Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

25 лютого 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де просила усунути відповідача [PERSON] від спадкування за заповітом після своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року, а також визнати недійсним заповіт, складений 26 квітня 2006 року [PERSON], яким вона заповіла все своє майно своєму сину - відповідачу [PERSON] Позивач зазначила, що відповідач [PERSON] ухилявся від піклування та турботи за своєю матір'ю, не надавав їй ніякої допомоги, не підтримував матеріально. Вказаний заповіт позивач вважає недійсним, бо волевиявлення заповідача в момент його посвідчення не було вільним і не відповідало його внутрішній волі. Відповідач [PERSON] заперечував проти позову [PERSON] та звернувся до суду із зустрічним позовом, де просив суд визнати за ним право власності на 3/8 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що на момент відкриття спадщини його матері належало на праві власності 3/8 частини вказаної квартири:? частина квартири належала матері на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 1999 року №29689, 1/8 частина була отримана у спадщину після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] року. Співвласниками вказаної квартири також є його сестра - [PERSON], якій повинно належати 3/8 частини квартири, а також син [PERSON] - [PERSON], якому повинна належати ? частина квартири. Оскільки [PERSON] утримує у себе правовстановлюючий документ на квартиру - свідоцтво про право власності на житло, відмовляється надати його для оформлення спадщини в нотаріальному порядку, він позбавлений можливості в позасудовому порядку оформити свої права на вказану частину квартири. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, проти зустрічного позову заперечували. Відповідач та його представник проти позову [PERSON] заперечували, свій позов підтримали. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явився, був повідомлений про слухання справи належним чином, ніякий заяв суду не надав. Представник третьої особи - Четвертої Харківської державної нотаріальної контори просив слухати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що в позові [PERSON] треба відмовити. А позов [PERSON] - задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Спірною є квартира [ADDRESS], яка згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 1999 року №29689 належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON].(а.с.10). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до ч.2 ст. 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно ч.2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи, що спірна квартира була отримана у власність чотирьох осіб, частка квартири, що належить [PERSON] складає 1/4. Тому після його смерті відкрилась спадщина на належну йому ? частину вказаної квартири. Заповіту спадкодавець не залишив. Згідно ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно пояснень [PERSON], які [PERSON] визнаються, на момент смерті [PERSON] в спірній квартирі разом з ним постійно проживали та були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], а тому у відповідності до ст.549 ЦК Української РСР. спадщину прийняли, бо фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] отримали у власність в порядку спадкування після смерті [PERSON] по 1/8 частині вказаної квартири. Згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року. (а.с.6). У відповідності до ч.2 ст. 370, ч.2 ст. 372 Цивільного кодексу України на момент її смерті їй належала ? частина спірної квартири, а також 1/8 частина квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON], що разом становить 3/8 частини. Згідно заповіту, посвідченого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою 26 квітня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №1764, а також згідно листа Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 12 лютого 2013 року (а.с.8), а також листа від 27 травня 2013 року (а.с.46). належну [PERSON] на праві особистої власності частину квартири [ADDRESS], остання заповіла сину [PERSON] (а.с.47). [PERSON] спадщину прийняв, подавши 16 травня 2012 року до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. (а.с.46). Крім того, до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , також, звернулася [PERSON], але у зв'язку з наявністю не скасованого заповіту на ім'я [PERSON], а також відсутністю права на обов'язкову частку у спадщині, їй було відмовлено в оформленні спадщини. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документу на квартиру.(а.с.8). Згідно ст.1216 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 Цивільного Кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1257 Цивільного Кодексу України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач [PERSON] не довела суду того, що волевиявлення заповідача - [PERSON] на момент посвідчення заповіту - 26 квітня 2006 року не було вільним і не відповідало його волі. Свідки, яких просила допитати позивач на підтвердження своїх позовних вимог, а саме, [PERSON], [PERSON] і [PERSON], [PERSON],дали пояснення в суді, що спадкодавець [PERSON] хворіла за життя на гіпертонічну хворобу, про будь-які психічні захворювання їм не відомо. Зокрема свідок [PERSON], яка є родичкою сторін дала пояснення, що у спадкодавця [PERSON] в період з 1998 року до 2010 року були інсульти в легкої формі, вона постійно лікувалася та її вдавалося «поставити на ноги». А в 2010 році у спадкодавця [PERSON] погіршився стан здоров'я, вона не вставала з ліжка. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON], яка у якості державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори 26 квітня 2006 року посвідчила спірний заповіт, пояснила, що перед посвідченням заповіту встановила дієздатність [PERSON], переконалась в тому, що остання повністю розуміє значення своїх дій і може ними керувати, добре орієнтується в оточуючий обстановці, не виявляє ознак психічного захворювання. Також свідок [PERSON] в день посвідчення заповіту особисто спілкувався зі спадкодавцем [PERSON], і також, підтвердив, що остання була повністю адекватною, нормально розмовляла, розуміла, що заповіла свою частину спірної квартири своєму сину - [PERSON], ніколи не хворіла на психічні хвороби. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] за півроку до своєї смерті виходила з квартири, сиділа на лавці біля будинку, нормально розмовляла, впізнавала оточуючих людей, про її хвороби їм не відомо. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] хворіла за життя на гіпертонічну хворобу, про будь-які психічні захворювання їм не відомо. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що волевиявлення [PERSON] під час посвідченні заповіту не було вільним та не відповідало її внутрішній волі. Також не знайшли свого підтвердження доводи [PERSON] про те, що [PERSON] ухилявся від надання допомоги своїй матері. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], та навіть [PERSON], [PERSON] і [PERSON] підтвердили, що [PERSON] регулярно відвідував свою матір, надавав їй матеріальну допомогу, що [PERSON] ніколи не скаржилась на те, що [PERSON] ухиляється від надання їй допомоги. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги первісного позову є недоведеними, а тому суд відмовляє [PERSON] в задоволенні її позову. Враховуючи те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON], своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому спадщину прийняв, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, суд вважає за можливе зустрічний позов задовольнити та визнати за ним право власності на 3/8 частини спірної квартири.

Outcome: approved