Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

24 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 10 жовтня 1996р. померла її баба - [PERSON], яка за життя залишила заповітне розпорядження, яким заповіла все майно батькові позивача, [PERSON], та його брату, [PERSON]. [PERSON], проживаючи на території РФ, та будучи громадянином [PERSON] спадщини не приймав, своїх прав на спадкове майно не заявляв та 16 грудня 2005 року помер. Батько позивача, [PERSON], після смерті спадкодавця, спадщину фактично прийняв, вступив в володіння спадковим майном, однак за життя не зробив державної реєстрації свого спадкового права на земельну частку (пай). 13 січня 2014р. батько позивача, [PERSON], помер. Дружина спадкодавця та мати позивача, [PERSON], яка після смерті чоловіка мала право на спадкування майна, також померла 15 серпня 2014 р. Позивач являється спадкоємницею за законом першої черги спадкування, заяву до нотаріального органу не подавала та не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву у якій справу просив розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Очеретнянської сільської ради до суду не зявився також, у телефонному режимі повідомив, що заявлені вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, справу просив розглядати за його відсутності. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що померла 10.10.1996р. [PERSON] (свідоцтво про смерть, а. с. 8) мала право на земельну частку (пай), розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Шевченка с. Очеретня Погребищенського району, Вінницької області (а. с.16). і заповіла все майно, [PERSON] та його брату, [PERSON]. (заповіт, а.с.7) [PERSON], проживаючи на території РФ, та будучи громадянином [PERSON] спадщини не приймав, своїх прав на спадкове майно не заявляв та 16 грудня 2005 року помер. (свідоцтво про смерть, а.с. 11) Батько позивача, [PERSON], після смерті спадкодавця, спадщину фактично прийняв, вступив в володіння спадковим майном, однак за життя не зробив державної реєстрації свого спадкового права на земельну частку (пай). 13 січня 2014р. батько позивача, [PERSON], помер. (свідоцтво про смерть, а.с.10) Дружина спадкодавця та мати позивача, [PERSON], яка після смерті чоловіка мала право на спадкування майна, померла 15 серпня 2014 р. (свідоцтво про смерть, а.с.9). [PERSON] як єдина спадкоємниця за законом не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений (оголошення про втрату, а.с.15). Позивач є єдиним спадкоємцем за законом. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, згідно з якою спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 10.10.1996р., мала право на земельну частку (пай), 3,36 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Шевченка с. Очеретня Погребищенського району, Вінницької області, [PERSON] як єдина спадкоємниця за законом не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за нею право на цю земельну частку (пай).

Outcome: approved