Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

24 лютого 2020 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей. Так, позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірвано 12 січня 2007 року про що 12 січня 2007 року відділом реєстрації актів громадянського стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області у Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний запис за № 04. Від шлюбу має доньок - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу проживають з нею. У зв`язку з тим, що після розірвання шлюбу відповідач добровільно приймати участь в утриманні доньок відмовився, за рішенням Оріхівського районного суду з 17.06.2005 року з нього було стягнуто аліменти до досягнення доньками повноліття у розмірі однієї третьої частки від усіх його доходів. Відповідач має можливість матеріально утримувати доньок, оскільки він не є інвалідом, працює вчителем у КЗ «Оріхівський НВК № 2 імені В.А. Лазаряна» ОМР за адресою [ADDRESS] . Відповідно до положень глави 15 Сімейного кодексу України аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Але, в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові - ст. 185 СК України. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Тобто, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Отже, виходячи з норм чинного українського законодавства, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або за рішення суду. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, виходячи з інтересів дитини. Згідно роз`яснень міністерства юстиції України «доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний огляд, санітарно-курортне лікування тощо)». Обстеження та лікування за діагнозами: 1. [PERSON] (особа з інвалідністю з дитинства, посвідчення [NUMBER] ) - Системний червоний вовчак, підгостре протікання, активність Ш ступеня, шкіряний синдром (метелик, капіляри) суглобовий синдром, люпус-енцефаліт. Панкреатопатія. Міопія середнього ступеня, складний міопічний астигматизм, амбліопія. Хронічний тонзиліт в стадії ремісії. Перебіг хвороби такий, що дитина потребує постійного лікування, про що вказано у довідці, виданій сімейним лікарем Оріхівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини [PERSON] , а також у виписці із історії хвороби № [NUMBER] (АК № [NUMBER] ). У період з жовтня 2019 року і до цього часу на обстеження і лікування дитини вона витратила кошти у розмірі 14479,91 (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять гривень 91 коп.), що підтверджується відповідними квитанціями та виписками медичних установ. 2. [PERSON] Дитина потребувала ортодонтичного лікування, на яке вона витратила на 01 березня 2017 року 13980,00 грн., про що був складений акт № ОУ-0000092. 29 січня 2017 року дитина, перебуваючи на лікуванні у Запорізькій обласній клінічній дитячій лікарні з офтальмологічному відділенні, отримала травму правого колінного суглоба. Для лікування потрібно було пройти МРТ обстеження. Лікування тривало з 20.01.2017 р. до 03.02.2017 року, а із 31.03.2017 р. до 24.04.2017 року дитина перебувала на лікування в ортопедо-травмологічному відділенні КУ «ЗОКДЛ». Кошти витрачені на обстеження і лікування складають 2329,34 грн. 24.12.2018 року у дитини було виявлено захворювання поперекового відділу хребта, а саме лівостороння грижа диска L4-L5. З 03.01.2019 р. до 18.01.2019 р. [PERSON] перебувала на лікуванні у неврологічному відділенні КУ «ЗОКДЛ», а з 15.07.2019 до 25.07.2019 року - у КУ «ЗОКЛ», де їй була проведена операція 17.07.2019 р. - перкутанна лазерна дискекотомія L4. На МРТ обстеження було витрачено коштів у розмірі 1050,00 грн. Всього на обстеження і лікування [PERSON] було витрачено 17359,34 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та виписками медичних установ. Загалом вартість додаткових витрат на обстеження та лікування дітей в період з 2017 року і до моменту подання позовної заяви склали 31839,25 грн. Зважаючи на положення ст. 141 СК України щодо рівності прав та обов`язків щодо дитини, вважає за можливе просити суд стягнути з відповідача половину витрачених додаткових витрат на дітей, а саме: 15919,63 грн. Відповідно до ст. 51 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 року) - «Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 141 СК України «мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини». Положеннями ст. 150 СК передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З ухвали колегії Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 8 грудня 2010 р. вбачається наступний правовий висновок: «Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаться за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.». Позивач прохає стягнути з відповідача, [PERSON] , ІПН: [NUMBER] на користь позивача, [PERSON] половину вартості додаткових витрат на дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , а саме грошові кошти в сумі - 15919,63 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягає, прохає задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] частково згоден з позовними вимогами позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про часткове задоволення позову з наступних підстав. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Також, статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, а саме батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області 17.05.2002 року. Крім того, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Оріхівського району Запорізької області 29.01.2003 року. У відповідності до виконавчого листа № 2-1692/2005 року, що виданий Оріхівським районним судом Запорізької області 13 липня 2005 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно починаючи з 17.06.2005 року по досягненні дітьми повноліття. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто кожен з батьків чи то батько чи то мати в рівній мірі несуть витрати по утриманню дитини чи приймають участь у додаткових витратах на дитину. Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Згідно із статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Так, дослідивши в судовому засідання надані Позивачем докази як то виписки (епікриз) із медичної карти стаціонарного хворого № 596 від 20.01.2017 року, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3037 від 31.03.2017 року, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 79 від 03.01.2019 року на [PERSON] , а також надані до них довідки, фіскальні чеки, призначення, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) тощо, суд вважає що до стягнення додаткових витрат з відповідача, з чим останній і погодився, складає сума 16659,34:2=8329,67 грн., за виключення суми 700,00 грн., що сплачена за МРТ і знаходиться поза межами строку позовної давності та суми 133,26 грн. що сплачена за придбання ліків які відсутні у призначеннях лікаря. Також, дослідивши в судовому засідання надані позивачем докази як то виписки із історії хвороби № [NUMBER] № [NUMBER] ) від 02.12.2019 року, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 9417 від 12.11.2019 року, на [PERSON] , а також надані до них довідки, фіскальні чеки, призначення, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) тощо, суд вважає що до стягнення додаткових витрат з відповідача, з чим останній і погодився, складає сума 14227,92:2=7113,96 грн., за виключення сум 28.55 грн., 53,41 грн. та 42,39 грн. що сплачена за придбання ліків які відсутні у призначеннях лікаря. З урахуванням вище викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 15443,63 грн., що не оспорюються та визнаються відповідачем, висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: partial