Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

26.08.2016 року позивач [PERSON] звернувся до Вінницького районного суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позов позивачем мотивовано тим, що 28.10.2013 р. померла його дружина - [PERSON] Вказує, що спадкоємця першої черги за законом після смерті [PERSON] він , як чоловік та її діти відповідачі [PERSON] та [PERSON] Спадщину він після смерті дружини прийняв, так як звернувся до нотаріальної контори в 6-ти місячний строк із відповідною заявою, крім того, він постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті матері не приймали та на неї не претендують. Після смерті [PERSON]Г відкрилась спадщина на будинок №16 по вул. Першотравневій в с. Оленівка Вінницького району Вінницької області, та на земельну ділянку, площею 2,2160 га, кадастровий номер 052068460001:001:0046, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом він не має можливості, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності, спадковий будинок належить до суспільної групи господарств колгоспний двір, при цьому не зазначена частка будинку, яка перебуває у власності спадкодавці, а також на Державному акті на спадкову земельну ділянку містяться рукописні написи, у звязку з чим , нотаріус відмови йому у видачі свідоцтва. Зазначає, що членами колгоспного двору станом 15.04.1991 р. значилися спадкодавець [PERSON] - голова двору, він та [PERSON] дочка спадкодавця. Відповідач [PERSON]- дочка голови двору в 1989 р. вийшла з двору, частки станом на 15.04.1991р. не мала. Відповідач [PERSON] Н,П.- дочка голови двору в 1989р. вийшла з двору в 2010р., на протязі трьох років не витребувала своєї частки з майна колишнього колгоспного двору. Вважає, що, спадковий житловий будинок належить йому та спадкодавцю по ? частці кожному. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок №16 по вул. Першотравневій в с. Оленівка Вінницького району Вінницької області, з яких - ? частка, як частка члена колгоспного двору , а 1/2 частка в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 28.10.2013 року та земельну ділянку площею 2,2160 га, кадастровий номер 052068460001:001:0046 на яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі Державного акту про право на земельну ділянку серії ВН №213864, виданий на підставі розпорядження Вінницької РДА від 16.04.2004р. №326, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 28.10.2013р. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у уповному обсязі та просив його задовольнити. Відповідачі -[PERSON] та [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Вінницького району, також в судове засідання не зявився та надав заяву про розгляд даної справи у його відсутності, не заперечує з приводу задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.10.2013 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об'єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке зберіглося. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до ч.1 ст.325 ЦК України, субєктами приватної власності є фізичні та юридичні особи. Згідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ч.1 ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Судом також встановлено, що спадкоємця першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти відповідачі [PERSON] та [PERSON] та позивач [PERSON] Спадщину позивач після смерті дружини прийняв, так як звернувся до нотаріальної контори в 6-ти місячний строк з відповідною заявою, крім того, позивач постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою від 08.04.2014 року, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Вінницького району (а.с.24). Інші спадкоємці першої черги за законом [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті матері не приймали та на неї не претендують. Особи, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відсутні, що підтверджується копією спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] та заявами про визнання позову. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на частину будинку №16 по вул. Першотравневій в с. Оленівка Вінницького району Вінницької області. З копії свідоцтва від 21.08.1990 р. про право особистої власності на будинковолодіння №16 по вул. Чапаєва в с. Оленівка Вінницького району вбачається, що дане домоволодіння відноситься до суспільної групи господарств колгоспний двір, головою якого є [PERSON] (а.с.21). Членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року згідно погосподарської книги за 1991 рік значилися: голова двору [PERSON], члени двору- Рябоконь П.Г. та [PERSON], які набули право власності на майно колгоспного двору, тому їх частки в спірному будинку становили по 1/3 частці кожного. Член двору відповідач [PERSON] вийшла з двору в 2010 р., на протязі трьох років не витребувала своєї частки з майна колишнього колгоспного двору, що підтверджується виписками з по господарських книг за 2006-2010р.р. 2011-2015р.р., передбачено ст. 126 ЦК УРСР. Таким чином, частка голови колгоспного двору [PERSON] та частка члена колгоспного двору [PERSON] в будинковолодінні №16 по вул. Чапаєва в с. Оленівка Вінницького району складала по 1\\2 за кожним. Крім ? частки спадкового будинку №16 по вул. Чапаєва в с. Оленівка, Вінницького району після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 2.2160 га, кадастровий номер 052068460001:001:0046, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ВН №213864, виданий па підставі розпорядження Вінницької РДА від 16.04.2004р. №326 (а.с.22). Позивач звернувся до державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті [PERSON], однак відповідно до листа від 28.07.2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене вище будинковолодіння, в зв'язку з тим, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, встановити з свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння яка частка зазначеного вище будинку належала спадкодавцю не представляється можливим. До того ж на вищезазначеному документі відсутній відбиток гербової печатки виконкому та підпис посадової особи [PERSON] сільської Ради народних депутатів. Також, у Державному акті на право власності на спадкову земельну ділянку містяться незастережні виправлення (дописки) (а.с.16). З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки будинковолодіння №16 по вул. Першотравневій в с. Оленівка, Вінницького району Вінницької області, відносилось до категорії колгоспного двору, у Державному акті на право власності на спадкову земельну ділянку містяться незастережні виправлення (дописки), позасудового шляху вирішити даний спір у позивача не має, позивач спадщину після смерті дружини прийняв, тому задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved