Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

25.04.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку набувальної давності, посилаючись на те, що вона з 2007 року володіє та розпоряджається зазначеним майном. В даний час позивач бажає визнати за собою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та на земельну ділянку, що розташовані за вищезазначеною адресою, та зареєструвати їх в органах реєстрації на себе, так як вона безперервно володіє нерухомим майном протягом десяти років. Зареєструвати на себе вказані житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку позивач не має можливості так, як відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно, що і вимусило її звернутися до суду. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03.05.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву № 252 від 21.08.2018 року про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 28.08.2018 року, вбачається, що по [ADDRESS] знаходяться житловий будинок з господарськими будівлями, власником яких є голова колгоспного двору [PERSON]. Замовником технічної інвентаризації є [PERSON], позивач по справі. Згідно довідки виконавчого комітету Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 71 від 20.03.2018 року житловому будинку та земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно довідки Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 75 від 20.03.2018 року станом на 1990 рік відповідно до погосподарської книги № 6, особовий рахунок № [NUMBER], по Драбинівській сільській раді по [ADDRESS] числиться колгоспний двір, членами якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 72 від 20.03.2018 року [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] до дня смерті [INFO] року разом з дружиною [PERSON] та вели разом спільне господарство (а.с. 7). Згідно довідки Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 73 від 20.03.2018 року [PERSON] не проживає і не зареєстрована в [ADDRESS] з 13.05.2006 року (а.с. 8). Згідно довідки Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 74 від 20.03.2018 року [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] а з 2007 року фактично проживає без реєстрації по [ADDRESS] (а.с. 8). З викопіювання з графічних матеріалів вбачається, що земельна ділянка площею 0,10 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: [ADDRESS], а земельна ділянка площею 0,74 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно розписки від 25.04.2007 року, зареєстрованої в книзі для запису нотаріальних дій під № 134, [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] (а.с. 14). Той факт, що [PERSON] дійсно проживає з 2007 року в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15, 16). Суд не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи не має, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved