Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

24\~грудня 2020\~року позивач[PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до Миргородського\~міськрайонного суду\~Полтавської області\~з позовом\~до відповідача [PERSON] про звернення стягнення заборгованості по аліментах на спадкове майно. У позовній заяві просить у рахунок погашення заборгованості [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] , зі сплати аліментів у сумі 121 047, 56 грн., звернути стягнення на спадкове майно, а саме: 1/8 частини квартири [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] , шляхом визнання права власності на цю частину нерухомого майна за малолітнім [PERSON] , [INFO] , з правом реєстрації вказаного майна у відповідних органах та установах, в порядку передбаченому вимогами діючого законодавства. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28 лютого 2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено та зареєстровано шлюб. У даному шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який постійно проживає разом із позивачем. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.07.2011 року шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2010 року у справі №2-666/10, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.03.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2010 року у справі №2-665/10, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 31.03.2010 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , 3-х років. 14.07.2010 року державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання вищевказаних судових рішень. За весь період стягнення аліментів боржник - [PERSON] офіційно ніде не працював та відповідно не сплачував аліменти на утримання дитини та утримання позивача до досягнення дитиною 3-х років, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів. [INFO] [PERSON] помер. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 28.10.2020 року, складеного головним державним виконавцем Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), станом на 29.05.2020 року за [PERSON] значиться заборгованість зі сплати аліментів на дитину, сина [PERSON] - [INFO] , в сумі 109 354,99 грн. (сто дев`ять тисяч триста п`ятдесят чотири гривні 99 копійок). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 22.10.2020 року, складеного державним виконавцем Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), станом на 01.10.2012 року за [PERSON] значиться заборгованість зі сплати аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] 3-х років, в сумі 11 692,57 грн. (одинадцять тисяч шістсот дев`яносто дві гривні 57 копійок). Загальний розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини та утримання [PERSON] до досягнення дитиною 3-х років, станом на 29.05.2020 року, становить 121 047, 56 грн. (сто двадцять одна тисяча сорок сім гривень 56 копійок). У вересні місяці 2020 року позивачу стало відомо, що після смерті [PERSON] , приватним нотаріусом Гриб Юлією Миколаївною відкрито спадкову справу, а заяву про прийняття спадщини, подала його мати - [PERSON] . Позивач зазначає, що 27 листопада 2020 року, тобто у строк, визначений статтею 1281 ЦК України, вона як кредитор померлого спадкодавця звернулася до приватного нотаріуса Гриб Юлії Миколаївни з відповідною заявою-претензією до спадкоємців майна [PERSON] . За інформацією приватного нотаріуса Гриб Ю.М. до складу спадщини [PERSON] входить нерухоме майно, а саме: 1/4 частини квартири [ADDRESS] . Крім того, позивач зазначає, що неодноразово усно та письмово зверталась безпосередньо до відповідача - [PERSON] з проханням у добровільному досудовому порядку сплатити заборгованість зі сплати аліментів, нині покійного [PERSON] , або відмовитись від прийняття спадщини на користь її малолітнього сина [PERSON] , однак постійно отримувала відмову та повне ігнорування своїх законних та обґрунтованих вимог. З огляду на викладені обставини, позивач звертається до суду з позовом про звернення стягнення на спадкове майно, оскільки вважає цей спосіб захисту найбільш ефективним, що забезпечить відновлення порушених майнових прав як позивача, так і її малолітнього сина [PERSON] . 28 грудня 2020 року ухвалою суду задоволено заяву [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] про забезпечення позову. З метою\~забезпечення позовунакладено\~арешт на\~нерухоме майно:\~квартиру [ADDRESS] (а. с. 31). Ухвалою суду від 04 січня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а. с. 44). 13.01.2021 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] на позовну заяву, який приєднано до матеріалів справи (а. с. 50-52). Відповідно до якого відповідачем позов визнається частково з наступних підстав. Відповідач визнає, що [INFO] помер її син [PERSON] . Після смерті сина спадщину у вигляді 1/4 частки квартири [ADDRESS] прийняли відповідач і в інтересах дитини її сина - [PERSON] , [INFO] - його матір [PERSON] , тобто кожним з них було прийнято спадщину по 1/8 частці квартири. Відповідач не заперечує тієї обставини, що її син за рішеннями Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 березня 2010 року по справах №2-665/10 та №2-666/10 зобов`язаний був сплачувати аліменти на утримання дитини та утримання позивачки. Чи сплачувалися її сином вказані аліменти та кошти на утримання, коли і в якому розмірі відповідачу невідомо, але вона не виключає виникнення заборгованості у свого сина по ним. Відповідач ставить під сумнів зазначену позивачем в позові заборгованість її сина по сплаті аліментів на дитину в розмірі 121 047,56 гривень, оскільки відсутні розрахунки з заборгованості її сина по аліментам за періоди з 2010 року по 2017 рік включно та вважає, що при відсутності розрахунків з заборгованості її сина, по аліментам за період з 2010 року по 2017 рік включно, суд не має можливості перевірити правильність розрахунку заборгованості станом на день смерті її сина. Відповідач зазначає, що ринкова вартість 1/8 частки квартири, як спадщини після смерті сина, що припадає на її долю по оцінці відповідача складає не більше 40 000 гривень. Саме ця обставина і зумовлює часткове визнання відповідачем позову [PERSON] . Відповідач погоджується з тим, що повинна за рахунок спадкового майна, отриманого після смерті сина розрахуватися за його борг по аліментам відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України. Відповідач зазначає, що згідна розрахуватися з позивачкою по боргу сина зі сплати аліментів в межах ринкової вартості 1/8 частки вищезазначеної квартири шляхом сплати цієї суми, але зауважує, що вимоги від 03 листопада 2020 року, копію якої додано до позову [PERSON] про таке відшкодування боргу вона не отримувала, про що свідчить відсутність доказів про вручення їй цієї вимоги. Відповідач заперечує, що позивач [PERSON] зверталась до неї з приводу погашення заборгованості сина або відмови від своєї частки спадщини на користь дитини сина, таких вимог перед нею озвучено не було, тому не було нагоди домовитися мирно вирішити спір. Ухвалою суду від 23 березня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 29.04.2021 року (а. с. 70-71). 29.04.2021 року у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача розгляд справи відкладено на 25.06.2021 року. 25.06.2021 року у зв`язку із неявкою представника позивача розгляд справи відкладено на 22.07.2021 року. 22.07.2021 року у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача розгляд справи відкладено на 27.09.2021 року. В судовому засідання позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Сахно Є. В. позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Позивач в судовому засіданні уточнила, що просить звернути стягнення на спадкове майно, а саме: 1/8 частини квартири [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] , шляхом визнання права власності на цю частину нерухомого майна за малолітнім [PERSON] , [INFO] , з правом реєстрації вказаного майна у відповідних органах та установах, в порядку передбаченому вимогами діючого законодавства у рахунок погашення заборгованості [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] , зі сплати аліментів на сина [PERSON] ,[INFO] , в сумі 109 354,99 грн. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Бондаренко С. Г. позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Відповідач стверджувала, що будь-яких претензій від позивач на сплату заборгованості по аліментах на утримання дитини від позивач вона не отримувала. Мали місце усні розмови про наявність заборгованості по сплаті аліментів . Треті особи: Приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гриб Юлія Миколаївна, Служба у справах дітей Миргородської міської ради належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Служба у справах дітей Миргородської міської ради 27.09.2021 року надала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при розгляді даної справи покладаються на розсуд суду, враховуючи інтереси малолітньої дитини. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 28 лютого 2009 року у відділі РАЦС по місту Миргород Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області між позивачем та [PERSON] було укладено та зареєстровано шлюб, який було розірвано Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.07.2011 року у справі № 2-552/11 (а. с. 12). У вказаному шлюбі [INFO] у них народився син - [PERSON] , який проживає разом із позивачем, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 23 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області (а. с. 17) та свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 14 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області (а. с. 16). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2010 року у справі №2-666/10 (а. с. 23), стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] (позивача) аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.03.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2010 року у справі №2-665/10 (а. с. 22), стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] (позивача) аліменти на її утримання, в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 31.03.2010 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , 3-х років. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 28.10.2020 року № 29054, складеного головним державним виконавцем Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А., станом на 29.05.2020 року сума заборгованості [PERSON] зі сплати на користь позивача [PERSON] аліментів на дитину, сина [PERSON] - [INFO] складає 109 354,99 грн.(а. с. 19). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 22.10.2020 року № 29164, складеного державним виконавцем Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Солодовник О. О., станом на 01.10.2012 року сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] 3-х років, складає 11 692,57 грн.(а. с. 20). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.06.2020 року, виданим Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а. с. 18). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 66174651, заведеної 27.07.2020 року приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гриб Юлією Миколаївною, на майно [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, а саме: 1/4 частини квартири [ADDRESS] . Померлий заповіту не склав, спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями за законом першої черги є син померлого [PERSON] і мати померлого [PERSON] . Після смерті [PERSON] заяву про прийняття спадщини, подала його мати - [PERSON] . Після того, як про це стало відомо позивачу, вона 26.11.2020 року звернулася в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Гриб Юлії Миколаївни із заявою (а. с. 104), в якій просила зупинити вчинення нотаріальної дії видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що вона буде звертатися до суду за захистом інтересів свого малолітнього сина та оспорюватиме її право на отримання відповідного свідоцтва в зв`язку із заборгованістю по аліментах та стягненню спадкового майна на користь свого сина та звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Виходячи зі змісту указаної норми це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування. Для всіх спадкоємців існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця, зокрема, часткова відповідальність. За змістом статті 194 СК України від погашення заборгованості за аліментами боржника не може звільнити жодна обставина. У випадку смерті платника аліментів його спадкоємці за рахунок наявних активів спадкової маси зобов`язані погасити заборгованість за аліментами на дитину. Обов`язок платника аліментів по їх сплаті після його смерті припиняється як нерозривно пов`язаний з його особою батька і не може бути виконаний іншою особою (стаття 608 ЦК України). Вищенаведені правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 161/11682/15-ц (провадження № 61-3563св18) та від 12 серпня 2020 року у справі справа № 199/5826/16-ц (провадження № 61-20217св19). У постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15 зроблено висновок, що «згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) зроблено висновок, що «сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань». У позовній заяві позивач стверджує, що у вересні 2020 року їй стало відомо, що після смерті [PERSON] , приватним нотаріусом Гриб Юлією Миколаївною відкрито спадкову справу, а заяву про прийняття спадщини, подала його мати - [PERSON] . Позивач зазначає, що 27 листопада 2020 року, тобто у строк, визначений статтею 1281 ЦК України, вона як кредитор померлого спадкодавця звернулася до приватного нотаріуса Гриб Юлії Миколаївни з відповідною заявою-претензією до спадкоємців майна [PERSON] . На запит суду приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гриб Юлією Миколаївною надано копію спадкової справи № 66174651, заведеної нею 27.07.2020 року на майно [PERSON] , проте в наданих суду копіях матеріалів спадкової справи відсутня заява-претензія до спадкоємців майна [PERSON] від 27 листопада 2020 року на яку посилається позивач. Разом з тим, в копіях матеріалів спадкової справи наявна заява від 26.11.2020 року з якою позивач звернулася в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Гриб Юлії Миколаївни (а. с. 104), в якій просила зупинити вчинення нотаріальної дії видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що вона буде звертатися до суду за захистом інтересів свого малолітнього сина та оспорюватиме її право на отримання відповідного свідоцтва в зв`язку із заборгованістю по аліментах та стягненню спадкового майна на користь свого сина. Проте суд вважає, що подання позивачем до нотаріуса вказаної заяви від 26.11.2020 року не можна вважати пред`явленням її вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину в розумінні ст. 1281 ЦК України, оскільки суть цієї заяви не відповідає вимогам ст. 1281 ЦК України. Крім того, позивач стверджує, що неодноразово усно та письмово зверталась безпосередньо до відповідача - [PERSON] з проханням у добровільному досудовому порядку сплатити заборгованість зі сплати аліментів, нині покійного [PERSON] , або відмовитись від прийняття спадщини на користь свого малолітнього сина [PERSON] , однак постійно отримувала відмову. На підтвердження чого до позовної заяви додано копію заяви - претензії щодо задоволення вимог кредитора від 03 листопада 2020 року адресованої відповідачу [PERSON] . Разом з тим, відповідач заперечує, що позивач [PERSON] зверталась до неї з приводу погашення заборгованості сина на утримання [PERSON] , як і заперечує отримання заяви - претензії від 03 листопада 2020 року, а позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували пред`явленням\~вказаних вимог до відповідача та направлення чи вручення відповідачу заяви - претензії щодо задоволення вимог кредитора від 03 листопада 2020 року. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивач у спосіб та у строки, передбачені законом не пред`явила свої вимоги про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, яка залишилася після смерті спадкодавця до відповідача, яка є спадкоємцем, який прийняв спадщину, після смерті [PERSON] . Встановивши зазначені обставини, суд доходить висновку про недотримання позивачем передбаченого статтею 1281 ЦК України шестимісячного строку пред`явлення вимоги, що є підставою для відмови у задоволенні позову. У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі справа № 640/6274/16-ц (провадження № 61-25487св18) роз`яснено, що «При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України 2004 року на час розгляду справи, та передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна». Надані суду сторонами та наявні в матеріалах справи докази не дають суду можливості встановити дійсний розмір вимог позивача (кредитора), оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 28.10.2020 року № 29054, складений головним державним виконавцем Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А., містить розрахунки суми заборгованості [PERSON] зі сплати на користь позивача [PERSON] аліментів на дитину, сина [PERSON] - [INFO] лише за період з листопада 2018 року по травень 2020 року, розрахунки з заборгованості по аліментам за періоди з березня 2010 року по листопад 2018 року відсутні. При відсутності розрахунків з заборгованості [PERSON] \~зі сплати\~аліментів на\~дитину за\~період з\~березня 2010\~року по\~листопад 2018\~року,\~суд не\~має можливості\~перевірити правильність\~розрахунку заборгованості\~станом на\~день смерті\~боржника[PERSON] , який є днем відкриття спадщини. Крім того, сторонами не надано суду доказів, які б надали суду можливість встановити вартість спадкового майна, тому суд не може встановити вартість спадкового майна, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. З огляду на зазначене відсутні підстави для задоволення позовних вимог, а тому суд доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову. Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed