Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

26.08.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що 08.05.2010 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, за час якого у них народилося двоє спільних дітей - сини [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.07.2019 року їх шлюб було розірвано. Підставою розірвання шлюбу послугувало те, що, зокрема, відповідач весь час перебування у шлюбі обманював її та оточуючих щодо свого майнового стану та реальних доходів, та, у квітні 2019 року, не попередивши ні її, ні родину, не сказавши ні слова дітям, пішов з дому. Надалі, вона дізналася, що [PERSON] заборгував величезні кошти різним людям. З часу коли відповідач пішов з дому, ні з нею, ні з дітьми на зв`язок не виходив. А враховуючи те, що його розшукують люди, у яких він взяв у борг кошти, ймовірності того що він з`явиться в Україні - немає. Вихованням дітей вона займається одноосібно. Аліментів відповідач не сплачує та станом на липень 2020 року останній має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 18334,37 грн. Починаючи з березня 2019 року батько дітей контакту із навчальним закладом не підтримує, навчальний заклад не відвідував, із вихователями меншого сина та класоводом старшого - не спілкувався. Вона з дітьми мешкає у будинку, який належить її батьку, де для синів створені всі умови для гармонійного виховання та розвитку. Вказує, що вона самостійно забезпечує дітей всім необхідним, піклується про фізичний та емоційний розвиток дітей. У свою чергу, [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з синами взагалі, ні особисто ні телефоном чи через мережу інтернет, тобто не дбає про їх виховання, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належні умови для розвитку їх природних здібностей, не готує дітей до самостійного життя та праці. Діти не отримують від батька жодного подарунку на день народження чи будь-які інші свята. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, ніколи не цікавиться їх життям, не відвідує їх ні вдома, ні в навчальному закладі. Враховуючи наведене, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх синів - [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути судові витрати по справі. До початку судового засідання від представника позивачки надійшла до суду заява, з проханням розгляд справи здійснювати без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення судового рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Від представника третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки і піклування Княгининівської сільської об`єднаної територіальної громади до початку розгляду справи по суті надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати за його відсутності, позов просить задовольнити та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Статтею 280 ЦПК України передбачено можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Суд вважає можливим, зі згоди сторони позивача, ухвалити по справі заочне рішення, відповідно до положень ст. ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 08.05.2010 року зареєстрували шлюб, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.07.2019 року було розірвано (а.с. 10). За час шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей - сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 8-9). Як вбачається з свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , [PERSON] після розірвання шлюбу відновила своє дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с. 11). Судом також встановлено, що малолітні сини сторін після розірвання шлюбу між сторонами залишилися проживати та проживають на даний час разом зі своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] (а.с. 25-27). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] зазначає, що [PERSON] в повній мірі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Із Акта обстеження умов проживання №200/01-40 від 12.06.2020 року вбачається, що позивачка [PERSON] проживає разом зі своїми дітьми - [PERSON] та [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задовільні, стан ремонту сучасний, будинок з усіма зручностями, прибудинкова територія обладнана для потреб дітей. У дітей є окремі кімнати із сучасними меблями, наявні іграшки, розвиваюча література, сезонний одяг та взуття, продукти для раціонального харчування. Вихованням та розвитком синів займається [PERSON] самостійно, їй допомагають її батьки (а.с. 28). Як вбачається із довідки Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області № 934/59/01/2019 від 15.09.2019 року, органом поліції було встановлено, що [PERSON] на даний час знаходиться за межами України. Останній 11.04.2019 року близько 19:30 год. перетнув державний кордон України на рейсовому автобусі через митний пост «Устилуг», та на даний час не повернувся, а тому встановити його місце перебування не виявляється за можливе (а.с. 20). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, які присуджені до стягнення з [PERSON] на користь малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у відповідача в рамках примусового виконання судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.10.2019 року у виконавчому провадженні № 62582157 існує заборгованість по сплаті аліментів, яка за період з 28.10.2019 року по липень 2020 року складає 18334,37 грн. (а.с. 23). Із довідок Княгининівського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - ДНЗ» № 113/05-14 та № 115/05-14 від 12.06.2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] регулярно відвідують заняття у НВК. Діти завжди охайні, доглянуті. Мама спілкується з класоводами синів, відвідує усі заходи, свята, батьківські збори, які відбуваються в закладі. Батько вихованця, [PERSON] , за час навчання дитини у школі, з 01.09.2019 року по 11.03.2020 року, не брав участі у шкільному житті дитини, у громадському житті класу та закладу, не відвідував загальношкільні та батьківські збори, із класоводом не спілкувався. Дітей до навчального закладу приводять і забирають мама [PERSON] , а також бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] (а.с. 29-30). Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. Як встановлено судом, відповідач в повній мірі самоусунувся від належного виконання своїх батьківськіх обов`язків без поважних та обґрунтованих причин. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач, зокрема, з квітня 2019 року в жодній мірі не піклується про фізичний і духовний розвиток синів, їх навчанням, не займається підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дітей, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу та не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] і їх подальшого життя. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З вищевикладеного слідує, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 840,80 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 164-166 СК України,

Outcome: approved