Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

26.08.2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому просить суд розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем і покласти на позивача судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.09.2015 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . На момент звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу, домовленість щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу не досягнута. Позивач вказує, що в липні 2019 року йому стали відомі факти зради дружини з іншим чоловіком. Деякий час позивач намагався пробачити відповідачку, однак дійшов висновку, що це не відповідатиме його інтересам. Фактично з липня 2019 року сім`я розпалась, припинились шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства. Таким чином, причина, що спонукає наполягати на розірванні шлюбу є зваженою, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, і він не має наміру зберігати шлюб в подальшому. Спір відносно спільного майна відсутній. Позивач вважає, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є недоцільним, тому наполягає на розірванні шлюбу, а відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Ухвалою суду від 02.09.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 17.09.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідачка просить суд задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу, покласти судові витрати на позивача та здійснювати розгляд справи за її відсутності. У своєму відзиві відповідача зазначає, що доводи позивача про подружню зраду є перекрученими на догоду досягнення власної мети, а саме офіційного припинення сімейних стосунків. Проте, відповідачка не заперечує проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідачка вказує, що під час її вагітності та після народження дитини, у неї були стійкі підозри щодо зради чоловіка, але за умов знаходження фактично у безпорадному стані, наявності необхідності у фізичній та психологічній допомозі чоловіка, вона зважилась на збереження шлюбу. Однак подальше життя було важким, відповідач весь час проводив на роботі, проте зважаючи на попередні підозри відповідачка не могла довіряти своєму чоловіку. Вихід відповідачки на роботу ще більше погіршив атмосферу в сім`ї, позивач почав ще більше ускладнювати вже до того хиткі подружні відносини, проявляти психологічну агресію, маніпулювати сином, трактувати робочі та соціальні зв`язки відповідачки як подружню зраду. Позивачка вказує, що все вище наведене, не зважаючи на ту обставину, що подружжя подовжує проживати в одній квартирі, призвело до остаточного нівелювання шлюбно-сімейних відносин та припинення ведення спільного господарства. Також відповідачка зазначає, що враховуючи, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, хоч і проживають разом, але не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету, поновлювати шлюбні відносини наміру не мають, відповідачка вважає, що за таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, а тому проти розірвання шлюбу відповідачка не заперечує. Крім того, відповідачка зазначає, що на час підготовки відзиву на позовну заяву між подружжям не досягнуто згоди щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу та згоди щодо поділу спільного майна подружжя. До початку проведення судового засідання позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Рішення є обдуманим і зваженим. Позивач наголошує, що сімейні відносини і ведення спільного господарства з відповідачем були припинені ще в липні 2019 року. У відповідь на відзив відповідача позивач зазначає, що якби мали місце обставин вказані у відзиві, позивачем за цим позовом була б дружина. Позивач заперечує щодо надання строку на примирення та у разі неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у змісті відзиву на позовну заяву міститься клопотання відповідача про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.09.2015 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2203 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони у справі припинили сімейно-шлюбні стосунки і жоден з подружжя не має наміру відновити сімейно-шлюбні стосунки та зберегти шлюб, при цьому примушування, а ні чоловіка, а ні жінки до шлюбу є неприпустимим. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить інтересам обох з подружжя. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved