Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

26.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований 25.07.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Карлівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 65 і визначити місце проживання дитини разом з нею. Позов також містив вимогу про стягнення аліментів і 30.03.2015 року був залишений без розгляду в цій частині, на підставі заяви позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.07.2009 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого вони мають спільну доньку [PERSON], 2010 р.н. Сторони не можуть проживати разом як сім'я, через постійні сварки. Відповідач часто застосовував фізичну силу, ображав позивача, сварки неодноразово відбувались в присутності дитини. Сторони намагались вирішити сімейні проблеми, проте це не дало результату. Тому позивач вважає не можливим збереження сім'ї і подальше спільне проживання подружжя. З зазначених підстав, позивач вважає за необхідне розірвати шлюб. Збереження шлюбу суперечить інтересам дитини та позивача. Спільна донька сторін, проживає і проживатиме в подальшому з позивачем. В судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить суд задовольнити позов, з зазначених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином - за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 13, 19). Жодних заяв на адресу суду від відповідача не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст. 105 СК України, визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 25.07.2009 року. (а.с. 3) Сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], 2010 р.н., про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER]. (а.с. 4) Записи у домовій книзі свідчать про те, що на даний час дитина проживає разом з матір'ю. (а.с. 6-7) В судовому засіданні позивач зазначила, що і після розірвання шлюбу, дитина залишиться проживати з нею. Матеріалами справи підтверджується, що сторони проживають окремо: позивач зареєстрована по [ADDRESS] (а.с. 5, зворотний бік), а відповідач - в [ADDRESS] (а.с. 13). Позивач в судовому засіданні підтвердила, що близько трьох останніх років, подружжя не проживає разом. Будучи повідомленим про час, дату і місце розгляду справи про розірвання шлюбу, відповідач зайняв пасивну позицію у даній справі. При цьому зазначені позивачем обставини, свідчать про відсутність наміру зберегти сімейні стосунки, про свідоме і виважене бажання розірвати шлюб. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб зареєстрований між сторонами 25.07.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Карлівського районного управління юстиції - можливо розірвати. Позовна заява також містить вимогу про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю. Порядок вирішення спорів між батьками, щодо місця проживання малолітньої дитини, визначено у ст. 161 СК України. Відповідно до ч. 1 даної статті, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З матеріалів справи не вбачається, що між сторонами існує спір, щодо місця проживання малолітньої доньки Ангеліни. Дитина проживає з матір'ю. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 160 СК України - місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову в частині визначення місця дитини слід відмовити за безпідставністю. На підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволенням позову, з відповідача має бути стягнуто на користь позивача, частину сплаченого нею судового збору. Згідно з роз'ясненнями п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року, з відповідача має бути стягнута половина сплаченого позивачем судового збору - 121,80 грн.

Outcome: partial