Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

24 квітня 2019 року позивач звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 21 листопада 2011 року. Свої вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили, з 2011 року мешкають окремо. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 травня 2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Саратського районного суду Одеської області, куди вона надійшла 11 червня 2019 року. Позивач належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, до суду не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, надав згоду на заочний розгляд справи (а.с. 56). Відповідачці судові повістки надсилались за адресою як її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, так і за місцем фактичного проживання. За місцем фактичного проживання відповідачка отримувала судові виклини, що підтверджено її підписами у рекомендованих повідомленнях (а.с. 32, 45, 52). Судові виклики, що надсилались за місцем реєстрації відповідачки повертались з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с.33), «за вказаною адресою не проживає» (а.с.53) . Відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК вважається, що вона належним чином повідомлена про розгляд справи. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідачка викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 57). Згідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 21 листопада 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 листопада 2011 року Олексіївською сільською радою Кодимського району Одеської області (а.с. 7). Шлюбні відносини сторони не підтримують, протягом тривалого часу проживають окремо. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачка не подала клопотання про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON] .

Outcome: approved