overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

26.02.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Вказала, що з 02 березня 2012 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, тому шлюбні відносини було припинено в липні 2014 року, відповідач проживає окремо. Збереження шлюбу за викладених обставин вона вважає неможливим. Посилаючись на викладене, позивач прохала розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON], її представник за довіреністю [PERSON] не з'явилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, вказали, що позов підтримують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В заяві до суду прохав розглянути справу за його відсутності, вказав, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 2 березня 2012 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 129. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з липня 2014 року через втрату взаєморозуміння та почуття один одного, виникнення непримиренних протиріч. Спільного господарства не ведуть , проживають за різними адресами. Клопотання про надання терміну для примирення ні від дружини, ні від чоловіка не надходило. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дитини. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

26.02.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28.11.1987 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом ЗАГСу м. Красноармійська, Донецької області, актовий запис № 667 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час повнолітній. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені у грудні 2013 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 28 листопада 1987 року Відділом ЗАГСу м. Красноармійська, Донецької області, актовий запис № 667 (а.с. 3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час повнолітній (а.с. 4). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2013 року через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

26.02.2015 року позивач звернувся до суду до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі ? частини від всіх видів заробітку до закінчення навчання. В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 08.04.2003 року отримував на утримання сина аліменти до досягнення ним повноліття. З вересня 2012 року та по теперішній час, [PERSON] навчається у Слов'янському коледжі Національного Авіаційного Університету, форма навчання денна, закінчення навчання 30.06.2016 року. У зв'язку з цим, просив стягнути на утримання сина на час навчання аліменти. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], позивач з відповідачем є його батьками (а.с. 8). Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно довідки №02/670 від 30.09.2014 року Національного авіаційного університету Відокремленого структурного підрозділу Слов'янський коледж, [PERSON] є курсантом третього курсу денної форми навчання вказаного навчального закладу, строк навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року. Згідно з вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд виходив з того, що відповідно до ст.182 СК України, відповідач може надавати матеріальну допомогу, та у свою чергу син її потребує, та врахував той факт, що відповідач не заперечував проти задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання слід задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

26.02.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 07.04.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що останнім часом сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. У сторін різні погляди на шлюб та сімю, відсутні почуття любові та поваги. У зв'язку з тим, що ведення спільного господарства та сумісне проживання між сторонами припинено, позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO]. 23.06.2015 року ухвалою Київського районного суду міста Одеси було зупинено провадження по справі про розірвання шлюбу та надано строк для примирення до 24 грудня 2015 року. Примирення між сторонами не відбулось та ухвалою суду від 18.01.2016 року було відновлено провадження по справі. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

26.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № К3V3GA 15006004 від 25.05.2007 року [PERSON] року отримав кредит у розмірі 30 000 Дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором, а відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором . Відповідач станом на 13.01.2015 рік має заборгованість - 73 024,29 дол.США ,яка складається з наступного: 24 744, 69 дол.США - заборгованість за кредитом: 19 484,52 дол.США - заборгованість по процентам за користування кредитом;2715,74 дол.США - заборгованість по комісії ; 22 586 ,89 дол.США - пеня; а також штраф відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг: 15,85 дол. США - штраф (фіксована частина), 3 476,59 дол.США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов*язання за кредитним договором з [PERSON] було укладено 25.05.2007 договір поруки , відповідно до ст.ст.610, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі , що і боржник . До поручителя 29.01.2015 року було направлено вимогу із зазначенням невиконаних зобов*язаннях . Просять стягнути з відповідача заборгованість, витрати по сплаті судового збору 3 654 грив . та витрати на публікацію в пресі . Представник позивача в одному з судових засіданнях , позов підтримують, в наступні не з*явився , подав письмову заяву в якій просить позов задовольнити , проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач по справі в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Виходячи з вищенаведеного та зі згоди позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

26.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15.10.2005 року, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, телефонограмою повідомив суд про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с.10). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, дочка фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу їх спільній дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

26.02.2015 року позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося через різні характери та різні погляди на сімейне життя. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.05.1987 року, від шлюбу малолітніх дітей не мають. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося, через несумісність характерів, взаємне непорозуміння та відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю, з 2010 року спільного господарства не ведуть. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше збереження сім'ї за викладених обставин буде носити формальний характер та суперечити інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

26.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 05 лютого 2000 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаємопорозуміння, у них різні погляди на життя і шлюбно-сімейні відносини, які між ними припинені з жовтня 2014 року. Між ними втрачена довіра та почуття любові. Спору щодо розподілу сумісного майна та місця проживання дитини немає, син буде проживати біля неї. А тому позивач просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам та стягнути з відповідача витрати, понесені нею по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про одруження, сторони 05 лютого 2000 року зареєстрували шлюб; - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з жовтня 2014 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам, відповідача згоден з позовом. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати понесені нею по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджено квитанцією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

26.02.2015 року позивач звернулася до суду та свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Однак відповідач коштів на утримання дитини не надає. Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1 / 3 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач вимоги підтримує, відповідач позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. /а.с.2/ Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що визнано сторонами. Сторони не досягли згоди з приводу утримання дитини. З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані ст.ст. 180-183, 191 СК України, відповідно до положень яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення дитиною повноліття, в тому числі шляхом стягнення аліментів на підставі рішення суду у твердій грошовій сумі або частині від доходу з дня подачі позову до суду. На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в заявленому позивачем розмірі з дня подачі позову до суду. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору. Відтак відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

26.02.2015 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 19 січня 2007 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб в Палаці одруження м. Маріуполя, актовий запис №15. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO]. Просила розірвати шлюб, зазначаючи, що у них з відповідачем змінилися погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу бажала змінити прізвище- з «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів. Спір стосовно розподілу майна між сторонами відсутній. Спір стосовно місця мешкання дітей також відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

26.02.2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд, з урахуванням уточнень від 02.09.2015 року стягнути з відповідача на користь Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 283392,43 гривень, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач отримав грошову суму, однак зобовязання за договором не виконав. Представник позивача у судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнала, просила розглядати справу за її відсутності. Суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № VIUPGI0000003766 від 29.02.2008 року [PERSON] (далі - Відповідач) отримала кредит у розмірі 93750,00 гривень на термін до 01.03.2018 року та зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 27.08.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 283392,43 грн., яка складається з наступного: -85210,87 грн. заборгованість за кредитом; -86197,03 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -86221,58грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; -25762,95 - штраф (процентна складова)/ У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст.. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved