Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

25.08.2020 [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 17.02.2018 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей доньок [PERSON] і [PERSON] , [INFO] . Спільне господарство сторони не ведуть з листопада 2018 року. Дружина переїхала жити до своєї матері до Чернігівської області. Вважає, що примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука суду від 16.09.2020 відкрито провадження по справі. В судове засідання позивач не прибув, подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Судові витрати з відповідачки просив не стягувати. Відповідачка в судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що проти розірвання шлюбу вона не заперечує. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, що не з`явилися в судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що з 17.02.2018 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.02.2018 року, виданим Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області серія [NUMBER] , актовий запис № 137. Від шлюбу позивач та відповідачка мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження від 12.12.2015 року, виданими Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції в Полтавській області серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно, актові записи №1267 та №1266 відповідно. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства, відновлювати які не бажають. Примирення між подружжям не можливе. Шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Суд ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу . На підставі наведеного,

Outcome: approved