Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

26.03.2015 року до суду надійшов вищевказаний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідачки: 684 грн. 14 коп. - у відшкодування надміру виплаченої пенсії. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що на підставі рішення суду першої інстанції відповідачці позивачем були здійснені перерахунок і виплата пенсії, однак, судом апеляційної інстанції дане рішення суду першої інстанції було скасовано і відповідачка не повідомила позивача про скасування рішення суду першої інстанції на підставі якого, відповідачці були здійснені перерахунок і виплата пенсії. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідачка в судове засідання не з'явилась і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надала, хоча про час і місце розгляду справи, неодноразово повідомлялась належним чином за місцем своєї реєстрації, що підтверджується наявними в матеріалах справи, письмовими доказами. За повідомленням органів поштового зв'язку на зворотному поштовому повідомленні, відповідачка за місцем своєї реєстрації судову кореспонденцію не отримує. Представник позивача вважає, що відповідачка не з'явилась у судове засідання без поважних причин та не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідачки. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті за відсутності відповідачки. Вислухавши пояснення представника позивача, оглянувши в оригіналі матеріали пенсійної справи відповідачки та матеріали справи № 2а-4905/11 за позовом [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідачка перебуває у позивача на обліку, як пенсіонер, якому призначена пенсія за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12.07.2011 року, позивача було зобов'язано здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідачці. Позивач виконав постанову Деснянського районного суду м. Києва від 12.07.2011 року. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2014 року, було задоволено апеляційну скаргу позивача по даному спору та скасовано постанову Деснянського районного суду м. Києва від 12.07.2011 року і в задоволенні позову відповідачки відмовлено. Згідно зі ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Згідно зі ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Виплата надміру відповідачці пенсії в сумі:684 грн. 14 коп., як засіб до існування, була проведена позивачем добровільно на виконання судового рішення, яке не набрало законної сили і по якому, негайне виконання судом не допускалось. Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили, що сума пенсії, виплачена надміру відповідачці внаслідок зловживань з боку останньої або подання страхувальником недостовірних даних чи наявності рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності з боку набувача, позивач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Згідно зі ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Доводи позивача в позові, а представника позивача в судовому засіданні із посиланням на ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ про те, що відповідачка зобов'язана була повідомити позивача про скасування судом апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції на підставі якого, до набрання цим судовим рішенням законної сили і по якому, негайне виконання судом не допускалось, позивачем добровільно були здійснені перерахунок та виплата пенсії, не ґрунтуються на Законі. Зокрема, апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, на підставі якого здійснювалися перерахунок і виплата пенсії відповідачці, подавав позивач по даній справі, про що він достовірно знав, а неналежне виконання стороною судового процесу, своїх прав та обов'язків, не є правовою підставою для притягнення іншої сторони цього ж судового процесу до цивільно-правової відповідальності. З урахуванням викладеного, правові підстави для задоволення позову відсутні. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає. Оскільки позов не задовольняється, а позивач при подачі позову, був звільнений від сплати судового збору, то понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору, покладаються на рахунок держави.

Outcome: dismissed