Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

25 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що між нею та відповідачем [PERSON] 22 липня 2014 року зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №1666. Сторони мають двох спільних малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими, сторони мають різні погляди на взаємовідносини між подружжям, відповідач останні роки поводиться з нею грубо, участі в утриманні дітей не бере, а тому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи в судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву від 02.02.2021 року (вх. № 6776), відповідно до якої просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся в порядку, визначеному чинним законодавством, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував щодо такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 22 липня 2014 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №1666 (а.с. 4). Сторони мають двох спільних малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 28.05.2015 року, за актовим записом №2689 (а.с. 5), та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 26.01.2017 року, за актовим записом №339 (а.с. 6). Сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що згідно дубліката договору-квитанції №54 від 26 травня 2020 року позивач сплатила адвокату Павловій В.Є. за надання правової допомоги по оформленню позовної заяви про розірвання шлюбу 850,00 грн (а.с.7). Згідно Єдиного реєстру адвокатів України Павлова В.Є. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №48, виданого 16.12.1993 року. Отже, судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 850,00 грн. При цьому, суд враховує, що дані витрати пов`язані з розглядом справи, розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а тому, зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 840,80 грн судового збору.

Outcome: approved