overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

25.07.2017 року позивач звернулася з позовом до суду та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. В останній час проживання стосунки між ними погіршились, почали виникати сварки та скандали. Своїми сварками та скандалами психологічно травмують один одного та їхню дитину. Вважає, що подальше спільне проживання неможливе, а збереження шлюбу недоцільне. Позивач просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб від 24.12.2013 року серії І-ТТП №110213. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ИД №157270. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивач звільнена від сплати судовго збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

25.07.2017 року позивач звернулася з позовом до суду та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В останній час тривали погані стосунки, сварки та скандали, які виникають по вині відповідача, який зловживає спиртними напоями. Цим всім психологічно травмують один одного та своїх дітей. Вважає, що подальше спільне проживання неможливе, а збереження шлюбу недоцільне. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання ним судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження від 01.05.1999 року серії І-ТП №053482. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ТП №099292 та [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ТП №112373. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 11.09.2017 року подружжю було призначено строк на примирення терміном на один місяць. Однак, в наданий судом строк сторони не примирились. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн., які стягувати з відповідача не бажає, про що свідчить заява.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

25.07.2017 року позивач звернулася з позовом до суду та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 26 листопада 1983 року Хлуплянською сільською радою Овруцького району Житомирської області, актовий запис №21. Зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем, відносини в сім»ї не склалися, протягом останніх двох років подружнього життя в сім»ї відсутнє взаєморозуміння, у звязку з чим постійно виникають скандали. Вважає, що зберегти сім»ю неможливо, тому має твердий намір розірвати шлюб. Відповідач в органах РАЦС розірвати шлюб відмовляється. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання ним судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 26.11.1983 року серії І-ТП №462327. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Доводи позивача відповідачем не спростовано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн., які вона стягувати з відповідача не бажає, про що свідчить заява.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

25.07.2017 року позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу пояснюючи, що 05 серпня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем,який було зареєстровано виконкомом Гранітненської сільської ради Тельманівського району Донецької області, актовий запис № 9. Від спільного шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою. Питання про стягнення аліментів не вирішене. Однією родиною мешкали до грудня 2016 року. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, та мають різні погляди на проживання однією родиною а також подальше сумісне проживання їх як подружжя суперечить її інтересам та інтересам їх сумісної дитини. Спірного майна не мають. Строк на примирення просила не надавати. Тому на підставі цього просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.08.2011 року , про що виконкомом Гранітненської сільської ради Тельманівського району Донецької області зроблено актовий запис № 9 (а.с.3). Від спільного шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4), питання про стягнення аліментів не вирішене. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони тривалий час не мешкають однією родиною, позивачка на задоволенні позову наполягає, оскільки втратила до відповідача почуття любові, відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав, що підтверджує його незаінтересованість у збереженні шлюбних відносин та робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

25.07.2017 року позивачка звернулась з позовом, який уточнила в ході судового розгляду та просила про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно, так як остання, після досягнення повноліття, навчається в Миколаївській філії Київського національного університету культури і мистецтв і термін закінчення навчання 30.06.2018 року. Знаходиться на повному утриманні у матері, тому вона просить стягнути аліменти на період навчання. В судове засідання позивач не зявилась, а її представник надав заяву в якій підтримав уточнені позовні вимоги і просив їх задовольнити, а справу розглядати без нього та позивачки. Відповідач в судове засідання не зявився, а його представник надала заяву в якій уточнені позовні вимоги визнала і проти їх задоволення не заперечувала, а справу просить розглядати у відсутність її та відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Копією свідоцтва про народження підтверджено, що [PERSON] народилась 23.06.1997 року і її батьками являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Довідкою Відокремленого підрозділу «Миколаївська філія Київського національного університету культури і мистецтв» (а.с.6) від 11.07.2017 року підтверджено, що [PERSON] є студенткою 4 курсу денної форми навчання вказаного навчального закладу і термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Довідками Відокремленого підрозділу «Миколаївська філія Київського національного університету культури і мистецтв» від 06.07.2017 року та 10.07.2017 року підтверджено здійснення оплати за навчання ( а.с.9) та за проживання ( а.с.8). Ст. 199 ч.1 СК України передбачає, що якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягненню 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Ст. 200 ч.1 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Ст. 61 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі викладеного, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить позовні вимоги доведеними та підлягаючими задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

25.07.2017 року позивач подала в суд позов, в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що шлюбно-сімейні стосунки з чоловіком припинені, спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу неможливо. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач надала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, зазначила, що позов підтримує, наполягає на розірванні шлюбу, вказала, що шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем припинені з квітня 2017 року, строк для примирення з відповідачем не потрібен. Відповідач про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових викликів зі зворотними повідомленнями, про причини неявки не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.280 ЦПК України. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 лютого 2013 року, який зареєстрований у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №35. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З квітня 2017 року сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. З огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні взаємини подружжя, суд вбачає всі підстави для розірвання шлюбу, оскільки стосунки, які існують між позивачем та відповідачем формальні та виключають можливість збереження шлюбу в його дійсному розумінні та сенсі та суперечать інтересам позивача. Крім того, суд вважає необхідним залишити неповнолітню дитину проживати разом з матірю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

25.07.2017 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 07.08.2007 р. вона з відповідачем уклала шлюб. Від спільного проживання в шлюбі дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося, постійні сварки призвели до того, що вже більше трьох років разом не проживають разом, не спілкуються і вважає, що подальше збереження сімї є неможливим, тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка [PERSON] на розгляд справи не зявилася, подала заяву про розгул справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи через опублікування оголошення в газеті. Дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 07.08.2007 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають більше трьох років, не підтримують жодних стосунків, дітей не мають, заперечення відповідача суду не подано. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

25.07.2018 позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона вступила в шлюб з відповідачем 10 вересня 2010 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не складається, між ними появились розбіжності у поглядах на сімейне життя через небажання відповідача спілкуватись та спільно вирішувати поточні проблеми сімейного життя, відсутність почуття поваги та любові. Також заз0начває, що через поведінку відповідача змушена була з доньками залишити відповідача та переїхала жити до мами. З травня 2018 року спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя з відповідачем неможливе. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити. Зазначила, що пройшов тривалий час, як вони проживають окремо, тому строк на примирення не потрібний. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, він хотів би зберегти сім'ю, але примиритися з дружиною не зміг. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 04 вересня 2010 року у Виконкомі Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.8), від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, позивач на позові наполягає та вважає примирення неможливим. Суд враховує, що з моменту звернення позивача до суду пройшов тривалий час, понад три місяці, і позивач заперечує щодо можливості їх з відповідачем примирення, в зв'язку з цим можливості збереження шлюбу не вбачається. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80коп (а.с.1) позивач просить стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

25.07.2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про виключення відомостей про позивача, як батька малолітнього [PERSON], [INFO], з актового запису про народження дитини від 10.10.2017 № 229. В обґрунтування позову зазначив, що він не є біологічним батьком малолітнього [PERSON], а записаний ним у зв'язку з перебуванням у шлюбі з відповідачем. У підготовчому засіданні позивач позов підтримав і наполягав на його задоволенні. Додатково просив відшкодувати понесені судові витрати, зокрема, судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп. і витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 5000 грн. Відповідач позов визнала повністю, при цьому підтвердила, що позивач не є біологічним батьком її сина [PERSON]. В силу положень частини третьої статті 200 ЦПК України, визнання відповідачем позову дає суду підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 18.10.2003 року, при цьому мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Як випливає пояснень відповідача, позивач не є батьком [PERSON]. Зазначене підтверджується й приєднаним до справи експертним заключенням від 16.07.2018 року, проведеним на замовлення позивача (а.с. 12, 13), згідно з яким біологічне батьківство позивача по відношенню до [PERSON], [INFO], виключається. Відповідно до частин першої-третьої статті 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини; у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження; оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Таким чином, пред'явлений позов ґрунтується на законі та підтверджується як самим відповідачем так і доданими до справи письмовими доказами, а тому підлягає задоволенню. За приписом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

25.07.2018\~року [PERSON]\~(далі\~ позивач)\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~підприємства «Панські\~левади» (далі\~ відповідач) про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 16636 грн 25 коп., а також середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 11 травня по 24 липня 2018 року включно в сумі 17822 грн 48 коп. і 6000 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач, в порушення вимог трудового законодавства України, в день звільнення не провів розрахунок і не виплатив усі належні суми, чим порушив його трудові права. У судовому засіданні представник позивача предявлений позов підтримав і наполягав на задоволенні; представник відповідача не зявився, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. За згодою представника позивача, ухвалою суду від 21.11.2018 року постановлено здійснити заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працював у відповідача електрозварником; наказом від 08.05.2018 № 40-к позивача звільнено з роботи 10.05.2018 року за угодою сторін, згідно пункту 1 статті 36 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України (далі - Кодекс) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В порушення вказаних вимог закону, в день звільнення відповідач не провів з позивачем повний розрахунок, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 16636 грн 25 коп.; розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача (а.с. 8), що є підставою для її стягнення в судовому порядку. Згідно зі статтею 117 Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум в день його звільнення, підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~ \~ \~ \~Як слідує з розрахунку позивача, правильність якого відповідачем не спростовано, за період затримки розрахунку (з 11 травня по 24 липня 2018 року включно) сума середнього заробітку складає 17822 грн 48 коп. Таким чином, заявлений позов ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved