Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

25 серпня 2016 року представник позивача [PERSON] звернувся в Радехівський районний суд Львівської області в інтересах [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] з позовною заявою у якій просив визнати за ним право власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи, з яких складається незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, відсоток готовності якого становить 64,67%, що розташований на земельній ділянці площею 0,08 га за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування позову вказує, що [INFO] помер батько позивача [PERSON]. На випадок своєї смерті [PERSON] ані заповіту, ані спадкового договору не складав. До складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON], входила, окрім іншого майна, [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON]. На дане майно 27 січня 2014 року державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців Іриною Пилипівною було видано [PERSON] відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом № 159 на частку у спадковому нерухомому майні у розмірі 1/3. Окрім того, до складу спадкового майна спадкодавця входили права на незавершений будівництвом об'єкт нерухомого майна із ступенем готовності до експлуатації в розмірі 64,67 %. Однак, позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину на незавершений будівництвом об'єкт нерухомого майна із ступенем готовності до експлуатації в розмірі 64,67 % по причині неприйняття спадкодавцем спірного майна в експлуатацію та нездійснення державної реєстрації права власності. В зв'язку з цим позивач не вбачає іншого способу оформити спадкові права не інакше як звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого невизнаного майнового права. Представником позивача до початку розгляду справи по суті було подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог у якому просили визнати за [PERSON] право власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи у розмірі 1/3 частки у незакінченому будівництвом житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами готовністю 64,67 %, що розташований на земельній ділянці площею 0,08 га за адресою: [ADDRESS]. До початку розгляду справи по суті представник відповідача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи у розмірі 1/3 частки у незакінченому будівництвом житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами готовністю 64,67 %, що розташований на земельній ділянці площею 0,08 га за адресою: [ADDRESS].. В обгрунтування зустрічної позовної заяви вказує, що внаслідок смерті [INFO] її батька [PERSON] відкрилася спадщина. У зв'язку з тим, що заповіту за життя спадкодавець не складав, то спадкоємство щодо даної спадщини слід вважати таким, що здійснюється за законом. До складу спадщини, окрім решти майна, також входило право на незакінчений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами готовністю 64,67 %, що розташований на земельній ділянці площею 0,08 га за адресою: [ADDRESS]. З огляду на те, що спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року, то вважає, що спірні правовідносини повинні регулюватися чинним на момент відкриття спадщини матеріальним правом, зокрема, нормами Цивільного кодексу Української РСР. Спадщину після смерті спадкодавця вона прийняла в якості спадкоємця першої черги за законом в розумінні ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, як дочка померлого. Спадщина була прийнята шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, як того вимагають приписи ст. 549 ЦК УРСР. Доказом того, що спадщину після смерті спадкодавця прийняла своєчасно та належним чином, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом№ 160, виданого 27 січня 2014 року державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців Іриною Пилипівною у спадковій справі № 10 за 2014 рік. А саме на 1/3 частини [ADDRESS]. З огляду на неможливість, в силу приписів ст. 548 ЦК УРСР, прийняти спадщину під умовою або з застереженнями, то вважає, що спадщина була прийнята нею на усе майно, права на яке мав спадкодавець за життя та права на яке не припинилися із смертю спадкодавця. Проте, оформити саме у нотаріуса спадкові права не має реальної змоги по причині того, що спадкодавець не отримав за життя правовстановлюючих документів на спадкове майно, що є предметом спору у даній справі. До початку розгляду справи по суті представник відповідача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи у розмірі 1/3 частки у незакінченому будівництвом житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами готовністю 64,67 %, що розташований на земельній ділянці площею 0,08 га за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування зустрічної позовної заяви вказує, що внаслідок смерті [INFO] чоловіка позивача за зустрічним позовом [PERSON] відкрилася спадщина. У зв'язку з тим, що заповіту за життя спадкодавець не складав, то спадкоємство щодо даної спадщини слід вважати таким, що здійснюється за законом. До складу спадщини, окрім решти майна, також входило право на незакінчений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами готовністю 64,67 %, що розташований на земельній ділянці площею 0,08 га за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що спадщину прийняла, що підтверджується також свідоцтвом про право на спадщину за законом № 161, виданого 27 січня 2014 року державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців Іриною Пилипівною у спадковій справі № 10 за 2014 рік. А саме на 1/3 частини [ADDRESS]. Проте, оформити спадкові права на спірне майно в нотаріуса не має можливості оскільки спадкодавець не отримав за життя правовстановлюючих документів на спадкове майно, що є предметом спору у даній справі. А тому звернулася до суду із вказаним позовом. Представник позивача [PERSON] подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, та просив справу слухати на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Зустрічні позовні заяви визнає у повному обсязі. Представник відповідачів та позивачів за зустрічними позовними заявами [PERSON] подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Зустрічні позовні заяви просив задовольнити у повному обсязі та проти задоволення первісної позовної заяви не заперечував, яку теж просив задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися представники позивачів. Дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку про можливість задоволення первісного позову [PERSON] та зустрічних позовних заяв [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі з врахуванням наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, а саме [ADDRESS] та будівельні матеріали та конструктивні елементи, з яких складається незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, відсоток готовності якого становить 64,67 %, що розташований на земельній ділянці площею 0,08 га за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивач за первісним позовом син [PERSON], [INFO], позивач за зустрічним позовом дочка [PERSON], [INFO] та позивач за зустрічним позовом дружина [PERSON], [INFO]. Із спадкової справи №10/2014, зокрема із заяв про видачу свідоцтв про право на спадщину від 27 січня 2014 року вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли позовом син [PERSON], [INFO], позивач за зустрічним позовом дочка [PERSON], [INFO] та позивач за зустрічним позовом дружина [PERSON], [INFO] шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, оскільки на момент смерті спадкодавця проживали за спільною адресою. Таким чином, позивач за первісним позовом та позивачі за зустрічними позовами прийняли спадщину після смерті [PERSON] по 1/3 частки кожний. Пленум Верховного Суду України у абзаці третьому пункту першого своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказав, що у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. У відповідності до статті 524 Цивільного кодексу Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. У відповідності до статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно частин 1, 2 статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у пункті 9 своєї постанови № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» вказав, що суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. При неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Окрім того, пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 своєї постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначив, що до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Пленум Верховного Суду України у абзаці першому пункту 8 своєї постанови «Про судову практику у справах про спадкування» вказав, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Судом встановлено, що спадкодавцем за життя було побудовано житловий будинок з господарськими спорудами відсоток готовності якого становить 64,67 %, що розташований на земельній ділянці площею 0,08 га за адресою: [ADDRESS], Україна (а. с.5-7). Оскільки, спадкодавець за життя не оформив права власності на спірний об'єкт, а тому у спадкодавців виникає лише право на будівельні матеріали та конструктивні елементи з яких побудовано спірний житловий будинок та господарські споруди. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість задоволення первісного позову та зустрічних позовних заяв про визнання за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи у розмірі по 1/3 частки за кожним у незакінченому будівництвом житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами готовністю 64,67 %, що розташований на земельній ділянці площею 0,08 га за адресою: [ADDRESS], Україна.

Outcome: approved