Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

25.06.2018 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 11.01.1992 року, посилаючись на те, що протягом останніх декількох років стосунки між сторонами розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали постійними сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сімя припинила своє існування. На даний час позивач і відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO], який у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишиться проживати з позивачем. Спір про поділ майна між сторонами, на даний час, відсутній. Позивач у підготовче судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі статей 211, 223, 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 11.01.1992 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ОЛ №315640, виданим Завальївською селищною радою Гайворонського району Кіровоградської області, про що складено актовий запис №1 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ТП №310744, виданим Виконавчим комітетом Вакуленчуківської селищної ради Чуднівського району Житомирської області від 25.07.2001 року (а.с. 9). Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сімя припинила своє існування. На даний час позивач і відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved