Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

25.09.2014р. позивачка звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] (третя особа - Служба у справах неповнолітніх дітей Жовтневої районної ради в м. Дніпропетровську ) про надання дозволу неповнолітній дитині на виїзд за кордон без згоди батька (а.с. № 2-5). В обґрунтування позовних вимог, позивачка в позовній заяві на те, що з 10.07.2009р. вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який навчається в УВК «Катеринослав» та в рамках цього навчання має можливість виїжджати закордон для навчання, оздоровлення та відпочинку. З огляду на те, що відповідач добровільно не надає згоду на виїзд дитини, просила надати дозвіл малолітній дитині [PERSON], [INFO] на виїзд за кордон України у супроводі матері [PERSON] або самостійно без додаткового дозволу батька [PERSON], до досягнення дитиною повноліття. В наданій суду 06.11.2014р. заяві, представник позивачки - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 11.09.2014р.-а.с. № 23) підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та винести рішення в судовому засіданні за її відсутності без фіксування процесу технічними засобами, про що надала відповідну заяву (а.с. № 20). Відповідач - [PERSON] - в судове засідання 06.11.2014р. не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є розписка (а.с. № 15). В наданій суду 08.10.2014р. заяві не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] щодо надання дозволу на виїзд їх сина закордон без згоди батька та просив розглядати справу за його відсутності без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 16). Представник третьої особи - Бабенко Т.Г. (діє на підставі довіреності від 08.01.2014р.) позовні вимоги визнала обґрунтованими, просила розглядати справу за її відсутності, без фіксації процесу технічними засобами (а.с. № 24, 25). За таких обставин, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглядати справу за відсутності сторні та без фіксування процесу технічними засобами, а також з урахуванням того, що відповідач надав суду письмову заяву, в якій визнав позовні вимоги, то винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Судом встановлено, що з 10.07.2009р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2014р. (а.с. № 21-22). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. № 9), який навчається в навчально-виховному комплексі «Катеринослав» м. Дніпропетровська (а.с. №10) та в рамках цього навчання має можливість виїжджати закордон для навчання, оздоровлення та відпочинку (а.с. № 11). Відповідач не заперечує проти надання дозволу на виїзд дитини без його згоди, оскільки визнав в повному обсязі позовні вимоги, а отже застосуванню підлягають положення ч. 1 ст.61 ЦПК України, а саме, обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить висновку про те, що вони врегульовані положеннями ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», та п. 18 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених Постановою КМУ від 31.03.1995р. № 231, згідно з яким оформлення проїзного документа на неповнолітню дитину здійснюється на підставі заяви батьків, а у випадку заперечень з боку одного з них може бути здійснене на підставі рішення суду. Враховуючи, що виїзд дитини за межі України відповідає її інтересам та є доцільним з точки зору її виховання та розвитку, а також приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивачка при пред'явлені позову сплатила судовий збір у розмірі 243грн. 60коп. та з урахуванням того, що даним рішенням позовні вимоги задоволено в повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки, сплачений нею судовий збір у розмірі 243грн. 60коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved