Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

24.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 грудня 2007 року вони уклали шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З травня 2014 року вони припинили шлюбні відносини по причині непорозуміння один одного, часто виникали сварки, на підставі чого просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка зявилася, позов підтримала в повному обсязі, та просила його задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище „Геня. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, день та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав. За таких обставин, справа розглядається в порядку заочного розгляду, відповідно до ухвали суду від 10 квітня 2015 року. Суд, заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між сторонами був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 186 та було видане відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Свідоцтво про шлюб серія І-КИ № 098830 від 28.12.2007 року (а.с. 14). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії 1-КИ № 165431, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 16.04.2008р. (а.с.5). З початку 2014р. сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та спільного бюджету не мають, між ними втрачені почуття любові та поваги один до одного, спільне життя не можливе та не відповідає інтересам сторін. Після розірвання шлюбу дитина, за взаємною згодою сторін, залишається з позивачкою. Позов був поданий до суду 24 грудня 2014 року та до ухвалення рішення позивачкою не відкликаний. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Рішення про розірвання шлюбу постановляється після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки та відповідача, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки та відповідача. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судовий збір, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 копійок.

Outcome: approved