Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

25 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] в смт. Вапнярка Томашпільського району померла її сусідка [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з надвірними будовами, що знаходиться за адресою в [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за заповітом. Коли вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно. 26 листопада 2019 року ухвалою провадження у справі відкрито, підготовче засідання призначено на 19 грудня 2019 року. 19 грудня 2019 року ухвалою справу відкладено, оскільки не з`явився представник відповідача в судове засідання по невідомим суду причинам. В судове засідання представник позивача - адвокат Барвінський О.П. не з`явився, однак, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, однак голова селищної ради надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності представника селищної ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Згідно копії заповіту від 24 січня 1996 року [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, в тому числі : житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 22). Як видно з копії довідки № 823 від 03 липня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] , залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку та надвірних побудов, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкоємцем залишилася [PERSON] , що проживає в смт. Вапнярка, яка спадщину прийняла (а.с.8). З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно видно, що власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 13). Згідно довідки № 24 від 2 лютого 2019 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ» за [PERSON] зареєстровано 100% житлового будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину посвідчене Томашпільською держнотконторою 18.09.1962 року (а.с. 14). З довідки № 1552 від 02.10.2019 року виданої Вапнярською селищною радою [PERSON] , видно, що адреса будинку, який вона спадкує після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в результаті впорядкування нумерації будинків та перейменування вулиць в смт. Вапнярка, змінена, з [ADDRESS] на адресу: [ADDRESS] (а.с.9). З копії рішення від 25 липня 2016 року 14 сесії 7 скликання Вапнярської селищної ради видно, що [ADDRESS] (а.с.10). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 303/02-31 від 27 вересня 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] відмовлено, у зв`язку відсутністю правовстановлюючого документу (свідоцтва про право власності на житловий будинок) (а.с. 15). Згідно повідомлення державного нотаріального архіву Вінницької області № 339/01 - 16 від 03 грудня 2019 року спадкова справа на майно померлої [INFO] [PERSON] по фонду Томашпільської державної нотаріальної контори - не виявлено (а.с. 31). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved