Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

25.01.2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом, у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати СГІРФО Новоград-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області зняти її з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивує тим, що з 18.11.2004 року їй на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS] У цьому будинку зареєстрована відповідач [PERSON], яка була дружиною [PERSON]. [PERSON], який являється братом позивача, на даний час не проживає та не зареєстрований за цією адресою. Шлюб між відповідачем та [PERSON] розірвано. Відповідач [PERSON] у зазначеному будинку не проживає, участі в оплаті послуг не приймає, добровільно знятись з реєстраційного обліку відмовляється. У зв'язку з цим позивач змушена звернутися до суду з цим позовом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач позов не визнала, заперечила проти задоволення позову. Посилається на те, що вона відмовляється знятися з реєстрації оскільки у неї є неповнолітня дитина. Суд, заслухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника органу опіки та піклування Скибу О.Г., дослідивши матеріали справи прийшов наступного висновку. Встановлено, що позивачу належить на праві власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування та витягом з Державного реєстру (а.с. 4-6). Згідно копії будинкової книги та довідки Новоград-Волинського РС УДМС України в Житомирській області [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-10). У судовому засіданні відповідачка не заперечила, що вона не проживає у будинку за місцем реєстрації. Зазначила, що проживає за іншою адресою. У судовому засіданні було встановлено, що плату за комунальні послуги не проводить. Комунальні послуги сплачує позивач. Щодо пояснень відповідача про те, що її не вправі позивач знімати з реєстрації оскільки вона має неповнолітню дитину судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про народження дитини - [PERSON], батьком є [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Батько дитини [PERSON], як свідок, зазначив, що не заперечує проти того, щоб дитину було зареєстровано за його місцем реєстрації, а саме за адресою: [ADDRESS] Крім цього, [PERSON], яка являється бабусею неповнолітнього [PERSON] та власницею будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] також не заперечувала та наполягала на реєстрації дитини за адресою батька ([ADDRESS]). Отже, посилання відповідача та представника Органу опіки та піклування на те, що неповнолітній дитині немає де зареєструватися є безпідставним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічної думки дійшли судді Верховного Суду України у Постанові від 16.01.2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст. 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Враховуючи те, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу, відповідач не проживає у цьому будинку, не користується житлом, комунальні послуги не сплачує, однак не здійснила зняття з реєстраційного обліку у будинку позивача, чим чинить перешкоди позивачу у здійсненні права користування та розпорядження майном, суд вважає, що позов у частині визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Однак, в частині позовної вимоги про зобов'язання СГІРФО Новоград-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] слід відмовити, оскільки згідно позовної заяви СГІРФО Новоград-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області не вказано як відповідача. Крім цього, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження відмови СГІРФО Новоград-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області у знятті з реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано доказів на підтвердження вимог позовної заяви у частині зобов'язання СГІРФО Новоград-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: [ADDRESS].

Outcome: partial