Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

26.02.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], 29.08.2005р.н., в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що 23.05.2005р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу є дитина - донька [PERSON], 29.08.2005р.н., яка проживає разом з нею, перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно коштів на її утримання не надає. Вищенаведені обставини є підставою для звернення до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, просила про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач викликався до суду належним чином, однак у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.05.2005р., про що свідчить копія свідоцтва про шлюбу серії 1-ВЛ від 23.05.2005р. виданого Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], 29.08.2005р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ВЛ № 2017186, виданого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області (а.с. 3). Як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, [PERSON], 29.08.2005р.н., зареєстрована з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно дост. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідност. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1ст.181 СК України). Частиною 3статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1ст. 182 СК України). Частиною 2ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1ст. 183 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1ст. 191 СК України). Доказів добровільного виконання відповідачем обов'язку утримувати неповнолітню доньку, ним не надано і з матеріалів справи цього не убачається. Не надано доказів наявності у відповідача інвалідності, його непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов'язку утримувати неповнолітню доньку, зокрема у визначеному розмірі. Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дитини [PERSON], 29.08.2005р.н., а тому вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1ст. 192 Сімейного кодексу Українирозмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Внаслідок задоволення позову про стягнення аліментів, судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved