Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

24 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], третя особа Бабушкінський районний відділ в м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що є власником будинку № 20 по вул. Дегтярьова у м. Дніпропетровську. Право власності на вказаний будинок належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після його покійної матері [PERSON]. На даний час в цій квартирі зареєстрований і проживає позивач разом із своїми синами [PERSON], [PERSON] та внучкою [PERSON]. Також в спірному житлі зареєстрована донька позивача [PERSON], однак вона там не проживає з 2010 року. За весь час з моменту реєстрації відповідач ніякої участі в утриманні будинку не приймала, оплати за комунальні послуги не здійснювала. Якихось особистих речей чи документів відповідачки у його житлі не знаходиться. На даний момент місце проживання відповідачки позивачу невідоме. На підставі чого просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком № 20 по вул. Дегтярьова у м. Дніпропетровську. Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу в його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином. Третя особа в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.3). Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок № 20 по вул. Дехтярьова у м. Дніпропетровську, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], виданого 15 листопада 1990 року. (а.с. 8,9). Як вбачається з відповідних відміток у паспорті громадянина України серія АН № 160520, [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO], з 17 липня 2014 року (а.с.7). [PERSON], зареєстрована у вказаному будинку, і не проживає за цією адресою з 2010 року, що підтверджується довідкою голови квартального комітету № 5 [PERSON], виданою 17.12.2015 року (а.с. 10 ). З акту від 17 грудня 2015 року, складеного сусідами позивача та погодженого головою квартального комітету № 5 [PERSON], вбачається, що [PERSON] не проживає за даною адресою з 2010 року (а.с. 11). Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частина третя вказаної статті встановлює винятки з цього правила, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців. Однак встановлені обставини справи дають змогу прийти до висновку, що жоден з вказаних винятків в даному спорі не може бути застосований. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. \~\~\~\~ За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач не проживає на спірній житловій площі понад один рік без поважних причин, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України. \~\~\~\~ Враховуючи наведене, та,

Outcome: approved