Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

24.10.2017 року представник позивача звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з останнього 39314,10 грн. кредитної заборгованості. В обґрунтування позову послався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.03.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, проте останній умов укладеного договору належним чином не виконав, у зв'язку із чим утворилася заборгованість за кредитом станом на 31.08.2017 року на загальну суму 39314,10 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності не подавала, про причини неявки суд не повідомила. У зв'язку з цим та у відповідності до ст. 224-225 ЦПК України судом проведено заочний розгляд. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається із анкети-заяви від 22.03.2011 року, підписаної відповідачем, остання ознайомилася та погодилася із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Своїм підписом вона погодилася, з тим, що підписана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 31.08.2017 року заборгованість відповідача за цим договором становить 39314,10,00 грн., яка складається з наступного: 2435,46 грн. - заборгованість за кредитом; 31046,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3483,64 грн. заборгованість по пені та комісії; 500 грн. штрафу (фіксована складова); 1848,29 грн. штраф (процентна складова). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Виходячи з вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). З огляду на вище наведене, суд приходить до переконання, що відповідач не виконала взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, та внаслідок цього заборгувала позивачу кошти у розмірі 2435,46 грн. за кредитом; 31046,71 грн. по процентам за користування останнім; 3483,64 грн. - по пені та комісії. Поряд з цим, беручи до уваги положення ст. 61 Конституції України, ст. 549 ЦК України та правову позицію ВСУ, викладену у постанові від 21.10.2015 року № 6-2003цс15, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки заборонена подвійна цивільно-правова відповідальність за одне й теж саме порушення. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Останні складаються з судового збору в розмірі 1600,00 грн., тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до часткового задоволення, в сумі 1500 грн.

Outcome: partial