Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

25 листопада 2015 року позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], що діє на довіреності, звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (надалі - ПАТ «МК «Азовсталь») про стягнення заборгованої індексації по заробітній платі та компенсації за невиплачену індексацію заробітної плати. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що він з 25.04.2001 року по 22.04.2013 року працював у ПАТ «МК «Азовсталь», після чого його було звільнено за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Під час його трудової діяльності на підприємстві, з квітня 2001 року, при виплаті заробітної плати не проводилась передбачена Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація заробітної плати. За таких обставин, вважав, що його порушені права на оплату праці мають бути відновлені шляхом зобов'язання підприємства провести та виплатити йому індексацію за період з 01.05.2003 року по 22.04.2013 року в сумі 86 328,75 грн., а сума компенсації, яка нараховується при втраті частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, у відповідності розрахунку та копій нарахованої заробітної плати за період з 01.05.2003 р. по 22.04.2013 р. складає 5746,77 грн. Крім того є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке привело до моральних страждань і вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Вважав, що 500 грн. є справедливою компенсацією завданої йому моральної шкоди. Також зазначав, що Відповідач повинен відшкодувати витрати на правову допомогу, а саме: за складання юристом позовної заяви та підготовки пакету документів для звернення до суду, складання запиту, проведення розрахунків про розмір заборгованості та юридичне консультування, тобто 1461,60грн. Посилаючись, зокрема на ст.ст 95, 110, 233 КЗпП України , ст.24 Закону України «Про оплату праці» , ст.ст.2,4, 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», ст.ст.1-6 Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», просив суд: стягнути з ПАТ «МК «Азовсталь» на його користь невиплачену (заборговану) індексацію заробітної плати за період з 01.05.2003 року по 22.04.2013 року з урахуванням компенсації, яка нараховується при втраті частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, у відповідності наданому розрахунку, разом в сумі 92 075,52 грн., а також стягнути з ПАТ «МК «Азовсталь» на його користь моральну шкоду в розмірі 500,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1461,60 грн. Відповідач ПАТ «МК «Азовсталь» позовні вимоги не визнало. Подало до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначило, що у період з 01.03.2003 по 22.04.2013 р. ПАТ «МК «Азовсталь» неодноразово підвищувало заробітну плату позивачу [PERSON] з урахуванням прогнозованого рівня інфляції випереджуючим шляхом, а також своєчасно індексувало її заробітну плату в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2013 року «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Також ПАТ «МК «Азовсталь» зазначило, що відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація проводиться тільки на суму нарахованого, але не виплаченого доходу, а у зв'язку з тим, що заробітна плата позивачу була індексована, у тому числі випереджаючим шляхом, то вимоги позивача [PERSON] про виплату суми компенсації задоволенню також не підлягають. Щодо стягнення моральної шкоди, то відповідач ПАТ «МК «Азовсталь» вказав, що ним не було допущено порушення трудових прав позивача, а сама по собі заборгованість з виплати заробітної плати не може бути підставою для стягнення моральної шкоди без підтвердження наслідків цієї шкоди. Крім того, позивач не довів той факт, що невиплачена, за його думкою, заборгованість з заробітної плати є для нього значною подією. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, то ПАТ «МК «Азовсталь» вважало, що вони не підтверджені належними фінансовими документами, а суму витрат є необгрунтованою з точки зору фактично наданих позивачці послуг, так як позовна заява є однотипною та не вимагала від адвоката серйозної юридичної експертизи обставин конкретної справи. Просило суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON], що діє на підставі довіреності, не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримували у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «МК «Азовсталь» Чайкіна О.О., що діє на підставі довіреності, в судове засідання також не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності з урахуванням позиції, викладеної у письмових запереченнях. Неявка в судове засідання сторін та їх представників, на думку суду не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про місце, день та час розгляду справи та на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] у період з 25.04.2001 по 20.12.2003 року перебував у трудових відносинах з ВАТ «Маркохім», яке було реорганізовано шляхом приєднання в ПАТ «МК «Азовсталь» та в якому позивач продовжив працювати до 22.04.2013 року (а.с.44-45). За цей період їй нараховувалась і виплачувалась заробітна плата. Відповідно до ч.3 ст.94 КЗпП України, питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ч.6 ст.95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.33 Закону України «Про оплату праці» у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (надалі - Закон про індексацію) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 (надалі - Порядок). Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (ч.1 ст.2 Закону про індексацію, п.2 Порядку). Відповідно до ч.1 ст.4 Закону про індексацію, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Відповідно до ст.5 Закону про індексацію, підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Пункт 11 Порядку передбачає, що підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. При цьому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону про індексацію. Абзац 5 цього пункту також передбачає, що для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації, зазначений в частині першої цієї статті. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Суд відкидає доводи відповідача ПАТ «МК «Азовсталь» про сплату суми індексації заробітної плати позивачу [PERSON] випереджаючим шляхом за період з 01.03.2003 по 30.09.2005 рік, так як можливість підвищення грошових доходів населення з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом (індексація випереджаючим шляхом) була встановлена Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України» від 25.03.2005 року шляхом внесення відповідних змін до ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Вказані зміни набули чинності 31.03.2005 року. А у Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, зміні щодо індексація випереджаючим шляхом, були внесені лише у травні 2006 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.05.2006 р. №690 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Таким чином, суд критично оцінює заперечення ПАТ «МК «Азовсталь» щодо виплати позивачу [PERSON] за період з 01.03.2003 по 30.09.2005 року індексації заробітної плати у розмірі 208,74 гривень випереджаючим шляхом (а.с.87). Крім того, відповідно до ст.110 КЗпП України, ст.30 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Проте, відповідачем ПАТ «МК «Азовсталь» не надано суду доказів, з яких вбачається, що позивачу [PERSON] проводилася індексація заробітної плати. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що індексація заробітної плати відповідачем ПАТ «МК «Азовсталь» позивачу [PERSON] за період з 01.03.2003 по 30.09.2005 рік не проводилася. Щодо визначення конкретної суми індексації заробітної плати, то на думку суду, її визначення можливо після вивчення та перевірки документів, що містять відомості про нарахування позивачу [PERSON] заробітної плати. Тобто постає питання про наявність спеціальних знань у відповідній сфері, яким суд не володіє. При цьому суд виходить з того, що відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності (сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості) та диспозитивності (особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд). Відповідно до ст.143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Під час судового розгляду, сторони не заявляли клопотань про призначення відповідної експертизи. У зв'язку з цим, відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суду надана довідка-розрахунок індексації заробітної плати колишньому працівнику ПАТ «МК «Азовсталь» [PERSON] за період з 01.03.2003 по 22.04.2013 рік, яку було складено працівниками ПАТ «МК «Азовсталь» (зам.директора-начальником УМП Варламовою та начальником планово-аналітичного відділу УМП Китриш) (а.с.87-92). Відповідно до вказаного розрахунку, сума індексації за період з 01.10.2005 по 22.04.2013 року складає 1188,00 гривень. В той же час, з розрахунку суми індексації за період з 01.03.2003 по 22.04.2013 рік, який було надано зі сторони позивача [PERSON], оскільки з нього не вбачається, чи є [PERSON] фахівцем у відповідній галузі. При цьому, суд вдруге наголошує, що він не володіє спеціальними знаннями у сфері нарахування та визначення індексації заробітної плати. А тому, розрахунок наданий відповідачем ПАТ «МК «Азовсталь», суд вважає більш переконливим та таким, на підставі якого може бути визначена сума індексації, яка повинна бути сплачена на користь позивача [PERSON], а саме - 208,74 гривень. Відповідно до теоретичного розрахунку суми компенсації працівнику ПАТ «МК «Азовсталь» [PERSON] за період з 01.03.2003 по 30.09.2005 рік, наданого відповідачем ПАТ «МК «Азовсталь», який було складено працівниками ПАТ «МК «Азовсталь» (зам.директора-начальником УМП Варламовою та начальником планово-аналітичного відділу УМП Китриш) сума компенсації складає 542,21 гривень. (а.с.85-86). При цьому, суд не приймає до уваги й розрахунок суми компенсації за період з 01.03.2003 по 22.04.2013 рік, який було надано зі сторони позивача [PERSON], оскільки з нього також не вбачається, чи є [PERSON] фахівцем у відповідній галузі. А тому, розрахунок наданий відповідачем ПАТ «МК «Азовсталь», суд вважає більш переконливим та таким, на підставі якого може бути визначена сума компенсації, яка повинна бути сплачена на користь позивача [PERSON], а саме - 542,21 гривень. Таким чином, враховуючи положення ст.ст.10, 60 ЦПК України, суд приходить до висновку, що загальна сума індексації заробітної плати та компенсації втрати її частини на користь позивача [PERSON] становить 750,95 гривень. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з того, що відповідно до частини 1 ст.23 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що відповідачем ПАТ «МК «Азовсталь» відносно позивача [PERSON] були допущені порушення під час проведення індексації заробітної плати та нарахування компенсації за втрату її частини. Таким чином, суд вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди є законною та обгрунтованою, в той же час, суд не може цілком погодитися з сумою заявленої моральної шкоди, так як вважає її завищеною. На думку суду, розумною є сума моральної шкоди в розмірі 100,00 гривень. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. З наданих суду документів не вбачається, що правова допомога надавалася адвокатом або іншим фахівцем в галузі права. Так, з акту №3 прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг), вбачається, що послуги з правової допомоги надавалися лише ФОП [PERSON] Таким чином, суд вважає, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а саме надання її уповноваженим суб'єктом є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Частина 3 ст.88 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Пункт 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснює, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом N 3674-VI). Таким чином, виходячи з принципу пропорційності, з ПАТ «МК «Азовсталь» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 7,55 грн. за вимогами майнового характеру та в розмірі 97,44 грн. за вимогою немайнового характеру, а всього 104,99 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial