Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

26.05.2020 року заступник прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області (далі Тростянецька сільська рада) звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що у комунальній власності зазначеного органу місцевого самоврядування перебуває земельна ділянка, площею 16,023 га, цільове призначення для іншого сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 0721887200:06:000:2193, що розташована в с. Тростянець Ківерцівського р-ну Волинської обл. (далі земельна ділянка), на якій розміщені об`єкти нерухомого майна, що належать на праві приватної власності [PERSON] , а саме: силосна яма площею 375,8 кв.м.; конюшня площею 280,1 кв.м.; льоносушарка площею 331 кв.м.; свинарник площею 200,7 кв.м.; автовагова площею 78,6 кв.м.; кормокухня площею 211,9 кв.м.; корівник площею 1105,9 кв.м; телятник площею 534 кв.м.; телятник-вівчарник площею 987,9 кв.м. Вказані об`єкти нерухомого майна належать відповідачу на підставі договорів купівлі-продажу від 13.04.2016 року. 09.10.2019 року Тростянецькою сільською радою прийнято рішення № 5/43, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] для іншого сільськогосподарського призначення в с. Тростянець. Крім того, сільською радою підготовлено проект договору оренди землі, однак на даний час відповідач уникає укладення договору оренди землі та використовує земельну ділянки для обслуговування нерухомого майна, що йому належить на праві приватної власності, без будь-яких документів, а також не сплачує до бюджету сільської ради кошти за використання зазначеної земельної ділянки. Річний розмір орендної плати [PERSON] повинен становити 569660,38 грн., який розраховується за формулою («9494339,73 грн. нормативна грошова оцінка земельної ділянки» * «6 % розмір річної орендної плати для земель іншого с/г призначення» / 100 %). Таким чином, відповідач не виконував зазначеного обов`язку упродовж восьми місяців, у зв`язку з чим сума коштів, що підлягає стягненню на підставі ст. 1212 ЦК України, яку без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки він зберіг, становить 365532,09 грн. Враховуючи наведене, просить суд стягнути із [PERSON] на користь Тростянецької сільської ради безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою в розмірі 365532,09 грн., а також понесені судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинській області від 29.06.2021 року до участі в цивільній справі № 161/8273/20 у якості правонаступника позивача Тростянецької сільської ради було залучено Ківерцівську міську раду Волинської області (а.с. 214). 25.06.2020 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову зазначає, що в 2018 році він звернувся до Тростянецької сільської ради із заявами про надання дозволу на розроблення та затвердження проекту землеустрою на земельну ділянку в с. Тростянець, площею 16,023 га, для подальшого її отримання в оренду. 09.10.2019 року Тростянецькою сільською радою прийнято рішення № 5/43 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки в оренду на 7 років для іншого сільськогосподарського призначення та на його виконання надіслано проект договору оренди землі від 22.11.2019 року. Згідно даного договору орендна плата, вноситься у розмірі 6% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та становить 569660,38 грн. на рік. Вважаючи орендну плату завищеною, він звертався до Тростянецької сільської ради із заявою про зменшення розміру ставки орендної плати за землі сільськогосподарського призначення, однак отримав відмову. Ознайомившись з матеріалами позовної заяви заступника прокурора, він переконався, що такий завищений розмір орендної плати та сума стягнення, виникли саме через невірний розрахунок нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. У позовній заяві заступник прокурора обраховує суму стягнення, виходячи саме з витягів із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 25.09.2019 року та від 11.01.2020 року, яка становить 9494339,73 грн. Однак, в проекті договору оренди сільська рада застосовує саме витяг за 25.09.2019 року, в якому невірно вказаний коефіцієнт функціонального використання земельної ділянки Кф., а тому і орендна плата визначена неправильно. Вважає, що дійсний розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням правильного коефіцієнта функціонального використання земельної ділянки Кф. є меншим, порівняно з нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки, яка визначена у витязі від 25.09.2019 року, а тому заступником прокурора невірно визначено суму стягнення (а.с. 104-108). 07.07.2020 року прокурором прокуратури Волинської області Климюк Н.В. було подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву в обґрунтування якого остання зазначає, що визначення даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки в інший спосіб, ніж шляхом оформлення витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель не передбачено законодавством, а тому доводи відповідача щодо необхідності розрахунку в інший спосіб є необґрунтованими. Таким чином, витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 25.09.2019 року та від 11.01.2020 року є єдиними належними та допустимими доказами у даній справі. Вважає доводи відповідача, викладені у позові безпідставними, а заявлені позовні вимоги в повній мірі обгрунтованими (а.с. 134-136). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинській області від 27.07.2020 року в цивільній справі № 161/8273/20 було призначено оціночно-земельну експертизу, проведення якої доручено експертам Волинської філії Львівського НДІСЕ (а.с. 157-158). 26.05.2021 року на адресу суду від Волинської філії Львівського НДІСЕ надійшов висновок експерта судової оціночно-земельної експертизи № 8505 від 20.05.2021 року, проведеної за матеріалами справи № 161/8273/20 (а.с. 180-188). В судовому засіданні представник позивача прокурор Бородчук О.В. заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила суду, що висновок експерта судової оціночно-земельної експертизи не може бути прийнятим до уваги, оскільки грошова оцінка земельної ділянки виготовлена компетентним органом, а також затверджена рішенням органу місцевого самоврядування, яке наразі є чинним. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала із викладених у ньому підстав та просила його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що сторона відповідача не заперечує щодо наявного у нього обов`язку сплатити орендну плату за користування земельною ділянкою, однак така плата має вірно розрахованою. Єдиний доказ, поданий стороною позивача на обґрунтування заявлених позовних вимог, спростований висновком судового експерта, інших доказів стороною поповича суду не надано не було. За наведених обставин, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що у комунальній власності Тростянецької сільської ради Ківерцівського р-ну Волинської обл. правонаступником якої є Ківерцівська міська рада Волинської області перебуває земельна ділянка, площею 16,023 га, цільове призначення для іншого сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 0721887200:06:000:2193, що розташована в с. Тростянець Ківерцівського р-ну Волинської обл., на якій розміщені об`єкти нерухомого манна, що належать на праві приватної власності [PERSON] , а саме: силосна яма площею 375,8 кв.м.; конюшня площею 280,1 кв.м.; льоносушарка площею 331 кв.м.; свинарник площею 200,7 кв.м.; автовагова площею 78,6 кв.м.; кормокухня площею 211,9 кв.м.; корівник площею 1105,9 кв.м; телятник площею 534 кв.м.; телятник-вівчарник площею 987,9 кв.м. Вищевказані обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 209080422 від 15.05.2020 року та сторонами не оспорюються (а.с. 15-21) 31.07.2018 року та 23.09.2019 року [PERSON] звертався до Тростянецької сільської ради із заявами про надання дозволу на розроблення та затвердження проекту землеустрою на земельну ділянку для подальшого її отримання в оренду (а.с. 22, 30). 09.10.2019 року Тростянецькою сільською радою прийнято рішення № 5/43 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки в оренду на 7 років для іншого сільськогосподарського призначення (а.с. 31-65). З метою забезпечення виконання рішення № 5/43 від 09.10.2019 року, Тростянецькою сільською радою підготовлено проект договору оренди землі (далі Договір оренди землі від 22.11.2019 року), який скеровано на адресу відповідача листом від 29.11.2019 року за № 678/01.15-19 (а.с. 66-68). Згідно зі ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Як вбачається із п. 2.3. Договору оренди землі від 22.11.2019 року, нормативно грошова оцінка земельної ділянки згідно витягу із технічної документації про нормативно-грошову оцінку, виданого Відділом у Ківерцівському районі Міжрайонного управління у Ківерцівському та Рожищенському районах Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 25.09.2019 року № 03-4/1176 становить 9494339,73 грн. Вищевказаним договором визначено, що орендна плата вноситься у розмірі 6 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та становить 569660,38 грн. на рік. Судом також встановлено, що [PERSON] , вважаючи орендну плату завищеною, від підписання Договору оренди землі від 22.11.2019 року відмовився. Дана обставина сторонами визнається. У своєму позові сторона позивача зазначає, що відповідач уникає укладення договору оренди землі та використовує земельну ділянки для обслуговування нерухомого майна, що йому належить на праві приватної власності, без будь-яких документів, а також не сплачує до бюджету сільської ради кошти за використання зазначеної земельної ділянки, чим спричиняє державі збитки. Отже, предметом позову в даній справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені. Частиною 1 ст. 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави. Згідно ст.ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, окрім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом ухвалення рішень. Права органів місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Статтею 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що землі комунальної власності є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 4 даного Закону закріплено основні принципи місцевого самоврядування, серед яких зокрема поєднання місцевих і державних інтересів. Таким чином, інтереси держави у даному випадку збігаються з інтересами жителів територіальної громади.? Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками, в тому числі на правах оренди чи продажу права оренди за результатами торгів, визначаються законами. Відповідно до ст. 69 Бюджетного Кодексу України до доходів загального фонду місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать плата за землю, що зараховується до бюджетів місцевого самоврядування. Відповідно до п. 289.1 ст. 289 Податкового Кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати за землю використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Відповідно до положень ст. 1 ЗУ «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. Виходячи із положень ч. 5 ст. 5 ЗУ «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Згідно ст. 18 ЗУ «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз у 5-7 років. Підставами проведення оцінки земель, виходячи з положень ст. 15 ЗУ «Про оцінку земель», є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Частиною 3 ст. 23 зазначеного Закону встановлено, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. З аналізу наведених правових норм вбачається, що витяг з технічної документації є документом, який оформлюється за результатом проведення нормативної грошової оцінки та відображає дані стосовно окремої земельної ділянки. Тобто витяг складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради. Зі змісту позовної заяви слідує, що сума коштів, заявлена до стягнення із [PERSON] , обчислена, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка згідно витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 03-4/1176 від 25.09.2019 року та № 27 від 11.01.2020 року становить 9494339,73 грн. (а.с. 77-79). Для обрахунку розміру втрачених коштів, які б могли надійти від оренди, взято 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та за правову підставу для цього взято положення пп. 288.5.1. п. 288.5 ст. 288 ПК України та п. 4.6.5 Положення про оренду земельних ділянок Тростянецької об`єднаної територіальної громади та порядку розрахунку орендної плати за земельні ділянки, затвердженого рішенням Тростянецької сільської ради від 28.02.2019 № 2/8, згідно якого розмір річної орендної плати для земель іншого сільськогосподарського призначення становить 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Таким чином, річний розмір орендної плати відповідача, згідно наданого стороною позивача розрахунку недоотриманих коштів за використання земельної ділянки 0721887200:06:000:2193, площею 13,23 га, становить 569660,38 грн., який згідно вимог ст. 287 ПК України, відповідач мав би сплачувати до бюджету Тростянецької сільської ради по 47471,70 грн. щомісяця. Однак, вищевказаний розрахунок суд не приймає до уваги виходячи з наступного. Як вбачається із висновку експерта судової оціночно-земельної експертизи Волинської філії Львівського НДІСЕ № 8505 від 20.05.2021 року, - розмір коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) у витязі № 03-4/1176 від 25.09.2019 року, виданий Відділом у Ківерцівському районі Міжрайонного управління у Ківерцівському та Рожищенському районах ГУ Держгеокадастру у Волинській області стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 0721887200:06:000:2193, визначений (застосований) не правильно. Коефіцієнт Кф у витязі про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 03-4/1176 від 25.09.2019 року становить «1» і визначений відповідно до додатку № 1 до порядку не вірно, отже не відповідає порядку. Коефіцієнт Кф у витязі про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 27 від 11.01.2020 року становить «1» і визначений відповідно до додатку № 1 до порядку вірно. Коефіцієнт КмЗ у витягах із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки № 03-4/1176 від 25.09.2019 року та № 27 від 11.01.2020 року розрахований невірно, тому що не враховані об`єктивні фактори та ті які визначені технічною документацією, отже порушена оціночна процедура, а саме не врахована частина факторів локального впливу. Розрахунок коефіцієнту Км2 ймовірно не відповідає оціночним процедурам. При цьому, на запитання, поставлене в ухвалі Луцького міськрайонного суду Волинській області від 27.07.2020 року про призначення оціночно-земельної експертизи «який розмір нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка знаходиться в с. Тростянець Ківерцівського р-ну Волинської обл., площею 16,023 га, кадастровим номером 0721887200:06:000:2193?», судовий експерт у висновку зазначив, що таке виходить за межі його компетенції, а тому провести дослідження та надати відповідь на поставлене в ухвалі питання не надається можливим. Вищезазначене судовий експерт мотивував тим, що розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки представляється у формі витягу з Технічної документації з нормативної грошової оцінки населеного пункту. Крім того, Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. До того ж вказане питання відсутнє у переліку питань наведених у Науково-методичних рекомендаціях з питань підготовки та проведення судових експертиз та експертних досліджень (а.с. 180-188). Об`єктивних підстав\~ставити під\~сумнів висновок\~експерта судової\~оціночно-земельної\~експертизи Волинської\~філії Львівського\~НДІСЕ №\~8505\~від 20.05.2021\~року в\~суду немає,\~оскільки судового\~експерта було попереджено судом про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок та за ст. 385 КК України за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків. Вищевказаний висновок експерта сторонами не оспорювався, стороною позивача клопотання про проведення повторної, додаткової судової оціночно-земельної експертизи заявлено не було, як і не було заявлено клопотання про залучення до участі у справі спеціаліста. Таким чином, суд вважає встановленим, що розрахунок недоотриманих коштів за використання земельної ділянки 0721887200:06:000:2193, площею 13,23 га, наданий стороною позивача на обґрунтування заявлених позовних вимог, не може бути прийнятим судом до уваги, оскільки проведений невірно, що в повній мірі підтверджується із висновком експерта судової оціночно-земельної експертизи Волинської філії Львівського НДІСЕ № 8505 від 20.05.2021 року. Жодних інших доказів на підтвердження розміру безпідставно збережених відповідачем коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, стороною позивача суду не надано. За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується сторони позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов. Також, як зазначено у п. п. 70 та 71 рішення Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 року «Справа «Рисовський проти України», суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічну правову позицію викладено Європейським судом з прав людини і у справах, зокрема, «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії» та «Москаль проти Польщі». Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини, як джерело права належить застосуванню національними судами під час розгляду справ. Отже, заступника прокурора Волинської області звертаючи до суду в інтересах держави в особі Тростянецької сільської ради, правонаступником якої є Ківерцівська міська рада Волинської області за даним позовом, жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які підтверджують заявлені позовні вимог в частині визначення розміру безпідставно збережених відповідачем коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою не надав. За наведених обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні позову заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Тростянецької сільської ради, правонаступником якої є Ківерцівська міська рада Волинської області, до [PERSON] про стягнення грошових коштів відмовити. Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. Таким чином, понесені стороною позивача судові витрати по справі, у зв`язку з відмовою у даному позові, слід залишити за останньою.

Outcome: dismissed