Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

25 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: 15-й мікрорайон, буд.2, кв.23, місто Нововолинськ, Волинської області. Позивач свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є власником квартири за адресою: 15-й мікрорайон[ADDRESS]в м.Нововолинську, Волинської області. Позивач посилається на те, що у даній квартирі крім нього зареєстрована також його колишня дружина - відповідач по справі [PERSON] Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення суду від 18 листопада 2016 року. Позивач вказує, що відповідач у спірній квартирі не проживає з початку 2016 року, з 1 липня 2016 року відповідач не з'являється у зазначеній квартирі, не зберігає у ній своїх особистих речей, не оплачує комунальні послуги. Позивач вказує, що реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає вирішити питання відчуження квартири. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав наведених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через судовий виклик, про причини неявки в судове засідання не повідомила. \~ Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що позивач [PERSON] його сусід, відповідач [PERSON] у квартирі за адресою: 15-й мікрорайон[ADDRESS]в м.Нововолинську, Волинської області майже не проживала і на даний час не проживає у даній квартирі років з чотири, і з того часу вони не проживають разом як сім'я. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідка, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ №107128 від 22.06.2016 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 листопада 2001 року (а.с.6). Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 18.11.2016 року, яке набрало законної сили 29.11.2016 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Як вбачається із копії договору купівлі-продажу квартири від 22.10.1998 року квартира за адресою: 15-й мікрорайон, буд.2, кв.23, місто Нововолинськ, Волинської області належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] (а.с.8). Із копії будинкової книги встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі за адресою: 15-й мікрорайон, буд.2, кв.23, місто Нововолинськ, Волинської області (а.с.9-10). Із акту фактичного проживання членів сім'ї від 13.10.2017 року, складеного головою ОСББ встановлено, що за адресою: 15-й мікрорайон[ADDRESS]в м. Нововолинську зареєстрована [PERSON], яка фактично за даною адресою не проживає з 2016 року (а.с.11). У відповідності до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною другою статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.72 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] більше року, а саме з 2016 року не проживає в квартирі, за адресою: 15-й мікрорайон[ADDRESS]в м. Нововолинську, Волинської області без поважних причин, тому суд позов задовольняє та визнає її такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою, що знаходиться за адресою: 15-й мікрорайон, буд.2, кв.23, місто Нововолинськ, Волинської області.

Outcome: approved