Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

26.06.2019 Тисменицька районна організація Українського товариства мисливців та рибалок звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди посилаючись на те, що 21.01.2019 на території мисливських угідь Тисменицької районної організації УТМР громадянами [PERSON] та [PERSON] без відповідних дозволів було відстріляно одного кабана, чим останні порушили законодавство України та спричинили матеріальну шкоду. Цього ж дня за даним фактом було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 248 КК України. В подальшому кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України, на підставі ст.110, п.2 ч.1 ст.284 КПК України, було закрито. З урахуванням положень ст. 43 ЗУ «Про мисливське господарство та полювання» та такс для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих у наслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання, відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну ним тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу, а відтак з [PERSON] слід стягнути 46 843,60 грн. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Гургулу В.Б. Ухвалою суду від 08.07.2019 прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 16.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Струтинського Р.Р. Ухвалою суду від 29.05.2020 прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 27.10.2020 року суддю Струтинського Р.Р. відведено від розгляду даної справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Гриньків Д.В. Ухвалою суду від 09.11.2020 прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 26.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 01.02.2021 року в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено. Ухвалою суду від 01.02.2021 року викликано для допиту в судовому засіданні в якості свідка слідчого, який здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні №12019090250000032 від 21.01.2019, [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Звернув увагу суду, що постанову про закриття кримінального провадження [PERSON] не оскаржував, що свідчить про його згоду з обставинами, викладеними у ній. Крім того вказав, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.85 КУпАП відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, що є нереабілітуючою підставою. Пояснив, що позов пред`явлено виключно до [PERSON] так як відповідно до наданих останнім та [PERSON] підчас досудового розслідування пояснень, відстріл кабана було здійснено саме відповідачем у даній справі. Відповідач, який з`явився в судове засідання, призначене на 23.03.2021, проти задоволення позову заперечив. Вказав, що постанову про закриття кримінального провадження від 25.03.2019 року не оскаржував. При цьому звернув увагу суду, що надав відповідні пояснення слідчому так як у нього було відібрано мисливську рушницю, яку він вважав за необхідне таким чином повернути. Однак, на даний час винним себе у незаконному полюванні не вважає оскільки відстріл кабана не здійснював. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, так як зазначені в постанові про закриття кримінального провадження від 25.03.2019 обставини, в розумінні ЦПК України, не є обставинами які не підлягають доказуванню та мають преюдиційне значення для суду. Одночасно вказав, що [PERSON] не було затримано на місці відстрілу кабана, а на відстані близько 2 км. від нього, при цьому він мав дозвіл на користування зброєю, яка в подальшому була у нього вилучена. Крім того, звернув увагу суду на те, що за результатами проведеної судово-балістичної експертизи не вдалось за можливе відповісти на запитання про те, чи відстріляні частини кулі із рушниці, вилученої в [PERSON] , у зв`язку із їх значною деформацією. Вказав, що в порушення вимог чинного законодавства України позов пред`явлено тільки до [PERSON] , в той час як за версією слідства в події брав участь ще і [PERSON] . Пояснив, що туша кабана знаходилась на полі неподалік с. Терновиця, а відтак Тисменицька районна організація УТМР не є належним позивачем, так як ці території їй не було надано в користування. Окремо вказав, що постановою Тисменицького районного суду №352/916/19 від 10.05.2019 на підставі 36 КУпАП закрито провадження у справі за матеріалами, які надійшли від Тисменицької районної організації УТМР про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.85 КУпАП. Вказує, що згідно ст.284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах у яких провадження закривається. Вищевказана постанова суду ніким не оскаржувалася та набрала законної сили, а відтак він не визнаний винним у жодному діянні, у тому числі, що мало місце 21.01.2019. Таким чином наведені позивачем доводи, що 21.01.2019 поблизу с. Терновиця саме [PERSON] було здійснено відстріл одного кабана не відповідають дійсності та нічим не підтверджені. Вказав, що при знищені туші відстріляного кабана було порушено встановлений чинним законодавством України порядок, а відтак вартість м`яса кабана не підлягає стягненню на користь організації мисливців і рибалок. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду надав показання, що працював начальником Тлумацького ВП ГУНП в Івано-Франківській області. 21.01.2019 в чергову частину поступив виклик про конфлікт, який стався між єгерями та невстановленими особами, які відмовились їм представитись. Вказав, що прибувши на місце події, даних осіб не було, а відтак вони почали зупиняти транспортні засоби, які проїжджали неподалік. Пояснив, що зупинивши черговий автомобіль, який рухався зі сторони с. Нові Кривотули, приблизно на відстані 2 км. від місця знаходження туші кабана, в якому перебував в тому числі і [PERSON] , виявили дві рушниці. Зазначив, що дозвільні документи на зброю в даних осіб були, жодних слідів в транспортному засобі не знайдено. Оскільки єгерями було повідомлено, що саме із даними особами у них виник конфлікт, а туша кабана знаходилась на території Тисменицького району, то було викликано слідчо оперативну групу Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області. Свідок [PERSON] суду надав показання, що як слідчий здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 12019090250000032 від 21.01.2019. Пояснив, що 21.01.2019 до Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшло повідомлення про відстріл кабана поблизу с. Терновиця Тисменицького району. Вказав, що в ході досудового розслідування було допитано в якості свідка [PERSON] , який повідомив, що саме [PERSON] було здійснено відстріл кабана. Дані пояснення підтвердив і сам [PERSON] , який в подальшому теж допитувався слідчим. На запитання представника відповідача вказав, що дозволу на розпорядження тушою кабана не надавав, а кулі, які були вилучені із туші кабана, надані йому для проведення експертизи головою Тисменицької районної організації УТМР. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] неодноразово викликались в судові засідання, однак для дачі показань до суду не з`явились, а сторони, які заявляли клопотання про їх виклик в якості свідків, вважали за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Вислухавши відповідача та представників сторін, показання свідків [PERSON] та [PERSON] , розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Відповідно до наявної в матеріалах справи та дослідженої судом в якості письмового доказу копії журналу обліку бланків ліцензій, 21.01.2019 ліцензія Тисменицькою районною організацією УТМР на відстріл кабана не надавалась (а.с. 181-184). Судом встановлено, що відповідно до висновку експерта за №СЕ-19/109/10-№60БЛ/19 від 20.03.2019 відповісти на запитання про те, чи відстріляні частини кулі та пиж саме із предмету ззовні схожого на рушницю № [NUMBER] , неможливо, у зв`язку із їх значною деформацією (а.с. 99-111). Постановою слідчого від 25.03.2019 закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12019090250000032 від 21.01.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Копію постанови про закриття кримінального провадження направлено Тисменицькій районній організації УТМР для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст. 85 КУпАП. Крім того, як зазначено в постанові, в результаті незаконного полювання завдана матеріальна шкода в розмірі 40 000 грн, яка не є істотною, тому у даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ст.248 КК України, однак у діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.85 КУпАП (а.с. 10-13). 07.05.2019 головою Тисменицької районної організації УТМР складено протокол відносно [PERSON] за ч.2 ст.85 КУпАП (а.с.7). Постановою Тисменицького районного суду №352/916/19 від 10.05.2019 провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.85 КУпАП, закрито на підставі 36 КУпАП зв`язку з закінчення строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 8). Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Закону України «При мисливське господарство та полювання». Згідно зі ст.1 Закону України «При мисливське господарство та полювання», полювання - дії людини, спрямовані на вистежування, переслідування з метою добування і саме добування (відстріл, відлов) мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах. Статтею 12 Закону України «При мисливське господарство та полювання» передбачено, що право на полювання в межах визначених для цього мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку, іноземці, які одержали в установленому порядку дозвіл на добування мисливських тварин та інші документи, що засвідчують право на полювання. Полювання з використанням вогнепальної мисливської зброї дозволяється лише особам, які в установленому порядку одержали в уповноваженому державному органі відповідний документ дозвільного характеру на право користування цією зброєю. До полювання прирівнюється: перебування осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю або з капканами та іншими знаряддями добування звірів і птахів, або з собаками мисливських порід чи ловчими звірами і птахами, або з продукцією полювання (крім випадків регулювання чисельності диких тварин, польових випробувань і змагань мисливських собак (не нижче обласного рівня); перебування осіб на дорогах загального користування з продукцією полювання або з будь-якою зібраною розчохленою стрілецькою зброєю. В судовому засіданні сторони визнали, що 21.01.2019 року неподалік с. Терновиця Тисменицького району було здійснено відстріл кабана. В той же час відповідач та його представник заперечили те, що даний відстріл було здійснено [PERSON] , а надання ним відповідних пояснень слідчому підчас досудового розслідування пояснили як завідомо неправдиві свідчення особи з метою повернення належного йому майна. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже для відшкодування завданої шкоди необхідна одночасна наявність таких обставин, як неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, інші обставини повинен довести належними та допустимими доказами позивач. Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, є лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили. Одночасно, постановою Тисменицького районного суду №352/916/19 від 10.05.2019 провадження у справі закрито у зв`язку з закінчення строку накладення адміністративного стягнення, при цьому питання чи мали місце дії та чи вчинені вони [PERSON] не вирішувалось. При цьому суд враховує, що постановою слідчого від 25.03.2019 кримінальне провадження було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутності в діях [PERSON] ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 284 КК України. Дане кримінальне провадження стосовно відповідача було закрите виключно з підстав відсутності істотної шкоди, яка в даному випадку не перевищувала 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім того, в судовому засіданні відповідач визнав той факт, що підчас досудового розслідування, будучи допитаним в якості свідка надав пояснення, що саме він здійснив вистріл в кабана, від якого останній загинув. Проте, частиною 1 ст. 43 Закону України «При мисливське господарство та полювання», відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання, здійснюється добровільно або за рішенням суду відповідно до законодавства за затвердженими в установленому порядку таксами, а за їх відсутності - за розрахунками користувачів мисливських угідь. Згідно із ч.3 ст. 43 вищевказаного Закону у разі неможливості вилучення незаконно добутої продукції полювання порушник відшкодовує її вартість, яка обчислюється виходячи з ринкових цін на м`ясо, шкіряну, хутрову та іншу сировину вищого сорту, що діють на час відшкодування, у таких розмірах (не менш як): кабан: м`ясо - 60 кілограмів, шкура - 10 кілограмів. В той же час з показань свідка [PERSON] та пояснень представника позивача встановлено, що туша кабана була вилучена та доставлена головою Тисменицької районної організації УТМР для розтину до лікаря ветеринарної медицини [PERSON] , а після розтину труп туші кабана було спалено. При цьому туша кабана речовим доказом не визнавалась, слідчий дозволу на її знищення не надавав. З урахуванням вищевикладеного та положень ч.3 ст.43 Закону України «При мисливське господарство та полювання» оскільки у даному випадку мало місце вилучення продукції полювання, то користувач мисливських угідь не набув право на відшкодування вартості м`яса у розмірі 6 843,6 грн. Окрім того, відповідно до пункту 7 частини першої статті 30 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» користувачі мисливських угідь мають право на відшкодування збитків від порушників правил полювання за добуті незаконним шляхом тварини. Згідно ст. 22 вищевказаного Закону мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також власниками або користувачами земельних ділянок. Переважне право на користування мисливськими угіддями мають: власники та постійні користувачі земельних ділянок; користувачі мисливських угідь, які продовжують строк користування цими угіддями. Надаючи оцінку доводам представника відповідача про те, що Тисменицька районна організація УТМР не є належним позивачем та у неї відсутнє право на розпорядження тваринним світом, судом встановлено наступне. Так, на спростування вищевказаних доводів представником позивача надано рішення Івано-Франківської обласної ради від 23 листопада 2012 року №735-19/2012 відповідно до якого Тисменицька районна організація УТМР є користувачем мисливських угідь загальною площею 21 140 га в межах землекористування ряду підприємств та сільських рад, серед яких відсутні с. Терновиця Новокривотульської сільської ради, чи Новокривотульська сільська рада в цілому (а.с. 187). Одночасно на запитання суду представник позивача не вказав, в межах якого підприємства, що зазначені у рішенні Івано-Франківської обласної ради від 23 листопада 2012 року №735-19/2012, знаходяться мисливські угіддя, у яких здійснено відстріл кабана 21.01.2019. Крім того, на виконання вимог частини третьої статті 21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» між Івано-Франківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Тисменицькою районною організацією Українського товариства мисливців і рибалок укладено договір про умови ведення мисливського господарства від 06 грудня 2012 року, в якому теж значиться про надання рішенням Івано-Франківської обласної ради від 23 листопада 2012 року №735-19/2012 позивачу у користування виключно мисливські угіддя загальною площею 21 140 га (а.с. 185-186). Таким чином, судом не встановлено, що у позивача виникло право користування відповідними мисливськими угіддями та як наслідок у даному випадку право на звернення з позовом до суду у порядку визначеному статтею 23 Закону України «Про мисливське господарство та полювання». З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed