Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

25.02.2019 відкрито провадження в справі. Свої вимоги заявник мотивує тим, що вона є внутрішньо переміщеною особою та на даний час мешкає в м. Охтирці Сумської області. [INFO] помер її чоловік [PERSON], [INFO], в м. Макіївка Донецької області, яке є тимчасово окупованою територією України. Так як факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, їй не вдалося отримати свідоцтво про смерть чоловіка. Тому просить встановити факт смерті [PERSON] В судовому засіданні заявник підтримала вимоги та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився. Суд, проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно зі ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 18.08.1979 Палацом одруження м. Макіївка Донецької області, вбачається, що 18.08.1979 заявник зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO]. Згідно фактичних даних, які містяться у свідоцтві про смерть серії [NUMBER], виданому [INFO] «Горняцьким відділом ЗАГС м. Макіївка Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної республіки» та довідці про причини смерті (до форми №106/у №229, видається для поховання), [PERSON], [INFO], помер [INFO] в м. Макіївка Донецької області. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Місто Макіївка Донецької області, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. А згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», м. Макіївка Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000, передбачено, що підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Отримані заявником медична довідка про причини смерті та свідоцтво про смерть не можуть бути використані для реєстрації смерті [PERSON] на території України. Таким чином, можливості зареєструвати смерть свого чоловіка на підставі зазначених документів у заявника немає, так як вони видані на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. З огляду на викладене, враховуючи, що реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті [PERSON] неможлива, суд дійшов висновку про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved