Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~26.12.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на своє утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що дитина проживає разом з нею, перебуває на повному утриманні матері, однак відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Крім цього, позивач не працює у звязку із доглядом за дитиною до трьох років, тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 11.01.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 25.03.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Також відповідач надав відзив на позовну заяву, згідно до якого він визнає позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину. Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача не визнає, посилаючись на те, що він з позивачем не перебував в офіційному шлюбі. Крім цього, позивачка проживає разом із своїми батьками у їх будинку, та вони їй допомагають. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Сторони мають спільну малолітню дитину\~ [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789\~ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.180\~Сімейного кодексу\~України,\~батьки зобовязані\~у рівному\~ступені утримувати\~дітей до\~досягнення їх\~повноліття.\~При визначенні\~розміру аліментів\~суд,\~відповідно до\~ст.ст.182,\~184\~СК України,\~враховує стан\~здоровя та\~матеріальне становище\~дитини,\~наявність у\~платника аліментів\~непрацездатних батьків\~та інші\~обставини,\~які мають\~істотне значення.\~Згідно до\~ст.181\~СК України,\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина.\~Відповідно до\~ч.2\~ст.182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням зазначеного, а також визнання позову відповідачем в частині стягнення аліментів на утримання дитини, відсутністю у нього на утриманні інших осіб, враховуючи ту обставину, що батьки зобовязані у рівному ступені утримувати дітей до досягнення їх повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання позивачки, суд виходить з наступного. Згідно до ст.91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно до ч.2, ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов'язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд враховує фактичні обставини справи, надані сторонами докази щодо їх майнового стану, а також засади справедливості, добросовісності, розумності. Згідно до наданої відповідачем довідки про доходи, відповідач працює та отримує заробітну плату в розмірі 4600,00 грн. (без урахування податків та зборів). Враховуючи дохід відповідача, розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, суд вважає, що сума на утримання позивача від відповідача у розмірі 1/6 частини від його доходу щомісячно буде достатньою для позивача та посильною для відповідача. Доводи відповідача з приводу того, що підставою для відмови у позові є те, що він не перебував із позивачкою у шлюбі, спростовуються положеннями ст. 91 Сімейного кодексу України. Згідно положень ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial