Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

24.11.2016 року позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро України (надалі МТСБУ) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування у сумі 12228,70 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON], 13.09.2013 року о 07 год. 30 хв. в районі будинку №274-В по пр.. Московському в м.Харкові, керуючи автомобілем «ГАЗ», державний номерний знак 43673ХА, допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.11.2013 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON] Розмір завданих збитків, згідно висновку № 9116 від 07.10.2013 року, завданих власнику транспортного засобу «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок ДТП від 13.09.2013 року, становить 13966,44 грн. за пошкоджений транспортний засіб. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1301621 (термін дії з 19.11.2012 року по 18.11.2013 року). Договірних зобовязань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У звязку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 11.02.2014 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 11638,70 грн. Крім того, позивачем було відшкодовано витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 590,00 гривень. Відповідно до пункту 38.2.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував\~ свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону). Так як цивільно-правова відповідність Відповідача не була застрахована на момент дорожньо- транспортної пригоди, то [PERSON] (транспортне) страхове бюро України набуло право вимоги до Відповідача після виплати страхового відшкодування. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (вх.. №ЕП-249 від 08.02.2017 року). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надав. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. У відповідності до приписів ч. 5\~ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 вересня 2013 року о 07 год. 30 хв. в районі будинку №274-В по пр. Московському в м.Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ» державний номерний знак 43673ХА, під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Власником автомобіля «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.11.2013 року встановлено що ДТП сталася з вини водія [PERSON], який порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили та оскаржена не була (а.с. 6). Відносно іншого водія протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, порушень ним Правил дорожнього руху України встановлено не було. На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав діючого полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 2 ст. 39.1 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно ст. 39.2.1 вказаного Закону основним завданням МСТБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Згідно висновку № 9116 експертного автотоварознавчого дослідження від 07.10.2013 року, матеріальна шкода, завдана власникові автомобіля «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок його пошкодження після дорожньо-транспортної пригоди (13.09.2013 року) складає 13966 грн. 44 коп. (а.с 7-16). На підставі довідки № 1 від 28.01.2014 р. про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих Позивачем був складений наказ №788 про виплату страхового відшкодування в розмірі 11638 грн. 70 копійок [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до ст. 41 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У звязку із настанням події, передбаченої ч. 1 ст. 41 Закону, [PERSON] (транспортне) страхове бюро України здійснило власнику автомобілю [NUMBER], виплату відшкодування у сумі 11638,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1/21672 від 11.02.2014 року (а.с. 24). Згідно ст. 38.2 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 11638,70 грн. відшкодування в порядку регресу обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, згідно акту № 7382 виконаних робіт за дорученням МТСБУ №21672 від 20.09.2013 року, рахунку № 7382 від 24.10.2013 року та платіжного доручення № 4102 від 21.11.2013 року МТСБУ було сплачено: збір документів та надання необхідних консультацій 200 грн. 00 коп., відправлення телеграм зацікавленим особам 50 грн. 00 копійок, виїзд на місце огляду (км) 140 грн. 00 копійок, огляд та опис обєкта оцінки, фотозйомка пошкоджень 200 грн. 00 копійок, а усього 590,00 грн. Зазначені витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved