Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

24 травня 2012 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, неодноразово збільшував позовні вимоги та остаточно просив визнати недійсним п.16.2. договору добровільного особистого страхування № НС -01-08 від 04.08.2008 року з моменту його укладання, визнати страховим випадком смерть [PERSON], [INFO], який помер 25 квітня 2009 року в м. Миколаєві, та стягнути з Страхової компанії Кредо страхове відшкодування у розмірі 311947,69 грн., інфляційне збільшення в розмірі 110117,53 грн., три відсотка річних 48920,24 грн. на залишок суми страхового відшкодування, передбачену договором пеню в розмірі 59488,42 грн. за не сплату страхового відшкодування, відсотки за користування коштами несплаченого страхового відшкодування в розмірі -268491,99 грн., а всього стягнути 798965,87 грн. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що 04 серпня 2008 року між [PERSON] та Страховою компанією Кредо укладено договір добровільного особистого страхування № НС-01-08. За договором вигодонабувачем є ВАТ Державний ощадний банк України, з яким 04 серпня 2008 року [PERSON] уклав договір № 130 про надання кредиту в розмірі 360\~ 000 грн. Страхова сума за договором добровільного особистого страхування також складала 360\~ 000 грн. 25 квітня 2009 року [PERSON] помер. Вважаючи передчасну смерть батька страховим випадком, позивач, як спадкоємець, звернувся до Страхової компанії Кредо із заявою про виплату страхового відшкодування, але листом від 14.08.2009 р. за № 658 йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки смерть [PERSON] настала через загострення хронічної ішемічної хвороби серця, ускладненого серцево-судинною недостатністю, тобто не визнана страховим випадком у відповідності до пункту 16.2 Договору страхування від 04 серпня 2008 року. На думку позивача, до таких висновків Страхова компанія Кредо прийшла на підставі неправомірного акту судового-медичного дослідження трупа [PERSON] № 721, складеного 26.04-06.05.2009 року судмедекспертом Миколаївського бюро СМЕ [PERSON], а також протиправного роз?яснення завідуючого відділом експертизи трупів цього ж бюро [PERSON] та висновку спеціалістів № 34-к Запорізького обласного бюро СМЕ щодо акту судово-медичного дослідження трупа [PERSON] № 721, які надані відповідачеві за його зверненням. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позов та вказував, що на момент укладення Договору страхування батько взагалі не хворів, в лікувальні установи не звертався, систематично проходив медичні комісії для отримання допуску до державної таємниці. Посилався на неправомірність висновку № 721 судмедексперта [PERSON] про причину смерті [PERSON], неправомірність роз?яснень та висновку спеціалістів, які дослідження трупа не проводили, а відтак просив позов задовольнити, визнавши смерть батька страховим випадком. Крім того, на підставі статті 18 ЗУ Про захист прав споживачів, ст. 991 ЦК України, п.6. ст.26 ЗУ Про страхування просив визнати пункт 16.2 вказаного договору страхування недійсним, стягнувши з відповідача страхове відшкодування та матеріальну шкоду, повязану із його невиплатою. Представники позивача в судовому засіданні позов також підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказував на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Вважав, що смерть [PERSON] викликано загостренням хронічного захворювання серця, тому не відноситься до страхового випадку. Представники третьої особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову. Зазначали, що умови укладеного з [PERSON] кредитного договору повністю виконані позивачем [PERSON] Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 04 серпня 2008 року між ТДВ СК Кредо, батьком позивача [PERSON] та ВАТ Державний ощадний банк України, правонаступником якого є ПАТ Державний ощадний банк України, укладено договір добровільного особистого страхування № НС-01-08 (надалі-Договір) з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 130 від 04.08.2008 року, що укладений між [PERSON] та ВАТ Державний ощадний банк України, який за договором добровільного особистого страхування є вигодонабувачем, тобто призначеною страхувальником особою для одержання страхової виплати (а.с.9,10). 25 квітня 2009 року [PERSON] помер, після його смерті спадкоємцем прав та обовязків на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 листопада 2009 року Державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори, є позивач [PERSON], який на час розгляду справи повністю виконав умови укладеного спадкодавцем кредитного договору (а.с.13,14, 170). Згідно пунктів 2,9 Договору обєктом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з життям, здоровям та працездатністю страхувальника, а розмір страхової суми, в межах якої страховик несе відповідальність, дорівнює сумі отриманого страхувальником кредиту, тобто 360000 грн. Термін дії договору до 03 серпня 2009 року. Пунктом 10.3 Договору визначено, що страховим випадком визначається смерть [PERSON] внаслідок захворювання за умови, що це захворювання сталося під час дії цього Договору та підтверджене документами, виданими компетентними органами (медичними закладами) у встановленому законом порядку. Відповідно до пункту 16.2 Договору страхування страховим випадком не визнається подія, яка сталася внаслідок загострення або ускладнення хронічної хвороби, на яку [PERSON] був хворий на момент укладання Договору страхування. Згідно статті 979 Цивільного Кодексу України (надалі ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 2 статті 8 ЗУ Про страхування визначено, що Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до статті 990 ЦК України та статті 25 ЗУ Про страхування страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором і страхового акту. Згідно пунктів 17.1, 17.2 Договору у разі настання події, яка підлягає під ознаки страхового випадку, вигодонабувач або спадкоємці страхувальника, можуть звернутися до страховика для отримання страхової виплати. З матеріалів справи вбачається, що СК Кредо відмовила Банку, як вигодонабувачу, та позивачу у виплаті страхової суми з тих підстав, що смерть [PERSON] не є страховим випадком, що підтверджено актом № 955/09 від 14 липня 2009 року та листом від 14.07.2009 року за № 473 (а.с.143 справа № 2ц-12-643/11 Центрального районного суду м.Миколаєва). Актом судово-медичного дослідження № 721 від 26 квітня 2009 року Миколаївського обласного бюро СМЕ та довідкою про смерть визначено, що причиною смерті [PERSON] є захворювання хронічної ішемічної хвороби серця, яка була ускладнена гострою серцево-судинною недостатністю (а.с.24-26). В процесі розгляду справи судом призначено комісійну судову медичну експертизу щодо встановлення причин смерті [PERSON] (а.с.287,288). Висновком експертів Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз № 233 від 02 вересня 2013 року визначено, що згідно з даними акту судово-медичного дослідження № 721 від 26.04.-06.05.2009 року (труп [PERSON]Д.) при дослідженні трупа виявлено такі морфологічні ознаки хронічного захворювання (ішемічна хвороба серця): збільшення маси і розмірів серця, стенозирующий атеросклероз судин серця, постінфарктний кардіосклероз. Наявність зазначених даних при відсутності травматичних змін, морфологічних ознак інших серйозних захворювань, ознак токсичного ураження, дає експертам підстави встановити наявність причинного зв'язку між наявним у [PERSON] серцево-судинним захворюванням і смертю [PERSON] Далеко зайшлі патологічні зміни судин серця і серцевого м'яза дозволяють стверджувати, що захворювання у [PERSON] мало хронічний характер, розвивалося тривалий час (кілька років) до моменту смерті. Більш точно встановити момент початку захворювання у [PERSON] не представляється можливим. Експертна комісія зазначала, що за наявності подібного хронічного захворювання смерть, як правило, настає в результаті загострення наявного хронічного процесу (а.с. 38-48 т. ІІ). Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ПАТ СК Кредо щодо відмови у виплаті страхового відшкодування є правомірними та такими, що відповідають діючому законодавству та умовам Договору, а відтак вимога [PERSON] щодо стягнення страхового відшкодування є неправомірною та необґрунтованою, в звязку із чим задоволенню не підлягає. Також не підлягає задоволенню вимога позивача щодо визнання пункту 16.2 Договору недійсним, оскільки частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, але доказів таких порушень закону суду не надано. Посилання позивача на те, що п. 16.2 Договору суперечить законодавству України, є необґрунтованим та спростовується дослідженими доказами. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими до актів цивільного законодавства. Сторони, підписавши Договір, відповідно письмово погодили його умови. На підставі встановлених обставин справи суд приходить до переконання, що [PERSON] в момент укладення Договору чітко розумів природу і його зміст, права та обовязки сторін. Твердження позивача про добрий стан здоровя батька на момент укладання Договору спростовується висновками експертів про наявність у [PERSON] за життя хронічної ішемічної хвороби серця, а його посилання на фальсифікацію висновків первісної експертизи трупа доказами не підтверджено. В протиріччя вимог частини 1 статті 60 ЦПК України позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, в звязку із чим суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed