Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

25 серпня 2020 року до суду надійшла заява, в якій заявник просить встановити факт того, що заявник [PERSON] , яка є спадкоємцем за заповітом, постійно проживала зі спадкодавцем - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Славутичі Київської області, на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] у лікарні м. Славутичі помер дядько батька заявника [PERSON] , [INFO] . На момент смерті від знаходився в офіційному шлюбі з [PERSON] , з якою вони припинили фактичні шлюбні відносини ще у 2014 році. З урахуванням даних обставин, а також наявних у нього серйозних проблем зі станом здоров`я, похилого віку, та у зв`язку з цим потреби у постійному сторонньому догляді, який його дружина не бажала здійснювати, батьки заявника [PERSON] та [PERSON] у квітні 2016 року забрали його до себе. На той момент і по день смерті [PERSON] заявник разом з дітьми та своїми батьками мешкали у [ADDRESS] , який на підставі Договору купівлі- продажу, посвідченого 30 квітня 1996 року державним нотаріусом Ріпкинської державної нотаріальної контори Чернігівської області, зареєстрованого в реєстрі за № 983, належить на праві власності батьку заявника [PERSON] .. У [PERSON] були дуже серйозні проблеми зі станом його здоров`я. Після неодноразово перенесених ним інсультів [PERSON] з серпня 2018 року до дня смерті був лежачим, і відповідно потребував постійного стороннього нагляду. Заявник та її батьки піклувалися про нього, здійснювали постійний догляд, надавали допомогу у всіх побутових питаннях, зверталися за наданням медичної допомоги, яку він отримував як в амбулаторному порядку, так і під час стаціонарного лікування в КНП «Славутицька міська лікарня». За життя [PERSON] , проживаючи ще у м. Києві, 21 липня 2014 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клітко В.В. посвідчив заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 3248, за змістом якого він здійснив розпорядження на випадок його смерті: все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, в тому числі 1/2 частку квартири [ADDRESS] , він заповів заявнику [PERSON] . Враховуючи факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем з квітня 2016 року і по день його смерті, вона вважала себе особою, яка фактично прийняла спадщину та нікуди не зверталася з приводу відкриття спадкової справи [PERSON] , розуміючи, що оформлення її права на спадкове майно за законом не обмежено строком. Тому для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме постійного проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, з метою посвідчення її права на спадкове майно, яке залишилося як спадок після смерті [PERSON] , заявник змушена звернутися з даною заявою до суду. Ухвалою судді від 25 серпня 2020 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні заявниця просила задовольнити заяву, посилаючись на те, що вона є спадкоємицею [PERSON] , який помер [INFO] у лікарні м. Славутича. За життя, дядько її батька, [PERSON] 21 липня 2014 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клітко В.В. посвідчив заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 3248, за змістом якого він здійснив розпорядження на випадок його смерті: все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, в тому числі 1/2 частку квартири [ADDRESS] , він заповів їй. [PERSON] мав серйозні проблеми зі здоров`ям, потребував постійного догляду, а його дружина [PERSON] не бажала забезпечувати йому належний догляд, тому її батьки забрали [PERSON] у квітні 2016 року проживати до себе, а саме в будинок за адресою: [ADDRESS] . Коли він ще міг сам рухатися, то вони з батьками приїжджали з м.Славутича до с.Неданчичі та доглядали за ним. Проте, в серпні 2018 року він переніс інсульт, і після перенесеного інсульту він вже не зміг рухатися, був лежачим та потребував постійного стороннього догляду. Тому вона з серпня 2018 року почала постійно з ним там проживати та доглядати за ним, оскільки її матір [PERSON] працювала в м.Славутичі і не могла постійно перебувати в с.Неданчичі, а вона на той час була у відпустці по вагітності та пологах. Вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, у неї був син [PERSON] , який проживав з її чоловіком в м.Славутичі, але на вихідні та канікули постійно приїжджав до неї. У листопаді 2018 року у заявниці народилася друга дитина [PERSON] , і вона з цією дитиною проживала в с.Неданичі та доглядала за [PERSON] до самої смерті. [PERSON] помер в лікарні м.Славутича 24 травня 2019 року, куди був доставлений 23 травня 2019 року з повторним інсультом. Їй допомагали доглядати за ним її батьки [PERSON] та [PERSON] , рідний брат, які приїжджали в с.Неданчичі, та проживали разом з нею, а також її чоловік, який приїжджав до неї із старшим сином. Так як вона на момент смерті [PERSON] постійно проживала з ним, вона вважала що фактично прийняла спадщину і вважала, що немає необхідності звертатись до нотаріуса для відкриття спадщини, тому шестимісячний строк прийняття спадщини нею був пропущений. Отже, даний факт їй необхідний для оформлення спадщини. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Свідок [PERSON] суду показав, що він є батьком заявника. [PERSON] був його рідним дядьком. У [PERSON] були проблеми із здоров`ям, і він потребував догляду, а його дружина відмовлялася за ним доглядати, тому він звернувся до нього за допомогою. В 2016 році він привіз дядька на постійне проживання до будинку, що знаходиться в [ADDRESS] та належить йому на праві власності. Він, його дружина [PERSON] , рідний син [PERSON] та його дочка [PERSON] доглядали за ним, приїжджаючи з м.Славутича. А коли в серпні 2018 року в нього стався інсульт, і він потребував постійного догляду, то дочка [PERSON] , яка перебувала у відпустці по вагітності та пологах, постійно почала проживати з ним та доглядати за ним. Він та його дружина, рідний син також приїжджали та допомагали дочці доглядати за його дядьком. В травні 2019 року з ним трапився повторний інсульт, після якого він був поміщений 23 травня 2019 року до Славутицької міської лікарні, а [INFO] він помер. Таким чином, до смерті [PERSON] його дочка [PERSON] постійно проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] та доглядала за ним. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є матір`ю заявника [PERSON] .. В 2016 році вони з чоловіком [PERSON] привезли з м.Києва його рідного дядька [PERSON] , щоб доглядати за ним, оскільки він мав серйозні проблеми із здоров`ям, а його дружина не мала бажання доглядати за ним. З того часу [PERSON] проживав в дачному будинку за адресою: [ADDRESS] , а вона, її чоловік, син та дочка [PERSON] приїжджали з м.Славутича та доглядали за ним. Коли в [PERSON] в серпні 2018 року стався інсульт, після якого він вже не міг самостійно рухатися, то дочка [PERSON] почала постійно з ним проживати, оскільки він потребував постійного стороннього догляду. На той час дочка була у відпустці по вагітності та пологах і могла постійно перебувати разом з [PERSON] .. Вона також приїжджала разом з чоловіком та допомагала дочці доглядати за [PERSON] .. Її дочка і після народження дитини продовжила там проживати та доглядати за [PERSON] аж до самої його смерті. Коли з ним трапився повторний інсульт в травні 2019 року, то його помістили до Славутицької міської лікарні, а на наступний день він помер. Свідок [PERSON] суду показав, що він проживає в м.Славутичі, а в с. Неданчичі в нього є дача за адресою: [ADDRESS] . В 2016 році він познайомився з [PERSON] , який проживав в будинку, що належить [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . Він бачив, що до цього будинку приїжджали [PERSON] , [PERSON] та їх дочка [PERSON] , які доглядали за [PERSON] .. Коли у [PERSON] в 2018 році стався інсульт, то [PERSON] постійно почала проживати разом з ним та проживала там до самої смерті [PERSON] .. Свідок [PERSON] суду показав, що він є чоловіком [PERSON] .. В 2016 році батько її дружини привіз в с.Неданчичі в будинок, який йому належить, свого рідного дядька [PERSON] , який потребував догляду за станом здоров`я. Його дружина [PERSON] та її батьки приїжджали і доглядали за ним. Коли в 2018 році у [PERSON] стався інсульт, і він не міг сам пересуватися, то його дружина, яка перебувала у відпустці по вагітності та пологах, почала постійно там проживати і доглядати за ним. Їй допомагали доглядати за [PERSON] її батьки, рідний брат та він, коли приїжджав разом із старшим сином у вихідні дні та на канікули. Після народження дочки, його дружина продовжила там проживати та доглядати за [PERSON] до самої його смерті. Вислухавши пояснення заявниці, показання свідків, перевіривши письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити заяву з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 травня 2019 року виконкомом Неданчицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 88 років у м. Славутичі Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 06 (а.с.15). Згідно копії довідки про причину смерті, виданої КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради, [PERSON] помер [INFO] , причина смерті: набряк головного мозку, гостре порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу (а.с.14). Відповідно до копії паспорта [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання останнього: [ADDRESS] з [INFO] ( а.с. 12). Як вбачається з копії довідки № 338, виданої 20 серпня 2020 року виконкомом Неданчицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, [PERSON] з квітня 2016 року проживав без реєстрації в [ADDRESS] в будинку, який належить племіннику [PERSON] і разом з ним проживали слідуючі члени сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] з серпня 2018 року до дня смерті [INFO] був лежачим після інсульту і потребував стороннього догляду, і члени його сім`ї здійснювали за ним догляд (а.с. 19). З копій виписних епікризів № 3733, 3149, 2198,1944, 1382 з карти стаціонарного хворого [PERSON] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради: з 04.11.2016 року по 11.11.2016 року з основним діагнозом: цереброслероз, артеріальна гіпертензія ІІІ ступеня, гіпертонічний криз; з 19.09.2016 року 28.09.2016 року з основним діагнозом: стенокардія напруги ІІ-ІІІ ФК, атеросклеротичний та постінфарктний кардіосклероз; з 13.07.2017 року по 21.07.2017 року з основним діагнозом: стенокардія напруги ІІ-ІІІ ФК, атеросклеротичний та постінфарктний кардіосклероз; з 11.08.2018 року по 27.08.2018 року з основним діагнозом: церебросклероз, ГПМК по ішемічному типу в лівій гемісфері з правобічним вираженим геміпарезом, до плегії в руці, ускладнення основного: набряк головного мозку; з 23.05.2019 року по [INFO] з основним діагнозом: церебросклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ризик високий, повторне ГПМК по ішемічному типу в правій гемісфері, набряк головного мозку, кома ІІІ, судомний синдром, кардіосклероз, порушення серцевого ритму по типу ФП, правобічна субтотальна пневмонія. Як видно із копії заповіту від 21 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В.В., [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на момент смерті і на що він за законом матиме право, в тому числі 1/2 (одну другу) частку квартири [ADDRESS] заповідав [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37927483 від 21.07.2014 року було проведено реєстрацію скасування заповіту та скасовано заповіт № 44061609 від 19.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В.В.( а.с. 11). Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 06 березня 2000 року, Ленінградська районна рада народних депутатів міста Києва, посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної часткової власності гр. [PERSON] , 1/2 частина та членам її сім`ї [PERSON] , 1/2 частина. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 06 березня 2000 року № 1173, було зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації 17 березня 2000 року і записане у реєстрову книгу за № 1978 (а.с. 16). Відповідно до копії договору купівлі- продажу, посвідченого 30 квітня 1996 року державним нотаріусом Ріпкинської державної нотаріальної контори Чернігівської області, зареєстрованого в реєстрі за № 983, [PERSON] купив жилий дерев`яний будинок з надвірною будівлею, що знаходиться в [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці місцевої ради (а.с. 18). Як вбачається з копії листа Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори № 5192 від 24 липня 2020 року, [PERSON] просять з`явитися до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори 26 серпня 2020 року для з`ясувань обставин по спадковій справі [PERSON] , який помер [INFO] та залишив заповіт на ім`я [PERSON] на належну йому частку квартири. Якщо [PERSON] не з`явиться до вказаної дати, то свідоцтво про право на спадщину буде видане спадкоємиці за законом, так як вона пропустила шестимісячний термін, встановлений законом для прийняття спадщини (а.с. 20). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 1441/2019, номер у спадковому реєстрі 64982628. Із копії спадкової справи, яка надійшла до суду з Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори видно, що [PERSON] помер [INFO] . Із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася [INFO] [PERSON] , дружина спадкодавця. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що [PERSON] , [INFO] за життя залишив заповіти від 21.07.2014 року № 56327483, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В.В., та 13.08.2016 року № 59362988, посвідчений Славутицькою міською державною нотаріальною конторою ( а.с. 49-83). Відповідно до копії заповіту від 13 серпня 2016 року № 59362988, посвідченого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О., [PERSON] , [INFO] , належну йому земельну ділянку площею 2,00 га, що розташована на території Неданчицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, кадастровий номер земельної ділянки - 742448500:12:001:0024, заповідав [PERSON] , [INFO] (а.с. 95). Згідно з копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, 13.08.2016 року до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, а саме реєстрація заповіту № 59362988 [PERSON] , посвідченого Славутицькою міською державною нотаріальною конторою (а.с. 96). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області 12 вересня 2009 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 12 вересня 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 12 вересня 2009 року зроблено відповідний запис за № 113. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 91). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, [PERSON] народився [INFO] у м. Славутичі, Київської області, про що в Книзі реєстрації народжень 08 квітня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 70, батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 90). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] народилася [INFO] у м. Славутичі, Київської області, про що 29 листопада 2018 року складено відповідний актовий запис № 160, батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 89). Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] 22.01.2007 року прийнята на роботу до ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5» МОЗ України економістом по договірній та аналітичній роботі планово-економічної групи. 01.10.2007 року переведена керівником групи, провідним економістом по праці і заробітній платі планово-економічної групи на період відсутності основного працівника. 01.07.2012 року змінено найменування посади на «провідний економіст з праці». 18.12.2018 року відповідно до розпорядження КМУ від 28.03.2018 року № 196-Р, згідно з рішенням Славутицької міської ради від 03.10.2018 року № 1184-48-VII ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» реорганізовано шляхом приєднання до КНП «Славутицька міська лікарня» СМР з 18.12.2018 року. 14.01.2020 року працює по теперішній час (а.с. 92). Відповідно до довідки № 96 від 22.09.2020 року КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Київської області, [PERSON] , [INFO] , дійсно працює в Комунальному некомерційному підприємстві «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради з 22.01.2007 року (наказ № 14-Л від 18.01.2007 року) по теперішній час, на посаді провідний економіст з праці планово- економічної служби. З 27.08.2018 року по 22.02.2019 року знаходилась на лікарняному по вагітності та пологам (АДС № 924094), з 23.02.2019 року по 10.03.2020 року їй була надана відпустка як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи (16 к.д. наказ № 97), з 11.03.2019 року по 18.11.2021 рік їй була надана відпустка по догляду за дитиною до 3-х років (наказ № 8-К від 22.02.2019 року) (а.с.94). Як вбачається з копії заяви [PERSON] від 12.09.2020 року до відповідного уповноваженого органу нотаріату про прийняття спадщини за заповітом, [PERSON] цією заявою стверджує той факт, що спадщину за заповітом після смерті [PERSON] вона приймає (а.с. 93). Вирішуючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно доч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, аналіз вказаних положень Цивільного кодексу України свідчить про те, що відносно спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Як вбачається із спадкової справи № 1441/2019, номер у спадковому реєстрі 64982628, копія якої долучена до матеріалів справи, [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини не подала. Як вбачається з копії заяви [PERSON] від 12.09.2020 року до відповідного уповноваженого органу нотаріату про прийняття спадщини за заповітом, [PERSON] цією заявою стверджує той факт, що спадщину за заповітом після смерті [PERSON] вона приймає. Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом від 03 березня 2004 N 20/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за N 283/8882, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом як спадкоємцем за заповітом. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В судовому засіданні з досліджених доказів, зокрема, показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та довідки № 338, виданої 20 серпня 2020 року виконкомом Неданчицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, [PERSON] з квітня 2016 року і по день смерті проживав без реєстрації в [ADDRESS] . Наведені докази у їх сукупності і взаємозв`язку є переконливими, достатніми та підтверджують також той факт, що заявник [PERSON] постійно проживала з [PERSON] на момент його смерті за місцем проживання спадкодавця за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. За правилом частини ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішень у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved