overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

24 червня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати укладений між нею та [PERSON] шлюб, зареєстрований 17.05.2008 року Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №209. Після розірвання шлюбу просила їй залишити прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позову зазначено, що відносини між сторонами зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах і в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Шлюбні відносини сторонами припинено. При цьому сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] [INFO] . Ухвалою судді від 21 липня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та задоволення позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надавав суду заяву, за змістом якої він визнає позов та просить розірвати шлюб. Розгляд просить провести за його відсутності. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому суд може розглянути справу без участі сторін і на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 17 травня 2008 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №209, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , актовий запис №886 (а.с.9), та серії [NUMBER] , актовий запис №574 (а.с.10), [INFO] у вказаному шлюбі народилася [PERSON] , а 05 липня 2011 року - [PERSON] , відповідно. Як вказує позивачка у позові, і що визнано відповідачем, сім`я остаточно розпалась, сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо і не ведуть спільне господарство. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, оскільки між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Спору щодо місця проживання дітей з матір`ю чи щодо розподілу майна сторони на цей час не мають. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За ч.1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ініційоване, а тому судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

24 червня 2020 року заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просить замінити попереднього опікуна [PERSON] , яка померла [INFO] , та призначити її опікуном над [PERSON] , [INFO] , яка є недієздатною. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що 11 липня 2002 року рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області [PERSON] за своїм станом здоров`я визнано недієздатною, опікуном була призначена її мати - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Оскільки [PERSON] за своїм станом здоров`я не може здійснювати самостійно своїх прав, а у разі призначення їй опікуна вона матиме можливість забезпечити захист її прав та інтересів. Заявниця в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою, в якій просила заявлені вимоги задовольнити та призначити її опікуном над [PERSON] . Справу просила розглянути у її відсутність. Заінтересована особа - Миколаївська сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду листа з проханням розглядати справу за відсутності їх представника, заявлені вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що рішенням від 11 липня 2002 року Жовтневого районного суду Миколаївської області [PERSON] за своїм станом здоров`я визнано недієздатною. Опікуном недієздатної [PERSON] була її мати [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 7), отже опіка є припиненою. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 21 лютого 2020 року № 6 було рекомендовано призначити [PERSON] опікуном [PERSON] . На теперішній час [PERSON] фактично проживає зі своїм братом [PERSON] та його дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опіку за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що в інтересах [PERSON] , необхідно встановити над нею опіку, призначивши опікуном - [PERSON] . Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

24 червня 2020 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області ухвалено рішення в цивільній справі №479/467/20 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] .. При ознайомленні з текстом судового рішення було виявлено, що у резолютивній частині рішення суду не було вирішено питання розподілу судових витрат, які позивач понесла для сплати судового збору за розгляд справи в суді. Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи встановлено, що позивачем про зверненні до суду із позовом про розірвання шлюбу сплочено судовий збір в сумі 840,80 грн. Таким чином, зважаючи на положення ст.ст. 133, 141 270 ЦПК України, суд вважає за необхідне постановити у справі додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені нею на оплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

24 червня 2020 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області ухвалено рішення в цивільній справі №479/468/20 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] .. При ознайомленні з текстом судового рішення було виявлено, що у резолютивній частині рішення суду не було вирішено питання розподілу судових витрат, які позивач понесла для оплати судового збору та професійної правничої допомоги. Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи встановлено, що позивачем про зверненні до суду із позовом про розірвання шлюбу сплочено судовий збір в сумі 840,80 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 660, 00 грн.. Таким чином, зважаючи на положення ст.ст. 133, 141 270 ЦПК України, суд вважає за необхідне постановити у справі додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені нею на оплату судового збору та професійної правничої допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

24 червня 2020 року на адресу суду надійшов вказаний позов. Як підставу позову позивач зазначає, що вона є власником квартири за адресою [ADDRESS] . Відповідач у справі є її донькою, яка протягом останніх 14 років не проживає за вказаною адресою. З наведених підстав та з посиланням на приписи ст.405 ЦК України позивач просить суд визнати відповідача такою, яка втратила право користування квартирою. Представник позивача подав на адресу суду письмову заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явилася в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 09 березня 200 року №8834 позивач є єдиною власницею квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.9). З даних будинкової книги слідує, що у спірній квартирі зареєстрована, зокрема, з 15 травня 2007 року донька позивача [PERSON] (а.с.14-15). Згідно листа Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 18 червня 2020 року №20688/58/04-20, за результатом перевірки заяви позивача та опитуванням осіб - сусідів встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно протягом останніх 14 років не проживає у спірній квартирі (а.с.16). Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки факт реєстрації відповідача у належній позивачу квартирі перешкоджає останній у належному користуванні та володінні майном, враховуючи, що відповідач вселилися у спірну квартиру як члени сім`ї позивача, але не проживає у ній більше одного року, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати позивача слід покласти на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

24 червня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що на цей час сторонами припинено ведення спільного господарства, примирення та відновлення сім`ї є неможливими, сторони втратили почуття любові та поваги, шлюб має формальний характер. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 жовтня 2016 року, від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . На цей час остаточно припинили ведення сумісного господарства, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб сторін має формальний характер, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення, тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

24 червня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 28 жовтня 2016 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 58. Позивач посилається на відсутність взаєморозуміння з відповідачем [PERSON] та вказала, що шлюбні відносини між сторонами припинено, тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд не надавати термін для примирення. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив суд не надавати термін для примирення. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що 28 жовтня 2016 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 58, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Позивач причиною розірвання шлюбу зазначила те, що між сторонами відсутні спільні інтереси, між сторонами постійно виникають суперечки, відносини між сторонами не склались, разом не проживають та спільного господарства не ведуть, тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач та відповідач в підготовчому судовому засіданні від надання терміну на примирення категорично відмовились. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

24 червня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з відповідачкою 20 березня 2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з квітня 2019 року через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просив позов задовольнити, шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. В судове засідання відповідачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 20 березня 2019 року Палацом одруження міського округу Тольятті управління ЗАЦС Самарської області, [PERSON] та [PERSON] 20 березня 2019 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 120199630001800258007. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити без змін - « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

24 червня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з відповідачкою 24 листопада 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] . Фактично шлюбні стосунки між ними припинені через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. В судове засідання відповідачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24 листопада 2018 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] 24 листопада 2018 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 552. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від сумісного проживання сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Солом`янським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2613. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище відповідачки змінити на - « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

24 червня 2020 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до територіальної громади в особі Верхньоторецької селищної ради Ясинуватського району Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що [INFO] померла бабуся [PERSON] - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, яка розташована на території Верхньоторецької селищної ради Ясинуватського району, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 22 листопада 2004 року, № 455. Вважає, що строк для подання позивачем заяви про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, оскільки позивач вважав, що його мати прийняла спадщину після смерті бабусі. У встановлений законом строк позивач не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки ……………………………………………………………. Позивач просить визначити йому додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали клопотання про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1272 ЦК України встановлює наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Відповідно до цієї статті якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд встановив, що [PERSON] є онуком [PERSON] (а.с. 5-6, 27). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8). Відповідно до інформації державного нотаріусу Дружківської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] заяви про прийняття або відмову від спадщини не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 17-19). Суд вважає, що причини, зазначені позивачем [PERSON] , є поважними, у зв`язку з чим вважає за можливе визначити позивачу додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини строком з дати набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved