Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

25 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві приватної власності належить будинок №2 по вул. Ліски в м. Білопілля Сумської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 січня 2016 року. На даний час за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], якого в свою чергу зареєстрував попередній власник будинку - [PERSON], який помер 13 січня 2013 року. Після смерті брата позивач прийняв спадщину і є власником вказаного будинку. [PERSON] з дня реєстрації жодного разу не проживав в будинку і на даний час місце його проживання не відомо. Однак, відповідач не вчиняє добровільних дій щодо зняття з реєстраційного обліку, чим порушує права власника будинку та позбавляє можливості оформити субсидію на сплату комунальних послуг. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №2 по вулиці Ліски в м. Білопілля Сумської області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Згідно оголошення, опублікованого в газеті «Сумщина» від 30 березня 2016 року № 13 відповідач [PERSON] сповіщений належним чином про виклик до суду через засоби масової інформації. Згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач вважається належним чином сповіщений про день, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи Білопільського РС УДМС України в Сумській області в судове засідання також не зявився, хоча належним чином був сповіщені про час, день і місце розгляду справи, причин неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У звязку з неявкою сторін, третьої особи суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Стаття 41 Конституції України\~закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Зі змісту п. 10, 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року вбачається, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК. Статтею ст. 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317, ст. ст. 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). У відповідності до ст. 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За приписами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] народився 15 грудня 1935 року. Його батьками були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії ЯЕ №529393 (а. с. 5). Батьками [PERSON], тобто брата позивача, були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується записом акту про народження № 186 (а. с. 7). Згідно свідоцтва про смерть серії І-БП №12227 [PERSON] помер 07 січня 2013 року (а. с. 6). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26 травня 1988 року державним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1541, позивач [PERSON] є власником 1/3 частки житлового будинку, що знаходиться в м. Білопілля Сумської області по вул. Ліски, 2 (а. с. 9). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 січня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за № 23, спадкоємцем майна [PERSON], який помер 07 січня 2013 року, є його брат [PERSON]. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 1/3 частки житлового будинку з прибудовами та господарчими будівлями і спорудами під № 2 по вулиці Ліски в м. Білопілля Сумської області, яка належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а. с. 10-11). У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 січня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за № 25, спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 16 вересня 2012 року, є її брат [PERSON]. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 1/3 частки житлового будинку з прибудовами та господарчими будівлями і спорудами під № 2 по вулиці Ліски в м. Білопілля Сумської області, яка належить спадкодавцю на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а. с. 12-13). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, виданого 26 січня 2016 року вбачається, що власником житлового будинку № 2 по вул. Ліски в м. Білопілля сумської області є [PERSON]. Інші відомості про реєстрацію іншого речового права, відомості про державну реєстрацію іпотеки, відомості про державну реєстрацію обтяжень, відсутні (а. с. 14). Відповідно до копії будинкової книги на будинок № 2 по вул. Ліски в м. Білопілля Сумської області 02 березня 2004 року за зазначеною адресою приписаний [PERSON], [INFO] (а. с. 15-17). У відповідності до довідки, виданої РС УДМС Білопільського В УМВС України в Сумській області від 05 березня 2016 року [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим за адресою: [INFO] (а. с. 20). Зі змісту довідки, виданої виконавчим комітетом Білопільської міської ради Сумської області від 19 лютого 2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO] дійсно проживає в [INFO]. Разом з ним зареєстрований квартиро-наймач [PERSON], але за вказаною адресою не проживає (а. с. 8). Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON], який не є членом сімї був зареєстрований у будинку позивача ще в 2004 році, але не проживав там жодного дня, між ними не досягнуто будь-якої домовленості щодо укладення в майбутньому договору найму (оренди) зазначеного будинку, тощо. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А так як позивач сплатив за публікацію (розміщення) оголошення в газеті «Сумщина» про виклик відповідача у судове зсідання, згідно рахунку № 210 від 22 березня 2016 року в сумі 196грн., - зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. З огляду на положення ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved