Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

25.06.2019 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі № 753/18574/18, яким в повному обсязі задовольнив позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнавши за кожним з подружжя право власності на Ѕ частину однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Дане рішення ніким не оскаржувалось і набрало законної сили. 28.04.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтована тим, що судом не було вирішене питання про судові витрати. З огляду на встановлену нормою частини 4 статті 270 ЦПК України дискрецію суду щодо порядку розгляду питання про ухвалення додаткового рішення, суд не вбачав підстав для виклику учасників справи в судове засідання. За результатами дослідження матеріалів справи встановлено, що під час ухвалення рішення не було вирішено питання про судові витрати позивача, що відповідно до положень статті 270 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення. Вирішуючи питання про судові витрати у даній справі, суд виходить з наступного. При зверненні до суду з даним позовом позивач зазначила, що його ціна становить 863 152,32 грн., а сплачений нею судовий збір - 5286 грн. Ухвалою від 05.10.2018 позов [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - надання квитанції про доплату судового збору в сумі 3524 грн. Вимоги даної ухвали позивачем було виконано шляхом надання квитанції про сплату судового збору в сумі 3524 грн. Водночас дослідженням матеріалів справи встановлено відсутність квитанції про сплату судового збору в сумі 5286 грн., до спеціального фонду державного бюджету України зазначена сума судового збору не зараховувалась. Наведене дає підстави вважати, що у зв`язку з розглядом даної справи позивачем сплачено судовий збір лише в сумі 3524 грн. У підготовчому засіданні позивач відмовилась від позову в частині вимог про поділ рухомого майна загальною вартістю 162 796,84 грн. та підтримала вимоги про поділ квартири. Визначена позивачем вартість квартири становить 700 355,48 грн. Оскільки позивачем було заявлено вимоги про визнання права власності на Ѕ частину заявленого до поділу майна (рухомого та нерухомого), ціна позову складала 431 576,16 грн., а відтак позов підлягав оплаті судовим збором за ставкою, встановленою статтею 4 Закону України «Про судовий збір» для позовних заяв майнового характеру, що на дату подання позову становило 4 315,76 грн. Підтримані позивачем вимоги про поділ квартири відповідач визнав в повному обсязі, у зв`язку з чим у підготовчому засіданні було ухвалене рішення про задоволення позову. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Частина 1 статті 142 цього Кодексу визначає, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже з огляду на результат розгляду справи та визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд на підставі вищенаведених положень цивільного процесуального закону покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 2 157,88 грн. та повертає позивачу з державного бюджету судовий збір в сумі 1 366,12 грн.

Outcome: approved