Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

25 лютого 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , померлим [INFO] , однією сім`єю більш п`ти років до часу відкриття спадщини, з травня 2010 року по 08 вересня 2018 року. В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що з травня 2010 року вона проживала однією сім`єю та вела сумісне господарство в цивільному шлюбі з [PERSON] , інвалідом 2 групи, по день його смерті [INFO] . Вона повністю займалася похованням та отримала свідоцтво про смерть. [PERSON] з 01 грудня 1993 року знаходився на 2-ій групі інвалідності та був непрацездатний у зв`язку з насілдками тяжкої ЧМТ, оскольчатим переломом лівої гомілки та ішемічного інсульту, у зв`язку з чим постійно потребував строннього догляду. Вона доглядала за ним останні 8 років його життя. Після його смерті вона у встановлений законом 6-місячний термін подала заяву про прийняття спадщини, проте у лютому 2010 року державним нотаріусом Одерій Г.В. було повідомлено їй про те, що [PERSON] також подано заяву про прийняття спадщини за заповітом. 19 березня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, відпвоідано до якого зазначене наступне. Позовні вимоги [PERSON] він не визнає, оскільки тільки у випадку порушення, невизнання чи оспорювання прав та законних інтересів особа має право на судовий захист. Встановлення позивачкою факту проживання зі спадкоємцем однією сім`єю не потягне за особою юридичних наслідків, тому як він є спадкоємцем за заповітом, а тому, навіто у випадку визнання позивачки спадкоємцем четвертої черги за законом, вона не має права на отримання спадщини. Таким чином встнаорвлення позивачкою даного факту не породжує юридичних наслідків. Просив відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог. 04 березня 2019 року від позивачки надійшли заяви про витребування доказів у вигляді спадкової справи після смерті [PERSON] та забезпечення позову шляхом накладення заборони щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. 26 березня 2019 року від завідувача Четвертої Маріуполсьької державної нотаріальної контори надійшов лист про розгляд справи без представника нотаріальної контори. 10 квітня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову у вигляді накладення заборони щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. 16 травня 2019 року відповідачем [PERSON] подане клопотання про витребування доказів з «Київстар» JSC - 03113. Ухвалою суду від 06 березня 2019 року накладено заборону на видачу свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 14 березня 2019 року відкрите провадження у спарві та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року клопотання [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 06 березня 2019 року за заявою [PERSON] про забезпечення позову, залишено без задоволення. Ухвалою суду від 14 травня 2019 року закрите підготовче провадження у справі та справа призначена до розгляду по суті в загальному провадженні. Крім того, витребувано з Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] Позивачка та її представник адвокат Кривич О.В., діючий на підставі договору про надання правової допомоги, підтримали позовні вимоги та надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Окрім того, позивачка вказувала, що встановлення даного факту їй необхідно для прийняття спадщини, як спадкоємця за законом четвертої черги. Просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач та його представник адвокат Мацегора К.Ф., діюча на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги, заперечували проти задоволення позовних вимог та підтримали доводи, викладені у відзиві. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 10 вересня 2018 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голвоного територіального управління юстиції у Донецькій області видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4). Похованням [PERSON] займалася позивачка по справі [PERSON] , про що свідчать надані нею накладні та договір-замовлення на організацію та проведення поховання, оформлені на її ім`я (а.с.а.с. 5,6). З актів, складених 11 лютого 2019 року та 14 лютого 2019 року головою-секретарем КСН «Азовець», вбачається, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Зі слів сусідів, [PERSON] та [PERSON] з травня 2010 року по вересень 2018 року проживали сумісно цивільним шлюбом як чоловік та дружина, вели сумісне господарство (а.с. 7,8). За даними, наданими 11 лютого 2019 року комунальним дошкільним навчальним закладом «Ясла-садок № 164 «Капітошка» Маріупольської міської ради Донецької області», в період з червня 2012 року по червень 2015 року [PERSON] , [INFO] , відвідувала яслі-сад № 164 « [PERSON] ». Зі слів вихователя дитини, внаслідок того, що мати [PERSON] працювала у першу зміну на комбінаті ім.. Ілліча, дитину приводили та забирали із садочка бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] . Також вони приймали участь у культурно-масових заходах групи, відвідували батьківські збори (зворот а.с. 8). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді жилого будинку [ADDRESS] та земельної ділянки за вказаною адресою, площею 0,0526 га (зворот а.с. 10, а.с. 11). Як вбачається зі спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , позивачка [PERSON] , вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги за законом, 25 вересня 2018 року звернулася до Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (зворот а.с. 89). Також із заявою про прийняття спадщини до Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори 20 литсопада 2018 року звернувся [PERSON] - відповідач по справі, на ім`я якого померлим [PERSON] 25 березня 2014 року складено заповіт за все належне йому майно (а.с.а.с. 96, 99). Допитані в ході судового розгляду свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надали пояснення по суті справи, підтвердили обставини викладені позивачкою в її позовній заяві, пояснили, що дійсно [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік і дружина з 2010 року до дня смерті останнього. Вони вели спільний бюджет, разом працювали в городі, робили ремонт в будинку: перенесли в будинок кухню, ванну кімнату та туалет, замінили дерев`яні вікна на пластикові, у 2016 році замінили котел, разом придбали двоспальне ліжко, пральну машинку. Також придбали нові батареї, але не встигли їх поміняти. Померлий [PERSON] відносився до онучки позивачки, як до своєї рідної, бажав залишити будинок своїй цивільній дружині та її онучці. Після інсульту [PERSON] доглядала за ним, допомагала йому пересуватися. Також вона допомагла йому після виходу із лікарні у 2013 році, коли він попав туди в реанімацію із язвою. [PERSON] він називав своєю дружиною, а її онучку - своєю онукою. Відповідач [PERSON] , допитаний в якості свідка, пояснив суду, що з померлим [PERSON] він був знайомий з 2007 року, знимав в нього гараж. Приблизно з 2008 року в нього стала проживати жінка [PERSON] , вони одружилися та жили до 2010 року, потім [PERSON] померла. З 2012 року при зустрічах з ним він говорив, що з боку [PERSON] на нього здійснюється тиск, у 2010 році [PERSON] допомогла йому грошима розібратися з проблемами, пов`язаними з будинком, і після цього почала цим поприкати.У 2014 році вони пішли до нотаріуса і [PERSON] склав на нього заповіт. Це був їх секрет, [PERSON] просив про це нікому не розповідати. Потім він виїхав до Києва, з [PERSON] вони спілкувалися за телефоном, той повідомляв, що в нього все гаразд, жив він один, іноді брав до себе квартирантів. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Якщо за час життя, спадкодавець не склав заповіт як розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті, спадкування його всіх прав та обов`язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово та кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ст. 3 СК). Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Ст.1264 ЦК захищаються права тих осіб, яких спадкодавець вважав своєю сім`єю і які проживали з ним впродовж тривалого часу. Цей строк встановлюється в п`ять років, тобто, досить тривалий час, за який сторони ведуть спільне господарство, надають допомогу один одному. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Згідно вимог ст.315 ч.2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Як пояснили у судовому засіданні позивачка та її представник, встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, має для позивачки важливе юридичне значення, а саме для можливості оспорювання заповіту та оформлення спадщини за законом. Враховуючи викладене та проаналізувавши обставини справи і наявні у справі докази, суд вважає, що позивачкою було доведено належними та допустимими доказами факт сумісного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] , померлим [INFO] , у період з травня 2010 року по день його смерті, тому її позовні вимоги про встановлення вказаного факту підлягають задоволенню. Встановлення даного факту тягне за собою юридичні наслідки у вигляді надання позивачці можливості оспорювання заповіту та оформлення спадкових прав. При цьому суд не бере до уваги показання відповідача [PERSON] , допитаного в якості свідка, тому як вони суперечать показанням решти свідків та письмовим доказам по справі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позовній заяві позивачка не просила стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір, сплачений при зверненні до суду, та зазначала про це під час розгляду справи, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved