Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

24.11.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: 33/50 частки житлового будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона є власницею 33/50 частки вищевказаного будинку. З її письмової згоди у спірному домоволодінні було зареєстровано її дочку [PERSON] та онуку [PERSON], однак з червня 2013 року вони у вищевказаному домоволодінні не проживають, комунальні платежі не сплачують. Місце теперішнього проживання [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] їй не відомо, а відомо лише, що останні проживають за межами м. Маріуполя. Відповідачка у добровільному порядку з реєстрації у вказаній квартирі не знімається та не зняла свою неповнолітню дочку, що порушу її права як власниці нерухомого майна. Позивачка до суду не з'явилася, до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, та просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник позивачки - адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка у судове засідання не з'явилася. За повідомленням житлових органів вона та її неповнолітня дочка [PERSON], 2002 року народження, за місцем реєстрації не проживають з червня 2013 року. Представник третьої особи Служби у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутністю, з урахуванням права та законних інтересів дитини. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що проживають поряд з позивачкою тривалий час, їм відомо, що у будинку [ADDRESS] зареєстрована відповідачка [PERSON] та її неповнолітня дочка [PERSON]. Позивачці [PERSON] вони доводяться дочкою та онукою. За вищевказаною адресою з червня 2013 року їх не бачили, крім того, навідуючи оселю сусідів, речей відповідачки та її дочки не зустрічали. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши думку представника позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу № 2085 від 23.07.2003 року позивачці [PERSON] належить 33/50 частки житлового будинку [ADDRESS] /а.с.8/, що також підтверджується Витягом про реєстрації права власності на нерухоме майно Маріупольського БТІ № 1551452 від 23.09.2003 року /а.с. 9/. Як вбачається з довідки від 06.03.2014 року, виданої КСН «Морський», у будинку [ADDRESS], зареєстрована [PERSON] та члени її сім'ї: [PERSON], 1982 р.н., [PERSON], 1954 р.н., [PERSON], 1985 р.н., [PERSON], 1981 р.н., [PERSON], 2002 р.н. /а.с. 24/. Згідно акту комісії КСН «Морський» від 21.10.2014 року, [PERSON] та її неповнолітня дочка [PERSON] зареєстровані у будинку [ADDRESS], але фактично в ньому не проживають з червня 2013 року /а.с. 10/. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідачка [PERSON] та її неповнолітня дочка [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням, а саме: 33/50 частки житлового будинку [ADDRESS], оскільки понад один рік там не проживають, без поважних причин.

Outcome: approved