Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

25.01.2021 року АТ «Райффайзен банк Аваль» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову посилається на те, що 23.11.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/4104/74/517, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у сумі 7000 доларів США строком до 22.11.2022 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,00 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені Кредитним договором. Разом з тим, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 23.11.2007 року між банком та [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки №3658. Відповідно до умов договору іпотеки предмет іпотеки забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з умов кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору. Згідно п. 1.2. договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме жилий будинок з належними до нього надвірними спорудами загальною площею 74,5 кв.м, житловою - 32,70 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу. 29.07.2010 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1, відповідно до умов якої з метою зменшення фінансового навантаження на відповідача в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювати виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту, було викладено у новій редакції в додатках №1 та № 2. Відповідно до додаткової угоди тимчасово, на період з 15.08.2010 року до 14.08.2011 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати відповідно до графіку повернення кредиту та сплати інших платежів. 15.01.2015 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області ухвалено рішення по справі № 688/5515/14-ц, відповідно до якого позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/4104/74/517 від 23.11.2007 року у розмірі 6115,71 доларів США та вирішено питання, щодо розподілу судових. Проте [PERSON] не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, визначені кредитним договором, ухиляється від виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.01.2015 роду у зв`язку з чим станом на 25.06.2020 року існує заборгованість в розмірі 10323 доларів США 52 центи (без урахуванням заборгованості по пені), яка складається з 5681 доларів США 19 центів заборгованості за кредитом та 4642 доларів США 33 центи заборгованості по процентам. Тому просить у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 014/4104/74/517 від 23.11.2007 року в сумі 10323 долари США 52 центи, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 275131 грн. 10 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на жилий будинок з належними до нього надвірними спорудами, загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м., який знаходиться по [ADDRESS] та належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу жилового будинку з розстроченням платежу, посвідченого Шепетівською районною державною нотаріальною конторою 21.11.2007 року р. № 3606, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 21.11.2007 року за № 2509440 та в Шепетівському БТІ в книзі № 7 за № 1429, в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №8064426, шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та судові витрати в розмірі 4126 грн. 97 коп. Ухвалою Шепетівського\~міськрайонного суду\~Хмельницької області\~від 29\~січня 2021\~року позовну заяву залишено без руху на надано позивачу пятиденний строк для усунення недоліків. У визначений судом строк недоліки було усунуто. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2021 року прийнято справу до провадження та призначено підготовче судове засідання на 10 год. 00 хв. 29 березня 2021 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2021 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про участь в судовому засіданні за межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а саме «EasyCon». Ухвалою Шепетівського\~міськрайонного суду\~Хмельницької області\~від 29 березня 2021 року приєднано до матеріалів справи письмові докази, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 14 квітня 2021 року в приміщенні суду, який постановлено здійснювати дистанційно\~в режимі\~відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon». Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2021 року розгляд справи відкладено на 14 год. 00 хв. 17 травня 2021 року, який постановлено здійснювати дистанційно\~в режимі\~відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon». В судовому засіданні представник позивача АТ «Райффайзен банк Аваль» адвокат Сірочук І.В. позов підтримала з підстав викладених у ньому та просила його задовольнити. При цьому, просила врахувати, що строк позовної давності за письмовим погодженням між сторонами в Додатковій угоді №1 від 29.07.2010 року було визначено у 70 років. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Вітюк С.В. в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, просив відмовити у його задоволенні, застосувавши строк позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча про час, день та місце його проведення були повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується судовими розписками наявними в матеріалах справи. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з огляду на таке. Як встановлено в суді та вбачається з матеріалів справи, 23 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффазен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/4104/74/517, відповідно до умов п.п.1.1-1.4 якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 7000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13% річних, строком до 22 листопада 2022 року. З метою забезпечення виконання позичальником взятих на себе договірних зобов`язань із своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, 23 листопада 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,\~правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль»,\~ [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 3658. Згідно п. 1.2. договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: жилий будинок з належними до нього надвірними спорудами житловою площею 32,7 кв.м., та загальною площею 74,5 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] , який належить іпотекодавцям - [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу жилого будинку з розстроченням платежу, посвідченого Шепетівською районною державною нотаріальною конторою 21 листопада 2007 року, по реєстру за № 3606, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 21 листопада 2007 року за № 2509440, який зареєстрований в Шепетівському бюро технічної інвентаризації в книзі № 7 за № 1429, в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 8064426. Судом також встановлено, що 29 липня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Райффазен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору №014/4104/74/517 від 23 листопада 2007 року, відповідно до умов якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони досягли згоди про зміну умов погашення кредиту у зв`язку з чим графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту, було викладено у новій редакції в Додатках №1 та № 2 до кредитного договору №014/4104/74/517 від 23 листопада 2007 року. Відповідно до Додаткової угоди №1 до кредитного договору №014/4104/74/517 від 23 листопада 2007 року тимчасово, на період з 15 серпня 2010 року до 14 серпня 2011 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати відповідно до графіку повернення кредиту та сплати інших платежів, а також домовились, що до всіх правовідносин пов`язаних з укладанням та виконанням кредитного договору застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років (п.6). У зв`язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору №014/4104/74/517 від 23.1.2007 року позивач у 2014 році звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором з відповідача. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.01.2015 року з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором №014/4104/74/517 від 23.11.2007 року в розмірі 5681,19 дол. США, що в еквіваленті на гривню по курсу НБУ станом на 14.10.2014 року становило 73579 грн. 70 коп. по тілу кредиту; 434,52 дол. США по процентах, що в еквіваленті на гривню по курсу НБУ станом на 14.10.2014 року становило 5627 грн. 67 коп. Рішення набрало законної сили 02.02.2015 року. На виконання даного рішення 02.02.2015 року судом було видано виконавчий лист, строк пред`явлення якого до виконання до 02.02.2016 року. Вказний виконавчий лист ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до виконання не пред`являвся. У порушення умов договору, [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, та станом на 25 червня 2020 року утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 10323,52 дол. США, яка складається із заборгованості: за кредитом - 5681,19 дол. США, за процентамии 4642,33 дол. США (а.с. 6-8). 06 червня 2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» направив вимогу позичальнику про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Також відповідача було повідомлено про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідачем дана вимога виконана не була (а.с.35-37, 39-40). Пунктом 5.5 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується достроково здійснити повернення кредиту, процентів та інших платежів, що визначені кредитним договором у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору та/або договору іпотеки. Кошти мають бути повернені протягом 30 календарних днів з моменту надіслання кредитором на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення. Однак [PERSON] та [PERSON] не виконують умов кредитного договору та вимог позивача щодо врегулювання заборгованості, тому останній звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами\~Цивільного кодексу України,\~Закону України «Про іпотеку», кредитним договором №014/4104/74/517, договором іпотеки № 3658. Так, відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України,\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.\~11,\~525,\~629 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.\~1054,\~1055 ЦК України), а також іпотечний договір, який має бути нотаріально посвідченим (ст.ст.\~3,\~18 Закону України «Про іпотеку»). Нормою\~ст. 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, розмір яких визначається в договорі (ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до норми\~ст. 1050 ЦК України, в контексті положення ч.2 ст. 1054 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Відповідний обов`язок боржника щодо повернення кредитору на його вимогу суми боргу зі сплатою процентів встановлений\~ст. 625 ч. 2 ЦК України. При цьому відповідно до норми\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України\~передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Нормою ст. 3 вказаного закону передбачено, що іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно\~ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положеннями\~ ст.\~35\~ЗУ «Про\~іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Пунктом 1.1. договору іпотеки від 23.11.2007 року передбачено, що даним договором забезпечується виконання кредитного договору № 014/4104/74/517, укладеного між сторонами по справі, в тому числі забезпечується відшкодування за рахунок предмета іпотеки витрат та збитків, пов`язаних з неналежним виконанням умов вказаного кредитного договору (в тому числі пені, штрафів тощо). Відповідно до умов п. 3.1.4 договору іпотеки, у випадку невиконання позичальником та / або Іпотекодавцем зобов`язань за цим або за Кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 6. цього Договору, та зарахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки. Згідно п. 6.2. договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет та задовольнити всю суму зобов`язання на момент звернення стягнення незалежно від настання строку виконання боргового зобов`язання, який зазначено у Кредитному договорі у випадках: якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за Кредитним договором вони не будуть виконанні, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум процентів, комісійної винагороди, сум неустойки (пені, штрафних санкцій). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у тому числі за рішенням суду (п. 6.4. Договору іпотеки). Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №014/4104/74/517 від 23 листопада 2007 року, договором іпотеки № 3658 від 23 листопада 2007 року, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення даних договорів в належній формі, встановлено невиконання відповідачем як позичальником, на відміну від кредитора, своїх зобов`язань за кредитним договором, а також встановлено наявність у позивача права звернути стягнення в такому випадку на предмет іпотеки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Щодо заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 014/4104/74/517 від 23.11.2007 року у сумі 10323,52 дол. США суд зазначає наступне. Через неналежне виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором Банк в 2014 році використав право вимагати дострокового повернення сплати процентів, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку, тим самим на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області, який задовольнив позовні вимоги Банку в повному обсязі, ухваливши рішення від 15.01.2015 року, яке набрало законної сили 02.02.2015 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (14-10цс18) зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою\~статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~статті 625 цього Кодексу.\~За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені\~статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою\~статті 625 ЦК України\~є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої\~статті 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини другої\~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.». Таким чином, в даному випадку АТ «Райффайзен Банк Аваль» має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів до повного погашення заборгованості за кредитом. Такий правовий висновок викладено також у постанові Верховного Суду\~від 24 березня 2021 року у справі № № 2-2755/11 (провадження 61-18731св19). \~ \~ \~ \~За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості по процентах за користування кредитними коштами у розмірі 4642,33 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 123722 грн. 27 коп., нарахованих за період з 26.11.2007 року по 25.06.2020 року не підлягає до задоволення і у позові в цій частині слід відмовити. Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача про відсутність підстав для задоволення даного позову через стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на підставі рішення суду від 15.01.2015 року та відмову в ухвалі суду від 02.07.2020 року у повноленні строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих на його підставі, з огляду на таке. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17, провадження № 14-546цс19 наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. \~ \~ \~ \~Отже, не вважається подвійним стягненням звернення стягнення на предмет забезпечення за наявності невиконаного рішення суду про стягнення основної суми заборгованості (навіть якщо був отриманий, але не звернений до виконання виконавчий лист). Згідно ст. 256 ЦК України\~ позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України\~\~ загальна позовна\~давність встановлюється\~тривалістю у\~три роки,\~а ст. 258 ЦК України\~визначена спеціальна позовна давність в один рік. В той\~же час\~ст.\~259\~ЦК України\~передбачено,\~що позовна\~давність,\~встановлена законом,\~може бути\~збільшена за\~домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. \~ \~ \~ \~А тому, не підлягає до задоволення і заява представника відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки сторони при укладанні Додаткової угоди №1 до кредитного договору №014/4104/74/517 від 23 листопада 2007 року домовились, що до всіх правовідносин пов`язаних з укладанням та виконанням кредитного договору застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі по 1135 грн. 53 коп. з кожного пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial