Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

25 липня 2016 року відкрито провадження за заявою [PERSON] про встановлення факту народження дитини жіночої статі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що заявниця [INFO] року в пологовому відділенні КУ Ровеньківська багатопрофільна міська лікарня» (код ЄДРПОУ 26411114, адреса: 94700, Україна, Луганська обл., м. Ровеньки, вул. Шевченко,11) народила дитину жіночої статі, у матері яка не перебуває у зареєстрованому шлюбі з батьком дитини. Мати дитини - це [PERSON],[INFO], а відомості про батька зі слів матері - [PERSON]. Заявниця просить присвоїти дитині прізвище, ім.,я та по батькові :[PERSON]. Заявниця посилається на те, що єдиним документом , що підтверджує факт народження дитини на території непідконтрольній державній владі України, що відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 року №254-VIIl «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» одночасно є тимчасово окупованою територією України - це медичне свідоцтво про народження № 453 від «30» жовтня 2015 року , що видане пологовим відділенням КУ «Ровеньківська багатопрофільна міська лікарня», що знаходиться на території непідконтрольній державній владі України. Відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» - окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно то Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України - визнані Верховною радою України тимчасово окупованими. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено, що на території м. Горлівка Донецької області, де народилась дитина, діяльність державних органів влади України, в т. ч. органів (установ) державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється. Отримати документи, що підтверджують факт народження за зразками чинного законодавства України, здійснити реєстрацію факту народження дитини та отримати відповідне свідоцтво про народження не є можливим. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду встановлення факту народження. Заявниця просить встановити факт народження її дитини [PERSON], в судовому порядку, для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження, згідно чинного законодавства України. В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] підтримала заяву [PERSON], пояснивши суду, що крім представленої фотокопії медичного свідоцтва про народження від 30.10.205р. за №453, документи , що підтверджують факт народження у заявниці дитини жіночої статі 30.10.2015р. відсутні. Додатково, представник заявниці, пояснила, що оригінал даного медичного свідоцтва з пологового відділення було надано заявницею до відділу РАЦС Ровеньківського міського управління юстиції м.Ровеньки, Луганської області, однак суду не може представити документи в підтвердження своїх пояснень. Заслухав представника заявниці, дослідив представлену фотокопію медичного свідоцтва про народження № 453 від [INFO] року , що видане пологовим відділенням КУ «Ровеньківська багатопрофільна міська лікарня», суд приходить до висновку про недоведеність заявлених вимог та відмовляє в їх задоволенні. Судом встановлено, що [PERSON], що проживає в [ADDRESS] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси 22 липня 2016 р., справа передана головуючому-судді 25 липня 2016р., ухвалою суду від 25.07.2016 р. відкрито провадження по даній справі. Заява подана представником [PERSON] - це [PERSON], в якій зазначено [INFO] року в пологовому відділенні КУ Ровеньківська багатопрофільна міська лікарня» (код ЄДРПОУ 26411114, адреса: 94700, Україна, Луганська обл., м. Ровеньки, вул. Шевченко,11) народила дитину жіночої статі, у матері яка не перебуває у зареєстрованому шлюбі з батьком дитини. Мати дитини - це [PERSON],[INFO], а відомості про батька зі слів матері - [PERSON]. Заявниця просить присвоїти дитині прізвище, ім.,я та по батькові :[PERSON]. Заявниця в підтвердження своїх вимог представила суду лише єдиний документ - це незавірену належним чином фотокопію медичного свідоцтва про народження № 453 від «30» жовтня 2015 року , що видане пологовим відділенням КУ «Ровеньківська багатопрофільна міська лікарня», на якому відсутня печатки чи штамп медичної установи, що знаходиться на території непідконтрольній державній владі України. Суд не приймає дану фотокопію медичного свідоцтва про народження №453 як належний та допустимий доказ, у відповідність до норм ст..58ч1ч2, ст..59ч2 ЦПК України. В статті 13 ЦК України зазначено, що цивільній права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов,язана утримуватися від дій,які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. В статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків ст.61 цього Кодексу. Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог як безпідставних і недоведених.

Outcome: dismissed