Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

26.11.2018 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 33459 грн. 31 коп. за кредитним договором №б/н від 24.10.2014 року, яка складається з: заборгованості за кредитом - 9695 грн. 63 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6636 грн. 64 коп., заборгованості за пенею та комісією - 16537 грн. 51 коп., штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 589 грн. 53 коп., а також судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача подав заяву про застосування позовної давності та відмови в задоволенні позову, оскільки укладений договір №б/н від 24.10.2014 року діяв на протязі 24 місяців, тобто до 31.10.2016 року, останній платіж на погашення кредитної заборгованості автоматично списано 08.07.2015 року, а банк звернувся до суду 26.11.2018 року поза межами позовної давності. Одночасно вказав, що відповідач не пам'ятає, що підписувала генеральну угоду від 24.10.2014 року та отримувала платіжну карту, проте в судовому порядку відповідач не визнавала нечинність вказаної угоди. Розрахунок правильності нарахованих відсотків та пені також не визнає, оскільки вважає, що кошти відповідачу не були надані, а тому є підстави для відмови в позові. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із таких підстав. Згідно ч. 1 ст.626, ст.627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) від 24.10.2014 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 9695 грн. 63 коп. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом (а.с. 6, 7). Заявою відповідача підтверджується, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк», які були надані йому на ознайомлення в письмовій формі. Оскільки в договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та є не допустимими доказами. Відповідач підписанням Генеральної угоди приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Угода разом з Умовами та Тарифами є кредитним договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. З матеріалів справи слідує, що відповідач умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 23.07.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 33459 грн. 31 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 9695 грн. 63 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6636 грн. 64 коп., заборгованості за пенею та комісією - 16537 грн. 51 коп., штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 589 грн. 53 коп. (а.с. 5). Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з даної норми закону - кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата процентів. Свої зобов'язання відповідно до умов підписаного кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, встановлених вищезгаданим договором. Згідно умов Кредитного договору, при непогашенні кредиту в термін, встановлений умовами Договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості з простроченої суми кредиту розрахунок процентів здійснюється відповідно до умов даного договору з дати виникнення простроченої заборгованості. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування процентів здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, датою 31.10.2016 року визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов'язань за кредитним договором та припинення зобов'язань в цілому. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 06.2018, що підтверджується довідкою про видачу кредитних карт від 24.01.2019 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 20.11.2018, тобто до спливу строку позовної давності, тому обставини на які посилається відповідач не відповідають дійсності, а строк позовної давності дотримано позивачем при зверненні до суду. Відповідач в порушення вищевказаних пунктів «Умов та правил надання банківських послуг» належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання, а саме не вносив платежі на погашення кредиту, не сплачував нараховані проценти за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 23.07.2018 року. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Розрахунок позивача є належним доказом розміру заборгованості, що виникла в зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, відповідачем такий розрахунок не оспорений та не наданий суду інший розрахунок. Відповідно ч.1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В той же час, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] штрафу в сумі 589 грн. 53 коп. з огляду на таке. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе зменшення розміру пені за період з 31.07.2017 року по 23.07.2018 року в розмірі 4653 грн. 84 коп. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем [PERSON] допущено прострочення виконання зобов'язання, в зв'язку з чим підлягають до часткового задоволення в сумі 20986 грн. 11 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 9695 грн. 63 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6636 грн. 64 коп., заборгованості за пенею та комісією - 4653 грн. 84 коп. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1105 грн. 13 коп.

Outcome: partial