Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

25 травня 2017 року позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати та присвоїти їй дошлюбне прізвище «Тузова». Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 10.09.2011 року вона перебуває з відповідачем в офіційному шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Проте, спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на життя, ведення господарства та виховання дитини. З травня 2015 року разом не проживають, фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2016 року. Вважає що збереження сімї не можливе і суперечить їхнім інтересам. Спору про місце проживання дитини та поділу майна немає. В судове засідання позивач не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу слухати без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання, яке призначене на 21.06.2017 року, не з'явивився. Виклик відповідача було здійснено через оголошення в газеті Урядовий Кур`єр» (№ 111 за 17.06.2017 року). Про причини неявки в суд відповідач не повідомив. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань чи заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а позивач не заперечує проти заочного розгляду, 21.06.2017 року Іванківським районним судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 10.09.2011 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м. Севастополі, серії 1-АС № 030677 за актовим записом № 461. З відповідачем мають спільну доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження останньої (серія І-АС № 054049, актовий запис № 917). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Оскільки сторони втратили довіру та повагу один до одного, мають різні погляди на життя, сім`ю, ведення господарства, неодноразові спроби зберегти сімю не дали свого результату, а тому зберегти сімю не надається можливим. Таким чином, у відповідності до положень ст. 111 та ч. 2 ст. 112 СК України, суд вважає, що підстав для надання сторонам строку на примирення не має, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди, зокрема, про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Суд, дослідивши письмові докази, враховуючи думку сторін, вважає за необхідне [PERSON], [INFO], залишити проживати разом з позивачем. Крім того, стаття 113 СК України встановлює, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище «Тузова». Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved