Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

25 червня 2015 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 11 червня 2003 року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 12 червня 2003 року зроблено запис № 18. Їй належала на праві власності земельна частка (пай) розміром 73,7 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває в АПФ Галичина с. Матеївці, Коломийського району. В управління спадковим майном в порядку ст. 548 ЦК України в ред. 1963р. вступив її чоловік, [PERSON], який фактично прийняв спадкове майно, однак свідоцтва про право на спадщину не отримав. 28 вересня 2010 року помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 01 жовтня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 22. Померлому належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,4657 га, що знаходиться на території Семаківської сільської ради, Коломийського району, однак Державний акт втрачено. Крім того, [PERSON] належало не переоформлене після смерті дружини, [PERSON], право власності на земельну частку (пай) розміром 73,7 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває в АПФ Галичина с. Матеївці, Коломийського району. [PERSON] склав заповіт, який 12 березня 2007 року посвідчений головою Семаківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 18, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті заповів, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відповідач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус витребував подати правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Однак надати їх неможливо, в зв'язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю втрачено. А згідно ч. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. Тому листом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом на спадщину та за законом відмовився від оформлення спадщини в користь позивачки. Таким чином, спадкоємцем першої черги за законом на спадщину є вона. Крім неї інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має, а тому просить суд визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,4657 га, кадастровий номер 2623286400:06:005:0004, що знаходиться на території Семаківської сільської ради, Коломийського району, Івано-Франківської області, та земельну частку (пай) розміром 73,7 в умовних кадастрових гектарах, яка на підставі рішення Коломийської РДА від 22 квітня 1999 року № 164 належала [PERSON] та перебуває в колективній власності АПФ Галичина в с. Матеївці, Коломийського району, Івано-Франківської області. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Зясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 11 червня 2003 року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 12 червня 2003 року зроблено запис № 18. Їй належала на праві власності земельна частка (пай) розміром 73,7 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває в АПФ Галичина с. Матеївці, Коломийського району, що підтверджується сертифікатом серії ІФ № 030199, виданим на підставі рішення Коломийської РДА від 22 квітня 1999 року № 164. В управління спадковим майном в порядку ст. 548 ЦК України в ред. 1963р. вступив її чоловік, [PERSON], який фактично прийняв спадкове майно, що підтверджується довідкою Семаківської сільської ради від 12 травня 2015 року № 106/02-34, однак свідоцтва про право на спадщину не отримав. 28 вересня 2010 року помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 01 жовтня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 22. Йому належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,4657 га, що знаходиться на території Семаківської сільської ради, Коломийського району, на підставі Державного акта від 31 жовтня 2008 року ЯЕ 843660, однак Державний акт втрачено. Крім того, померлому належало не переоформлене після смерті дружини, [PERSON], право власності на земельну частку (пай) розміром 73,7 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває в АПФ Галичина с. Матеївці, Коломийського району. [PERSON] склав заповіт, який 12 березня 2007 року посвідчений головою Семаківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 18, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті заповів, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відповідач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус витребував подати правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Однак надати їх неможливо, в зв'язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю втрачено. А згідно ч. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. Тому листом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Статтею 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом на спадщину та за законом відмовився від оформлення спадщини в користь позивачки. Таким чином, спадкоємцем першої черги за законом на спадщину є позивачка. Крім неї інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має. Так як, [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, однак втрачений, позивачка подала оголошення в газету, де надруковано повідомлення, про те, щоб вважати недійсним втрачений Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 1,4657 га виданий на прізвище [PERSON]. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачка фактично прийняла спадщина, а відповідач не заперечує проти позову, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,4657 га, кадастровий номер 2623286400:06:005:0004, що знаходиться на території Семаківської сільської ради, Коломийського району, Івано-Франківської області, та земельну частку (пай) розміром 73,7 в умовних кадастрових гектарах, яка на підставі рішення Коломийської РДА від 22 квітня 1999 року № 164 належала [PERSON] та перебуває в колективній власності АПФ Галичина в с. Матеївці, Коломийського району, Івано-Франківської області. Наведене стверджується: копіями свідоцтв про смерть /а.с.5, 9/, копіями свідоцтв про народження /а.с.6-7/, копіями свідоцтв про шлюбу /а.с.8, 10/, копією заповіту /а.с.11/, копіями довідок Семаківської сільської ради /а.с.12-13/, копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку /а.с.14-16/, копією сертифікату на право на земельну частку (пай) /а.с.17/, копією витягу з грошової оцінки землі /а.с.18-19/, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с.20/, оголошенням у газеті ЗР-інформ /а.с.21/. На підставі ст.,ст. 16, 331, 346, 1261, 1268 ЦК України, ст.,ст. 118, 125, 126, 186-1 ЗК України та

Outcome: approved