Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

24 грудня 2014 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів - [PERSON] та [PERSON], в якому просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] та виселити відповідачів із зазначеної квартири. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.2014 р., позивачка купила квартиру [ADDRESS]. Згідно до п. 16 зазначеного договору, продавець зобов'язується зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб та звільнити майно, тобто квартиру в строк до 21.12.2014 р. Однак відповідачі на теперішній час з квартири не виселись, чим порушують права позивачки. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, порядок прийняття і наслідки ухвалення заочного рішення представнику позивача відмові та зрозумілі. Відповідачі до судового засідання не з'явились, про час, день та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу від 21.11.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. за реєстровим № 443, позивачка купила квартиру [ADDRESS] (а.с.3-7). Згідно до п. 16 зазначеного договору, продавець зобов'язується зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб та звільнити майно, тобто квартиру в строк до 21.12.2014 р. Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» дільниці № 18 від 13.03.2015 р. № 453, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). До даного часу відповідачі приміщення не звільнили, від спілкування з позивачем ухиляються, що підтверджується актами про доступ до майна від 19.03.2015 р., 23.03.2015 р., 01.04.2015 р. (а.с.23-25). До судового засіданні відповідачі не з'являються, заперечень та доказів в обґрунтування своїх заперечень суду не надали. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчинити щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Суд вважає, що з огляду на положення про диспозитивність цивільного судочинства відповідачами не надано належних доказів які б спростовували доводи позивача. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved