Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

24 лютого 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому заявлена вимога про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] 21 січня 2014 року укладено кредитний договір №R53100517969B (далі - Кредитний договір), згідно з яким останній отримав кредит в сумі 50000 грн. на споживчі цілі шляхом перерахування грошових коштів на його картковий рахунок, із остаточним терміном повернення кредитних коштів та сплати процентів у розмірі 20,0 % річних і комісійної винагороди за управління кредитом у розмірі 1,69% від початкової суми кредиту до 21 січня 2017 року. При цьому, підписанням Кредитного договору [PERSON] підтвердив своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк» (далі - Правила, з якими він ознайомився та погодився. У порушення ж умов Кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 30 вересня 2014 року має прострочену заборгованість у розмірі 52442 грн. 73 коп., де 44640 грн. 54 коп. - заборгованість за кредитом, 2472 грн. 30 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3380 грн. 00 коп. - заборгованість по сплаті комісійної винагороди, 1949 грн. 89 коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів та кредитних коштів. Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ «ВТБ Банк» вимушене було звернутись до суду із вищевказаним позовом. Крім того, у заяві позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму понесених судових витрат. Представник позивача ПАТ «ВТБ Банк» в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином (а.с.44), у письмовій заяві, поданій до суду, представник позивача на підставі довіреності Павелко С.М. вказав, що позивач позов підтримує у повному обсязіпо тих підставах, які були викладені в позовній заяві. Разом з тим, представник позивача справу прохав розглянути без його участіта не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.46-47). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлений належним чином (а.с.42), причини своєї неявки судові не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, викладену у позовній заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З системного аналізу стст.526,543,625,629,1048-1050,1054,1055 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якими врегульовано спірні правовідносини, вбачається що зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути за сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання. В матеріалах справи наявний пакет документів, який підтверджує, що сторони, діючи вільно та відповідно стст.6,627 ЦК України уклали договір кредиту. Згідно стст.207,1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін. Так, між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] 21 січня 2014 року укладено в письмовій формі Кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит в сумі 50000 грн. на споживчі цілі із остаточним терміном повернення кредитних коштів та сплати процентів у розмірі 20,0 % річних і комісійної винагороди за управління кредитом у розмірі 1,69% від початкової суми кредиту до 21 січня 2017 року. При цьому, підписанням Кредитного договору [PERSON] підтвердив своє приєднання до Правил (п.2 Кредитного договору), з якими він ознайомився та погодився. (а.с.5-8). Згідно з п.4.1 Кредитного договору сторони погодили, що Кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів (картковий рахунок). Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. 21 січня 2014 року позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, надавши [PERSON] кредит в сумі 50 000 грн. шляхом перерахування грошових коштів на його картковий рахунок, що підтверджується копією меморіального ордеру №95890 від 21 січня 2014 року (а.с.17). У п.4.3 Кредитного договору зазначено, що Кредит повертається, а проценти та комісія сплачується Позичальником 21 числа кожного місяця у відповідності до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, який є невід'ємною частиною цього кредитного договору та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню Кредиту, сплати Процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості Кредиту та реальної процентної ставки. Також сторони передбачили право Банку вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати Процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених Кредитним договором або чинним законодавством, зокрема, у разі невиконання (неналежного виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки, тощо, передбачених умовами Кредитного договору (п.7.3.2. Правил), а у п.п.7.3.2.2. п.7.3.2. Правил передбачено право Банку вимагати від Клієнта здійснити дострокове повернення Кредиту протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення Клієнту відповідного повідомлення Банку з вимогою дострокового повернення Кредиту або у інші строки, передбачені умовами Договору (а.с.13). [PERSON], як позичальник за Кредитним договором, неналежним чином та не у повному обсязі виконував свої зобов'язання за вищезазначеним договором, у зв'язку із чим у нього утворилась кредитна заборгованість, яка за розрахунком позивача станом на 30 вересня 2014 року складає 52442 грн. 73 коп., де 44640 грн. 54 коп. - заборгованість за кредитом, 2472 грн. 30 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3380 грн. 00 коп. - заборгованість по сплаті комісійної винагороди, 1949 грн. 89 коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів та кредитних коштів. Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ «ВТБ Банк» вимушене було звернутись до суду із вищевказаним позовом (а.с.9-10). Положеннями ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до стст.526,1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається та позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення частини суми кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 21 жовтня 2014 року позивачем був направлений відповідачу лист-вимога за вих.. №7903/1-2.102 про дострокове повернення кредиту та процентів за користування кредитом, який отримано відповідачем 28 жовтня 2014 року (а.с.18,19). Проте, вищезазначена сума заборгованості за Кредитним договором [PERSON] на користьПАТ «ВТБ Банк» у добровільному порядку на час розгляду цієї справи у суді не сплачена. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову у будь-якій формі не надав, а також не надав доказів, які б підтверджували факт повної сплати грошових коштів за Кредитним договором, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про доведеність тих обставин, на які посилається ПАТ «ВТБ Банк» як на підставу своїх вимог до відповідача [PERSON], тому позов підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» задоволені, суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат в сумі 524 грн. 42 коп., а саме, в межах суми сплаченого судового збору при пред'явленні позову до суду (а.с.4).

Outcome: approved