Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

25 липня 2018 року \~[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] Вказувала, що їй, її сестрі відповідачці, та їх матері [PERSON] на праві спільної сумісної\~ власності належала квартира [ADDRESS] ( пр. Жовтневий) в м. Миколаєві. 02.01.2008 року померла мати сторін [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частки на вищевказану квартиру. Після смерті матері позивач звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на частку квартири, проте їй було відмовлено, оскільки частки майна у спільній сумісній власності співвласників не визначені, мати померла. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] (\~пр.\~Жовтневий)\~ в\~м.\~Миколаєві по 1/3 частині кожному із співвласників. 21 серпня 2018 року Ухвалою суду було залишено позовну заяву без руху та надано термін для усунення недоліків. 20 вересня 2018 року Ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 26 листопада 2018 року Ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості відповідача [PERSON] та виключено її із складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. 16.01.2019 року Ухвалою суду відкладено розгляд справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Представник третьої особи Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON],в судове засідання не з'явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти позовних вимог не заперечував. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON]) [PERSON] є батьками [PERSON]. 3/6 частки трикімнатної квартири [ADDRESS], належала [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 539-Б від 03.11.1999 року, зареєстрованого в Миколаївському Бюро технічної інвентаризації. 02 серпня 2001 року сторонами укладено угоду про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, згідно між сторонами визначено частки у зазначеному спільному майні визначаються рівними і становлять по 1/6 частці квартири. Квартира [ADDRESS] (пр. Жовтневий) в м. Миколаєві належала [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі продажу за № 2-863 від 11.11.2000 року зареєстрованого в Миколаївському Бюро технічної інвентаризації 01 жовтня 2001 року на Товарній біржі «Корпорація Нерухомість» за № 35 був зареєстрований Договір міни, відповідно до якого [PERSON], що діяла від свого імені та від імені свої неповнолітньої доньки [PERSON] та [PERSON] передали 3/6 частини квартири [ADDRESS], а [PERSON] та [PERSON] передали їм у власність квартиру [ADDRESS] (пр. Жовтневий) \~ \~ \~ \~Право власності на квартиру [ADDRESS] (пр. Жовтневий) в м. Миколаєві було зареєстровано в Миколаївському міському бюро технічної інвентаризації за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та за реєстровим № 17596 від 11.10.2001 року. 24 січня 2006 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON], що діє в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання угоди дійсною, визначення ідеальних часток та визначення права власності в порядку спадкування, відповідно до якого позовні вимоги задоволено. А саме, визнано дійсним договір міни квартири [ADDRESS] (пр. Жовтневий) на квартиру [ADDRESS], укладений між [PERSON] і [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], що діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON], і [PERSON], зареєстрований 01 жовтня 2001 року на Товарній біржі «Корпорація-Нерухомість» за № 35. 02 січня 2008 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] ( пр. Жовтневий) в м. Миколаєві. У встановленому законом порядку позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1270 ЦК України\~\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Проте відповідно до Постанови нотаріуса від 11.07.2018 року позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки договір міни, який посвідчує право власності на квартиру не посвідчений нотаріально у встановленому законом порядку,та не вказана частка кожного з власників квартири за № 30 в будинку № 12 по пр. Богоявленському (пр. Жовтневий) в м. Миколаєві. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спірна квартира належала їй, відповідачці та матері на праві спільної сумісної власності. На\~ теперішній час позивач має намір реалізувати своє право власності на її частку квартири, однак не має можливості\~ розпоряджатись належним їй на праві власності нерухомим майном, \~оскільки частки співвласників в спірному майні не були визначені, а визначити їх на теперішній час в позасудовому порядку немає можливості. Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України \~майно, що є у власності \~двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві \~спільної власності (спільне майно). У відповідності до ст. 368 Цивільного кодексу України \~спільна власність \~двох або більше осіб \~без визначення \~часток кожного \~з них у праві \~власності є \~спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній \~сумісній власності, володіють \~і користуються ним спільно. Згідно ст. 370 ЦК України у випадку виділення частки в праві спільної сумісної власності вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом, або рішенням суду. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що співвласники в рівних частках користувались, володіли спільним \~майном, іншим чином визначити частки сторін у спільному майні \~неможливо, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved