Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

26.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської про поновлення на посаді завідувача Радьківського фельдшерського пункту з 01.07.2016 року, в якому також просила стягнути: середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.07.2021 року до дня поновлення на роботі з розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 339,60 грн, грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, у розмірі 1938,70 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з 01.07.2016 року працювала в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської області на посаді завідувача Радьківського фельдшерського пункту, проте 30.06.2021 року наказом №38 від 25.06.2021 року [PERSON] була звільнена з роботи за ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штатів. [PERSON] є одинокою матір`ю, вдовою, сама виховує малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , тому, на думку позивачки, таке звільнення є незаконним, оскільки відповідачем було порушено ч.3 ст.184 КЗпП України, згідно з якою звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадським формувань відповідач не перебуває в процесі припинення та не ліквідований. Інформація про статус позивачки, як одинокої матері, була наявна у відповідача. Зазначене, зокрема, підтверджується особовою карткою працівника, в якій у графі 10 зазначено: вдова, склад сім`ї: донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач визнавав її статус одинокої матері протягом всього періоду роботи, зокрема надаючи щорічну додаткову оплачувану відпустку тривалістю 10 календарних днів за ч.1 ст.182-1 КЗпП України, як одинокій матері. Проте наприкінці 2020 року відносини між позивачкою та керівництвом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської погіршилися. Внаслідок відмови у прийнятті до оплати листів непрацездатності, несвоєчасної виплати заробітної плати за час відпустки, проведення відрахувань з допомоги у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності [PERSON] зверталась за захистом своїх прав до управління Держпраці у Чернігівській області, яким було проведено перевірку відповідача, та за наслідками винесено припис керівнику КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської, а щодо головного бухгалтера було складено протокол про адміністративне правопорушення. Позивачка вважає, що керівництво КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської ради скористалось проведенням реорганізації в структурних підрозділах, та у зв`язку з неприязними з нею стосунками, знехтувавши її статусом одинокої матері, незаконно її звільнило. Припинення діяльності Радьківського фельдшерського пункту, як структурного підрозділу відповідача, не є підставою для звільнення [PERSON] , у зв`язку з її особливим соціальним статусом та наданими державою гарантіями, закріпленими у ст.184 КЗпП України, а могло бути підставою лише для її переведення на іншу роботу у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської ради, або для переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію, зокрема у створені Малодівицькою селищною радою фельдшерські пункти. Проте відповідач жодних дій для переведення позивачки на роботу або в межах своєї установи, або до іншої установи не здійснив, грубо порушивши трудові права [PERSON] , у зв`язку з чим позивачка і звернулася до суду з відповідним позовом. 26.08.2021 року представник КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської ради надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому заявлені позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив суд відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що викладені у позові обставини не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не відповідають фактичним обставинам справи, пояснивши, що рішенням 39 сесії 7 скликання Прилуцької районної ради Чернігівської області від 15.02.2019 року за №19-39/VIII «Про передачу закладів охорони здоров`я у комунальну власність Малодівицької селищної ради Чернігівської області» був переданий у власність Малодівицької селищної ради Прилуцького району, зокрема, і Радьківський фельдшерський пункт. Відповідно до п.39 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України районні ради здійснюють передачу із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст у власність сільських, селищних, міських територіальних громад установ та закладів, розташованих на їхній території, відповідно до розмежування видатків між бюджетами, визначеного цим Кодексом та відповідно до п.10 розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правонаступник районної ради району, ліквідованого Верховною Радою України, після припинення відповідних районних рад як юридичних осіб, але не пізніше 1 липня 2021 року, зобов`язаний передати у комунальну власність територіальних громад усі об`єкти спільної власності територіальних громад району, які знаходяться на території цих територіальних громад, відповідно до розмежування видатків між бюджетами, встановлених Бюджетним кодексом України. На підставі цього з 01 липня 2021 року Радьківський фельдшерський пункт із штатною чисельністю 1,5 штатні посади: завідувач фельдшерського пункту - 1,0 посади, молодша медична сестра - 0,5 посади, припинив свою діяльність і [PERSON] - завідувач Радьківського фельдшерського пункту була звільнена з посади 30.06.2021 року за п.1 ст.40 КЗпП України, тобто по скороченню штату. Вакантні посади, які б відповідали кваліфікаційному рівню позивачки, на момент її звільнення були відсутні, про що було повідомлено її та профспілковий комітет. Крім того, згідно з чинним законодавством [PERSON] було попереджено про можливе вивільнення працівників (наказ №14 від 15.03.2021 року), про що позивачка розписалася в наказі і поставила дату підпису 18.03.2021 року. З приводу компенсацій за невикористані відпустки, то [PERSON] відповідачем було виплачено компенсацію за недовикористану щорічну відпустку, компенсацію за недовикористану щорічну відпустку в зв`язку з листком непрацездатності, додаткову соціальну відпустку як одинокій матері, а також вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку. Щодо відмови в прийняті до оплати листів непрацездатності позивачки, то дане твердження є надуманим та таким, що не відповідає дійсності, що підтверджується в третьому абзаці листа управління Держпраці у Чернігівській області, який надала [PERSON] . З приводу винесення припису керівнику та складення протоколу про адміністративне правопорушення, то дане порушення виникло в зв`язку з тим, що позивачем було подано заяву про відпустку за три дні до початку відпустки, що фактично і спричинило виплату коштів пізніше, ніж за три дні до початку відпустки. Отже, очевидно, що позивачка перекручує факти та використовує їх неправомірно. Також відповідач зазначив, що залишити на посаді чи поновити на посаді завідувача Радьківського фельдшерського пункту у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської ради немає можливості, оскільки Радьківський ФП не знаходиться у його підпорядкуванні, проте з 05.08.2021 року в Білошапківському фельдшерському пункту з`явилася вакантна посада завідувача (працівник, який займав цю посаду, звільнився), у зв`язку з чим [PERSON] було запропоновано цю посаду та починаючи з 09.08.2021 року (наказ №52 від 05.08.2021 року) позивачка була прийнята на посаду завідувача Білошапківського фельдшерського пункту, де і працює по теперішній час (а.п.30-32). 02.09.2021 року від представника позивачки адвоката Сотніченко С.О. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій вона відхилила заперечення відповідача, позовні вимоги підтримала в частині визнання незаконним та скасування наказу про звільнення позивачки з посади завідувача Радьківського фельдшерського пункту 30.06.2021 року по п.1 ст.40 КЗпП України із скороченням штату, поновлення її на посаді завідувача Радьківського фельдшерського пункту в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської області з 01 липня 2021 року та стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.07.2021 року до 08.08.2021 року з розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 339,60 грн у сумі 9169,20 грн, просила задовольнити такі у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач у відзиві жодним чином не обґрунтував правомірність звільнення [PERSON] з посади. У позові чітко зазначено, що звільнення є незаконним, оскільки відповідачем порушено частину 3 статті 184 КЗпП України, згідно з якою звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Відповідач у відзиві не спростував те, що не перебуває у процедурі ліквідації, тому не мав жодного права звільняти одиноку матір, яка виховує дитину віком до чотирнадцяти років. Зміна в структурі підприємства, скорочення штатів, закриття окремих відокремлених підрозділів, яким до речі Радьківський фельдшерський пункт не був, не є ліквідацією юридичної особи - підприємства, передбаченою ст.110, 111 ЦК України, ст.59 ГК України. Статус позивачки - одинока матір, яка виховує дитину віком до чотирнадцяти років, відповідачу відомий і ним визнавався, як під час її роботи, так і у відзиві. Той факт, що позивачка звільнена з порушенням законодавства, також підтверджується у листі «Про результати розгляду звернення» №473/25-С354/С397/03/16-07 від 23.07.2021 року управління Держпраці у Чернігівській області, яким за заявою [PERSON] було проведено позаплановий контрольний захід - перевірку КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської ради, в ході якого встановлено, що звільнення позивачки - одинокої матері, яка має дитину віком до чотирнадцяти років, відбулось з ініціативи власника, що є порушенням ч.3 ст.184 КЗпП України. Дійсно з 09.08.2021 року позивачка була прийнята на роботу до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської ради на посаду завідувача Білошапківського фельдшерського пункту, де і працює на даний час, проте відповідачка була працевлаштована на дану посаду, як новий працівник, а не в порядку добровільного поновлення на посаді незаконно звільненого працівника, тому даний факт не впливає на визнання незаконним та скасування наказу КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської ради №38 від 25.06.2021 року в частині звільнення [PERSON] з посади завідувача Радьківського фельдшерського пункту з 30.06.2021 року по п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату, та на позовну вимогу про поновлення позивачки на посаді завідувача Радьківського фельдшерського пункту в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської ради з 01 липня 2021 року. Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 32 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N9 від 06.11.1992 року при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час, тому позивачка вважає, що на її користь має бути стягнутий середній заробіток за період з 01.07.2021 року по 08.08.2021 року з розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 339,60 грн, оскільки протягом зазначеного періоду було 27 робочих днів (у липні - 22 робочі дні, а у серпні - 5 робочих днів), тому оплата за час вимушеного прогулу становить 9169,20 грн. Щодо позовних вимог про стягнення грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, у розмірі 1938,70 грн, то хоча відповідач у відзиві на позовну заяву і вказує, що не визнає позовні вимоги в повному обсязі, проте в частині виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, він фактично визнав дану вимогу та дійсно 26.07.2021 року виплатив її [PERSON] в сумі 1579,99 грн (а.п.51-53). Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до копії витягу з наказу №38 від 25.06.2021 року, виданого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської ради, [PERSON] , завідувача Радьківського фельдшерського пункту КНП «ЦПМСД» ПРР ЧО з 30.06.2021 року було звільнено з роботи по п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з скороченням штату та проведено виплату вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку (а.п.6). Згідно з копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадським формувань КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської ради, код ЄДРПОУ - 40314763, юридична адреса: вул.Київська, буд.98, м.Прилуки, Чернігівська область, керівник Межуєв Д.О., не ліквідоване та здійснює свою діяльність (а.п.7). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.п.8), позивачка є одинокою матір`ю [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.п.9) її чоловік [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії довідки №448, виданої 08.04.2021 року комітетом самоорганізації населення №4 М`ятно-дослідної станції (а.п.10), [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та до складу її сім`ї входить [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією особової картки працівника [PERSON] , [INFO] , вдова, яка має на утриманні дочку [PERSON] , [INFO] , працювала на посаді завідувача Радьківського фельдшерського пункту КНП «ЦПМСД» ПРР ЧО, з 30.06.2021 року була звільнена з роботи по п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату на підставі наказу №38 від 25.06.2021 року (а.п.11). Відповідно до копії інформації №840/25-С541/С552/С582/02/16-07 від 23.11.2020 року, наданої управлінням Держпраці у Чернігівській області, управлінням було проведено позаплановий контрольний захід КНП «ЦПМСД» Прилуцького району, в ході якого встановлено, що листки непрацездатності: серії АКА №582002, на підставі якого [PERSON] не працювала в період з 12.10.2020 року по 15.10.2020 року, та серії АКА №582156, на підставі якого [PERSON] не працювала в період з 16.10.2020 року по 23.10.2020 року, отримано адміністрацією КНП «ЦПМСД» Прилуцького району 26.10.2020 року, що засвідчено підписом та датою відповідальної особи. Документальних підтверджень відмови посадових осіб КНП «ЦПМСД» Прилуцького району Чернігівської області 23.10.2020 року від прийняття вказаних листків непрацездатності не виявлено. Нараховану [PERSON] допомогу у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів роботодавця в загальній сумі 683,52 грн відраховано для повернення надмірно виплаченої заробітної плати за першу половину жовтня 2020 року. Відрахування вказаних коштів було здійснено в порушення ст.129 КЗпП України. Заробітна плата за другу половину жовтня 2020 року [PERSON] не нараховувалася, оскільки у період з 12.10.2020 року по 31.10.2020 року вона не працювала у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Заробітна плата за весь час наданої [PERSON] з 03.11.2020 року щорічної відпустки було виплачено пізніше, ніж за 3 дні до початку відпустки, чим порушено ч.4 ст.115 КЗпП України. За результатами контрольного заходу директору КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської ради Межуєву Д.О. було видано припис щодо усунення виявлених порушень, відносно бухгалтера [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.41 КУпАП, а [PERSON] було роз`яснено, що механізм поновлення будь-яких порушень трудових прав працівників визначено главою 15 КЗпП України, тобто дана функція є компетенцією судів і лише вони мають право ухвалити обов`язкове для виконання рішення про поновлення порушеного трудового права конкретного громадянина (а.п.12). Як вбачається з копій розрахункових листів Радьківського ФП по [PERSON] її щомісячна заробітна плата за лютий - травень 2021 року склала 4155,30 грн, а за червень 2021 року - 10514,03 грн (а.п.13-17). А з копій платіжних доручень №394, 398, 408 від 30.06.2021 року вбачається, що [PERSON] було виплачено: 624,26 грн - заробітну плату за ІІ половину червня 2021 року, 3059,91 грн - заробітну плату за ІІ половину червня 2021 року, 5194,12 грн - заробітну плату за червень 2021 року (а.п.42-43). Відповідно до копії рішення 39 сесії 7 скликання Прилуцької районної ради Чернігівської області від 15.02.2019 року про передачу закладів охорони здоров`я у комунальну власність Малодівицької селищної ради було вирішено: припинити з 01.03.2019 року право оперативного управління та вилучити у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської області об`єкти нерухомості та майно і передати їх безоплатно із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Прилуцького району у комунальну власність Малодівицької селищної ради згідно з додатком; КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської області та Малодівицькій селищній раді здійснити заходи щодо приймання-передачі зазначених об`єктів нерухомості та майна відповідно до вимог чинного законодавства України; після передачі зазначених установ, об`єктів нерухомості та майна виключити їх з Переліку об`єктів спільної власності територіальних громад сіл селищ Прилуцького району; контроль за виконанням рішення покласти на постійну комісію районної ради з питань енергетики, зв`язку, житлово-комунального господарства, благоустрою та управління комунальною власністю (а.п.44), що також підтверджується Переліком об`єктів нерухомості територіальних громад сіл, селищ Прилуцького району, які передаються у комунальну власність Малодівицької селищної ради (а.п.40-41). Згідно з копією наказу №14 від 15.03.2021 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської області було наказано попередити працівників даного підприємства про можливе вивільнення, в тому числі і [PERSON] , яка була ознайомлена з даним наказом 13.03.2021 року під власний підпис (а.п.45-46). Як вбачається з довідки №235-А від 26.06.2021 року, виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської області, голові профспілкового комітету Корсун В.М. була надана інформація, що на даний час вільних вакансій немає (а.п.47). Згідно з копією наказу №52 від 05.08.2021 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської області було вирішено з 09.08.2021 року на підставі заяви [PERSON] прийняти її на посаду завідувача Білошапківського фельдшерського пункту, з надбавкою за вислугу років у розмірі 20% (а.п.33). Зі змісту наказу №35 директора по особовому складу КНП «ЦПМСД» Прилуцької районної ради Чернігівської області від 23.06.2021 року вбачається, що з 01.07.2021 року Радьківський фельдшерський пункт припинив свою діяльність, тому зі структури КНП «ЦПМСД» Прилуцької районної ради Чернігівської області було виведено Радьківський фельдшерський пункт шляхом скорочення завідувача та молодшої медичної сестри у зв`язку з його ліквідацією (а.п.34-36). Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо правомірності звільнення позивачки, який регулюється положеннями Кодексу законів про працю України (далі-КЗпП), а саме: звільнення позивачки із займаної посади по п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з скороченням штату. Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому КЗпП, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені також КЗпП України. Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. У силу статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом. Частиною 3 ст.184 КЗпП України чітко передбачено, що звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Відповідно до ч.1 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Згідно з ч.2 ст.40 КЗпП звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював, що і було здійснено відповідачем при першій можливості відносно позивачки. Зважаючи на те, що завідувача Радьківського фельдшерського пункту [PERSON] , яка є одинокою матір`ю при наявності дитини віком до чотирнадцяти років, було звільнено за виключних обставин - повна ліквідація очолюваного нею Радьківського фельдшерського пункту, то таке її звільнення не може бути визнано судом незаконним. Разом з тим, звільнення одиноких матерів при наявності у них дитини віком до чотирнадцяти років допускається лише з обов`язковим працевлаштуванням, однак чіткий механізм такого обов`язкового працевлаштування нині чинним трудовим законодавством не передбачений. Станом на 29.06.2021 року у КНП «ЦПМСД» Прилуцької районної ради Чернігівської області вільних вакансій не було, тому після звільнення посади завідувача Білошапківського фельдшерського пункту [PERSON] зразу ж було запропоновано цю посаду і з 09.08.2021 року вона вже працевлаштована на цю посаду, як того вимагають приписи ч.3 ст.184 КЗпП України. За зверненням позивачки Управлінням Держпраці у Чернігівській області проводився позаплановий контрольний захід КНП «ЦПМСД» Прилуцької районної ради Чернігівської області, в ході якого було встановлено факт порушення ч.3 ст.184 КЗпП України при звільненні [PERSON] (а.п.54). Суд також погоджується з тим, що при звільненні [PERSON] формально мав місце факт порушення ч.3 ст.184 КЗпП України, оскільки як одиноку матір при наявності дитини віком до чотирнадцяти років її було звільнено без негайного працевлаштування, однак зважаючи на те, що станом на цей момент у КНП «ЦПМСД» Прилуцької районної ради Чернігівської області не було жодних вільних вакансій, а при появі такої вона зразу ж була запропонована [PERSON] , то суд не вбачає підстав для визнання незаконним та скасування наказу про її звільнення та для поновлення позивачки на роботі, так як на даний час вона вже є працевлаштованою у Білошапківськівському фельдшерському пункті КНП «ЦПМСД» Прилуцької районної ради Чернігівської області, тобто відповідачем належним чином виконана умова про обов`язкове працевлаштування позивачки, передбачена ч.3 ст.184 КЗпП України. Разом з тим, позивачка стверджує, що їй не було виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, що спростовується змістом наказу №46 директора по особовому складу КНП «ЦПМСД» Прилуцької районної ради Чернігівської області від 23.07.2021 року, тобто винесеним ще до часу звернення [PERSON] до суду з даним позовом, яким було зобов`язано фінансово-економічний відділ виплатити [PERSON] компенсацію за соціальну відпустку (одинока мати) за 2021 рік в кількості 10 календарних днів (а.п.38), що і було зроблено відповідно до платіжного доручення №481 від 26.07.2021 року на суму 1579,99 грн (а.п.39). Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи надані сторонами та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, суд дійшов висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позивачкою позовних вимог, оскільки останньою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовувала свої вимоги, що є її процесуальним обов`язком, а відповідач, в свою чергу, повністю спростував такі вимоги. На підставі наведеного та ст.43, 55 Конституції України, ст.3, 104 ЦК України, ст.40, 184 КЗпП,

Outcome: dismissed