Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

25 квітня 2018 року ПП «Южноукраїнський комбінат харчування» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення 11572,26 грн. матеріальної шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обовязків та судового збору в сумі 1762 гривні. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] з 13 вересня 2016 року по 12 червня 2017 року перебувала в трудових відносинах з ПП «Южноукраїнський комбінат харчування» на посаді адміністратора кафе «Молодіжне». 13 вересня 2016 року з відповідачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність. На момент звільнення [PERSON] у відповідності до вимог чинного законодавства та за розпорядженням директора було проведено інвентаризацію товарів, матеріалів і грошових коштів, що були, закріплені за нею, як за матеріально відповідальною особою. За результатами інвентаризації, згідно протоколу інвентаризаційної комісії по інвентаризації товарно-матеріальних цінностей від 12 червня 2017 року, станом на 09 червня 2017 року в підрозділі ПП «Южноукраїнський комбінат харчування» кафе «Молодіжне» виявлено недостачу матеріальних цінностей на загальну суму 41695,92 гривні, з яких 21053,66 гривень були списані на втрати підприємства, а недоїмка матеріальних цінностей на суму 20642,26 гривень виникла з вини відповідальної особи [PERSON] 9070 гривень [PERSON] сплатила добровільно, а матеріальну шкоду в сумі 11572,26 гривень остання відшкодовувати відмовилась. 09 серпня 2017 року на адресу відповідача була направлена претензія про добровільне відшкодування збитків, яка залишилась без задоволення. Тому просить суд позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила, що дійсно працювала адміністратором кафе «Молодіжне» ПП «Южноукраїнський комбінат харчування». Однак не погоджується з результатами інвентаризації, проведеної в червні 2017 року на підприємстві. Вважає, що виявлена недостача матеріальних цінностей виникла не з її вини. Не погоджується з тим, що вона сплатила 9070 гривень в добровільному порядку, вказана сума була вирахувана з її заробітної плати. На її думку, ніяких доказів покладення матеріальної відповідальності на неї представником позивача не наведено, тому просила суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що для настання матеріальної відповідальності повинні бути умови, передбачені ст. ст. 130. 138 КЗпП України. Вважає, що відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обовязку відшкодувати заподіяну шкоду. Оскільки позивачем жодних доказів наявності підстав та умов матеріальної відповідальності [PERSON] не наведено, просить суд відмовити в задоволенні позову. 07 червня 2018 року представником відповідача через секретаріат суду поданно відзив на позовну заяву. В судовому засіданні 19 липня 2018 року було задоволено клопотання представника позивача про допит свідків, а також долучення до матеріалів справи копії розпорядження, копії інвентаризаційного опису та копії акту. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] наказом ПП «Южноукраїнський комбінат харчування» № 76-к від 12 вересня 2016 року була прийнята на роботу адміністратором в кафе «Молодіжне» /а.с. 33/. 13 вересня 2016 року між ПП «Южноукраїнський комбінат харчування» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, згідно з яким [PERSON], яка займає посаду адміністратора кафе «Молодіжне», яка пов'язана із зберіганням товарно-матеріальних цінностей, основних засобів, приймає на себе повну матеріальну відповідальність по забезпеченню збереження ввірених їй підприємством матеріальних цінностей, і зобов'язується: дбайливо ставитись до переданих їй для зберігання або іншої мети матеріальних цінностей, вживати заходів для відвернення шкоди, своєчасно повідомляти роботодавця про всі обставини, що загрожують забезпеченню схоронності довірених йому матеріальних цінностей, вести облік, складати і надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених їй матеріальних цінностей, приймати участь в інвентаризації ввірених їй матеріальних цінностей. Вказаний договір було підписано двома сторонами, в тому числі і [PERSON] /а.с. 9-10/. Посадовою інструкцією адміністратора кафе «Молодіжне», затвердженою директором ПП «Южноукраїнський комбінат\~харчування» [PERSON]\~15\~грудня 2016\~року/а.с. 11-16/ передбачені права, посадові обовязки, а також відповідальність адміністратора. Як вбачається з листа ознайомлення, [PERSON] 16 грудня 2016 року була ознайомлена з вказаною посадовою інструкцією. Розпорядженням директора підприємства №3 від 08 червня 2017 року «Про проведення інвентаризації цінностей» в кафе «Молодіжне» ПП «Южноукраїнський комбінат харчування» /а.с. 70/ було вирішено провести 08 червня 2017 року 11 червня 2017 року інвентаризацію. Причина проведення інвентаризації зміна матеріально-відповідальних осіб. Відповідно до проведеної 09 червня 2017 року 12 червня 2017 року інвентаризації товарно-матеріальних цінностей в кафе «Молодіжне» було виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 41695,92 гривні, що підтверджується копією інвентаризаційного опису /а.с. 71-106/ та копією протоколу інвентаризаційної комісії за результатами інвентаризації товарно-матеріальних цінностей станом на 09 червня 2017 року ПП «Южноукраїнський комбінат харчування». Комісія постановила частину коштів списати, а суму недостачі 20642,26 гривень відшкодувати за рахунок винних осіб /а.с. 17-18/. 09 серпня 2017 року на адресу [PERSON] була надіслана претензія про добровільне відшкодування збитків /а.с. 19-21/. За змістом вказаної претензії за результатами проведеної інвентаризації виявлено недостачу матеріальних цінностей на загальну суму 41695,92 гривні, з яких 21053,66 гривень були списані на втрати підприємства, 9070 гривень [PERSON] було вирахувано з її заробітної плати. Матеріальну шкоду в сумі 11572,26 гривень було запропоновано сплатити в добровільному порядку до 25 серпня 2017 року. Однак вказана претензія повернулась на адресу підприємства з відміткою відділення звязку «за закінченням встановленого строку зберігання». Наказом №68-к від 12 червня 2017 року «Про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] було звільнено з роботи з посади адміністратора кафе «Молодіжне» з 12 червня 2017 року, на підставі ст. 38 КЗпП України\~за власним бажанням /а.с. 34/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює адміністратором кафе «Молодіжне» та після звільнення [PERSON] приймала матеріальні цінності, згідно акту прийому-передачі. Згідно розпорядження директора підприємства було призначено інвентаризацію, під час якої [PERSON] не зявлялась на звірку, на прохання прийти відмовлялась. В результаті проведеної інвентаризації було виявлено недостачу на загальну суму 41695,92 гривні, частину якої було списано, частину коштів [PERSON] відшкодувала, а частину - ні. Таким чином, внаслідок нестачі допущеної відповідачем, як матеріально-відповідальною особою, позивач зазнав збитків, з урахуванням раніше виплачених [PERSON] 9070 гривень 11572,26 гривень. Позивач вірно посилається в позовній заяві на ст. ст. 130, 134, 135-1 КЗпП України. Відповідно до\~ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Пунктом 1 частини 1\~статті 134\~КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією, відповідно до\~статті 135-1 цього Кодексу\~укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до\~статті 135-1 КЗпП України\~письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з роз'ясненнями викладеними в постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» під прямою дійсною шкодою слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства провести витрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Відповідно до роз'яснень п. 3\~вказаної постанови за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. В пункті 20 зазначеної вище постанови зазначено, що днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Відповідно до Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях та Секретаріату Всесоюзної Центральної ради Професійних Спілок №477/24 від 28 грудня 1977 року, входять посади старших адміністраторів та адміністраторів залів підприємств громадського харчування і належать до посад або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Крім того, відповідно до посадової інструкції адміністратора кафе «Молодіжне», затвердженої директором між ПП «Южноукраїнський комбінат\~харчування» [PERSON]\~15\~грудня 2016\~року,\~за порушення законодавчих і нормативних актів адміністратора кафе «Молодіжне» може бути притягнуто у відповідності до діючого законодавства в залежності від тяжкості проступку до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної і кримінальної відповідальності. Відповідно до\~ст.135-3 КЗпП України\~розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. На підприємствах громадського харчування (на виробництві та в буфетах) і в комісійній торгівлі розмір шкоди, заподіяної розкраданням або недостачею продукції і товарів, визначається за цінами, встановленими для продажу (реалізації) цієї продукції і товарів. Розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності. Пленум Верховного Суду України в\~постанові від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», в п. 4 розяснив, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обовязків, грошові виплати. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому позов підлягає задоволенню. Суд ставиться критично, до тверджень відповідача [PERSON] про те, що вона не визнає матеріальну шкоду, виявлену в результаті проведення інвентаризації, так як вона проведена без її участі, оскільки остання достовірно знала, що несе повну матеріальну відповідальність за ввірені їй товарно-матеріальні цінності, які необхідно передати іншому працівнику при звільненні, яка відбувається шляхом проведення інвентаризації майна, не з'явилась на робоче місце, а після її проведення результати інвентаризації оскаржені нею не були. Вказане свідчить про відсутність у [PERSON] доказів протилежного та намагання останньої уникнути цивільно-правової відповідальності. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі\~1762 гривні /а.с. 1/.

Outcome: approved