Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

26.08.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 12.02.2005 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], актовий запис №130, про що Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області було повторно видано свідоцтво серія [NUMBER]. Однією сім'єю з відповідачем вона проживала до грудня 2013 року, після чого її проживання із відповідачем однією сім'єю було фактично припинено. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO], який на даний момент проживає разом з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося. На протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин. На підставі чого в родині відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Крім того, свідком сварок нерідко була їх дитина. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові. Крім того, збереження шлюбу суперечитиме як її інтересам, так і інтересам дитини. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Сторонами досягнуто згоду про утримання їх дитини. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 12.02.2005 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №130. Позивач у судове засідання не з'явився, але в позовній заяві зазначив, що просить справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне. Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 12.02.2005 в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану, Головного управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис №130. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони мають різні погляди на життя, сім'ю та бачення світу, що остаточно призвело до відчуження і втрати почуття любові та поваги один до одного. На примирення позивач не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Майнового спору між сторонами судом не встановлено. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved