Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

25 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 07.06.2006 року з відповідачем зареєстровано шлюб, який було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 03 листопада 2010 року, та від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що відповідач з ними не проживає та матеріальну допомогу на утримання сина надає несистематично. Їх син навчається в шостому класі, у звязку з чим утримання та забезпечення дитини всім необхідним, а також для забезпечення розвитку його творчих, спортивних здібностей потребує значних матеріальних витрат. Відповідач є працездатною особою, інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Октябрського районого суду м.Полтави від 30 жовтня 2018 року\~позовна заява прийнята до провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі (а.с.11-12). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі, надавши відповідні пояснення. Відповідач у судовому засіданні з позовом погодився частково, визнав позовні вимоги про стягнення аліментів у визначеному законом розмірі, заперечивши в частині доводів позивача про те, що він не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2006 року, який було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 03 листопада 2018 року (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], який народився 22 серпня 2006 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження дитини серії 1-КЕ №033304 від 28 серпня 2006 року (а.с.7). Судом встановлено, що дитина - [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON] та проживає разом з нею, проти чого не заперечував і відповідач (а.с.9). Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України\~при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ст.141 Сімейного кодексу України\~ мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи потреби дитини, її стан здоров'я та вік, матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, те, що батьки проживають окремо, дитина проживає з позивачем, інші обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, оскільки обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.191\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Задовольняючи позовні вимоги, суд присуджує аліменти на дитину від дня пред'явлення позову з 25 жовтня 2018 року. Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved