Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

26 вересня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення аліментів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу №363/4582/13-ц від 26.12.2013, який виданий Вишгородським районним судом Київської області (АСВП №42898979), за період листопада 2013 року по березень 2019 року включно у сумі 32 311, 75 грн. та покласти судові витрати на відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. На підставі рішення Вишгородського районного суду від 03.12.2013 року, відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду, утворилася заборгованість по виплаті аліментів у сумі 32 311,75 грн., що підтверджується доданим до заяви листом та довідками-розрахунком державного виконавця. За розрахунками за період з листопада 2013 року по березень 2019 року включно сума пені, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача складає: 332 376,65 грн. [PERSON] вживалися заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення боржнику листа від 21.09.2018 р, з вимогою про сплату боргу, однак відповіді на лист не отримала. На підставі викладеного, позивач змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.10.2019 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників розгляду справи. 18.12.2019 року Вишгородським районним судом постановлено ухвалу про перехід із спрощеного в загальне провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.03.2020 року проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, в якій на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог. У своїх поясненнях зазначив, що вважає доданий позивачем розрахунок заборгованості невірний, офіційного доходу він не має, має на утриманні хвору мати, зі скаргами на дії державного виконавця не звертався, також, не звертався до державного виконавця або суду із заявою про перерахунок розміру заборгованості аліментів. Вважає, що у нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів. На адресу суду, 15.11.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що розрахунки про заборгованість по виплаті аліментів, які були зроблені державним виконавцем Холявчук В.І. Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за період з 2013 року по березень 2019 року так звані довідки-розрахунки є невірними та недопустимими доказами, оскільки повністю спростовуються квитанціями про переказ аліментів за період з 2013 року по 2019 року та власноручно зазначив на листках, який розмір аліментів необхідно сплачувати на утримання сина. Доказом того, що розрахунки, які провів державний виконавець є невірними підтверджується двома постановами від 27.02.2018 року, а саме про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України в яких зазначено, що станом па 27.02.2018 року сума заборгованості по аліментам становить 13 747, 60 грн., а в той час в розрахунку зазначено, що сума заборгованості в лютому 2018 року становить - 15 030, 25 грн. Дані факти підтверджується багатьма квитанціям, доданими до відзиву. Отже розрахунки по виплаті аліментів та розрахунки пені за несвоєчасну виплату аліментів є невірними, оскільки вони базуються на розрахунках державного виконавця. Крім того, відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, таким чином, позовна давність про стягнення неустойки(штраф, пені) є спеціальною та встановлюється тривалістю в 1 рік. У своєму позові [PERSON] не просить суд поновити строки спеціальної позовної давності, отже, позивачкою були порушені строки спеціальної позовної давності. З додаткових пояснень наданих відповідачем до суду вбачається, що [PERSON] є некваліфікованим працівником (різноробочим), що ускладнює йому пошуки роботи, тому він вважає, що повинен був сплачувати аліменти виходячи із мінімальної зарплати по території України та надав власні розрахунки заборгованості. Подальшому відповідач звернувся із запитом до Головного управління статистики у Чернівецькій області про надання йому довідок про заплату некваліфікованого працівника. З відповіді отриманої на запит, відповідачу повідомлено, що збір та розробка плати працівників некваліфікованих професій по районах області органами державної статистики не здійснюються. З усної відповіді Статистичного управління, йому стало відомо, що у такому випадку нарахування аліментів проводиться від середньомісячної плати по Україні, тому відповідачем надані до суду нові власноручні розрахунки заборгованості зі сплати аліментів. 18.12.2019 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що відповідачем не надано належних доказів сплати аліментів, оскільки додані до відзиву квитанції не містять призначення платежів. Щодо застосування строку позовної давності, посилається на ст. 20 СК України, відповідно до якої позовна давність не застосовується в спорах, що випливають із сімейних відносин, крім випадків передбачених ч. 2. ст. 725, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138 та ч. 3 ст. 139 цього Кодексу. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03.12.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розміні 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холявчука А.І. від 27.02.2018 року встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника [PERSON] за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Відповідно до даної постанови заборгованість зі сплати аліментів станом на 27.02.2018 року становила 13 747, 60 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Постановою головного державного виконавця Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холявчука А.І. від 27.02.2018 року встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами боржнику [PERSON] до погашення заборгованості із сплати аліментів у повному обсязі. З листа [PERSON] від 21.09.2018 року вбачається, що позивач зверталася до відповідача з метою врегулювання спору мирним шляхом, запропонувавши йому добровільно сплатити заборгованість зі сплати аліментів. З довідок-розрахунків про розмір заборгованості складеними головним державним виконавцем Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холявчука А.І. та листа В.о. начальника відділу Джаловського А. від 03.04.2019 вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 01.04.2019 року по виконавчому листу № 363/4582/13-ц від 26.12.2013 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області становить 32 311, 75 грн. Відповідно до постанови головного державного виконавця Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холявчука А.І. від 02.04.2019 року на боржника [PERSON] накладено штраф на користь [PERSON] , у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів. З квитанцій доданих відповідачем вбачається, що він перераховував кошти на ім`я [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Така правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18), від 19 вересня 2019 року у справі №235/4359/16-ц (провадження №61-31462св18). Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується довідками-розрахунками про розмір заборгованості по виплаті аліментів виданими головним державним виконавцем Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холявчуком А.І. За змістом розрахунків боржник частково виконував зобов`язання зі сплати аліментів. Визначаючи кількість прострочених днів сплати аліментів, суд виходить із того, що аліменти є щомісячними платежами, які підлягають сплаті до останнього дня кожного календарного місяця. Періодом прострочення є період з першого числа кожного наступного місяця після несплати аліментів по день їх повного погашення. Виходячи із проведеного позивачем розрахунку пені за заборгованістю зі сплати аліментів за період з листопада 2013 року по березень 2019 року становить 332 376, 65 грн., а саме: за період з листопада 2013 року по грудень 2014 року становить 14 459, 95; з січня 2015 року по грудень 2015 року - 37 921, 11 грн.; з січня 2016 року по грудень 2016 року - 62 663, 93 грн.; з січня 2017 року по грудень 2017 року - 92 390, 13 грн.; з січня 2018 року по грудень 2018 року 97 146, 43 грн.; з січня 2019 року по березень 2019 року - 27 759, 10 грн. Вказаний розрахунок відповідачем під час розгляду справи не спростований та не надано жодних доказів щодо його неправильного розрахунку. Доводи відповідача про те, що заборгованість зі сплати аліментів у відповідача виникла не з його вини та була допущена органами, на яких закон покладає обов`язок по стягненню, нарахуванню та сплаті аліментних платежів є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на законі та не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Розрахунок наданий до суду позивачем проведений відповідно до висновків Великої Палати Верховного суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, згідно якої загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів розраховується за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Тому у суду сумнівів щодо правильності його розрахунку не викликає. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»). Окрім того, суд враховує правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 14.12.2020 року у справі №661/905/19, відповідно до якої ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів). Таким чином, відповідачу було відомо про рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання його сина, він був обізнаний з його змістом та знав про свій обов`язок з їх сплати, однак заходів щодо перевірки здійснення відрахування аліментів з його заробітку з метою належного виконання покладеного нього судом обов`язку не вжив та доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у період, за який виникла заборгованість, суду не надав. Також, суд відхиляє аргументи відповідача про те, що проведений головним державним виконавцем розрахунок заборгованості по сплаті аліментів є невірним, оскільки у ньому не були враховані платежі, які здійснював він самостійно. При цьому суд зауважує, що відповідач розрахунок заборгованості зі сплати аліментів не оскаржував, а навпаки сплачував наявну заборгованість. Додані відповідачем квитанції, свідчать проте, що він перераховував кошти на ім`я [PERSON] , однак в жодній з квитанцій не вказано призначення платежу. Разом з тим, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений 100 % розміром заборгованості. Оскільки відповідно до довідок-розрахунків про розмір заборгованості по виплаті аліментів виданими головним державним виконавцем Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холявчуком А.І у відповідача станом на 01.04.2019 року існувала заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 32 311, 75 грн., розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає обмеженню до 32 311, 75 грн. Аналізуючи викладене та враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є обгрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню, шляхом стягненню з відповідача на користь позивача пеню за прострочення аліментів у розмірі 32 311, 75 грн. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то відповідно до ч. 1 ст. 20 СК України вимоги, що випливають із сімейних відносин, зокрема і щодо застосування положень ст. 196 СК України, позовна давність не застосовується. Також, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави за розгляд справи в розмірі 908 грн. 00 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ч. 6 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved