Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

25.05.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 03 січня 2015 року з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марківського РУЮ у Луганській області, актовий запис №2. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Одруження з [PERSON] виявилося невдалим. Чоловік не піклується про створення нормальних сімейних відносин, не дбає про взаємоповагу один до одного. Навпаки, його ставлення привели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. З моменту укладення шлюбу вони не можуть знайти спільну мову з питань сімейного життя, у звязку з чим весь час живуть окремо. Спільне господарство не ведеться. Вважає, що сімя розпалася остаточно, примирення між ними неможливе та подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, оскільки збереження шлюбу несе відповідні цивільно-правові наслідки. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з [PERSON] Рішенням Марківського районного суду від 22.09.2015 року по справі №417/1293/15 з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, після розірвання шлюбу просить їй залишити шлюбне прізвище «Куликова». Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, електронною поштою надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, строк для примирення не потрібен, просить розірвати шлюб, розгляд справи провести без його участі (а.с.34-37). В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, надходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України\~сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №239303, між [PERSON] та [PERSON], 03 січня 2015 року укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марківського районного управління юстиції у Луганської області, актовий запис №2 (а.с.5). Від\~\~шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Заочним рішенням Марківського районного суду Луганської області від 22.09.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 24.01.2015 року (а.с.7-9). Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені протягом тривалого часу, сторони проживають окремо один від одного, примирення між ними не можливе, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, оскільки збереження шлюбу несе відповідні цивільно- правові наслідки. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, та позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, прохав суд розірвати шлюб між ним та позивачкою, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач надав заяву в якій просить розірвати шлюб, у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.\~115\~СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст.\~115\~СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В заяві позивач просить залишити їй шлюбне прізвище «Куликова». Згідно з п. 6 ч.1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1\~ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.\~\~ Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №0.0.1042007340.1 від 21.05.2018 про сплату судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті,\~\~суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 352 грн. 40 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved