Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

25.06.2019 року [PERSON] звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування поданного позову [PERSON] зазначила, що на підставі договору міни від 30.02.1999 року була власником 2/3 частин будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . Власником інших 1/3 частин був її батько - [PERSON] . Після смерті батька позивач, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, набула право власності ще на 1/3 частини вищезазначеного житлового будинку. Таким чином [PERSON] є власником всього домоволодіння по [ADDRESS] . Разом з нею у вказаному будинку зареєстрований, однак ніколи не проживав брат позивача - [PERSON] . [PERSON] , як власниця будинку, позбавлена можливості в повній мірі користуватись своїми правами, оскільки за даною адресою зареєстрований відповідач, а тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] з підстав, зазначених у заяві, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов про втрату права користування будинком не подав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Норми статей 15,16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Судом встановлено, що відповідно до Договору міни від 13.02.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Сотніченко І.В., 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS] належала [PERSON] на праві власності (а.с.8). На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Тимошенко Н.С., після смерті батька позивач стала власником ще 1/3 частини будинку (а.с.9). Таким чином [PERSON] є власником всього домоволодіння. Згідно довідки №1085, виданої 18.06.2019 року Малинським ВК ЖРЕП, в будинку по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , її син [PERSON] та брат [PERSON] (а.с.25). Як вбачається з Акту обстеження від 18.06.2019 року, виданого депутатом Малинської міської ради Житомирської області [PERSON] на підставі свідчень сусідів, в житловому будинку, що розташований в [ADDRESS] , [PERSON] фактично не проживає з 2004 року (а.с.24). Виходячи з встановлених судом обставин, суд вважає вимоги позивача доведеним та такими, що підлягають задоволенню. Позивач просить не стягувати з відповідача судовий збір.

Outcome: approved