Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

26.03.2019 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить надати дозвіл [PERSON] , [INFO] , на виїзд за межі території України: в Арабську Республіку Єгипет, Республіку Туреччина, Республіку Польща, Республіку Чехія, Республіку Франція, Федеративну Республіку Німеччина у супроводі [PERSON] , з 01.08.2019 по 01.11.2020. В обґрунтування позову покликається на те, що між нею та відповідачем 01.03.2003 було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей : син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . [PERSON] навчається у 4-му класі. Вона часто хворіє на простудні захворювання. У неї був намір на весняних канікулах здійснити поїздку для відпочинку в Арабській Республіці Єгипет. Для цього вона звернулася до відповідача, щоб останній надав дозвіл на виїзд за кордон, такий повинен бути нотаріально посвідчений. Путівка у них була заздалегідь заброньована і поїздка планувалась з 01.04.2019 по 07.04.2019, аванс був оплачений. Але відповідач категорично відмовився надавати такий дозвіл. При цьому не аргументуючи відмови. Відповідно вони перенесли оздоровчу поїздку на інший період, можливо в Республіку Туреччина. Крім цього, дочка після закінчення навчального року йде навчатися до гімназії. В гімназії протягом навчального року здійснюються культурно-освітні екскурсійні поїздки за кордон - в країни Шенгенської зони та Євросоюзу : Республіку Польща, Республіку Чехія, Республіку Франція, Федеративну Республіку Німеччина. Такий самий дозвіл на виїзд за кордон відповідач надав їхньому старшому сину, який навчається у гімназії для поїздок на екскурсії в інші країни світу. Оскільки для виїзду неповнолітньої дитини за кордон необхідний дозвіл від обох батьків, вона вимушена звернутися з цим позовом до суду. Позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, позов просили задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причин своєї неявки не повідомляв, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи за останньою відомою судові адресою. Суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Представник третьої особи Павловська О . В . щодо задоволення позову, поклалась на думку суду. При винесені рішення просить врахувати інтереси дитини. Суд, вислухавши вступне слово учасників судового процесу, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, за актовим записом №161, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.12.2017 (справа №442/58321/17) з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на дітей. 10.01.2018 рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/8317/17 шлюб між сторонами розірвано. Заявою, посвідченою державним нотаріусом Рудківської державної нотаріальної контори Слиш Л.Т. 20.03.2017 [PERSON] та [PERSON] дали свою згоду на виїзд за кордон їхньому малолітньому сину - [PERSON] . Відповідно до довідки від 25.03.2019 №01-21/87, школи - гімназії с. Михайлевичі Самбірського району Львівської області [PERSON] дійсно навчається в школі гімназії с. Михайлевичі Самбірського району. Під час навчального процесу та літніх канікул школою - гімназією здійснюються тимчасові екскурсійні поїздки за кордон з культурно - пізнавальною, освітньою, спортивно - оздоровчою метою. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Такий порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетину державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами). Згідно положень п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання дитини. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини» прийнятої резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст.10 зазначеної Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров`я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України для тимчасового виїзду та перебування в : Арабську Республіку Єгипет, Республіку Туреччина, Республіку Польща, Республіку Чехія, Республіку Франція, Федеративну Республіку Німеччина, не вбачається обмежень закону. В даному випадку, суд вважає цілком очевидним, що виїзд за кордон дитини для відпочинку в: Арабську Республіку Єгипет, Республіку Туреччина, Республіку Польща, Республіку Чехія, Республіку Франція, Федеративну Республіку Німеччина, буде відповідати її інтересам та буде доцільним. Водночас, суд враховує, що безпека дитини під час такої подорожі гарантуватиметься супроводом матері. За таких умов права та інтереси дитини, на думку суду, будуть забезпечені максимально, тому суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved