Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

26 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 18 жовтня 2014 року, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають із позивачкою та перебувають на повному її утриманні. З лютого 2016 року, шлюбні стосунки між сторонами припинені та вони проживають окремо. Відповідач, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча спроможний її надавати, оскільки має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, будь-яких стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться. У зв'язку із викладеним, позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суду ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня звернення до суду і до досягнення старшим сином [PERSON] свого повноліття. Після досягнення старшим сином [PERSON] повноліття, аліменти на утримання меншого сина - [PERSON], стягувати з відповідача на її користь у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення сином [PERSON] повноліття. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб Серія:[NUMBER], з 18 жовтня 2014 року, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження: Серії:[NUMBER]: Серії:[NUMBER] (а.с. 3,4). Діти проживають із позивачкою та перебувають на повному її утриманні. Відповідно довідки виконавчого комітету Слов'янської міської ради Донецької області від 26 квітня 2016 року, діти проживають разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS], (а.с. 5). З лютого 2016 року, шлюбні стосунки між сторонами припинені та вони проживають окремо. Відповідач, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча спроможний її надавати, оскільки має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, будь-яких стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться. Вказані обставини сторонами не оспорюються, ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. У зв'язку із цим, суд відповідно ст. 61 ЦПК України, визнає вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Відповідно положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У ч. 2 ст. 181 СК України, зазначається, що за рішенням суду кошти на утримання дітей можуть бути присуджені у частці від доходу батька (матері). Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, у постанові Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано рекомендації,що при вирішені питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, суд повинен повно та всебічно встановити обставини, на які посилаються сторони, щодо виникнення права на отримання аліментів та їх розміру, і ці обставини повинні бути доведеними належними та допустимими доказами відповідно до ст. 60 ЦПК України. Приписи ст. 183 СК України, встановлюють, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З огляду на викладене, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачкою, мають задовільний стан здоров'я, власних доходів не мають, а тому потребують матеріальної допомоги, а також те, що відповідач є працездатним, утриманців не має, аліментів більше нікому не сплачує, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки на утримання дітей необхідно стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття старшої дитини. Вирішуючи позов в частині визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] після досягнення повноліття старшою дитиною [PERSON], суд виходив з таких міркувань. Так, виходячи з аналізу ст. 183 СК України, право звернення до суду із позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей після досягнення найстаршою дитиною повноліття, виникає після досягнення найстаршою дитиною повноліття. У зв'язку із цим, позов у цій частині є передчасним, а тому не підлягає задоволенню. Відповідно положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З огляду на викладене, оскільки передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов'язку утримання неповнолітніх дітей судом не встановлено, домовленості між батьками щодо способу утримання синів не досягнуто, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, досліджених наданих сторонами доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідач позов визнає, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей слід стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду до досягнення найстаршою дитиною повноліття, після чого, аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на кожну дитину, яка досягла повноліття, до повноліття останньої дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно із вимогами ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку із чим, з відповідача в дохід держави має бути стягнено судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial