Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

26.02.2021 року позивач звернувся до суду із заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням свого сина [PERSON] . Свою заяву обґрунтовував тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, він є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . 26.02.2010 року він зареєстрував у вказаному будинку свого сина, оскільки на той момент він не мав свого власного житла. Наразі вже понад 5 років останній не проживає у вказаному будинку, що підтверджується актами депутата, має власне житло, однак зніматися з реєстрації не бажає. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.05.2021 року закрито підготовче судове засідання по справі та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач та представник позивача заяву підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу зареєстрованого місця проживання було направлено копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження, заяв чи клопотань до суду не надав. Окрім цього, викликався до суду через розміщення оголошення на офіційному сайті суду. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.02.2010, підстава виникнення права власності - Свідоцтво пр. право власності б/г від 26.02.2010 року видано Трипільської сільської радою (а.с.7) Відповідно до Довідки виданої міським головою Туренко О.В. Української міською радою, у спірному будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.11) Факт не проживання відповідача у вказаному будинку підтверджується Актами обстеження умов проживання, складених депутатом [PERSON] . Української міської ради, в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] (а.с.13-22). Окрім цього, позивач долучив до матеріалів справи копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держваного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, що підтверджує факт наявності власного нерухомого майна, а саме житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-10) Допитана в якості свідків особи [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні надали пояснення, які повністю збігаються із обставинами, викладеними в позовній заяві. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Відповідно до статті 7 Закону України Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі заяви цієї особи або остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За змістом ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Установивши, що позивач надав докази на підтвердження того, що відповідач відсутній у належному позивачеві будинку без поважних причин понад один рік, витрати по утриманню жилого приміщення не сплачує, добровільно залишив житлове приміщення, має на праві власності інший об`єкт нерухомості, оскільки доказів примусового його виселення суду не надано, при цьому будь-якого домовленості між позивачем і відповідачем щодо збереження за ним права користування житлом не існує, суд дійшов висновку про те, що позивач довів заявлені позовні вимоги, а тому вони підлягають задоволенню. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є достатнім для його реалізації уповноваженим органом. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved