Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

24 липня 2017 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 06 лютого 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу подружжя має дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, постійно виникають сварки, вони з чоловіком не знаходять спільної мови і всі їхні негаразди негативно впливають на життя та розвиток дитини. З травня 2017 року вони з сином проживають окремо від відповідача, з яким не спілкуються, не підтримують ніяких стосунків, не ведуть спільне господарство, не повязані спільними побутом. Фактично сімя розпалась і її подальше збереження неможливе. Син проживатиме з нею і вона надаватиме батькові можливість з ним спілкуватися. Просить розірвати шлюб, після чого залишити їй прізвище [PERSON]. До початку судового засідання позивач [PERSON] звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю та просила задовольнити (а.с. 17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій визнає позов про розірвання шлюбу (а.с. 18). На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що з 06 лютого 2015 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу Федоренко), [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції у Чернігівській області, про що складено відповідний актовий запис № 06 (а.с. 6). Від цього шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно викладених позивачем обставин спільне життя не склалося, постійно виникають сварки, вони з чоловіком не знаходять спільної мови і всі їхні негаразди негативно впливають на життя та розвиток дитини. З травня 2017 року вони з сином проживають окремо від відповідача, з яким не спілкуються, не підтримують ніяких стосунків, не ведуть спільне господарство, не повязані спільними побутом. Фактично сімя розпалась і її подальше збереження неможливе. Син проживатиме з нею і вона надаватиме батькові можливість з ним спілкуватися. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сімя сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище [PERSON], яке вона отримала в звязку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона виявила таке бажання. На підставі викладеного та

Outcome: approved