Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

24 червня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь на відшкодування моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України 30\~000,00 грн шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку України, яка була завдана протиправними діями відповідача, що встановлено у рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду у рішенні 29 квітня 2021 року та постанові Верховного Суду від 18.09.2019. Позов мотивовано тим, що 22 травня 2019 року позивач подав до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяву, в якій просив скласти і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідку про розмір його грошового забезпечення з 5 березня 2019 року з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення: премії, надбавка за виконання особливо важливих завдань, надбавки за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям. У листі від 23 травня 2019 року відповідачем відмовлено у складанні довідки. [PERSON] посилався на те, що постановою Верховного Суду від 18 вересня 2020 року і рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року встановлено, що з травня 2019 року по вересень 2020 року відповідач протиправно відмовляв у складанні довідки про розмір грошового забезпечення позивача і надання до органів Пенсійного фонду України для перерахування розміру пенсії. 24 вересня 2020 року Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки була складена і направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідка про розмір грошового забезпечення позивача на виконання рішення від 30 серпня 2019 року і постанови від 18 вересня 2020 року. 03 березня 2021 року позивач звернувся до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про внесення змін у довідку №ФЧ55193 від 24.09.2020, вказавши розмір премії 35% - 2 072,00 грн від посадового окладу відповідно до тарифного розряду для перерахунку розміру пенсії з 05.03.2019 та направлення її до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Листами від 01.02.2021 №5/563с та від 05.03.2021 № 5/1450с відповідач повідомив позивачу у зв`язку з тим, що довідка №ФЧ55193 від 24.09.2020 видана на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 №620/1918/19, в якому чітко визначено розмір премії 10%, тому підстави для складання нової довідки відсутні. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року у справі №620/2439/21, яке набрало законної сили 31 травня 2021 року, визнано протиправними дії Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови скласти оновлену довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] , станом на 05.03.2019, з урахуванням розміру премії 35% від посадового окладу тарифного розряду 30; зобов`язано Чернігівський обласний центр комплектування та соціальної підтримки скласти оновлену довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] , станом на 05.03.2019, зазначивши розміру премії 35% від посадового окладу тарифного розряду 30, який встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою від 28.12.2018 №248/9240, та подати до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області для перерахунку пенсії з 01.04.2019. За доводами позивача, протиправні дії відповідача призвели до заподіяння йому моральної шкоди у розмірі 30\~000,00 грн, яка виразилася у душевних стражданнях, руйнуванні життєвих планів та соціальних зв`язків, значному погіршенні стану здоров`я, психічних розладах, приниженні честі та гідності. Ухвалою судді\~від 29 червня\~2021\~року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами та визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений частиною сьомою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) строк Чернігівський обласний\~територіальний центр\~комплектування та\~соціальної підтримки\~подав відзив,\~в якому\~просить в\~задоволенні позову\~відмовити. Відповідач посилається на те, що на час звернення позивача 19 травня 2021 року із заявою про видачу довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії залишалось неврегульованим питання порядку дій суб`єктів владних повноважень, задіяних в питанні перерахунку пенсій. За доводами Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, 12 травня 2021 року ним було отримано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року у справі №620/2439/21. 13 травня 2021 року відповідач підготував нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії та направив її на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області для перерахунку позивачу пенсії на підставі даної довідки. Крім того, Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки зазначає, що позивач, обґрунтовуючи моральну шкоду, посилається лише на нормативні акти, які регулюють її стягнення, не маючи належних та допустимих доказів, які б свідчили, що погіршення стану здоров`я спричинене саме діями відповідача. 25 серпня 2021 року позивач подав клопотання про залишення без розгляду відзиву Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22 травня 2019 року [PERSON] звернувся до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про складення довідки про розмір грошового забезпечення з 05.03.2019 та направлення її до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Листом №5/2329с від 23 травня 2019 року Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки відмовив у складанні такої довідки. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 18 вересня 2020 року, частково задоволено позовні вимоги [PERSON] ; визнано протиправними дії Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови внести у довідку про грошове забезпечення [PERSON] додаткові види грошового забезпечення: премії у розмірі 10% від посадового окладу, надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 80%, надбавки за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (за роботу з таємними виробами, носіями, документами) у розмірі 15%; зобов`язано Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] , з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років (50%), премії у розмірі 10% від посадового окладу, надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 80%, надбавки за службу в умовах режимних обмежень (за роботу з таємними виробами, носіями, документами) у розмірі 15%; в решті позову відмовлено (а.с. 9-15). Листом №5/4434с від 24 вересня 2020 року Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направив начальнику Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та [PERSON] довідку про розмір грошового забезпечення на [PERSON] від 24.09.2020 року №ФЧ55193. Вищезазначений факт підтверджується позивачем у його позовній заяві. 03 березня 2021 року позивач звернувся до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про внесення змін у довідку №ФЧ55193 від 24.09.2020, вказавши розмір премії 35% - 2 072,00 грн від посадового окладу відповідно до тарифного розряду для перерахунку розміру пенсії з 05.03.2019 та направлення її до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Листами від 01.02.2021 №5/563с та від 05.03.2021 № 5/1450с відповідач повідомив позивачу, що довідка №ФЧ55193 від 24.09.2020 видана на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 №620/1918/19, в якому чітко визначено розмір премії 10%, тому підстави для складання нової довідки відсутні (а.с. 26, 27). Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року у справі №620/2439/21, яке набрало законної сили 31 травня 2021 року, визнано протиправними дії Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови скласти оновлену довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] , станом на 05.03.2019, із урахуванням розміру премії 35% від посадового окладу тарифного розряду 30; зобов`язано Чернігівський обласний центр комплектування та соціальної підтримки скласти оновлену довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] , станом на 05.03.2019, зазначивши розміру премії 35% від посадового окладу тарифного розряду 30, який встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою від 28.12.2018 №248/9240 та подати до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області для перерахунку пенсії з 01.04.2019 (а.с. 16-18). Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. Стаття 6 Конституції України визначає, що Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» установлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», а також особливості їх виконання. Статтею 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» установлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником яких є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності в зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440. Відповідно до підпункту 2 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, врегульований Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок) (пункт 1 Порядку). У пункті 3 Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). При цьому боржники в контексті пункту 2 Порядку це визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства. У частині другій статті 2 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) встановлено, що учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України). Тлумачення статей 2, 11, 172, 1167, 1173 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою. Тобто боржником є відповідний орган державної влади, який бере участь у справі як відповідач. Аналогічні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 459/274/17 (провадження № 61-25576сво18). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Виходячи з положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 липня 2017 року №492-р «Про реалізацію пілотного проекту щодо утворення територіального центру комплектування та соціальної підтримки», Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки є місцевим органом військового управління органу державної влади Міністерства оборони України, який завдав шкоди та на якого поширюються правила, передбачені статтею 1173 ЦК України. Протиправність дій Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови скласти оновлену довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] , станом на 05.03.2019, встановлена рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року у справі №620/2439/21. Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, через протиправні дії посадових осіб Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Шитікову О.В. було завдано моральної шкоди, проте завдана позивачу моральна шкода має бути відшкодована винною особою - боржником в контексті пункту 2 вказаного вище Порядку (Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки), а на Державне казначейство України покладається функція з виконання рішення суду щодо стягнення коштів з боржника Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на підставі виконавчого документа (пункт 3 Порядку). Суд вважає доведеним завдання позивачу вказаними протиправними діями та бездіяльністю відповідача моральних страждань, вину вказаного органу, а також причинний зв`язок між шкодою та протиправними діями відповідача, виходячи з наступного. Протиправні дії відповідача, які виразилися у відмовах видати необхідні позивачеві довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку його пенсії очевидно мали вплив на його здоров`я, враховуючи похилий вік та медичні проблеми зі здоров`ям (ІІІ група інвалідності); позивачу завдано втрат немайнового характеру у вигляді душевних страждань, порушення звичайного способу життя, психологічного навантаження, втрати емоційної стабільності через тривогу за подальшу долю та потребувало додаткових зусиль для організації свого життя позивачем. Само по собі відновлення становища позивача, яке існувало до порушень його прав, шляхом ухвалення судами рішень на користь позивача, не може компенсувати позивачеві його немайнових втрат, оскільки кожного разу позивач був змушений звертатися до суду, вказані звернення до суду та очікування позитивних рішень на свою користь тривали з 2019 по 2021 роки, протягом цього часу він звертався до відповідача, суду з приводу порушення своїх прав відповідачем, змушений був відчувати безпорадність і пригніченість від таких дій саме від державного органу, який має належно виконувати покладені на нього обов`язки. Наведене є достатніми доказами того, що позивачу було завдано моральної шкоди, та погоджується із його доводами про порушення звичного способу життя та докладання додаткових зусиль в організації свого життя. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 750/1591/18-ц (провадження № 14-261цс19) вказано, що «згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України). Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується. З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду вважала обґрунтованими та справедливими висновки судів попередніх інстанцій про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди, оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що відповідачем протиправно не сплачувалась пенсія, на яку позивач має право на підставі судового рішення. Підставно суд стягнув і 3 тис. грн на правову допомогу». За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Встановивши наявність умов, необхідних для відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення компенсації моральної шкоди. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Враховуючи характер та обсяг заподіяної моральної шкоди, тривалості часу та зусиль, необхідних для відновлення свого права, тривалості часу усунення інших негативних наслідків та моральних страждань, за умови наявності у позивача інвалідності, суд, виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, визначає розмір компенсації моральної шкоди в сумі 7000,00 гривень. При цьому позивачем не надано доказів, що його стан здоров`я погіршився саме внаслідок протиправних дій Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, враховуючи також те, що згідно з довідкою МСЕК третю групу інвалідності [PERSON] було встановлено у 2010 році. На підставі викладеного,

Outcome: partial