Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

26 вересня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач 1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником будинку 16, по вул. Ворошилова, села Верхній Куяльник Іванівського району Одеської області (далі будинок) в якому зареєстровані, проте не проживають відповідачі, їх реєстрація у будинку перешкоджає йому вільно користуватися власністю. За таких обставин позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 09 листопада 2016 року прийнято до провадження змінену позовну заяву позивача до [PERSON], [PERSON] (далі відповідач 2), [PERSON] (далі відповідач 3) про усунення перешкод у користуванні власністю. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 30 листопада 2016 року до участі у справі залучено службу у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 19 грудня 2016 року до участі у справі залучено орган опіки та піклування Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 27 лютого 2017 року до участі у справі залучено співвідповідача [PERSON] (далі відповідач 4, відповідачі). 31 березня 2017 року позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв та клопотань до суду не подавав, хоча повідомлений був належним чином про час дату та місце судового розгляду справи. Представник позивача у судовому засіданні просила задовольнити позовну заяву, а у судове засідання призначене 05 квітня 2017 року не зявилася, направила до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі Представники служби у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області та опіки та піклування Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області до судового засідання не зявилися, направили до суду заяви, кожен окремо, у яких просили розглядати справу у їх відсутність. Відповідачі в судове засідання не зявилися, у звязку з чим судом 05 квітня 2017 року було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. За договором дарування від 23 червня 2009 року позивач отримав у дар будинок (далі договір дарування, а.с. 6-9). З довідок наданих виконкомом Бузинівської сільської ради ради Іванівського району Одеської області 15 вересня 2016 року №838 та 20 січня 2017 року №72 вбачається, що в будинку зареєстровані відповідачі (а.с. 16, 80). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 08 грудня 2016 року у будинку ніхто не проживає (а.с. 54). Розпорядження Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області від 25 січня 2016 року № 4 «Про перейменування вулиць по Бузинівській сільській раді» вулицю на якій розташований будинок перейменовано на вулицю Деребасівська (а.с. 17). Рішенням виконкому Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області від 28 грудня 2016 року №84 визнано недоцільним зняття з реєстраційного обліку відповідача 2, відповідача 3 (а.с. 66, далі - рішення). З копій по господарчих книг за 1995-2017 роки вбачається, що відповідачі на час укладення договору дарування були зареєстровані у будинку (а.с. 90-106). З довідки виданої 16 червня 2009 року виконкомом Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області вбачається, що відповідно до погосподарчої книги №9 села Верхній Куяльник, Іванівського району Одеської області у будинку малолітні та неповнолітні діти не зареєстровані та не проживають (а.с. 151). Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (ст. 41 Конституції України). Фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом (ст. 310 ЦК України). Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб (ч. 1 ст. 383 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст. 405 ЦК України). Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла (абзац 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», далі Закон). Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою ( п. 2 ч.1 ст. 7 Закону ). Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги докази в їх сукупності та кожен окремо, суд задовольняючи позов виходить з таких мотивів. Право членів сімї власника будинку користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є. Із припиненням права власності особи або втратою статусу члена сімї власника втрачається й право користування жилим приміщенням у цієї особи. На теперішній час відповідачі не є членами сімї власника будинку, відсутні за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік, позивач не може володіти, користуватися та розпоряджатися будинком, тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування будинком. За наведених вище мотивів суд не погоджується з рішенням. При цьому зауважує, що рішення є недостатньо обґрунтованим, не містить мотивів такої позиції, в якому містяться лише посилання на норми чинного законодавства. Зі змісту рішення вбачається, що представниками органу опіки та піклування, за наявності фактичних даних не проживання відповідачів у будинку принаймні з 2009 року, не з'ясовувалось питання про те, чи забезпечені діти іншим житлом, що в сукупності свідчить про неповноту, однобокість та необґрунтованість рішення. Вирішуючи справу

Outcome: approved