Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

26 вересня 2017 року представник позивача [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що після смерті [PERSON], який помер 13 листопада 2000 року відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Івана Франка, 18 в місті Любомль Волинської області. Представник позивача зазначає, що [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON]. Спадщину прийняв, оскільки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, в тому числі тих, які мають право на обовязкову частку у спадщині, немає. Вказує, що [PERSON] оформити свої спадкові права належним чином не має можливості у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Івана Франка, 18 в місті Любомль Волинської області. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що вони не заперечують щодо задоволення позову. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON] помер 13 листопада 2000 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ №092337 (а.с.13). Після смерті останнього відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по вулиці Івана Франка, 18 в місті Любомль Волинської області. Відповідно до\~ст. 525 ЦК УРСР\~\~ часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми\~ЦК УРСР\~1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Ст. 534 ЦК УРСР\~передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт від 02 листопада 1992 року, яким все належне йому\~майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що він матиме право за законом на момент смерті, заповів своєму синові [PERSON] (а.с.6). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], відповідно як син спадкодавця. Даний факт стверджується копією паспорта громадянина України серії СР 799953 та копією свідоцтва про народження серії ЯЦ №045361 (а.с.41). Відповідно до\~ст. 549 ЦК УРСР\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;\~\~якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] фактично спадщину прийняв, оскільки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Проте постановою приватного нотаріуса від 22 вересня 2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Івана Франка, 18 в місті Любомль Волинської області останньому було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Згідно матеріалів спадкової справи №92/2017, інших спадкоємців немає. Статтею 16 Цивільного кодексу України\~(надалі\~ЦК України) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Представник відповідача у своїй заяві до суду позов визнав, що в силу ст.ст. 60,\~61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4\~ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті [PERSON], який помер 13 листопада 2000 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями\~\~та спорудами, які знаходяться по вулиці Івана Франка, 18 в місті Любомль Волинської області.

Outcome: approved