Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

24.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зрізання гілок та коренів дерев, в якій просив зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належної йому земельної ділянки та житловим будинком по [ADDRESS], а саме: ліквідувати за рахунок відповідача дерева. Свої позовні вимогу обґрунтував, посилаючи на наступне. Позивач є власником земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] та являється сусідом відповідача - [PERSON], який власником суміжної земельної ділянки по [ADDRESS]. Протягом тривалого часу між сторонами виникають конфлікти з приводу добросусідства. При зверненні позивача до сільської ради щодо питання встановлення порядку на межі із сусідом, було встановлено, що позивач не порушує меж стосовно своєї земельної ділянки та дозволено встановлювати паркан на його межі. Але навіть після цього сторони не змогли порозумітися. Протягом тривалого часу позивач звертався до відповідача з проханням прибрати з межі дерева, для того щоб можна було поставити межу, та відповідач ніяких дій щодо цього не вчиняв. Тому позивач змушений був зрізати заважаючі йому дерева. Після чого між позивачем та відповідачем виник конфлікт. Позивач вважає, що відповідач порушує його права та перешкоджає йому в користуванні його земельною ділянкою за призначенням, тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що вважає вимоги позивача несправедливими, так як з його боку теж мають місце порушення межі, а саме розташування сараю на близькій відстані від суміжної земельної ділянки, яка належить йому. При цьому, відповідач визнав, що спірні дерева, а саме: груша росте на відстані 1 метр, гілки якої звисають над сараєм позивача, вишня - 0,8 метрів до межі, вишня - 1 метр до межі та слива - за 1,20 метрів, ростуть в безпосередній близькості до межі. Приписами ч. 1ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, розглянувши позов в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, судом встановлено наступне. Позивач по справі - [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідач по справі - [PERSON] є власником суміжної з позивачем земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідно до вимог ч.1 ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), а стаття 91 цього Кодексу зобов'язує власника земельної ділянки не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно п. г, е ч.1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов'язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. З листа-рекомендації земельної комісії Трипільської сільської ради № 132 від 03.06.2015 року вбачається, що [PERSON] не порушує меж стосовно своєї земельної ділянки і може встановити паркан по своїй межі. Посилаючись на ст. 105 ЗК України зазначила, що у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. Відповідно до ст.152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, відшкодування заподіяних збитків, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, та застосування інших, передбачених законом способів. Статтею 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається із ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідачем в судовому засіданні визнано обставини справи, а саме, те, що спірні дерева: груша, вишні, слива ростуть в безпосередній близькості до межі, саме не відстані, зазначеній в позові, в зв'язку з чим дані обставини доказуванню не підлягають. Відповідно до 4.13 Наказу державного комітету України з будівництва та архітектури від 28.09.2005 року 3 175 «Про надання чинності ДБН В. 2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення»» відстань від зовнішніх стін будівель та споруд, меж сусідніх ділянок до стовбурів дерев і чагарників має становити 5 метрів і 15, метрів відповідно. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що дерева ростуть з порушенням встановлених норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved