Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

26.02.2018 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн., починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 08 листопада 2013 року вона знаходиться у шлюбі з [PERSON], який було зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 387. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач у добровільному порядку не надає, у звязку з чим вона бажає отримувати аліменти за рішенням суду. На підставі викладеного, просить суд стягувати з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн., починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні уточнила свої позовні вимоги та остаточно просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1200 грн., щомісяця починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав уточнений позов [PERSON] Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 02 березня 2018 року зазначену справу прийнято та відкрито провадження. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. (а.с. 10) Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення позивача та відповідача по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 08 листопада 2013 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], який було зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції , актовий запис № 387 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с. 6-7). Матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач у добровільному порядку не надає, у звязку з чим [PERSON] бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімального прожиткового мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від розміру мінімального прожиткового мінімуму у місячному розмірі, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року становить 1762,00 грн., то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру в розмірі 352,40 грн.

Outcome: approved