Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

24 жовтня 2017 року до суду звернулася [PERSON] в інтересах [PERSON]\~ до [PERSON] про порушення виконання договірних зобовязань за договором процентної позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір процентної позики, та додаткову угоду №1 до договору процентної позики від 31.01.2017 року. Представник позивача просив стягнути з відповідача основну суму боргу у розмірі 500\~000,00 ( пятсот тисяч) гривень; суму процентів за користування грошовими коштами в розмірі 480\~000,00 (чотириста вісімдесят тисяч) гривень; суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 95\~692 (девяносто пять тисяч шістдесят девяносто дві) гривні 34 копійки; три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 15\~737 (пятнадцять тисяч сімсот тридцять сім) гривень 70 копійок; пеню за кожний день прострочення в сумі 465\~000 (чотириста шістдесят пять тисяч) гривень; штраф за порушення сплати процентів в розмірі 100\~000 (сто тисяч) гривень, а також судовий збір в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень. 27 жовтня 2017 року до суду надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача. Наступного робочого дня 30 жовтня 2017 року по справі винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у звязку з недотриманням позивачем вимог ст.119 і 120 ЦПК України. 06 листопада 2017 року стороною позивача було подано уточнення до позову (а.с. 37-39) усунуто недоліки, викладені в ухвалі. Та подано заяву про забезпечення позову, яка була розглянута та прийняте відповідне процесуальне рішення. 13 листопада 2017 року стороною позивача було подано заяву про забезпечення позову, яку ухвалою суду було залишено без руху, у звязку з відсутністю підтвердження сплати судового збору. 01 грудня 2017 року за вказаною заявою винесено ухвалу по суті. Після внесення змін до ЦПК України від 15.12.2017 року, за згодою сторони позивача судом винесено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, та продовження розгляду справи при заочному розгляді зі стадії дослідження обставин справи та перевірки їх доказами. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не подавав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні надала анілогічні позову пояснення, позовні вимоги підтримала, в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявлявся, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзив до суду не подавав. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. 01 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір процентної позики (а.с.7-8). Відповідно до умов договору (п.2.1.) сума позики становить 500\~000 (пятсот тисяч) гривень. Відповідно п.2.2. договору, щомісячний розмір процентів за цим договором складає 8 (вісім) % від розміру позики. Відповідно п.2.3. договору, сплата процентів за цим договором здійснюється щомісячно у готівковій формі шляхом передачі грошових коштів позикодавцю або у без готівковій формі шляхом переказу грошових коштів на картковий рахунок позикодавця не пізніше 4-х днів з дати місяця, наступним за місяцем, в якому такі проценти повинні бути нараховані. Нарахування та сплата процентів здійснюється позичальником самостійно без окремої вимоги позикодавця (п.2.4. договору). Відповідно п 3.1. договору, строк надання позики позичальнику становить чотири місяці з моменту підписання цього договору. Остаточною датою повернення позики є 01 лютого 2017 року що передбачено Додатковою Угодою №1 до Договору процентної позики від 31 січня 2017 року (а.с. 9). П. 5.4 договору сторони погодили, сплату позичальником на користь позикодавця в разі порушення строку повернення позики, пені в розмірі 1% від розміру позики за кожень день прострочення, при цьому пеня на проценти не нараховується. Сторонами у п. 5.5 договору передбачено, що при порушенні позичальником строку сплати процентів більше, ніж на один місяць, він зобовязаний ... сплатити штраф 20% від розміру позики. [PERSON] умови договору виконав, та надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 500\~000 грн., що підтверджується оригіналом розписки від 01 жовтня 2016 року. На підставі згадуваних доказів та відповідно встановлених обставин справи, суд вважає, що між сторонами по справі виникли правовідносини внаслідок укладання та виконання договору позики, та стягнення відповідних грошових сум, передбачених умовами договору та сум внаслідок порушення грошових зобовязань. Спірні правовідносини регулюються наступними нормами права, які і застосовує суд при вирішенні даної справи. Згідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України у разі якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплатити проценти. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи підставність позовних вимог, суд зазначає наступне. Станом на 19.10.2017 року відповідач умови договору не виконав, позичені кошти не повернув, отже вимоги позивача щодо стягнення суми боргу в розмірі 500\~000 грн. та суми процентів за користування грошовими коштами в розмірі 480\~000 грн. підлягають задоволенню. Аргументи позивача та розрахунок сум є переконливими, норми права на які він посилався (ст. 1046 ЦК) є відповідними. Розглядаючи вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне. Як було вказано раніше, у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Вказане посилання є вірним і ця норма підлягає застосуванню. Однак, суду надано розрахунок інфляційних втрат та 3% річних (а.с. 13) при цьому, розрахунок здійснений виходячи із суми 500\~000 грн., тобто основної суми заборгованості. Укладений між сторонами договір не містить обовязку повернення основної суми заборгованості частинами, натомість сторони встановили що остаточним датою повернення є 01 липня 2017 року, обумовивши у п.4.4 договору і порядок повернення коштів. Отже, суд не погоджується із періодом, який сторона позивача застосувала для розрахунку відповідних сум. Остаточною датою повернення позики погодженою сторонами суд вважає 01 липня 2017 року включно, отже, після вказаної дати в разі невиконання обовязку повернення отриманих коштів позичальник вважається таким, що прострочив грошове зобовязання. Датою, по яке суд розраховує інфляційні втрати та 3% річних є 19.10.2017 року, зважаючи на зазначення цієї дати у розрахунку позивача, та підтвердження вірності вимог представником в судовому засіданні. Отже, сума інфляційних втрат по основному зобовязанню в розмірі 500\~000 грн. за період з 02 липня 2017 року по 19 жовтня 2017 року становить 16\~635 грн. 09 коп. (індекси інфляції за відповідні місяці складали 100.2, 99.9, 102.0, 101.2) а сума 3 % річних буде складати 4479 грн. 00 коп. Аналогічно, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача суми пені, передбаченої п.5.4 договору за порушення строку повернення позики, який було описано вище, та розрахувати пеню за період з 02.07.2017 року по 01.10.2017 року (дата яку позивач застосував в розрахунку) (92 дня прострочення*1% від суми заборгованості в розмірі 500\~000) в сумі 460000 грн. 00 коп. Крім того, задоволенню в повному обсязі на думку суду підлягають вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми штрафу, передбаченого п. 5.5 договору в розмірі 20% від розміру позики за порушення строку сплати процентів більш ніж на один місяць. При цьому суд не може сприймати такі вимоги як тотожні із сумою договірної пені, адже, як вбачається із суті договору, пеня стягується за порушення строку повернення основного зобовязання, штраф за порушення строку повернення процентів. Зважаючи на наведене позов підлягає задоволенню частково. При поданні позову до суду позивач сплатив 8000 гривень 00 копійок судового збору, про що засвідчує платіжне доручення (а.с. 38). Відповідно до ч. 1 ст. 141\~ ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно до задоволеного позову в сумі 7520 (сім тисяч пятсот двадцять) гривень 00 копійок (94 %).

Outcome: partial