Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

24 червня 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 15000грн. щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення сином повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що шлюб між позивачем та відповідачем було зареєстровано 26 серпня 2006р. Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. 29 вересня 2014 року рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], яка на даний момент проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач пішов із сім'ї, та проживає окремо. Дитина проживає разом із позивачем. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але цього не вистачає на забезпечення дитини. Син сторін з народження перебуває на обліку у лікара-невролога, з діагнозом гіперактивність та порушення концентрації уваги, тому декілька разів на рік необхідно проходити огляд у лікаря (200 грн. коштує одна консультація (лікар вищої категорії, кандидат медичних наук [PERSON]). Також декілька разів на рік необхідно проводити курс мікрополярнзапії (1 курс коштує 700 грн.). Крім цього 1 раз на 3 місяці, в зв'язку з цим захворюванням дитина пропиває курс ліків, приблизна вартість яких складає 500 грн. З 4-х років, син перебуває на обліку у центрі офтальмології з діагнозом-астигматизм гіперметропічний складний правого ока та простий лівого ока. В зв'язку з чим декілька разів на рік проходимо курс апаратного лікування (вартість одного курса з консультацією лікаря складає приблизно 1500 грн.). Крім того дитині рекомендований лікарями відвідування басейну та масажиста, для лікування остеохондроза. За рекомендаціями психолога та невролога [PERSON] необхідний щільний графік відвідування гуртків та спортивних секцій. Дитина відвідує такі гуртки та секції: футбол (250 грн. на місяць), малювання в домі культури (280 грн. на місяць), англійська мова -560 грн. на місяць), відвідування басейну (приблизно 700 грн. на місяць), додаткові заняття в школі (350-450 грн. на місяць.). Крім того, значна сума витрачається на годування дитини, та купівлі одягу, взуття, розвиваючих посібників. Так, щомісячно на утримання та розвиток дитини витрачається чималенька сума. Колишній чоловік позивача є фізичною-особою-підприємцем, займається підприємницькою діяльністю, і відповідно до відповідей Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі на адвокатський запит, ФОП [PERSON] за 2013 рік мав дохід - 960700грн, за 2014 рік мав дохід -901050грн., за 2015 рік мав дохід- 980300грн. Тобто, колишній чоловік має дохід близько мільйона гривень на рік, та позивач вважаю що він спроможний забезпечити свою дитину всім необхідним. Та, оскільки добровільно про сплату достатнього розміру аліментів домовитися не вдалося, змушена звертатися з даного питання до суду. Позивач просить суд, стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 15000грн., в твердій грошовій сумі. Відповідач займається підприємницькою діяльністю та подає звітність про дохід в податкову службу один раз на рік, тому визначити його щомісячний дохід процесі виконання судового рішення буде дуже складно. Та крім того сума у розмірі 15000грн. є навіть меншою ніж 1/4 частина від всіх доходів. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та пояснили, що сума в розмірі 15000грн. є значною, тому відповідач згоден на аліменти в розмірі 5000грн. щомісячно та зазначив, що готовив матеріально додатково утримувати дитину. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 26 червня 2006 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №631, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від шлюбу у сторін народилася малолітня дитина: син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Син на цей час проживає разом з матір'ю і знаходиться на повному утриманні та матеріальному забезпеченні позивача (а.с.8). Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2014р., що визнано сторонами у справі. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторони у справі та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до Конституції України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167грн., з 1 травня - 1228грн., з 1 грудня - 1313грн. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач є працездатним, інших дітей у нього немає. Статтями 183, 184 СК України встановлено можливість визначення розміру аліментів у частці від заробітку батька або в твердій грошовій сумі. Зокрема, ст.184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач визнає позовні вимоги саме в твердій грошовій сумі, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів саме в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір, порядок сплати та суму аліментних зобов`язань суд виходить з такого. Згідно із ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Обґрунтування позовних вимог викладених позивачем у позові на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме у сумі 15000грн. свідчить лише про особливий характер потреби їх придбання та понесення позивачем додаткових витрат на утримання дитини, пов'язаних з розвитком його здібностей, а не купівлі необхідних речей. Відповідно до вимог ст.ст.59,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Таким чином, оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає разом із позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі підлягають частковому задоволенню. Згідно із п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial