Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

24.07.2019 р. позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про повернення позики, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу в розмірі 5700 доларів США, 3% річних в розмірі 250 доларів США. що еквівалентно за курсом НБУ України154878,50 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що 23.12.2017 р. та 11.01.2018 р. між ним та відповідачем було укладено договора безпроцентної позики у вигляді розписок, відповідно до яких він передав відповідачу в борг грошові кошти в сумі 2700 доларів США та 3000 доларів США відповідно, які останній зобов`язувався повернути до 23.01.2018 р. та 11.02.2018 р. відповідно. Однак, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав, боргу за договорами позики у визначений строк не повернув, на усні звернення позивача про повернення боргу в досудовому порядку не реагує, що й стало передумовою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 06.09.2019 р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому в силу вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, в силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). В силу вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей ( ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом достовірно встановлено, що 23.12.2017 р. [PERSON] (надалі - позичальник) отримав від [PERSON] (надалі - позикодавець) в борг грошові кошти в сумі 2700 доларів США. Факт передачі коштів в сумі 2700 доларів США підтверджується розпискою про отримання позики від 23.12.2017 р., оригінал якої знаходиться в матеріалах справи. При цьому, згідно змісту розписки позичальник зобов`язувався віддати позикодавцеві отримані кошти до 23.01.2018 р. Крім того, судом встановлено, що 11.01.2018 р. [PERSON] (надалі - позичальник) отримав від [PERSON] (надалі - позикодавець) в борг грошові кошти в сумі 3000 доларів США. Факт передачі коштів в сумі 3000 доларів США підтверджується розпискою про отримання позики від 11.01.2018 р., оригінал якої знаходиться в матеріалах справи. При цьому, згідно змісту розписки позичальник зобов`язувався віддати позикодавцеві отримані кошти до 11.02.2018 р. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про повернення позики. Однак [PERSON] у визначений строк позику не повернув, порушивши умови зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Згідно положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ч. 1 ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України). Положеннями ст. 626 ЦК України визначено поняття договору, який є домовленістю двох або більше сторін, яка спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Позивачем зобов`язання за договором виконані в повному обсязі. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Інших даних, що спростовували б невиконання відповідачем своїх зобов`язань, суду не надано. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов договору позики, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 5700 доларів США, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, враховуючи, що невиконане зобов`язання відповідача, за своїм характером є грошовим зобов`язанням, за прострочення його виконання позивач має право вимагати від відповідача штрафні санкції, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України. У позові міститься розрахунок 3 % річних сформований позивачем, з яким суд погоджується та вважає його вірним, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних в сумі 250 доларів США. В силу вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В зв`язку з цим, за офіційним кусом НБУ станом на 22.07.2019 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики разом з 3% річних в розмірі 5950 доларів США грн., що еквівалентно сумі 154878,50 грн. Враховуючи вищевказане та аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов договору позики, внаслідок чого виникла заборгованість, на стягнення якої позивач має право, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 1548,79 грн. з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved