Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

26 грудня 2019 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] , в якому просять: - встановити факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , відносно позивачів: [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; - внести відповідні зміни до актових записів про народження позивачів та записати їх батьком [PERSON] , який помер [INFO] ; - визначити позивачам додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом в два місяця кожному окремо після батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що з січня 1984 року мати позивачів [PERSON] почала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Спочатку мати та [PERSON] проживали у місті Шостка Сумської області, потім переїхали проживати у хутір Гудовщина Каліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області, де проживали з 08.05.1984 по 21.05.1987. В подальшому, вони разом переїхали проживати до села Вовна Шосткинського району Сумської області, де проживали до 1989 року. Однак, в зв`язку з тим, що між ними почали виникати непорозуміння, то вони припинили спільне проживання та [PERSON] переїхав проживати до міста Шостка. Під час спільного проживання [PERSON] , яка є матір`ю позивачів, та [PERSON] , народилися позивачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Так як [PERSON] та [PERSON] проживали без реєстрації шлюбу, у свідоцтвах про народження позивачів, відомості про батька записано зі слів матері, як [PERSON] , тобто на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України). [INFO] [PERSON] помер. Про його смерть позивачам стало відомо від їх матері [PERSON] у 2018 році. В подальшому при зверненні позивачів до нотаріальної контори їм було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після [PERSON] , в зв`язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини та не можливістю підтвердження родинних відносин між позивачами та [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов, в його обґрунтування послалася на обставини зазначені в позовній заяві. Додатково зазначила, що пам`ятає, як вона, брат - [PERSON] , мати та [PERSON] проживали в м. Шостка, знімали будинок. Як проживали на хуторі [PERSON] пам`ятає смутно була маленька, деякий час проживали у с. Вовна Шосткинського району. Коли їй було років п`ять мати та [PERSON] припинили спільне проживання. Спілкування з [PERSON] після 1989 року виражалось в тому, що він приїздив до них в гості три рази на рік. Приїздив кожного року, вона називала його батьком. Менш стали спілкуватися з 1989 року коли їй було років п`ять. Був такий період коли [PERSON] хотіли посадити до в`язниці, приїздила бабуся і просила документ, який підтверджує проживання його з ними. Бабусю, матір [PERSON] , звали [PERSON] по батькові точно не пам`ятає [PERSON] . [PERSON] зловживав алкогольними напоями, вів аморальний спосіб життя. Дата народження [PERSON] [INFO] . Про смерть [PERSON] стало відомо від матері [PERSON] . [PERSON] сім`єю, разом із [PERSON] немає. Представник позивача [PERSON] адвокат Матеко Л.А. в судовому засіданні позовну заяву підтримала, в її обґрунтування послалася на обставини зазначені в позовній заяві. [PERSON] та її брат [PERSON] є прямими спадкоємцями першої черги після [PERSON] , але не підтвердили родинні відносини з ним, в зв`язку з чим пропустили строк звернення щодо прийняття спадщини. [PERSON] є двоюрідною племінницею [PERSON] . Після того, як стало відомо у 2018 році про смерть [PERSON] , позивачі по справі звернулися безпосередньо до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із заявою про встановлення факту батьківства, яка ухвалою суду від 06.05.2019 була залишена без розгляду, з тих підстав, що у вказаних правовідносинах вбачався спір про право. По суті позовних вимог рішення не приймалося. Після цього, через нетривалий час позивачі звернулися до суду із вищезазначеною позовною заявою уже в рамках позовного провадження про встановлення батьківства та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Це свідчить про те, що позивачі не втратили інтерес з моменту коли тільки узнали про смерть батька, безпосередньо звернулись для захисту своїх оспорюваних прав до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області вже в рамках позовного провадження. У свідоцтвах про народження позивачів запис про батька зроблено зі слів матері, але його ім`я та по батькові записано « [PERSON] », що співпадає з ім`ям та по батькові [PERSON] [PERSON] , яка є матір`ю позивачів, та [PERSON] проживали разом з 1984 року по 1987 рік у селі Гудовщина, а з 1987 року по 1989 рік у селі Вовна Шосткинського району і в ці періоди народились позивачі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, в його обґрунтування послався на обставини зазначені в позовній заяві. Додатково зазначив, що пам`ятає, як був маленький, він разом і сестрою і матір`ю проживали у с. Вовна Шосткинського району, і до них приїздив [PERSON] , який завжди був п`яний. [PERSON] працював на будівництві школи у с. Дубрівка Шосткинського району, а у вільний час забирав його та катав на велосипеді по селу. Коли він вже був дорослий та працював, [PERSON] завжди просив у нього гроші на сигарети. Під час навчання [PERSON] в училищі №13 в місті Шостка, жив у гуртожитку, та часто ходив до [PERSON] на [ADDRESS] , який пропонував жити разом із ним, так як одна половина будинку належала йому (так він казав). Знав рідного брата [PERSON] дядька [PERSON] , який працював на ринку вантажником. Залишав часто [PERSON] гроші на сигарети, хліб передавав через товариша. Останній раз бачив [PERSON] за рік до його смерті. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала. Додатково пояснила, що завжди спілкувались [PERSON] і [PERSON] , її рідна баба [PERSON] та баба [PERSON] . [PERSON] і [PERSON] - рідні сестри. Всі разом збиралися на свята, спілкувалися. У вільний час доглядала за бабою [PERSON] матір`ю [PERSON] , відвозила її до лікарні, інколи ходила до магазину за продуктами. Ні разу не чула від неї про онуків - дітей [PERSON] . [PERSON] зустрічався з різними жінками, серед них не було жінки на ім`я [PERSON] . У 2016 році померла баба [PERSON] , через півроку помер [PERSON] . Похованням [PERSON] займалася сама. Представник відповідача адвокат Солдаткін С.Г. в судовому засіданні пояснив, що 29 січня 2015 року [PERSON] , склала заповіт на користь [PERSON] , у якому заповіла останній все своє майно, яке буде належати їй на час смерті. Проживала [PERSON] у [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. [INFO] у м. Шостка Сумської області у віці 61 рік помер [PERSON] , який доводився [PERSON] сином. [PERSON] є двоюрідною племінницею померлого [PERSON] . Таким чином, [PERSON] є спадкоємицею після померлої [PERSON] за заповітом, а після померлого [PERSON] у п`яту чергу за законом. Вона своєчасно, у визначений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. До Шосткинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , який помер [INFO] , більш ніж через два роки після його смерті, звернулись [PERSON] та [PERSON] , зазначивши, що вони є дітьми померлого. Їм було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропущенням строку на подання заяви про прийняття спадщини та у зв`язку з не підтвердженням родинних відносин між ними та [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначив, що свідки не підтвердили спільного ведення господарства та спільного бюджету. Родичі [PERSON] ніколи не бачили та ніколи не чули про [PERSON] та її дітей. Відповідач [PERSON] , яка все своє життя спілкувалася з [PERSON] та [PERSON] , численні рази була у них вдома, ніколи не чула і не бачила [PERSON] , та дітей [PERSON] , [PERSON] . Крім того, позивачі також не були знайомі з [PERSON] . Спільні фотографії позивачів з [PERSON] відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 22 грудня 1985 року, місце державної реєстрації Каліївська сільська рада Шосткинського району, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у селі Каліївка Шосткинського району Сумської області, про що у книзі реєстрації актів про народження 22.12.1985 зроблено запис за №7, і його батьками зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с.93) Із Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого повторно 09 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління у Сумській області, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] у місті Шостка Сумської області, про що цим Відділом 20.11.1984 складено відповідний актовий запис №1334, і її батьками зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с. 95) Відповідно до Свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління у Сумській області, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 24 вересня 2011 року про що в цей день цим Відділом в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №370. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . (а.с.96) Із Свідоцтва про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] , виданого Шосткинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 08 листопада 2016 року, вбачається, що шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що 08 листопада 2016 року цим Відділом складено відповідний актовий запис №55. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище: йому [PERSON] , їй [PERSON] . (а.с. 97) З трудової книжки, серія [NUMBER] , виписаної на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що остання періодично працювала в місті Шостка та в селі Вовна Шосткинського району Сумської області. (а.с. 98, 99) Як вбачається, із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00023121524 сформованого 13 червня 2019 року, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, як [PERSON] . Мати [PERSON] . Номер актового запису №07 складений виконкомом Каліївської сільської ради Шоскинського району Сумської області 21 грудня 1985 року. (а.с.100) Як вбачається, із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00022854364 сформованого 15 травня 2019 року, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, як [PERSON] . Мати [PERSON] . Номер актового запису №1334 складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління у Сумській області 20 листопада 1984 року. (а.с.101) Згідно із довідкою №152 виданою Вовнянською сільською радою Шосткинського району Сумської області 24 травня 2019 року, [PERSON] працював та проживав без реєстрації однією сім`єю із [PERSON] , з 21.05.1987 по грудень 1989 року. Разом з ними проживали їх діти [PERSON] та [PERSON] . (а.с.102) Відповідно до довідок №153, №154 виданих 24 травня 2019 року Вовнянською сільською радою Шосткинського району, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (з 28.10.1985 по 10.12.2003) зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . З 10 грудня 2003 року [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с.104) Із ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області постановленої 06 травня 2019 року у справі №589/1353/18, вбачається, що заяву [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа Шосткинська міська рада, [PERSON] , [PERSON] , про встановлення факту батьківства залишено без розгляду. В мотивувальній частині ухвали зазначено, що в судовому засіданні було встановлено, що в даній справі вбачається спір про право, оскільки заінтересована особа [PERSON] заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] (а.с. 105) Із Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Шосткинської міської державної нотаріальної контори від 05.07.2019 (реєстраційний номер 174 від 05.07.2019), вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , померлого [INFO] , на належне йому спадкове майно. В мотивувальній частині постанови зазначено, що заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, а [PERSON] протягом цього строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Крім того, [PERSON] не надано доказів родинних відносин з [PERSON] , що він є його сином, а це суперечить вимогам п.п. 4.2, 4.6, 4.12, 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, тому зазначена нотаріальна дія не може бути вчинена. (а.с.106) Із Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Шосткинської міської державної нотаріальної контори від 15.05.2019 (реєстраційний номер 124 від 15.05.2019), вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , померлого [INFO] , на належне йому спадкове майно. В мотивувальній частині постанови зазначено, що заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, а [PERSON] протягом цього строку не подала заяву про прийняття спадщини, вона вважається таким, що не прийняла її. Крім того, [PERSON] не надано доказів родинних відносин з [PERSON] , що вона є його донькою, а це суперечить вимогам п.п. 4.2, 4.6, 4.12, 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, тому зазначена нотаріальна дія не може бути вчинена. (а.с.107) Із листа консультанта Шосткинської міської державної нотаріальної контори Сумської області від 12 грудня 2020 року за №341/02-14 «Щодо надання інформації», вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON] відкрита спадкова справа за №168/2017. 06 червня 2017 року двоюрідна племінниця спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину за законом, заява за п/н 412. 06 червня 2017 року двоюрідний брат померлого [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за законом на користь двоюрідної племінниці спадкодавця [PERSON] , заява за п/н 413. Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило. (а.с. 111) Також, в судовому засіданні свідок [PERSON] , показала, що знає [PERSON] і [PERSON] з 1984 року. У село Гудовщина у травні 1984 року приїхали [PERSON] разом з [PERSON] , а у вересні 1984 року народила дівчинку [PERSON] . Поселилися у батьківській хаті. Жили, як гарна сім`я, не було помітно, що не одружені та проживають у цивільному шлюбі. У 1985 році народився син [PERSON] . Жили у с. Гудовщина до 1987 року. [PERSON] гарно відносився до дітей, купував їм іграшки, одяг, виховував їх, як батько, гарно відносився до дружини. До них в гості приїжджала баба (мати [PERSON] ), привозила одяг та іграшки дітям, приїжджала вона разів три. [PERSON] не бачила, про родичів [PERSON] нічого не знає, ніколи їх не обговорювали. Відомо також, що [PERSON] та [PERSON] зійшлися жити разом десь восени 1983 року. Пояснила, що вона (свідок) з [PERSON] , були одного віку, а з [PERSON] були разом в декретній відпустці, разом гуляли з маленькими дітьми. Спільних сімейних фотографій немає, не було можливості зробити. [PERSON] на [PERSON] не жалілася, все було в них добре, разом обробляли город, вели спільне господарство, спілкувалися між собою як сім`я. [PERSON] перебував у селі з 1984 по 1985 роки, працював на будівельних роботах, разом з односельчанами їздив на роботу, а ввечері поверталися додому. У 1987 році їх сім`я виїхала до с. Вовна. Після цього бачилися, але рідко. У с. Вовна [PERSON] та [PERSON] проживали разом. З [PERSON] спілкується і зараз. З [PERSON] не спілкується. Були чутки, що він з 1989 року не жив разом з [PERSON] , та дітьми, бо з цього часу більше його не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом у селі Гудовщина. Стали проживати у хаті батьків [PERSON] [PERSON] жив неподалік по сусідству. У [PERSON] і [PERSON] були нормальні відносини, жили як чоловік та жінка, скандалів не було, вели спільне господарство. [PERSON] допомагав по господарству. В селі їх вважали сім`єю. У 1987 році переїхали у с. Вовна, бо там купили будинок. Після цього припинили спілкування. Баба (мати [PERSON] ) приїздила на автомобілі разів 2-3. За свою сім`ю [PERSON] не розповідав, близько з ним не спілкувалися, [PERSON] проявляв батьківську турботу і піклування до [PERSON] та [PERSON] , з ними гуляв на вулиці. Родичів [PERSON] , крім його матері, не бачив. Журавель працював у місті Шостка, а до сім`ї приїжджав тільки на вихідні (1984 - 1987 роки). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] після 9 класу навчалася в училищі №13 в м. Шостка, потім працювала на молокозаводі. В м. Шостка познайомилася з [PERSON] . Потім [PERSON] народила дитину і вони переїхали у с. Гудовщина. В якому році переїхали не пам`ятає. У [PERSON] донька [PERSON] народилася в м. Шостка в 1984, а син [PERSON] народився у 1985 році. Жили у селі в батьківській хаті [PERSON] .. [PERSON] працював і допомагав по господарству. Жили однією сім`єю, [PERSON] виховував дітей. [PERSON] працював у с. Вовна Шосткинського району. Доки діти були маленькі жили на хуторі в с. Гудовщина до 1987 році, а потім переїхали у с. Вовна. Інколи [PERSON] їздив до м. Шостка. До дітей [PERSON] відносився добре. Бувало, що вживав спиртні напої. Колгосп дав будинок [PERSON] . Питання про шлюб не обговорювали. [PERSON] отримувала матеріальну допомогу на дітей. [PERSON] ходила на роботу, а [PERSON] працював неофіційно. Разом вони проживали десь до 1989 року. Потім [PERSON] переїхав до м. Шостка, до дітей навідувався з гостинцями. Баба (мати [PERSON] ) приїжджала 1-2 рази. [PERSON] їздила в м. Шостка до [PERSON] , возила продукти харчування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] приїхала із села Гудовщина жити до с. Вовна, де їй дали будинок. Разом із [PERSON] ходили до клубу, він допомагав їй, підробляв у колгоспі. [PERSON] проживала з [PERSON] у с. Гудовщина близько двох років. Жили разом, сіяли город. [PERSON] працював у с. Вовна, до дітей відносився добре. Родичів [PERSON] не бачила і не знає. Підставою розриву відносин між [PERSON] та [PERSON] стало зловживання останнього спиртним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що знає [PERSON] та [PERSON] . Із [PERSON] познайомився в автобусі у 1987 році, коли разом із ним їздили в м. Шостка. [PERSON] розказував йому, що у с. Гудовщина живе із [PERSON] та двома дітьми: [PERSON] і [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знає [PERSON] з 1986 року. [PERSON] та [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство. Разом з ними проживали діти [PERSON] та [PERSON] . До дітей відносився гарно, виховував їх. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що познайомилася з [PERSON] у 1984 році в м. Шостка. Проживала на той час в [ADDRESS] . [PERSON] приходив до неї, вони мали близькі стосунки. [PERSON] представив її своїй матері, як свою дівчину. Мати [PERSON] проживала в [ADDRESS] , було що допомагала їй по господарству, крім того знала його родичів, зокрема рідного брата. У 1984 році народила від [PERSON] доньку, він приходив до пологового будинку, але з пологового будинку її забирала сестра. Згодом вона переїхала до с. Гудовщина, там проживала і [PERSON] 2-3 рази на тиждень приїздив до неї. В цей час допомагав по господарству, ходив на рибалку. Мали сімейні відносини, але грошей [PERSON] їй не давав. Вдруге від [PERSON] завагітніла у 1985 році. У 1987 році переїхала до с. Вовна де проживала та працювала. У с. Вовна з [PERSON] проживали 2 роки. Коли [PERSON] почав зловживати спиртним та почалися сварки, заборонила йому приїздити до неї. Дітям купував подарунки, допомагав продуктами харчування. Шлюб вони так і не зареєстрували, до дітей він відносився добре. Матір [PERSON] приїздила до неї у село, спілкувалася з внуками. Вона померла за рік до смерті [PERSON] . Стаття 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, викладених в інформаційному листі Верховного Суду України від 19 червня 2013 року щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в графі «Встановлення факту родинних відносин між фізичними особами» факт родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, в редакції на 2013 рік) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно із ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ст.76-80 ЦПК України, доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС України), суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту батьківства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно із ч.1ст.135 СК України. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народився [INFO] . За таких обставин, в силу зазначених норм матеріального права та дати народження позивачів, правовідносини щодо батьківства регулюються нормами КпШС України, чинним на момент їх виникнення, тобто станом на час народження позивачів. Відповідно до ст.53 КпШС України (в редакції від 20 червня 1969 року), в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно із статтею 55 КпШС України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно із пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Суд звертає увагу, що [PERSON] народилася у 1984 році, [PERSON] народився у 1985 році, а [PERSON] помер у 2017 році, тобто майже через 33 роки після народження першої дитини, та 32 роки після народження другої дитини, що є достатнім строком для оформлення всіх документів щодо визнання батьківства, проте, такі дії в добровільному порядку виконані не були, що свідчить про спірний характер ставлення померлого до факту свого батьківства. За результатами дослідження матеріалів справи, отриманих пояснень та свідчень в ході розгляду даної цивільної справи, суд вважає що відсутні достатні обставини для висновку щодо того, що [PERSON] , який помер [INFO] , в період з 1984 року по 1987 рік постійно проживав із [PERSON] однією сім`єю та вважав себе батьком позивачів. В судовому засіданні було встановлено, що свідок [PERSON] показала суду, що під час проживання у селі Гудовщина [PERSON] приїздив до неї 2-3 рази на тиждень. В подальшому, коли переїхала проживати до села Вовна Шосткинського району у 1987 році [PERSON] проживав з нею близько двох років. Після періоду спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , з 1989 року [PERSON] проживав окремо. В подальшому [PERSON] не підтримувала зв`язок (спілкування, перебування у гостях, запрошення до себе додому та інше) з [PERSON] , в свою чергу [PERSON] не намагався займатися вихованням та матеріальним забезпеченням [PERSON] та [PERSON] . Так, пояснення свідків в підтвердження факту встановлення батьківства суд не може взяти до уваги, так як це не є достатніми доказами на підтвердження факту спільного проживання та ведення господарства матері позивачів та [PERSON] до народження дітей (позивачів в цій справі). Крім того, суд враховує непослідовність пояснень свідків та їх неузгодженість із поясненнями [PERSON] (матері позивачів). За таких обставин, суду не доведено й факту спільного проживання матері позивачів та [PERSON] після народження позивачів. Інші докази, які б свідчили про встановлення факту батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] та [PERSON] , у визначеному порядку судом не встановлено. Таким чином, виходячи з зібраних судом матеріалів, суд вважає що відсутні належні та допустимі докази щодо факту батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , зокрема, позивачами в судовому засіданні не доведено факту спільного проживання й ведення спільного господарства її матері із [PERSON] до їх народження (позивачів) та після, спільного виховання або утримання дітей (позивачів) [PERSON] та [PERSON] . Отже, суд вважає що родинні відносини між позивачами та [PERSON] , який помер [INFO] відсутні. Щодо вимог позивачів [PERSON] та [PERSON] про визначення їм додаткового строку для прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , суд виходить із наступного. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, однак позивачами не надано суду належних та допустимих доказів того, що у них були об`єктивні перешкоди для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Окрім того, враховуючи, що позивачами не доведено факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] , був біологічним батьком [PERSON] та [PERSON] , тобто належність до спадкоємців першої черги за законом, тому відсутні підстави для визначення їм додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки в силу вимог ч.3 ст.1272 ЦК України такий строк може бути визначений лише за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, діючи в межах заявлених позовних вимог, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалися позивачі [PERSON] та [PERSON] , як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] про визнання батьківства та визначення додаткового строку для подання заяви\~ про прийняття спадщини слід відмовити.

Outcome: dismissed