.07.2014, що підтверджується виписками за рахунками, розпорядженнями, платіжними дорученнями. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував в зв`язку з чим станом на грудень 2015 утворилась заборгованість у розмірі 4 243 307,46 грн., яка складається з: 3 125 000 грн. - прострочена заборгованість за основним боргом, 35 790,27 - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 960 грн. - несплачені комісійні послуги, 50381,95 - 3% річних від суми заборгованості, 160 180 грн. - інфляційне збільшення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідачів зазначену заборгованість за кредитним договором як з солідарних боржників та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 04.05.2016 (суддя Боженко Л.В.) відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду. Дана ухвала скасована ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.07.2016. Ухвалами від 15.08.2016 (суддя Боженко Л.В.) відмовлено у відкритті провадження в частині вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНИОН-НЕФТЕПРОДУКТ», та відкрито провадження в частині вимог до [PERSON] та [PERSON] як солідарних боржників. 18.04.2017 представником відповідача [PERSON] подано заперечення на позов, відповідно до якого відповідач просить відмовити задоволенні позову. Зазначає, що рішенням Господарського суду Донецької області від 14.02.2017 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНИОН-НЕФТЕПРОДУКТ» про стягнення 3 484 326,95 грн. задоволено частково. З позичальника на користь банку стягнуто заборгованість за кредитом станом на 31.01.2017 в розмірі 3 356 288,20 грн., з яких: тіло кредиту 2 947 235,93 грн., інфляційне збільшення 282 135,00 грн., три проценти річних 126 917,27 грн., 50 344,30 грн. витрати зі сплати судового збору. На виконання рішення суду від 14.02.2017 видано наказ від 22.03.2017. 06.04.2017 Господарським судом Донецької області розглянуто та задоволено заяву Позичальника ТОВ «ЮНИОН-НЕФТЕПРОДУКТ» про розстрочення виконання судового рішення від 14.02.2017 по справі № 905/3385/16, починаючи з квітня 2017 по серпень 2018, тобто на сімнадцять місяців. Зазначає, що з ухвали Господарського суду Донецької області від 06.04.2014 вбачається, що позивач проти розстрочення виконання рішення суду у справі № 905/3385/16 від 14.02.2017 не заперечує та наполягає на встановленні графіку погашення заборгованості. Вважає, що позичальник відповідно до ухваленого судом рішення від 06.04.2017 має сплатити черговий платіж аж до 30 квітня 2017, наразі ж немає прострочення позичальником свого зобов`язання, а відтак, обов`язок поручителя щодо виплати несплаченої позичальником суми кредиту не настав. По-друге, немає факту прострочення зобов`язання, а відтак, відсутній предмет спору, повідомлення поручителю про неповернення кредитних коштів, наявність заборгованості банк [PERSON] не направляв, вважає, що не має підстав стягнення з нього кредитних коштів. 19.07.2017 засобами поштового зв`язку представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог у зв`язку з частковою сплатою заборгованості позичальником, відповідного до якої позивач зазначає, що просить стягнути з відповідачів як з солідарних боржників заборгованість за спірним договором станом на 04.04.2017 в розмірі 3 887 436,29 грн.,а саме: заборгованість за основним боргом - 3014 743,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими відсотками - 92 353,48 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 53 356,82 грн., заборгованість за нарахованими комісійними винагородами - 904,42 грн.,прострочена заборгованість за комісійними винагородами - 3 634,52 грн., 3% річних від простроченого основного боргу - 168 209,11 грн.,3% річних по простроченим відсоткам - 584,26 грн., 3% річних по простроченим комісійним винагородам - 21,58 грн. , інфляційне збільшення боргу за основним боргом - 550 593,35 грн., інфляційне збільшення боргу по простроченим відсоткам - 2 950,00 грн., інфляційне збільшення боргу по простроченим комісійним винагородам - 85,75 грн. 04.05.2017 представником відповідача [PERSON]. надіслано суду доповнення до заперечення та копія платіжного доручення № 523 від 27.04.2017 про сплату боржником за спірним кредитним договором на виконання рішення господарського суду банку 197400 грн. В подальшому справу було розподілено судді Шаповаловій І.С. у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] Ухвалою від 16.06.2017 дану справу прийнято до провадження судді Зінченко А.С. за результатами повторного розподілу справи згідно ст. 14 ЦПК України у зв`язку з закінченням повноважень судді Шаповалової І.С. 28.07.2017 засобами поштового зв`язку представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог у зв`язку з частковою сплатою заборгованості позичальником, відповідного до якої позивач зазначає, що просить стягнути з відповідачів як з солідарних боржників заборгованість за спірним договором станом на 14.07.2017 в розмірі 4 081 446, 26 грн., а саме: заборгованість за основним боргом - 2 958 345,35 грн., прострочена заборгованість за нарахованими відсотками - 140 899,71 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 20 019,49 грн., заборгованість за нарахованими комісійними винагородами - 887,50 грн., прострочена заборгованість за комісійними винагородами - 7 201,44 грн., 3% річних від простроченого основного боргу - 192 874,04 грн., 3% річних по простроченим відсоткам - 1 202,88 грн., 3% річних по простроченим комісійним винагородам - 65,89 грн., інфляційне збільшення боргу за основним боргом - 751 534,26 грн., інфляційне збільшення боргу по простроченим відсоткам - 8 044,98 грн., інфляційне збільшення боргу по простроченим комісійним винагородам - 370,72 грн. 14.06.2018 представником відповідача [PERSON]. надано додаткові пояснення відповідно до яких відповідач не погоджується з сумою заборгованості. 26.10.2018 представником позивача на виконання ухвали суду про витребування доказів надано письмові пояснення, відповідно до яких позивач з урахуванням рішення господарського суду від 14.02.2017 у справі № 905/3385/16, його виконання та розстрочки підтримує позовні вимоги в редакції від 28.07.2017 та просить їх задовольнити, надає розрахунок. 14.01.2019 відповідачем [PERSON] надані письмові заперечення в яких відповідач не погоджується з сумою заборгованості з урахуванням рішення господарського суду від 14.02.2017 у справі № 905/3385/16, його виконання та розстрочки. 13.03.2019 відповідачем [PERSON] надані письмові заперечення відповідно до яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з посиланням на ч. 4 ст. 559 ЦК України, зазначаючи, що п. 2.3.3 кредитного договору визначено обов`язок позичальника здійснити погашення кожного траншу не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту його отримання незалежно від діючого ліміту кредитування. Зазначає, що вимог до поручителя банк не пред`являв, а позов подано до суду поза межами шестимісячного строку від спливу 365 днів з дня отримання останнього траншу. 13.03.2019 представником позивача поданого письмові заперечення на позицію відповідача відповідно до яких позивач просить задовольнити позовні вимоги в редакції від 28.07.2017 в повному обсязі, вважає, що відповідачі повинні нести солідарну відповідальність з основним боржником, та з урахуванням рішення господарського суду не наступає подвійної відповідальності, та відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України вважає, що порука не є припиненою так як погашення основної заборгованості за процентами відбувалось щомісяця, а прострочка зі сплати процентів почалась з грудня 2015 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги з урахуванням уточнених підтримав повністю, просив суд розглянути справу за його відсутності, та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надіслали суду заяви відповідно до яких справу просять розглядати без їх участі з урахуванням надісланих раніше відзиву, заперечень, заяв про застосування строку позовної давності. У зв`язку з тим, що сторони в судове засідання не з`явились фіксування судового процесу, згідно ч.2ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ощадбанк» та ТОВ «Юнион-Нефтепродукт» був укладений договір кредитної лінії № 6. Згідно укладеного Договору Банк зобов`язався надати, а Позичальник зобов`язався отримати та належним чином використовувати в передбачені договором строки кредит у розмірі 3 200 000,00 грн. (три мільйона двісті гривень 00 коп.), який надавався окремими траншами та сплатити за користування кредитом 19,0 % річних. Зобов`язання позичальника за зазначеним Договором забезпечені Договорами поруки №6 та № 7 від 29.01.2014 р., згідно яких поручителями є [PERSON] та [PERSON] . П. 1.1. вказаних договорів зазначає: «Поручителі зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому». Банком всі зобов`язання за кредитним договором були виконані належним чином, кошти надані окремими траншами на загальну суму 3 200 000 грн., останній транш надано 04.07.2014, що підтверджується виписками за рахунками, розпорядженнями, платіжними дорученнями. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував в зв`язку з чим відповідно до розрахунку позивача станом на грудень 2015 утворилась заборгованість у розмірі 4 243 307,46 грн., яка складається з: 3 125 000 грн. - прострочена заборгованість за основним боргом, 35 790,27 - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 960 грн. - несплачені комісійні послуги, 50381,95 - 3% річних від суми заборгованості, 160 180 грн. - інфляційне збільшення заборгованості. Відповідно до розрахунку позивача (з урахуванням уточнених позовних вимог в редакції від 28.07.2017 ) станом на 14.07.2017 за позичальником рахується заборгованість в розмірі 4 081 446, 26 грн., а саме: заборгованість за основним боргом - 2 958 345,35 грн., прострочена заборгованість за нарахованими відсотками - 140 899,71 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 20 019,49 грн., заборгованість за нарахованими комісійними винагородами - 887,50 грн., прострочена заборгованість за комісійними винагородами - 7 201,44 грн., 3% річних від простроченого основного боргу - 192 874,04 грн., 3% річних по простроченим відсоткам - 1 202,88 грн., 3% річних по простроченим комісійним винагородам - 65,89 грн., інфляційне збільшення боргу за основним боргом - 751 534,26 грн., інфляційне збільшення боргу по простроченим відсоткам - 8 044,98 грн., інфляційне збільшення боргу по простроченим комісійним винагородам - 370,72 грн. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рішенням Господарського суду Донецької області від 14.02.2017 по справі № 905/3385/16, яке набрало законної сили, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНИОН НЕФТЕПРОДУКТ» на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором кредитної лінії № 6 від 29.01.2014 станом на 31.01.2017 в розмірі 3356288,2 грн., з яких: тіло кредиту 2947235,93 грн., інфляційне збільшення 282135,00 грн., три проценти річних 126917,27 грн., 50344,3 грн. витрати зі сплати судового збору. Встановлено відсутність заборгованості з процентів. Ухвалою від 06.04.2017 розстрочене виконання рішення суду від 14.02.2017 № 905/3385/16. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 21.12.2017 № 234/12041/17, яке залишене в силі судом апеляційної інстанції, та набрало законної сили 25.04.2018, та рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 24.11.2017 № 234/12036/17, яке набрало законної сили, в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зміну договору поруки відмовлено за безпідставністю та недоведеністю, зазначено про вирішення питання дії договору поруки відповідно до ст. 559 ЦК України в справі за позовом банку про стягнення заборгованості з поручителів як з солідарних боржників. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНИОН НЕФТЕПРОДУКТ» про стягнення заборгованості за кредитом, в тому числі з вимогою про дострокове повернення основної суми кредиту (траншів), чим змінив строки виконання кредитного договору, та Рішенням Господарського суду Донецької області від 14.02.2017 по справі № 905/3385/16, яке набрало законної сили, відповідно, встановлено розмір заборгованості за спірним кредитним договором, відсутність заборгованості з процентів, та обсяг відповідальності боржника за спірним кредитним договором: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНИОН НЕФТЕПРОДУКТ» на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором кредитної лінії № 6 від 29.01.2014 станом на 31.01.2017 в розмірі 3356288,2 грн., з яких: тіло кредиту 2947235,93 грн., інфляційне збільшення 282135,00 грн., три проценти річних 126917,27 грн., заборгованість за процентами відсутня. Згідно ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті251та частина друга статті252 ЦК України). В силуст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Велика Палата Верховного Суду (надалі - ВП ВС) у постанові від 13 червня 2018 у справі № 408/8040/12 виклала правову позицію зазначила про те, що аналіз судової практики, здійснений на підставі інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, за релевантністю судових рішень, прийнятих Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в аналогічних справах, свідчить про те, що суд касаційної інстанції дотримується правової позиції, висловленої Верховним Судом України. Так, і у справі, переданій на розгляд Великої Палати Верховного Суду, і в аналогічних справах, які переглядалися Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, прийнято рішення, які свідчать про відсутність розходжень у судовій практиці (справи №756/12263/15-ц, 522/10828/15-ц, 377/471/15-ц. 127/8315/16-ц. 285/1462/15-ц, 2-1283/11, 569/3799/14-ц, 756/4514/16-ц, 750/4903/14 та багато інших). В усіх зазначених справах суд касаційної інстанції виходив із того, що строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням. У той же час ВП ВС зазначила, що з огляду на положення другого речення частини четвертої ст. 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Відповідно до Договорів поруки №6 та № 7 від 29.01.2014 р. [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобов`язання, серед іншого, повернути Банку кредит у розмірі 3 200 000,00 гри. у строк та на умовах, зазначених у Кредитному договорі № 6 від 29.01.2014, сплати Банку проценти за користування кредитом, у розмірі та на умовах зазначених у Кредитному договорі (п. 2 розділу «Терміни та їх тлумачення» Договору поруки). З договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договорів поруки (пункт 4.2 договору поруки) про їх дію до повного виконання Боржником або Поручителем зобов`язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Пунктом 2.3.3 договору кредитної лінії № 6 від 29.01.2014, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Ощадбанк» та ТОВ «Юнион-Нефтепродукт», визначено обов`язок позичальника здійснити погашення кожного траншу не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту його отримання незалежно від діючого ліміту кредитування. Відповідно до позовної заяви та письмових доказів, наданих позивачем, останній транш за договором кредитної лінії № 6 від 29.01.12014 наданий позичальнику 04.07.2014 (а.с. 2, 20-40) в загальній сумі на максимальну суму кредитування в розмірі 3 200 000 грн. Рішенням Господарського суду Донецької області від 14.02.2017 по справі № 905/3385/16, яке набрало законної сили, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНИОН НЕФТЕПРОДУКТ» на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитом за договором кредитної лінії № 6 від 29.01.2014 станом на 31.01.2017 в розмірі 3356288,2 грн., з яких: тіло кредиту 2947235,93 грн., інфляційне збільшення 282135,00 грн., три проценти річних 126917,27 грн., 50344,3 грн. витрати зі сплати судового збору. Встановлено відсутність заборгованості з процентів. Таким чином, судом встановлено, що за договором кредитної лінії № 6 від 29.01.2014 кредитні кошти надані окремими траншами на загальну суму 3 200 000 грн., останній транш надано 04.07.2014, що підтверджується виписками за рахунками, розпорядженнями, платіжними дорученнями, та пунктом 2.3.3 договору кредитної лінії № 6 від 29.01.2014, визначено обов`язок позичальника здійснити погашення кожного траншу не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту його отримання незалежно від діючого ліміту кредитування, тобто, умовами договору кредитної лінії № 6 від 29.01.2014 передбачено погашення кредиту (основної суми-траншів) періодичними платежами, а окремо передбачено графік сплати процентів за договором. Встановлено, що позичальник Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНИОН НЕФТЕПРОДУКТ» своїх зобов`язань щодо повернення чергового та останнього траншу від 04.07.2014 (загальна сума кредитування становила встановлену договором 3 200 000 грн.) у строк до 05.07.2015 - не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту його отримання, що визначений договору кредитної лінії № 6 від 29.01.2014, не виконав. Ця обставина підтверджується матеріалами справи, та встановлена рішенням господарського суду. Матеріалами справи встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» звернулось до суду з даною позовною заявою до ТОВ «Юнион-Нефтепродукт», [PERSON] , [PERSON] 25.01.2016 року (а.с. 63,64). Так як у Договорах поруки №6 та № 7 від 29.01.2014 р., згідно якими поручителями є [PERSON] та [PERSON] , строк їх дії не встановлений і Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» не звернулося до поручителів - відповідачів по даній справі протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, а саме не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту отримання останнього чергового траншу від 04.07.2014 (з 05.07.2014 року по 04.01.2015 року) з вимогою про виконання кредитного зобов`язання (звернення до суду з позовом до відповідачів відбулося 25.01.2015 року), тому суд вважає, що поруки [PERSON] та [PERSON] є припиненими. Посилання позивача на безпідставність застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України у зв`язку з тим, що порука не є припиненою так як погашення основної заборгованості за процентами відбувалось щомісяця, а прострочка зі сплати процентів почалась з грудня 2015 року, не може бути прийнято судом, так як умовами договору кредитної лінії № 6 від 29.01.2014 передбачено окремо погашення суми кредиту (траншів) періодичними платежами, а саме, погашення кожного траншу не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту його отримання незалежно від діючого ліміту кредитування, а окремо встановлено графік сплати процентів за договором, та відповідно рішенням Господарського суду Донецької області від 14.02.2017 по справі № 905/3385/16, яке набрало законної сили, встановлено відсутність заборгованості з процентів. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів як з солідарних боржників, заборгованості за кредитним договором № 6 від 29.01.2014 з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 28.07.2017 станом на 14.07.2017, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed