Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

24 березня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» /надалі Банк/ звернулося в суд з позовом до ТОВ «Новотех-Плюс» та [PERSON] в якому просило стягнути солідарно з товариства позичальника та поручителя фізичної особи заборгованість в сумі 594951,33 грн., з яких 344434,98грн. заборгованість за кредитом, 240481,20грн. заборгованість за процентами та 10035,15грн. пені, що утворилася через неналежне виконання позичальником умов договору про надання кредитних коштів у вигляді овердрафту. В подальшому Банк уточнив позовні вимоги та просив стягнути заборговану суму в розмірі 594951,33 грн. тільки з поручителя [PERSON] Заочним рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2015 року позов Банку задоволено повністю. Суд вважав що обставини з приводу неналежного виконання умов договору про надання овердрафту від 15 квітня 2011 року з боку позичальника підтверджені належними та допустимими доказами, також наявні правові підстави для стягнення суми заборгованості у визначеному позивачем розмірі з поручителя [PERSON] В апеляційній скарзі [PERSON] просила заочне рішення скасувати та в позові відмовити, через порушення судом норм процесуального права в результаті чого відповідач була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права. Також згідно доводів апеляційної скарги, судом неправильно застосовані норми матеріального права та не враховано, що порука припинилася, оскільки кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобовязання не предявив вимог до поручителя. Заслухавши доповідача, за відсутності представника позивача та відповідача повідомлених належним чином про час та місце судового розгляду про свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень та телефонограми, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити за таких підстав. В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами. 15 квітня 2011 року між Банком та ТОВ «Новотех-Плюс» укладений договір про надання 400000,00 грн. у вигляді овердрафту в тимчасове користування строком по 13 квітня 2012 року. Та договором визначено що при користуванні встановленим лімітом за овердрафтом обовязковою умовою є повернення кредитних коштів отриманих в межах ліміту овердрафту кожні 30 днів /а.с. 13-14/. 16 грудня 2011 року сторони договору про надання овердрафту від 15 квітня 2011 року уклали додатковий договір в якому визначили плату за користування кредитними коштами на рівні 25% річних /а.с. 16/. Виконання зобовязання за договором про надання овердрафту від 15 квітня 2011 року забезпечено порукою. Поручитель [PERSON] зобовязалася солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, а також можливих штрафних санкцій в розмірі та випадках передбачених договором про надання овердрафту /а.с. 17-18/. Додатковим договором до договору поруки від 16 грудня 2011 року [PERSON] погодилася із змінами до договору про надання овердрафту від 15 квітня 2011 року щодо визначення плати за користування кредитними коштами на рівні 25% річних /а.с. 19/. Позичальник частково виконував взяті на себе за договором про надання овердрафту від 15 квітня 2011 року зобовязання. Останній платіж в розмірі 6352,29 грн. позичальник ТОВ «Новотех-Плюс» здійснив 11 травня 2012 року /а.с. 23/. Станом на 25 лютого 2015 року сума заборгованості за договором про надання овердрафту від 15 квітня 2011 року склала 594951,33 грн., з яких 344434,98грн. заборгованість за кредитом, 240481,20грн. заборгованість за процентами та 10035,15грн. пені /а.с. 21-32/. Прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу 18 грудня 2016 року [PERSON] /а.с. 70/. Перевіряючи доводи апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість рішення, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції всесторонньо і повно зясував обставини у справі однак неправильно застосував норми матеріального права. В судовому засіданні підтверджені обставини щодо існування між Банком та ТОВ «Новотех-Плюс» кредитних взаємовідносин, що виникли на підставі договору про надання 400000,00 грн. у вигляді овердрафту в тимчасове користування строком по 13 квітня 2012 року. Суд вважає що користування позичальником коштами у вигляді овердрафту охоплюється поняттям кредитний договір що наведено в статті 1054 Цивільного кодексу України /надалі ЦК України/. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом наведеної норми права кредитні взаємовідносини не вичерпують свою дію фактом закінчення строку дії договору та виконання взятих за кредитним договором зобовязань ставиться в залежність від фактичного погашення отриманих в позику коштів. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом договірне зобовязання повинне виконуватись відповідно до тих умов, які сторони визначили при укладенні договору. Отже в судовому засіданні підтверджено, що мало місце порушення взятих на себе зобовязань з боку позичальника, та суд першої інстанції встановивши факт неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором обґрунтовано дійшов висновку про наявність заборгованості. У той же час, в судовому засіданні підтверджено що виконання зобовязання було забезпечено порукою. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Положеннями частин першої, другої статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини). За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як вбачається з матеріалів справи, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється. Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України ). Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. У зв'язку з цим порука на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. За умовами кредитного договору кредитні кошти надавались із кінцевим строком користування 13 квітня 2012 року, сторонами не спростовано обставин щодо внесення позичальником останнього платежу за договором 11 травня 2012 року. З огляду на викладене, право на звернення за захистом порушеного права у Банку виникло після закінчення строку договору та з моменту останнього платежу. Оскільки з позовом до суду кредитор звернувся лише 24 березня 2015 року, то у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України позовні вимоги до [PERSON] не підлягають задоволенню. За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що порушене право Банку підлягає захисту шляхом стягнення заборгованих позичальником сум з поручителя. Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції не виконав вимог закону про законність рішення суду, висновки суду в частині задоволення позовних вимог є помилковими, здійсненні з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до статті 309 ЦПК України є підставою для його скасування та відмови в задоволенні позову. Також у відповідності до положень статті 88 ЦПК України з Банку на користь [PERSON] підлягає стягненню понесений останньою документально підтверджений судовий збір в сумі 654, 46 грн.

Outcome: approved