Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

26.01.2016 року Публічне Акціонерне Товариство «ВТБ Банк» (далі по тексту позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 79\~857,03 грн. (а.с.2-3). В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 16.02.2012 року між сторонами було укладено кредитний договір № R53400197482B, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 100 000 грн. з цільовим використанням на споживчі потреби, із остаточним терміном повернення кредиту не пізніше ніж 16.02.2017 року з процентною ставкою за користування грошовими коштами 22 % річних. Невиконання відповідачем зобов'язань по укладеному договору зумовило звернення ПАТ «ВТБ Банк» до суду із відповідним позовом. У судові засідання представник позивача не з'явився, але подав до суду заяви, згідно яких просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.35, 40, 68). Відповідач [PERSON], відзив або заперечення на позов ПАТ «ВТБ Банк» до суду не надав та в судові засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань. Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно із ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про місце проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Так, ухвала суду та повістки про призначення слухання справи, а також копія позовної заяви ПАТ «ВТБ Банк» з додатками до неї були надіслані на адреси [PERSON] (67770, [ADDRESS]; 67770, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вулиця Першотравнева, 87/4), яка наявна в матеріалах справи (а.с.2) та за якою він зареєстрований (а.с.31-32). Між тим, усі документи з зазначеної адреси були повернуті до суду у зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с.33-34, 38-39, 44-67). Згідно із ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на пятнадцять днів. Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідач в жодне судове засідання не зявився, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судових засідань, позивач в судові засідання не зявився, але просив розглянути справу без його присутності та проти винесення заочного рішення не заперечував, строк розгляду справи, відповідно до ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, закінчився і ніхто із сторін не заявив клопотання про його подовження, суд вважає за можливе і необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. 16.02.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір № R53400197482B, відповідно до умов якого ПАТ «ВТБ Банк» надає позичальнику грошові кошти в сумі 100 000 грн. з цільовим використанням на споживчі потреби, із остаточним терміном повернення кредиту не пізніше ніж 16.02.2017 року з процентною ставкою за користування грошовими коштами 22 % річних (п.п. 1.1, 2.1, 3.1-3.3 Договору) (а.с.8-11). Відповідно до п.3.9 Договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів 26252000693686 у Відділенні «Одеська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ БАНК». При цьому днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. Зобовязання Банку надати кредит виникає виключно з моменту відкриття Позичальником карткового рахунку у валюті кредиту. Так, відповідно до умов Договору № R53400197482B від 16.02.2012 року банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів, Позичальнику було відкрито картковий рахунок (п.3.10 Договору). Пунктом 4.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом за поточний місяць нараховуються двічі на місяць 17 числа та в останній робочий день кожного місяця. Період, за який сплачуються проценти з 18 числа (включно) попереднього місяця по 17 число (включно) поточного місяця. Повернення процентів та кредиту здійснюється щомісячно згідно з Графіком повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг. Сума щомісячного ануїтентного платежу розраховується таким чином, що протягом строку кредитування, вказаного в п.3.2 кредитного договору, сума кредиту, вказаного в п.3.1 Договору та нараховані проценти повертаються у повному обсязі рівними частинами (п.4.6 Договору). Пунктом 5.3.1 Договору на позичальника покладений обовязок сплатити комісійну винагороду, повернути Банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом в повному обсязі в порядку та строки, встановлені Кредитним договором. Відповідно до п.5.3.6 Договору, Позичальник протягом 30 днів з дати відправлення Банком повідомлення з вимогою дострокового повернення кредиту, зобовязаний здійснити дострокове повернення кредиту у випадках, передбачених п.5.2.1 цього Договору. Згідно із п.7.1 Договору, у випадку прострочення виконання Позичальником своїх зобовязань щодо повернення кредиту та/або інших платежів згідно з умовами Кредитного договору, Позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочки. На виконання умов Договору № R53400197482B від 16.02.2012 року, ПАТ «ВТБ Банк» надало [PERSON]\~кредит у сумі 100 000 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 12662 від 16.02.2012 року (а.с.14). В свою чергу, [PERSON] в порушення умов Договору № R53400197482B від 16.02.2012 року свої зобов'язання в частині щомісячної сплати платежів у строки, визначені цим договором, не виконував, у зв'язку з чим у [PERSON] перед ПАТ «ВТБ Банк» виникла заборгованість по Договору № R53400197482B від 16.02.2012 року на загальну суму 79\~857,03 грн., яка складається з: - 51\~973,18 грн. заборгованість за кредитом; -\~8\~906,64 грн. заборгованість за простроченим кредитом; - 6\~048,13 грн. заборгованість за відсотками; - 5\~273,95 грн. заборгованість за простроченими відсотками; - 7\~079,77 грн. сума штрафних санкцій ( 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочки), нарахованих за несвоєчасну сплату кредиту та процентів за користування кредитом відповідно до п.7.1 Кредитного договору; - 116,38 грн. 3 % річних на прострочені платежі з погашення кредиту та відсотків за користування кредитом; - 458,98 грн. інфляційні нарахування на прострочені платежі з погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. 08.10.2015 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до [PERSON] з письмовою вимогою про погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором №R53400197482B від 16.02.2012 року (а.с.15). Між тим, дана вимога позивача залишена без відповіді та задоволення. В добровільному порядку [PERSON] виниклу та непогашену заборгованість по Договору № R53400197482B від 16.02.2012 року на загальну суму 79\~857,03 грн. не погасив. Невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору зумовило звернення ПАТ «ВТБ Банк» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України). Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За приписами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частин 1 та 2). Крім того, слід зазначити і те, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням зазначеного індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Розрахунок 3 % річних та інфляційних витрат здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України та Листа Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 року з рекомендаціями відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.ст. 1047, 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] в порушення умов Договору №R53400197482B від 16.02.2012 року та зазначених вище норм чинного законодавства не надавав своєчасно ПАТ «ВТБ Банк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, тобто свої зобов'язання, визначені цим договором, виконував несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим у [PERSON] перед ПАТ «ВТБ Банк» виникла та залишається і наданий час непогашеною заборгованість по Договору № R53400197482B від 16.02.2012 року на загальну суму 79\~857,03 грн., яка складається з: - 51\~973,18 грн. заборгованість за кредитом; -\~8\~906,64 грн. заборгованість за простроченим кредитом; - 6\~048,13 грн. заборгованість за відсотками; - 5\~273,95 грн. заборгованість за простроченими відсотками; - 7\~079,77 грн. сума штрафних санкцій ( 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочки), нарахованих за несвоєчасну сплату кредиту та процентів за користування кредитом відповідно до п.7.1 Кредитного договору; - 116,38 грн. 3 % річних на прострочені платежі з погашення кредиту та відсотків за користування кредитом; - 458,98 грн. інфляційні нарахування на прострочені платежі з погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України). Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог ПАТ «ВТБ Банк», у зв'язку з чим позовна заява ПАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 79\~857,03 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати понесені ПАТ «ВТБ Банк» при розгляді справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved