Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

26.11.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про захист прав споживачів. В обґрунтування позову вказував, що між ним та ТОВ «Мілоан», укладено договір, відповідно до якого він отримав позику. Позивач вважає, що при укладенні кредитного договору порушено його права як споживача відповідно до\~Законів України «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію», а сам кредитний договір не відповідає вимогам, що встановлені\~Цивільним кодексом України. 04.12.2020 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 04.01.2021 року представник відповідача ТОВ «Мілоан» звернувся до суду з відзивом, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] , вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~14.05.2020 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 1670640. Позивач підписав одноразовим ідентифікатором повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір. Відповідно до умов договору, позичальнику перераховано на картковий рахунок грошові кошти в розмірі 5 000 грн. зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитними коштами строком на 30 календарних днів, а саме до 13.06.2020 року, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позичальника. \~ \~ \~ \~Крім того, зазначив, що [PERSON] вже тривалий час користується кредитними послугами ТОВ «МІЛОАН», шляхом укладення двох договорів про надання фінансових кредитів, по одному з яких позивачем виконано фінансові зобов`язання в повному обсязі, сплативши тіло кредиту, одноразову комісію за надання кредиту, процентів за користування кредитними коштами та пені за прострочення виконання фінансових зобов`язань (за наявності). Отже, позивач скористався фінансовою послугою товариства, виконав зобов`язання повному обсязі за кредитним договором в №1906260 від 12.02.2020р., проте під час укладення наступного кредитного договору № 1670640 від 14.05.2020 р. вирішив ухилитись від взятих на себе зобов`язань. \~ \~ \~ \~Таким чином вважає, що позивач в повному обсязі ознайомлений з процедурою укладення кредитних договорів з ТОВ «МІЛОАН», нарахування процентів по кредиту та наслідками за невиконання кредитних зобов`язань. Відповіді на відзив позивач до суду не надав. В судове засідання сторони не з`явились, причину неявки суду не повідомили, про розгляд справи сповіщені у встановленому порядку, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались, в матеріалах провадження наявні заяви щодо розгляду справи за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 14.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1670640. Згідно з п. 1.1. кредитного договору позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 договору\~\~надати позичальникові грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі у п. 1.2 Договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору сума кредиту становить 5 000,00 грн. у валюті: українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 14.05.2020 року (п. 1.3 договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 13.06.2020 року (п. 1.4 договору). Згідно з п. 1.5 кредитного договору загальні витрати позичальника за кредитом складають 4500 грн. в грошовому виразі та 1,095 % річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 кредитного договору: 9500 грн. - загальні витрати позичальника ; - 750,00 грн. - комісія за надання кредиту, яка нараховується за ставкою 15.00 відсотків від суми кредиту одноразово; - 3750,00 грн. - проценти за користування кредитом, які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Розрахунок сукупної вартості кредиту визначено у графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.7 договору). Зі змісту кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Крім того, з п. 5.1 Кредитного договору вбачається, що позичальник підтверджує, що до підписання Договору ознайомився з усіма умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3) Правилами надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua та є невід`ємною частиною цього Договору. Товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту Договору (індивідуальної частини), правил та іншої інформації розміщеної на сайті https://miloan.ua/, зокрема в розділі «Документи» про відомості (інформацію) вказані в ч.1, 2\~ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до змісту п. 6.1 кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (sms) на мобільний телефонний номер позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно - цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в особистому кабінеті на сайті товариства. Після укладення цей договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2 кредитного договору). Згідно з п. 6.3 кредитного договору приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) та підтверджує, зокрема, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 6.5 Договору сторонами узгоджено, що цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.7.1 Договору строк його дії складає період, що обчислюється з моменту його укладення і\~до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. А тому, доводи позивача про несправедливі умови кредитування в частині процентної ставки, недодержання письмової форми договору, не зазначення в договорі ціни та сукупної вартості кредиту є хибними та не заслуговують на увагу. Позивачем також не доведено, що п.1.5.1 оспорюваного Договору щодо нараховування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за надання кредиту - 4500 грн., є несправедливим та протирічить\~Закону України «Про захист прав споживачів». З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 53-МЛ від 18.11.2019 року, відповідно до якого останній прийняв права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Однак, відповідач не долучив до матеріалів відзиву належним чином оформлений реєстр боржників до договору, тому відсутні підстави вважати, що новим кредитором за спірним договором є саме ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а не ТОВ «Мілоан». Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. 10.06.2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року №1734-VІІІ, який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Відповідно до внесених змін до\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Так, відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~(в редакції на момент укладення кредитного договору) реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів органів, що здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Аналіз наведених норм свідчить про те, що така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту існує, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Таким чином, оскільки\~Законом України «Про споживче кредитування»\~надано право банку отримувати плату за обслуговування кредиту, тому відсутні підстави для визнання кредитного договору в цій частині недійсним. Окрім того,\~Закон України «Про захист прав споживачів»\~застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише у тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов`язальні правовідносини. Не приймається судом до уваги і те, що позивач не мав можливості ознайомитись з умовами кредитного договору, оскільки дане твердження спростовується матеріалами справи. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу.\~\~Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1\~ст. 626 ЦК України,\~договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України,\~передбачає, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст. 628 ЦК України,\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України,\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 1670640 від 14.05.2020 був укладений у спосіб визначений чинним законодавством України, з дотриманням вимог щодо його укладення та з погодженням умов, які не порушують вимоги\~Закону України «Про захист прав споживачів». Порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам\~Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~та не суперечать вимогам ЦК України в частині його змісту на форми. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed