Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

25.03.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просить визнати нікчемним заповіт та застосувати наслідки нікчемності правочину - визнати право власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог, позивач [PERSON] посилається на те, що вона є дочкою [PERSON], яка померла [INFO] у с.Олександрівка Болградського району Одеської області, де і проживала до дня своєї смерті по [ADDRESS]. Після смерті спадкодавиці залишилася спадщина - домоволодіння, що складається з житлового будинку і господарських споруд за зазначеною адресою - де проживала [PERSON], - та дві земельні ділянки, які належали спадкодавцю на праві власності згідно Актів про право власності на земельну ділянку. Спадщину прийняло дві особи: вона, позивачка, та відповідач [PERSON] - син спадкодавці - шляхом своєчасного звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою. Відповідач, крім того, представив нотаріусу заповіт від імені спадкодавця, посвідчений секретарем Олександрівської сільської ради Болградського району Одеської області 06.04.2011року, зареєстрованого за №39, про що вона, позивач, дізналася в результаті її листування з державним нотаріусом, який повідомив, що визнає дійсним заповіт, згідно якого нотаріус має право видати свідоцтво про право на спадщину відповідачу [PERSON] в розмірі 7/8 частин спадкового майна, що вбачається з роз'яснень нотаріуса, доданих до позову. Тобто, відповідач [PERSON] може в будь-який час отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитись нею на свій розсуд, як це передбачено цивільним законодавством. Проте, на думку позивача, вищевказаний заповіт не відповідає волі спадкодавиці і був складений з порушенням вимог законодавства, оскільки підписаний від імені спадкодавиці якоюсь іншою особою, тому є нікчемним. Крім того, позивач стверджує, що вона, як інвалід, має право на обов'язкову частку спадкового майна, яку неправильно розрахувала нотаріус, а відповідач добровільно не визнає її, позивача, право на частину спадщини, тому вона, позивач [PERSON], змушена звернутися до суду за захистом свого права у виді визнання нікчемним вказаного заповіту і у зв'язку з цим - визнання права власності на 1 / 2 частину спадкового майна у виді домоволодіння та двох земельних ділянок, що належали спадкодавцю. Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 26.03.2015року на підставі ст.ст.151-153 ЦПК України, була задоволена заява позивача про забезпечення позову та вжиті заходи щодо охорони майна у виді заборони Болградській районній державній нотаріальній конторі Одеської області вчиняти будь-які дії стосовно оформлення права на спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO] (спадкова справа №347/2013), з підстав того, що це може перешкодити або унеможливити виконання рішення суду в майбутньому за умови задоволення позову. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі, надавши суду в якості доказів завірені копії державних актів про право власності: на одну земельну ділянку серії [NUMBER] (кадастровий номер [NUMBER], площа ділянки - 0,1887га), та на чотири земельні ділянки - серії [NUMBER] (кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] загальною площею 4,44га); також позивач просила витребувати оригінали вказаних Державних актів у відповідача. Представник відповідача - секретар Олександрівської сільської ради Замфіракі М.Т. пояснила суду, що вона була запрошена за життя спадкодавиці до неї додому і допомагала у складанні і оформленні спірного заповіту, який дійсно підписувала не спадкодавиця, оскільки була на той час незряча, - заповіт підписала невістка спадкодавиці - дружина відповідача - за спадкодавицю, за відсутністю свідків, передбачених законодавством в таких випадках, оскільки заповіт підписувався вдома у спадкодавиці, яка не виходила з дому, а сусідів, яких можна було б покликати в якості свідків, на той час не було вдома. Відповідач та його представник у судовому засіданні, після пояснень представника відповідача - Олександрівської сільської ради - визнали позовні вимоги та погодилися з думкою позивача, що при складанні заповіту було допущено порушення вимог законодавства. Вислухавши у судовому засіданні сторони, розглянувши представлені документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: · [INFO] у с.Олександрівка Болградського району Одеської області померла [PERSON] у віці 85років (свідоцтво про смерть [NUMBER], видане повторно 07.11.2013року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Болградського району Одеської області, а/з 17, а.с.9); · [PERSON] проживала до дня своєї смерті сама у власному будинку, що розташований по [ADDRESS] (довідка Олексадрівської сільської ради від 12.09.2014року (а.с.27,33);. · позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується паспортом позивача, свідоцтвом про її народження, згідно якого її матір'ю вказана [PERSON], та свідоцтвом про укладення шлюбу, згідно якого прізвище позивача було змінене з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.6-7,8); · після смерті спадкодавиці залишилася спадщина - домоволодіння, що складається з житлового будинку і господарських споруд за вищезазначеною адресою, та земельні ділянки згідно державних актів про право власності: на одну земельну ділянку - серії [NUMBER] (кадастровий номер [NUMBER], площа ділянки - 0,1887га), та на чотири земельні ділянки - серії [NUMBER] (кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] загальною площею 4,44га (а.с.27, 17,18); · на твердження відповідача та його представника оригінали державних актів про право власності на земельні ділянки відсутні, оскільки втрачені, свідоцтва про право власності на будинок спадкодавицею оформлено та отримано не було; · згідно копії спадкової справи, наданої нотаріусом на запит суду, спадщину прийняло дві особи: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] - син спадкодавці - шляхом своєчасного звернення до нотаріальної контори з відповідними заявами (а.с. 55-64); · відповідно до вимог ст.1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, а якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4ст.207 цього Кодексу; · у судовому засіданні з'ясувався факт того, що оскаржуваний заповіт - предмет позову - що був посвідчений секретарем Олександрівської сільської ради Болградського району Одеської області 06.04.2011року, зареєстрованого за №39, від імені спадкодавця підписала інша особа, про що у заповіті не вказано, в тексті заповіту вказано, що він був складений в приміщенні сільської ради, хоча насправді, як з'ясувалося, в приміщенні житлового будинку спадкодавця, також заповіт складався з порушенням вимог ст.ст.1248, 1253 ЦК України, оскільки заповіт посвідчувався за відсутністю свідків, присутність яких вимагає Закон, оскільки спадкодавець на момент складання заповіту, була незрячою; · ці факти були визнані сторонами у судовому засіданні; · позивач у позові стверджувала, що в результаті її листування з державним нотаріусом вона дізналася про те, що нотаріус визнає заповіт дійсним, надавши суду копію відповіді нотаріуса (а.с.35); · згідно вищевказаного листа нотаріуса, він мав видати свідоцтво про право на спадщину відповідачу [PERSON] в розмірі 7/8 частин спадкового майна. Відповідно до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами; односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила; односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами; дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін; до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Згідно ст.1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. У судовому засіданні було встановлено, що оскаржуваний заповіт був складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, з чим погодилися сторони, тому він підлягає визнанню судом нікчемним і недійсним. Крім того, у судовому засіданні з'ясувалося, що відповідач є інвалідом дитинства, а позивач - інвалідом третьої групи, чого сторони не спростовували, тому кожен з них має право на обов'язкову частку спадщини - по 1 / 2 частини спадкового майна кожен. Оскільки відповідач і його представник не заперечували право позивача на 1 / 2 частину спадкового майна, це право підлягає визнанню судом. Проте, оскільки сторони не надали доказів на підтвердження існування майна (техпаспорту на житловий будинок, оригінали державних актів про право на земельні ділянки, які, на твердження відповідача, втрачені, про що не надавалося оголошення до преси, а також не представили суду постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за сторонами - щодо спірного майна, суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо визнання спірного заповіту нікчемним підлягає задоволенню, проте вирішення питання про набуття права власності на спадкове майно за сторонами підлягає залишенню на розгляд нотаріуса, оскільки суд не може підміняти собою інші органи влади, на які покладені повноваження щодо вирішення певних питань, зокрема, одержання свідоцтва про право власності на спадкове майно, - що є компетенцією лише нотаріального органу.

Outcome: partial