Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

25 жовтня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася позивач [PERSON] із позовом до Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Ухвалою суду від 05 грудня 2016 року, за клопотанням позивача [PERSON] до справи в якості співвідповідача залучено Жовтневий відділ державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Позовні вимоги позивачем [PERSON] вмотивовано тим, що 20 квітня 2011 року та 31 березня 2011 року Широківським районним судом Дніпропетровської області винесено заочні рішення про стягнення з неї заборгованості по іпотечним валютним кредитам, за позовними заявами ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником котрого з грудня 2011 року є ПАТ «Дельтабанк». Дані рішення суду не оскаржувалися, та набрали законної сили 01 травня 2011 року та 10 квітня 2011 року відповідно. 20 квітня 2011 року та 31 березня 2011 року Широківським районним судом Дніпропетровської області, представнику позивача, ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником котрого є ПАТ «Дельтабанк», видано виконавчі листи про примусове стягнення з неї боргу у розмірі 912683,96 гривні, судового збору 1700,00 гривень, та 332920,00 гривень, 1700,00 гривень відповідно. Вказує на те, що 20 серпня 2016 року нею отримано копію постанови державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, - [PERSON] про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів №2-64/11 від 20 квітня 2011 року та №2-63/11 від 31 березня 2011 року. Про наявність вказаних вище заочних рішень Широківського районного суду Дніпропетровської області їй стало відомо при отриманні 20 серпня 2016 року на відділенні пошти копій постанов про відкриття виконавчого провадження від 18 липня 2016 року №51670516 та №51670446. Зазначає, що 29 серпня 2016 року через канцелярію Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області нею на імя начальника була подана скарга на дії державного виконавця Клименко Г.К. щодо відкриття вказаних виконавчих проваджень, та 12 жовтня 2016 року на відділенні звязку м. Кривого Рогу було отримано відповідь, що виконавчі документи предявлено в межах строку позовної давності. Посилається на ті обставини, що вказані постанови про відкриття виконавчого провадження вона вважає незаконними, оскільки виконавчі листи подано банком до виконавчої служби поза межами встановленого законом строку позовної давності, та вважає, що строк на предявлення виконавчих листів №2-64/11 від 20 квітня 2011 року та №2-63/11 від 31 березня 2011 року до виконання, закінчився, а державний виконавець Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, - [PERSON] повинна була відмовити ПАТ «Дельтабанк» в прийнятті вказаних виконавчих документів. На підставі викладеного просить суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, та винести рішення, котрим скасувати постанови державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, - [PERSON] про відкриття виконавчого провадження №51670516 від 18 липня 2016 року та №51670446 від 18 липня 2016 року, з примусового виконання виконавчих листів №2-64/11 від 20 квітня 2011 року та №2-63/11 від 31 березня 2011 року, виданих Широківським районним судом Дніпропетровської області за позовами ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником котрого є ПАТ «Дельтабанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по іпотечним валютним кредитам. Присутня у судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення в обґрунтування позовних вимог, підтримала їх у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача, - Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник співвідповідача, - Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, до зали суду також не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі представників відповідача та співвідповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Згідно із статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. З письмових матеріалі справи та пояснень позивача [PERSON] судом встановлено, що 20 квітня 2011 року та 31 березня 2011 року Широківським районним судом Дніпропетровської області винесено заочні рішення про стягнення з позивача [PERSON] заборгованості по іпотечним валютним кредитам, за позовними заявами ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником котрого є ПАТ «Дельтабанк». Дані рішення суду не оскаржувалися, та набрали законної сили 01 травня 2011 року та 10 квітня 2011 року відповідно (а.с.4-5, 7). З пояснень позивача [PERSON] судом встановлено, що 20 квітня 2011 року та 31 березня 2011 року Широківським районним судом Дніпропетровської області, представнику позивача, ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником котрого є ПАТ «Дельтабанк», видано виконавчі листи про примусове стягнення з позивача боргу у розмірі 912683,96 гривні, судового збору 1700,00 гривень, та 332920,00 гривень, 1700,00 гривень відповідно. Відповідно до п.8 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчими документами, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою є, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу. Згідно зі ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається: назва і дата видачі документа, найменування органу; прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» (№ХІV від 21 квітня 1999 року) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Частиною 2 вищевказаної статті Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. З пояснень позивача [PERSON] судом також встановлено, що 20 серпня 2016 року позивачем отримано копію постанови державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, - [PERSON] про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів №2-64/11 від 20 квітня 2011 року та №2-63/11 від 31 березня 2011 року (а.с.6, 8). Про наявність вказаних вище заочних рішень Широківського районного суду Дніпропетровської області їй стало відомо при отриманні 20 серпня 2016 року на відділенні пошти копій постанов про відкриття виконавчого провадження від 18 липня 2016 року №51670516 та №51670446. 29 серпня 2016 року через канцелярію Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області позивачем на імя начальника була подана скарга на дії державного виконавця Клименко Г.К. щодо відкриття вказаних виконавчих проваджень, та 12 жовтня 2016 року на відділенні звязку м. Кривого Рогу було отримано відповідь, що виконавчі документи предявлено в межах строку позовної давності (а.с.9). При цьому, судом встановлено, що постановами державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] від 29 вересня 2016 року, виконавчі листи №2-64/11 від 20 квітня 2011 року та №2-63/11 від 31 березня 2011 року, видані Широківським районним судом Дніпропетровської області за позовами ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником котрого є ПАТ «Дельтабанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по іпотечним валютним кредитам, повернуто стягувачеві (а.с.35-38), та є такими, що не виконуються на даний час, предмет спору є таким, що відпав, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: dismissed