Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

25 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. Мотивувала вимоги тим, що [INFO] у Ворошилівському районі, м. Донецьк, померла [PERSON] , яка доводилася матір`ю заявниці. Смерть [PERSON] була зареєстрована Донецьким міським відділом ЗАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції самопроголошеної, невизнаної «ДНР». При зверненні до Слов`янського міського відділу ДРАЦС для реєстрації смерті [PERSON] , у встановленому законом порядку, було отримано відмову. Встановлення факту смерті в судовому порядку заявниці необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану, отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть у відповідності до вимог чинного законодавства України, для подальшого його використання. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд, встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої у [ADDRESS] , яка померла у м. Донецьку, зазначивши причину смерті: хронічна серцева недостатність, постінфарктний кардіосклероз. Заявниця [PERSON] та її представник адвокат Дьяченко О.В. в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомленими про дату та час судового засідання. Представник заінтересованої особи: Слов`янського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, в залу суду не з`явився, натомість суду надане клопотання з проханням розглянути справу без участі представника ВДРАЦС та ухвалення рішення згідно діючого законодавства. Також повідомили, що актовий запис про смерть в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відносно гр. [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , відсутній. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 серпня 1957 року міським бюро ЗАЦС, м. Вінниця, [INFO] народилася заявниця [PERSON] . Відповідно до свідоцтва її матір`ю зазначена [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] виданого 23 лютого 1993 року, 27 липня 1990 року між Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу заявниця залишила своє прізвище з « [PERSON] » З матеріалів справи вбачається, що заявницею надано довідку про шлюб, в якій відображено, що дошлюбне прізвище заявниці було « [PERSON] », суд не може прийняти до уваги вказану довідку, оскільки вона видана органами непідконтрольними українській владі. Але, ситуація в якій опинилася заявниця, прямо вказує на те, що в неї немає інших доказів, щодо підтвердження зміни прізвища. Отже, заявниця [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , та заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України може бути подана заявником до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 грудня 2020 року, виданого Донецьким міським відділом ЗАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у Ворошилівському районі, м. Донецьк, Донецької Народної Республіки. Відповідно до довідки про причину смерті № 1105 від 14 грудня 2020 року, [PERSON] померла [INFO] від хронічної серцевої недостатності, постінфарктний кардіосклероз при гіпертонічній хворобі. Крім того, на підтвердження факту смерті [PERSON] , заявником надано свідоцтво про поховання [PERSON] на кладовищі мовою оригінала «Донецкое море», м. Донецьк. Згідно із п. 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із п. 2 ч. 1\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження та смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті\~76,\~77 ЦК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої\~ст. 78 ЦПК України\~є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справі судом береться до уваги практика (ЄСПЛ), а саме правові висновки, що зазначені у справі «Кіпр проти Туреччини». Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Як вбачається зі змісту відмови Слов`янського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 20.22-659/62 від 23 березня 2021 року, заявниці [PERSON] було відмовлено, оскільки нею пред`явлено свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 15 лютого 2020 року, виданого на тимчасово окупованій території України. Відповідно до частини першої\~статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Також пред`явлені документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Надати такі документи заявник не має можливості, оскільки мати [PERSON] померла на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, і наявні в нього документи не відповідають вимогам законодавства України. Заявниця зазначає, що метою звернення до суду з даною заявою є отримання свідоцтва про смерть у відповідності до вимог чинного законодавства України, для подальшого його використання. За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Заявник не має іншої можливості одержати в державному органі реєстрації актів цивільного стану документ (свідоцтво про смерть), який посвідчує факт смерті матері [PERSON] . За наведених обставин, суд приходить до висновку, що задоволення заяви має для заявника юридичне значення, метою якого є отримання свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України. Щодо вимоги про зазначення причини смерті: хронічна серцева недостатність, постінфарктний кардіосклероз. Як вже судом встановлено, мета заявниці, це отримання свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства. Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2010 р. № 1025 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 р. № 755) бланк не містить графи щодо причини смерті, а тому суд приходить до висновку про відмову у частині вимоги про зазначення причини смерті. На підставі викладеного,

Outcome: partial