Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

24 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 28 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №299. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 липня 2007 року вона уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №299. Від спільного шлюбу з [PERSON] мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки подружжя. Між ними почалися постійні конфлікти та суперечки. Їх подальше життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам їхньої дитини, в звязку з чим, позивач з серпня 2016 року припинили з відповідачем шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство та почали проживати окремо. Вважає, що надання часу на примирення є недоцільним та процесуально невиправданим, в звязку з чим звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2018 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, враховуючи, що відповідач [PERSON], позов визнав, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку: Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За правилами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України,\~ шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-СР №029141, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 28 липня 2007 року, [PERSON], 15 березня 1983 року, та [PERSON], [INFO], 28 липня 2007 року зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів в цей же день зроблено відповідний актовий запис за №299. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Коробова» (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-СР №173088, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 14 травня 2013 року, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.9). Позивач [PERSON] в своїй позовній заяві зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки подружжя. Між ними почалися постійні конфлікти та суперечки. Їх подальше життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам їхньої дитини, в звязку з чим, вона з серпня 2016 року припинила з відповідачем шлюбні відносини, вони перестали вести спільне господарство та почали проживати окремо. Вважає, що надання часу на примирення є недоцільним та процесуально невиправданим. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що згідно з Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~ Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням\~ вимог ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У ст. 17 Закону України №3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини\~ як джерело права». Так, ч.1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини\~ та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» в ЄСПЛ не є чітко визначеним і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Відповідно до квитанції №0.0.1108329031.1 від 15 серпня 2018 року позивачем [PERSON] при поданні позовної заяви до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про розірвання шлюбу з [PERSON] сплачено судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок (а.с.1). Оскільки відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги [PERSON], останній необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 352 гривні 40 копійок. Крім того, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача [PERSON] на\~ користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 352 гривні 40 копійок. Така сума є різницею між сплаченим судовим збором позивачем та його частиною, яка підлягає поверненню з державного бюджету. З урахуванням клопотання позивача, після розірвання шлюбу суд залишає їй прізвище «Коробова». На підставі викладеного, відповідно до ст.51 Конституції України,\~ згідно ст.ст. 3, 24, 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved