Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

24 квітня 2017 року ТОВ «Продімпекс» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позов зазначив, що 05 грудня 2014 року між позивачем та ФОП [PERSON] було укладено договір постачання № 498. За умовами договору оплата за кожну окрему партію товару здійснюється покупцем протягом 14 календарних днів з моменту постачання партії товару. Відповідно до видаткової накладної № ПИ00-002893 від 08.12.2014 року та підписаного сторонами акту звірки взаємних розрахунків, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 14661,00 грн. Відповідач був зобов'язаний здійснити оплату за отриманий товар в строк до 22 грудня 2014 року, таким чином прострочка оплати за отриманий товар - з 23 грудня 2014 року. За умовами договору у разі прострочення виконання зобов'язань по оплаті за поставлений товар, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Крім того, згідно з вимогами ст.625 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Позивач зазначає, що діяльність ФОП [PERSON] було припинено, тому зобов'язання за укладеним договором залишилися за відповідачем як за фізичною особою. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 15685,26 грн., з яких 14661,00 грн. - сума основного боргу, 1024,26 грн. - сума 3% річних, та витрати по сплаті судового збору. Позивач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає, що відповідач не з'явився до судового засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 05 грудня 2014 року між ТОВ «Продімпекс» (постачальник) та ФОП [PERSON] (покупець) було укладено договір постачання № 498, згідно з п.1.1, 1.2. якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар. Конкретний асортимент, кількість та ціна товару вказується в накладних та інших товаросупроводжувальних документах, які є невід'ємною частиною цього договору. Відповідно до видаткової накладної № ПИ00-002893 від 08.12.2014 року та підписаного сторонами акту звірки взаємних розрахунків за період 01.12.2014 - 10.12.2014 року, підписаних позивачем та відповідачем, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 14661,00 грн., та борг відповідача становить вказану суму. Відповідно до ст.626 ч.ч.1, 3 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст.712 ч.ч.1,2 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач стверджує, що до цього часу відповідачем не сплачено суму боргу, визначену в акті звірки взаємних розрахунків. До судового засідання відповідачем не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо наявності боргу чи повернення коштів позивачу. Таким чином, розмір заборгованості відповідача за договором постачання складає 14661,00 грн. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річнихвід простроченої суми. Позивачем надано розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми, що складає1024,26 грн. Судом перевірено вказаний розрахунок та визнано вірним. Суд звертає увагу, що договір позивачем - юридичною особою було укладено з ФОП [PERSON] Разом з тим, з огляду на положення ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6-125цс13, яка згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами при розгляді справ та застосуванні таких норм права. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved