Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

25.02.2016 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить суд усунути перешкоди у користуванні ним права користування майном, а саме: ј частиною квартири [ADDRESS], шляхом його вселення у зазначену квартиру. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що йому на праві приватної власності належить ј частина квартири [ADDRESS], а відповідачі в свою чергу, шляхом заміни замку на вхідних дверях не впускають його проживати у ній, таким чином створюючи перешкоди у користуванні належним йому майном. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи, міститься відповідна розписка (а.с.90), в судове засідання не зявилися, натомість надіслали на адресу суду письмову заяву, в якій просять відкласти розгляд справи, у звязку з намаганнями вирішити спірне питання шляхом укладання мирової угоди. При цьому до вказаної заяви відповідачі не додали заяви про укладання мирової угоди, що на думку суду є намаганням затягнути розгляд справи, що є неприпустимим. Крім того в судовому засіданні позивач пояснив, що після оголошення перерви в судовому засіданні, яке відбулося 06.04.2016 року, у якому і було вирішено оголосити перерву до 12.04.2016 року задля надання можливості врегулювати спір мирним шляхом, відповідачі не здійснили в цьому будь-яких кроків, тому не вважав за необхідне та можливе укладання з відповідачами мирової угоди. В судовому засіданні, яке відбулося 06.04.2016 року за участю відповідачів, вони зазначили, що позов не визнають, у звязку з тим, що позивач покинув спірне нерухоме майно багато років тому назад та жодних грошових коштів, щодо його утримання не надавав. Крім того відповідач [PERSON] подала суду письмові заперечення на позов, в яких просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що позивач не надав суду документи, які б свідчили про реєстрацію його права власності на спірну квартиру. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчою діяльності. Право приватної власності набувається у порядку визначеному законом. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом подачі негаторного позову. Так під час розгляду справи судом встановлено, а також підтверджено відповідними письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, що відповідно до розпорядження органу приватизації №6774 від 25.11.1999 року позивачу передано у приватну власність квартиру [ADDRESS]. (а.с.83) Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності в рівних частках позивачу [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с.84) Під час розгляду справи відповідачі підтвердили, що вони дійсно не впускають позивача проживати у вказаній вище квартирі і не бажають щоб він у ній мешкав взагалі. Позивач в судовому засіданні пояснив, що він є інвалідом 2 групи, надавши при цьому відповідне посвідчення, (а.с.7), іншого житла у нього немає. Таким чином сторони є співвласниками спірної квартири у рівних частках і в силу ст. 317 ЦК України мають рівне право на здійснення повноважень власника, тобто права володіти, користуватися, розпоряджатися своєю частиною квартири. З урахування викладеного суд вважає, що право позивача на користування частиною спірною квартирою, співвласником якого він є, об'єктивно порушено, у звязку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить із принципу справедливості та враховує ту обставину, що позивач є інвалідом 2 групи. А у тому випадку, якщо спільне володіння і користування квартирою є неможливим, про що зазначали відповідачі, сторони не позбавлені права звернутися до суду із позовом про припинення права на частку у спільному майні за правилами ст. 365 ЦК України.

Outcome: approved