Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

25 вересня 2017 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області та [PERSON] про визнання недійсним рішень та державного акту на право приватної власності на землю, яким вимоги позивачки задоволено повністю визнано незаконним рішення ІХ сесії 23 скликання Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області від 09 вересня 1999 року № 9 «Про надання земельних ділянок у приватну власність» в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки розміром 0,11 га по вул. Очаківській, 67 в с. Парутине Очаківського району Миколаївської області; визнано незаконним рішення 1 сесії 24 скликання Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області від 12 квітня 2002 року № 11 «Про надання земельних ділянок у приватну власність» в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки розміром 0,12 га по вул. Очаківській, 67 в с. Парутине Очаківського району Миколаївської області, а також визнано недійсним державний акт серії Р4 № 107354 від 17 грудня 2002 року, виданий на підставі рішення 1 сесії 24 скликання Парутинської сільської ради від 12 квітня 2002 року № 11 на імя [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1409 га за цільовим призначенням обслуговування жилого будинку і господарських будівель, розташовану на території с. Парутине Очаківського району Парутинської сільської ради, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 251. Під час ухвалення рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат за кожну заявлену вимогу майнового та немайнового характеру, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, є підставою для ухвалення додаткового рішення. Особи, які беруть участь у розгляді питання в судове засідання не зявилися. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, присутність сторін не є обовязковою під час ухвалення додаткового рішення. Статтею 220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було заявлено три вимоги немайнового характеру, а саме визнання недійсними двох рішень та державного акту. При цьому під час звернення до суду 30 вересня 2013 року [PERSON] сплачено в рахунок судового збору 114 грн 70 коп.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до суми задоволених позовних вимог. Відтак, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави судовий збір у розмірі 754 грн 70 коп. за дві вимоги [PERSON], які не було оплачено, та на користь останньої 114 грн за одну вимогу немайнового характеру. За таких обставин суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved