Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

25 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 30 відсотків мінімального прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 02.08.2008 року по 30.10.2013 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO] та відповідачем був усиновлений син [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, діти знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У позивачки коштів на належне утримання дітей не вистачає. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги, просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, надав суду заяву в якій уточнені позовні вимоги визнає. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України ) встановив наступне. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 4). Від спільного подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 10.02.2009 року відділом РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 08.10.2010 року відділом РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області (а.с. 5, 6). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітніх дітей судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дітей та порядку сплати аліментів не досягнуто. Згідно з приписами частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на наведене, суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів у частковому відношенні не перевищує засад розумності та виваженості, відповідає встановленим судом фактичним обставинам по справі, тому, враховуючи наведені обставини, сімейний та майновий стан відповідача, його згоду з вказаним розміром аліментів, суд встановлює аліменти на утримання неповнолітніхдітей у розмірі однієї третьої частин від заробітку (доходу) їхнього батька - [PERSON]. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що [PERSON] не виконує в повному обсязі у відношенні своїх неповнолітніхдітей передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її утримання, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам статті 367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Позивача, на користь якого ухвалене судове рішення, у встановленому законом порядку звільнено від оплати судових витрат при зверненні до суду, тому відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України при постановленні рішення вони підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved