Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

26.06.2015 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 24.01.1998 р. уклала шлюб із відповідачем. З серпня 2014 р. з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають дитину [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось оскільки, в результаті спільного проживання однією сімєю вони дійшли висновку про різні життєві погляди майже на всі побутові питання та питання розвитку сімейних стосунків, сумісне проживання починаючи з серпня 2014 р. стало неможливим внаслідок постійних сварок на фінансовому ґрунті, різних побутових поглядів, що стало наслідком постійних сварок та унеможливлює подальше сумісне проживання та підтримання родинних стосунків. Зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам, вони з відповідачем проживають окремими сімями із коханими людьми. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю немає. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву, у якій зазначила, що у звязку із тим, що вона боїться фізичної розправи та моральних знущань з боку відповідача, просить розгляд справи проводити за її особистої відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, примирення з відповідачем буде суперечити її інтересам. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні вищевикладеним, наполягав на розірванні шлюбу. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідач у судове засідання не зявився, у письмових запереченнях проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову, інших стосунків не має,кохає дружину та дитину, вважає, що сімя може існувати. Зазначив, що стосунки припинені у 2014 р. 15.06.2015 р. дружина раптово зникла. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 24.01.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського району м. Києва, запис № 22, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-БК № 284510 (а.с. 5). Сторони мають дитину [INFO] (а.с. 6). З серпня 2014 подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально. Належних та допустимих доказів того, що шлюбно-сімейні стосунки сторін припинено раніше суду не надано. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається, позивач категорична у своєму намірі розірвати шлюб, про що зазначає у позовній заяві та у заяві, що надійшла 23.09.2015 р. Винними у розпаді сім,ї суд вважає обох із подружжя. Застосування засобів щодо примирення є неможливим, оскільки позивач проти цього категорично заперечує. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved