overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

25.04.2017 року головний лікар Берегівської обласної психіатричної лікарні звернулася в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON]. Заява мотивована тим, що останній 24.04.2017 року поступив в Берегівську обласну психіатричну лікарню за направленням лікаря психіатра Мукачівської ЦРЛ [PERSON], у звязку з тим, що в нього наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для оточуючих. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому необхідне рішення суду про його госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник обласної психіатричної лікарні [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та пояснив, що 24.04.2017 року [PERSON] був доставлений до обласної психіатричної лікарні для обстеження та лікування. Останній страждає на шизофренію, параноїчної форми, безперервний перебіг, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Його згода на госпіталізацію на даний час відсутня. Доставлений в судове засідання [PERSON] пояснив, що психічним розладом не хворіє та непотрібно його госпіталізовувати. Заслухавши пояснення представника обласної психіатричної лікарні, думку прокурора, яка вважала за доцільним задовольнити заяву та думку особи, щодо якої розглядається питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із заяви головного лікаря Берегівської обласної психіатричної лікарні вбачається, що [PERSON] виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих і згідно висновку комісії лікарів психіатрів №1022 від 25 квітня 2017 року, страждає на шизофренію, параноїчної форми, безперервний перебіг, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Оскільки [PERSON] добровільно не погодився на госпіталізацію в психіатричний заклад та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому суд вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] в психіатричний заклад в примусовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

25.04. 2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 11.07. 1981 року Запорізьким МВ РАЦС Запорізького ОУЮ, актовий запис № 1911. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 11.07. 1981 року. Від спільного шлюбу у сторін діти повнолітні. Спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушена звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без її участі, позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте подав до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без його участі, позовні вимоги заявлені позивачем визнає повністю. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб серії І ЖС № 016300 від 17.03. 2006 року та дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що сторони у справі спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру; те, що відповідач заявлені позивачем позовні вимоги визнав та ухвалення рішення суду на користь позивача не суперечить правам та інтересам третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

25.04.2017 року Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж (далі КПТМ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачу надавались послуги з централізованого опалення. Оскільки відповідач належним чином не виконує своїх зобов'язань та не проводить оплату за надані послуги з теплопостачання, Ізюмське КПТМ просить суд стягнути з відповідача 12 456 грн.60 коп. заборгованості за надані послуги та судовий збір. Надали суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення у разі повторної неявки відповідача в судове засідання. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідач повторно не з'явився в судове засідання, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що квартиру [ADDRESS], де мешкає відповідач, під'єднано до системи централізованого опалення (а.с.13). В порушення п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 з наступними змінами та доповненнями, відповідач який фактично споживав послуги позивача з централізованого опалення, вчасно та в повному розмірі за них не сплачувала у передбаченому діючим законодавством порядку, тому відповідач відповідно до наданого позивачем розрахунку із урахуванням часткової сплати відповідачем, заборгував позивачу станом на 01 січня 2017року 12 456,60 грн. (а.с.5). Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена і у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, положення якого носять юридично обов'язковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Враховуючи викладене позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

25.04.2017 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 05.03.2014 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.03.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 23638,03 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 05.03.2014 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000,00 грн. зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.03.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 2000,00 грн.; по відсоткам за користування кредитом 17037,83 грн.; за пенею та комісією 2998,39 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 1101,81 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 23638,03 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

25.04.2017 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 12.12.2011 року, укладеного між\~ позивачем та відповідачем, у сумі 17219,51 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним\~чином. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: 12.12.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, та відповідач отримав кредит\~у розмірі 2000,00 гривень. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 31.03.2017 року склався борг перед банком у розмірі 17219,51 гривень, а саме борг за тілом кредиту 1998,23 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 13925,11 гривень, штраф (фіксована частина) 500.00 гривень, штраф (процентна складова) 796,17 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, відповідно до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах ,встановлених договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає, що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. З відповідача слід стягнути також судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1600,00 гривень,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

\~ \~ \~ 25.04.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між ним і відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, оскільки вони разом не проживають\~ з липня 2016 року, збереження шлюбу неможливо, між ними досягнута домовленість про місце проживання і утримання дочки, [INFO], яка проживає з відповідачем. \~\~\~\~\~\~\~Сторони у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про слухання справи за їхньою відсутністю, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, строку для примирення не надавати. \~ \~ \~ \~Суд, розглянувши позовні вимоги, дослідивши надані докази та матеріали, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.\~\~ \~\~\~\~\~ Згідно матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 30 червня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області (свідоцтво про одруження І-ЖД №164430, видане 30.06.2012 року, актовий запис №62 (а.с.3). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Від цього шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], 14.12.2012р. народження (свідоцтво про народження дитини\~ серії І-ЖД №333014, від 21.12.2012 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області) (а.с.7), - сторони стверджують, що спору між ними про місце проживання дитини немає, відповідач стверджує, що дитина проживає з нею. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, оскільки вони продовжувати шлюбні відносини не бажають, позивач стверджує у заяві, що сторони фактично не проживають разом, відповідач не заперечує проти задоволення позову, спору між сторонами про місце проживання\~ дочки\~ і її\~ утримання немає - дитина\~ залишається\~ проживати\~ з\~ відповідачем. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання їх права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу, що не суперечить вимогам законодавства України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

25.04.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 24 листопада 1978 року. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

25.04.2017 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 1/3 частині з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця з кожного, до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, до його початку надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи сповіщались в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно їхніх малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. Рішеннями виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 10.04.2017 року №79 та №80 встановлено опіку над дітьми, позбавленими батьківського піклування малолітніми [PERSON] та [PERSON] та призначено опікуном над ними їх пробабу [PERSON]. Діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні, батьки участі в матеріальному їх утриманні не беруть. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обовязку утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обовязок батьків утримувати неповнолітніх дітей та вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідачів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1/3 частині всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Також з відповідачів на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

25.04.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 03.08.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем та на теперішній час вже не проживають однією сімєю. Від спільного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спір щодо поділу майна відсутній, питання про стягнення аліментів не вирішене. Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала те, що вони втратили взаєморозуміння, внаслідок чого сумісне життя стало неможливим, виникали постійні сварки, тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Карабак». В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 03.08.2012 року зареєстрували шлюб, про що виконкомом Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №32. Від спільного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, позивач, згідно заяви, на позові наполягає, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

25.04.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу Позивачка вернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримують в повному обсязі та просить його задовольнити, шлюбно - сімейні відносини припинені у листопаді 2016 року. Окрім того, зазначила, що у разі неявки відповідача не заперечує проти постановлення заочного рішення, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]» Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, у якій зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2001 року Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з листопада 2016 року, у зв'язку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved