Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

24 квітня 2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Як підставу позову позивач зазначає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язкові по відношенню до їх спільної дитини - [PERSON] [INFO]. З наведених підстав та з посиланням на ст.ст. 164, 165 СК України позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та щодо підтримки позовних вимог. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та щодо підтримки позовних вимог позивача. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак не з'явилася в судове засідання, а також не подала відзиву на позов, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої є позивач та відповідач (а.с.3). Зі змісту пояснень позивача слідує, що донька наразі проживає з ним та перебуває на повному його утриманні. Вказане підтверджується і довідкою Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області від 26 березня 2018 року №781 про склад сім'ї позивача. Окрім власне позивача та його доньки, з ними проживають батько позивача [PERSON] та мати позивача [PERSON] (а.с.6). Факт утримання дитини саме позивачем та його батьками підтверджується і довідкою амбулаторії загальної практики сімейної медицини КЗ «Луцький районний ЦПМСД» від 21 березня 2018 року №100 (а.с.7). Також згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня 2015 року у цивільній справі №161/3274/15-ц з відповідач наразі присуджені позивачу аліменти на утримання доньки (а.с.4-5). Проте з наданої Другим ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області довідки від 03 квітня 2018 року №438 слідує, що починаючи з дня присудження аліментів відповідач жодного разу їх не сплатила (а.с.9-10). Як зазначено в акті обстеження умов проживання, який складений працівниками сектору з питань опіки та піклування Служби у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області від 04 квітня 2018 року, у житлі в якому проживає позивач та дитина наявність усі комунальні зручності, кімнати облаштовані відповідними меблями та побутовою технікою. Родина забезпечена усім необхідним для повноцінного проживання (посуд, постіль, засоби гігієни, продукти харчування). Дитина має місце для відпочинку, розвитку і навчання, забезпечена одягом та взуттям відповідно до сезону, іграшками, спортивним інвентарем, належним харчування. У вказані акті також підтверджено фактичне проживання разом з позивачем його батька та матері, а також зазначено, що між усіма членами родини хороші дружні відносини, а сім'я за місцем проживання характеризується позитивно. Дитина за даною адресою проживає від народження, а її вихованням займається тато (а.с.8). Згідно висновку Луцької районної державної адміністрації Волинської області від 25 липня 2018 року №1889/25/2-18, з пояснень сусідів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] свідчать, що громадянка [PERSON] не бере участі у вихованні малолітньої дитини та не надає будь-якої допомоги на її утримання. Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавити батьківських прав відповідача стосовно доньки. Надаючи правову оцінку вищенаведеним обставин у справі, суд зазначає наступне. Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому у частині четвертій статті 164 СК України визначено, що під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Проаналізувавши зібрані під час судового розгляду письмові докази, враховуючи поведінку відповідача, яка не прибула у судове засідання без поважних причин, суд дійшов висновку, що [PERSON] свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї доньки - [PERSON], оскільки не спілкується з дитиною та не бере участі у її житті, не сплачує присуджені судом аліменти на утримання дитини, тобто не бере участі у її утриманні, а отже відповідач систематично та тривалий час не виконує своїх батьківського обов'язку стосовно дитини. Враховуючи ситуацію, що склалася у даній сім'ї, інтереси дитини, а також думку органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно доньки, а позовні вимоги задовольнити. На підставі приписів ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 грн. судового збору сплаченого при зверненні до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved