Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

25 червня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, вказавши, що 8 жовтня 1995 року вони уклали шлюб. За час шлюбу з відповідачем вони набули майно: земельну ділянку площею 0, 1546 га, що розташована за адресою [ADDRESS], на якій вони побудували житловий будинок та господарські будівлі. Згідно рішення Теплицького районного суду проведено розподіл житлового будинку розташованого [ADDRESS], поділити спільне майно - земельну ділянку вони не можуть. В судовому засіданні позивач [PERSON], підтримала позовні вимоги, просить виділити їй земельну ділянку для обслуговування будівель, розташовану [ADDRESS], згідно третього варіанту розподілу. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечує проти поділу земельної ділянки по третьому варіанту розподілу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, доведений позивачем, визнаний відповідачем, це визнання відповідає вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При ухваленні рішення суд враховує, що сторони проживали з 8 жовтня 1995 року по 02.02.2012 року у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання сторони набули майно. Рішенням Теплицького районного суду від 24.09.2012 року було проведено розподіл житлового будинку [ADDRESS]. При розподілі житлового будинку між подружжям, не було включено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1546 га, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту серія ВН №1312 від 31.12.1999 року за реєстраційним № 402. Суд враховує думку сторін, про поділ земельної ділянки відповідно до третього варіанту розподілу визначеного висновком будівельно-технічної експертизи № 1543/13-21 від 27.02.2014 року, при цьому загальна площа земельної ділянки яка виділяється [PERSON]. становить 0,0773га (0,0681 га у власність та 0,0092га у спільне користування) [PERSON] виділяється земельна ділянка загальною площею 0,0773 га(0,0681 га у власність та 0,0092га у спільне користування). Дані правовідносини регулюються: ст.ст. 60,61 СК України, які передбачають підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя, та об'єкти права спільної власності. У відповідності з вимогами ст. 69 СК України, подружжя має право на поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю і згідно ст. 70 СК України , у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Стаття 71 СК України передбачає способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статті 328, 368, 369, 372 ЦК України передбачають підстави набуття права власності, право спільної сумісної власності, здійснення права спільної сумісної власності, та поділ майна, що є у спільній сумісній власності. У відповідності з вимогами ч.3 ст.372 ЦК України - у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Частиною 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками. Судові витрати понесені позивачем на оплату судового збору 229, 40 грн. та за проведення експертизи 2325,60 грн., стягнути з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved