Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

24 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулась у суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідачі зареєстровані у вказаному будинку, хоч фактично, з дня реєстрації та по даний час, не проживають. Позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою судді від 21.11.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 21.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з'явилась надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились. Повідомлялись судом належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті Обухівського районного суду Київської області. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечила проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у приватній власності позивача [PERSON] перебуває житловий будинок по [ADDRESS], що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до карток реєстрації особи [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS]. Факт непроживання відповідачами [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку по [ADDRESS], підтверджується актами про проведення обстеження на предмет проживання громадян, за підписом депутата Обухівської міської ради Іщенка О.М. від 22.10.2018 року, 27.03.2018 року, 26.04.2018 року, 14.05.2018 року, 18.06.2018 року, 14.08.2018 року, 16.04.2018 року, 07.02.2018 року, 26.02.2018 року, 25.01.2018 року, 29.09.2018 року з яких вбачається, що відповідачі за вказаною адресою з 2012 року по даний час не проживають. Згідно із ч.1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб (ч.1 ст. 383 ЦК України). Право користуватися чужим майном регламентується ст.ст. 401-402 ЦК України, відповідно до яких право на користування чужим майном може бути встановлено на підставі договору, закону, заповіту або рішенням суду. Стаття 405 ЦК України передбачає право користування житлом членами сім'ї власника житла, які проживають разом з ним. За таких обставин, право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим приміщенням) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. З огляду на викладене, [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати такими, що втратили право користування житлом - будинком по [ADDRESS]. При цьому, позивачем ставиться питання про примусове зняття з реєстрації відповідачів. Дана позовна вимога не може бути задоволена судом з огляду на наступне. Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином відсутні підстави задоволення позовних вимог у частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вищезазначеного закону є підставою для зняття особи з реєстрації. При цьому, у разі відмови компетентного органу зняти особу з реєстраційного обліку на підставі даного судового рішення, в разі набрання ним законної сили, така відмова (бездіяльність) може бути оскаржена в адміністративному порядку. Відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Враховуючи викладене та

Outcome: partial