Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

25.05.2015 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просить розірвати договір банківського вкладу №388736 від 09.02.2015, укладений між [PERSON] та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», стягнути з відповідача суму банківського вкладу та нараховані відсотки в розмірі 40 000 доларів США, розірвати договір банківського вкладу №387105 від 30.01.2015, укладений між [PERSON] та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», стягнути з відповідача суму банківського вкладу та нараховані відсотки в розмірі 150 000 грн. 00 коп. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 09.02.2015 між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №388736, відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 40 000 доларів США, зі сплатою за користування коштами з 09.02.2015 в розмірі 9 % річних, з 10.05.2015 в розмірі 2% річних, та з остаточним поверненням 09.06.2015. Також, 30.01.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №387105, відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 150 000 грн. 00 коп., зі сплатою за користування коштами з 30.01.2015 в розмірі 24,5 % річних, з 30.04.2015 в розмірі 3% річних, та з остаточним поверненням 30.05.2015. 19.05.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання вказаних договорів банківського вкладу та повернення належної йому суми банківського вкладу та нарахованих відсотків після закінчення строку дії договорів. Однак, вимоги заяви відповідач не виконав, зокрема, не повернув позивачу суму вкладу. Таким чином, позивач вважає,що діями відповідача порушуються його права. Протягом розгляду справи позивач просив зменшити розмір позовних вимог, подавши відповідну заяву, згідно якої просив стягнути з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу за договором банківського вкладу №388736 від 09.02.2015 у розмірі 36 844,90 доларів США та суму банківського вкладу за договором банківського вкладу №387105 від 30.01.2015 у розмірі 17 915 грн. 69 коп. Крім того, просив стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу у розмірі 6250 грн. 00 коп. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2015 позовну заяву [PERSON] до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» про розірвання договору банківського вкладу та стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в частині вимог про розірвання договору банківського вкладу № 38873 (вклад «Цікавий» (без поповнення) від 09.02.2015 та розірвання договору банківського вкладу №387105 від 30.01.2015 залишено без розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд, визнавши причини неявки відповідача неповажними, вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності представника відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом, 09.02.2015 між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» в особі начальника Київського відділення №10 ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» Шангарь А.О. був укладений договір банківського вкладу № 388736 (Вклад «Цікавий (Без поповнення)»), відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 40 000,00 доларів США, зі сплатою за користування коштами з 09.02.2015 в розмірі 9 % річних, з 10.05.2015 в розмірі 2% річних, та з остаточним поверненням 09.06.2015 (а.с.5-6). 09.02.2015 позивач, відповідно п.3.1.1. договору банківського вкладу передав грошові кошти в розмірі 40 000,00 доларів США. (а.с.8-11). 30.01.2015 між тим ж сторонами був укладений договір банківського вкладу № 387105 (Вклад «Новорічний»), відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 150 000 грн. 00 коп., зі сплатою за користування коштами з 30.01.2015 в розмірі 24,5 % річних, з 30.04.2015 в розмірі 3% річних, та з остаточним поверненням 30.05.2015. (а.с.16-18). 30.01.2015 позивач, відповідно п.3.1.1. договору банківського вкладу передав грошові кошти в розмірі 150 000 грн. 00 коп. (а.с.19). Відповідно до п.3.1.4. вказаних договорів банк зобов'язується повернути повністю вклад та нараховані проценти у дату повернення, зазначену у п.2 вказаних договорів шляхом перерахування на власний поточний рахунок вкладника, відкритий у Банку на підставі письмової заяви вкладника. 19.05.2015 та 20.05.2015 позивач звернувся до відповідача із заявами про повернення суми банківського вкладу та нарахованих відсотків після закінчення строку дії договорів (а.с. 23-26). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом і вказана обставина представником позивача не заперечувалась, позивачу було виплачено частину суми банківського вкладу за договором банківського вкладу №387105 від 30.01.2015 в розмірі 132 084 грн. 31 коп. та суму банківського вкладу за договором банківського вкладу №388736 від 09.02.2015 в розмірі 67 915 грн. 69 коп., разом з тим, решта частина суми банківського вкладу в розмірі 17 915 грн. 69 коп. та 36 844,90 доларів США залишилась не виплаченою. При цьому, як встановлено судом і така обставина є загальновідомою інформацією, на підставі Постанови Національного банку України від 23.06.2015 № 408 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.06.2015 № 121 «Про запровадження з 24.06.2015 тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива». Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право кредиторів на заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав згідно ч.1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для стягнення залишку суми банківського вкладу. Відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, відсутні підстави згідно ст. 88 ЦПК України для стягнення судових витрат. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed