Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

25 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання спільної неповнолітньої дитини. Позивач вказав, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28 грудня 2006 року на підставі рішення Розівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2006 року. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем. При цьому, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, тому позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини її доходу (заробітку) на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином (а.с.25), у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказав про те, що він підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які ним були викладені в позовній заяві, просив задовольнити його позов. Разом з тим, позивач справу прохав розглянути без його участіта не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про час і місце його проведення повідомлена належним чином (а.с.27), причини своєї неявки судові не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.224 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, викладену у письмовій заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28 грудня 2006 року на підставі рішення Розівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2006 року (а.с.2-3). Від даного шлюбу сторони мають дітей - повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4,5,6). Як вбачається з матеріалів справи, сторони проживають окремо з часу розірвання шлюбу. Згідно рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2013 року, яке набуло законної сили 11 січня 2014 року, з позивача по справі [PERSON] припинено стягнення аліментів на підставі рішення Розівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2006 року на користь [PERSON] на утримання, зокрема, неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.10-11). Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи встановлено, що неповнолітній син [PERSON] проживав разом з матір'ю - відповідачем по справі [PERSON] та перебував на її утриманні до серпня 2013 року, проте з вказаного часу мешкає разом з батьком - позивачем по справі [PERSON] (а.с.1,7,9). , Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, хоча зобов'язана та має можливість надавати таку допомогу. Разом з тим, відомостей про наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дітей на утриманні не має. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог стст.57-60 ЦПК України. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надала. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, що дає підстави суду для стягнення з відповідача [PERSON] коштів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Оскільки позов задоволено, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved