Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

25.07.2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON]. Після його смерті лишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 53,4 кв.м, житловою площею 37,5 кв.м, господарських будівель, а саме: літньої кухні літ. «Б», вбиральні літ. «В», сараю літ. «Г», навісу літ. «Д», огорожі № 1, 1/3 колодязю питного № 2, що розташовані за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки загальною площею 0,58 га, з них: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,12 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], та для ведення особистого селянського господарства - 0,20 га та 0,26 га, що розташовані в с. Малий Кобелячок Новосанжарського району Полтавської області. На даний час позивачі бажають визнати право власності на спадкове майно після померлого батька, що і змусило їх звернутися до суду. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.08.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивачі в судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву № 02-24/321 від 04.10.2018 року про розгляд справи за його відсутності. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 15.12.2015 року, вбачається, що по [ADDRESS] знаходяться житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 53,4 кв.м, житловою площею 37,5 кв.м, та господарські будівлі, а саме: літня кухня літ. «Б», вбиральня літ. «В», сарай літ. «Г», навіс літ. «Д», огорожа № 1, 1/3 колодязю питного № 2 (а.с. 14-17). Житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS], належали [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 26 (а.с. 18). З довідки виконавчого комітету Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 648 від 26.06.2017 року вбачається, що згідно погосподарської книги № 3, особовий рахунок 167/1, житловий будинок, що розташований за вищезазначеною адресою на приватизованій земельній ділянці, числиться за [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 26). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Малокобелячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 26.12.2002 року, у власності [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 0,58 га, що розташована на території с. Малий Кобелячок Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області та призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства (а.с. 22). З планів встановлення меж земельних ділянок вбачається, що площі належних [PERSON] земельних ділянок, що розташовані на території с. Малий Кобелячок Новосанжарського району Полтавської області, і призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд становлять 0,12 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,20 га та 0,26 га (а.с. 23-25). Згідно заповіту від 07 червня 2011 року, посвідченого секретарем Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, [PERSON] заповів житловий будинок з присадибною земельною ділянкою своїм дочкам [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.01.2015 року вбачається, що прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.01.2017 року (а.с. 10). Згідно постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій, винесених приватним нотаріусом Новосанжарського нотаріального округу Полтавської області, після померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 25/2017. Позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв на право на спадщину за заповітом на спадкове майно (а.с. 11, 12). Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved