Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

25 червня 2020 року представник позивача - [PERSON] , яка діє на підставі відповідної довіреності від 11 червня 2020 року, в інтересах позивача звернулася до суду з позовом до ПП «Городнянські аграрні інвестиції» про визнання незаконним та скасування наказу ПП «Городнянські аграрні інвестиції» від 13 квітня 2020 року № 38/к про звільнення [PERSON] з роботи, поновлення [PERSON] на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 18 вересня 2018 року позивач був прийнятий на роботу на посаду робітника з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва ПП «Городнянські аграрні інвестиції». За час роботи сумлінно виконував покладені на нього обов`язки, не допустив жодного дисциплінарного проступку. Однак, 06 квітня 2020 року на позивача було вчинено тиск зі сторони керівництва ПП «Городнянські аграрні інвестиції» та йому було запропоновано подати заяву про звільнення за власним бажанням, від чого він відмовився. 13 квітня 2020 року наказом відповідача №38/к [PERSON] звільнено з займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул. При цьому у наказі зазначено, що позивач був відсутній на роботі 14,16,17,18,19,20,21 березня, 02,03,04,06,07,08,09,10,11 квітня 2020 року. Вказує, що 14 та 21 березня 2020 року, а також 04 та 11 квітня 2020 року були вихідні дні - субота, і в ці дні позивач не мав обов`язку працювати. З 16 березня по 20 березня 2020 року та з 06 квітня по 10 квітня 2020 року позивача не пропускали на територію підприємства. У період з 23 березня 2020 року по 01 квітня 2020 року позивач перебував на лікарняному. 02, 03 та 04 квітня 2020 року позивач фактично працював та був на робочому місці. Про своє звільнення позивач дізнався 16 квітня 2020 року, отримавши поштою трудову книжку та копію наказу про звільнення. Наказ про звільнення з роботи за прогул позивач вважає незаконним та необґрунтованим, оскільки відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, позивача не було ознайомлено з наказом про звільнення, не відібрано відповідні пояснення. Наголошує на тому, що позивач не вчиняв прогулу, у зв`язку з чим звільнення його з посади є незаконним та безпідставним. Ухвалою судді від 06 липня 2020 року провадження у справі відкрито. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснили, що відповідно до вимог чинного законодавства до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. Позивач пояснив, що 14 березня 2020 року йому зателефонував бригадир - [PERSON] - та викликав його на роботу. Це був вихідний день - субота, але він виконав усне розпорядження його безпосереднього керівника, вийшов того дня на роботу та виконував покладені на нього трудові обов`язки, допомагав у ремонті автомобіля. З 16 березня 2020 року по 20 березня 2020 року включно за розпорядженням агронома підприємства - [PERSON] та старшого охоронника підприємства - [PERSON] позивача не пропускали на робоче місце. 21 березня 2020 року він не виходив на роботу, оскільки це був вихідний день - субота, і він не мав обов`язку працювати. У період з 23 березня 2020 року по 01 квітня 2020 року позивач перебував на лікарняному. 02,03,04 квітня позивач перебував на робочому місці та працював. З 06 квітня по 10 квітня 2020 року позивача знову не було допущено на територію підприємства. 11 квітня 2020 року був вихідний день - субота, тому вказаний день не міг братися відповідачем до уваги при виданні оскаржуваного наказу. В обґрунтування протиправності акта від 01 квітня 2020 року, складеного на підтвердження відмови позивача надати пояснення щодо відсутності на роботі, позивач посилається на те, що з 23 березня 2020 року по 01 квітня 2020 року включно він знаходився на лікарняному та був відсутній на робочому місці, а тому акт не відповідає дійсності. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в позові просив відмовити та підтримав позицію, викладену стороною позивача у документах по суті справи. Посилався не те, що звільнення відповідача на підставі п.4 ст. 40 КЗпП відбулось з дотриманням норм діючого трудового законодавства. Зазначив, що на підприємстві «Городнянські аграрні інвестиції» для категорій працівників, до яких віднесена посада робітника з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва, яку обіймав позивач, встановлений 6-денний робочий день з одним вихідним, що затверджено відповідними Правилами внутрішнього трудового розпорядку. З вказаними Правилами позивач був ознайомлений при прийнятті його на роботу 17 вересня 2018 року, про що наявний підпис у відповідному наказі №100/к від 17 вересня 2018 року. Однак, позивач вказаних Правил систематично не дотримувався. У період з 14 по 21 березня та з 02 по11 квітня, а також 13 квітня 2020 року позивач був відсутній на робочому місці, про що складалися відповідні акти, працівниками охорони та безпосереднім керівником позивача на ім`я директора підприємства подавалися відповідні доповідні записки. 01 квітня 2020 року позивач хоча офіційно і перебував на лікарняному, однак з`явився до бухгалтерії та був присутній на території підприємства. Йому було запропоновано письмово пояснити причини відсутності на робочому місці у період з 14 березня 2020 року, але позивач відмовився надати такі пояснення, на підтвердження чого було складено відповідний акт. Оскільки позивач у період з 23 березня по 01 квітня перебував на лікарняному, а після цього у період з 02 квітня по 13 квітня 2020 року позивач був відсутній на робочому місці, що також було зафіксовано відповідними актами, то 13 квітня 2020 року було видано наказ № 38/к про звільнення [PERSON] за прогул. Враховуючи неодноразову відсутність [PERSON] на роботі, в тому числі відсутність його у день звільнення, копію наказу про звільнення та трудову книжку йому направили поштою. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил. У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну (ст. 142 КЗпП України). Відповідно до частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Також частиною першою статті 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення ( ст.149 ч.1 КЗпП України ). Роботодавець або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк у тому числі і у випадку здійснення працівником прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин ( п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України). Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Крім установлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальною обставиною для вирішення питання про законність звільнення з роботи є встановлення поважності причин відсутності. З досліджених записів №61,62 у трудовій книжці [NUMBER] на ім`я [PERSON] встановлено, що [PERSON] прийнятий на посаду робітника з комплексного обслуговування с/г виробництва згідно наказу №100/к від 17.09.2018 року, звільнений з роботи за прогул без поважних причин згідно п.4 ст.40 КЗпП України згідно наказу №38/к від 13.04.2020 року. (а.с.17) З дослідженого в судовому засіданні наказу про прийняття на роботу за основним місцем роботи від 17 вересня 2020 року № 100/к за підписом директора ПП «Городнянські аграрні інвестиції» Ю.В. Стадніка встановлено, що [PERSON] прийнято на посаду робітника з комплексного обслуговування с/г виробництва за основним місцем роботи з 18 вересня 2018 року. Підстава: заява [PERSON] від 17.09.2018 р. Вступний інструктаж проведено. У наказі міститься запис, що [PERSON] з умовами праці, правилами внутрішнього трудового розпорядку та оплатою праці ознайомлений 17.09.2018 р. (а.с.72) Дослідженням наказу від 13 квітня 2020 року № 38/к за підписом директора ПП «Городнянські аграрні інвестиції» Ю.В. Стадніка встановлено, що [PERSON] , робітника з комплексного обслуговування с/г виробництва, 13 квітня 2020 року звільнено за прогул 14,16, 17, 18, 19, 20, 21 березня 2020 року та 02, 03, 04, 06, 07, 08, 09, 10, 11 квітня 2020 року згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Підстава звільнення: доповідні записки начальника бригади та акти про відсутність робітника на робочому місці.(а.с.18, 37) Сторонами в судовому засіданні визнаний той факт, що позивач не є членом профспілки. Таким чином, звільнення могло бути проведено без згоди профспілкового комітету. З листа директора приватного підприємства «Городнянські аграрні інвестиції» Стадніка Ю.В. від 13 квітня 2020 року № 24, адресованого [PERSON] , встановлено, що [PERSON] було повідомлено про звільнення з роботи 13 квітня 2020 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України та йому надіслано документи, що вказані в додатку: копію наказу № 38/к від 13 квітня 2020 року; трудову книжку УКР№ [NUMBER] ; розрахунковий листок за березень 2020 року; розрахунковий листок за квітень 2020 року.(а.с.19,36) Дослідженням Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПП «Городнянські аграрні інвестиції», які затверджені загальними зборами трудового колективу ПП «Городнянські Аграрні Інвестиції» (протокол від 22 серпня 2018 року) та введені в дію наказом ПП «Городнянські Аграрні Інвестиції» від 23 серпня 2018 року №75 з 01 вересня 2018 року, встановлено, що для категорій працівників, до яких віднесена в тому числі посада робітника з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва, на підприємстві встановлений 6-денний робочий день з одним вихідним днем (неділя). Час роботи з понеділка по п`ятницю: з 8-00 до 16-00, перерва для відпочинку з 12-00 до 13-00, у суботу початок роботи 8-00, перерва на відпочинок з 12-00 до 13-00, закінчення роботи 14-00. (а.с.61-62, 64-70) З доповідних записок працівників служби охорони [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , адресованих на ім`я директора ПП «Городнянські аграрні інвестиції» [PERSON] , встановлено, що вказані особи повідомляли керівництво підприємства про відсутність [PERSON] на робочому місці в період робочого часу 16 березня 2020 року, 17 березня 2020 року, 02 квітня 2020 року, 03 квітня 2020 року, 07 квітня 2020 року. (а.с. 80-81,95-97) З доповідної записки начальника бригади Шатили В.А., адресованої директору ПП «Городнянські аграрні інвестиції» Стадніку Ю.В., встановлено, що [PERSON] повідомляє про відсутність [PERSON] на роботі 14,16,17,18,19,20,21,23 березня 2020 року. (а.с. 89) Актами від 14 березня 2020 року, 16 березня 2020 року, 17 березня 2020 року, 18 березня 2020 року, 19 березня 2020 року, 20 березня 2020 року 21 березня 2020 року, 02 квітня 2020 року, 03 квітня 2020 року, 04 квітня 2020 року, 06 квітня 2020 року, 07 квітня 2020 року, 08 квітня 2020 року, 09 квітня 2020 року, 10 квітня 2020 року, 11 квітня 2020 року, які підписані начальником бригади [PERSON] , головним механіком [PERSON] , старшим охоронником [PERSON] , старшим охоронником [PERSON] , старшим охоронником [PERSON] , зафіксовано відсутність працівника [PERSON] на робочому місці у вказані дати (а.с.82-88) Табелями обліку використання робочого часу за березень 2020 року та за квітень 2020 року підтверджено, що облік робочого часу робітника [PERSON] відбувався з урахуванням 6-денного робочого тижня. За дати 14 березня 2020 року, 16 березня 2020 року, 17 березня 2020 року, 18 березня 2020 року, 19 березня 2020 року, 20 березня 2020 року, 21 березня 2020 року наявні відмітки - прогул, за дати з 23 березня 2020 року по 01 квітня 2020 року включно наявні відмітки - лікарняний, за дати 02 квітня 2020 року, 03 квітня 2020 року, 04 квітня 2020 року, 06 квітня 2020 року, 07 квітня 2020 року, 08 квітня 2020 року, 09 квітня 2020 року, 10 квітня 2020 року, 11 квітня 2020 року, 13 квітня 2020 року наявні відмітки - прогул. З листка непрацездатності АКА№959359 встановлено, що [PERSON] в період з 23 березня 2020 року по 01 квітня 2020 року перебував на лікарняному, стати до роботи - з 02 квітня 2020 року. З акта від 01 квітня 2020 року, підписаного агрономом [PERSON] , начальником служби охорони [PERSON] , інженером з охорони праці [PERSON] встановлено, що робітнику з комплексного обслуговування с/г виробництва [PERSON] 01 квітня 2020 року в усній формі було запропоновано надати письмове пояснення за фактом його відсутності на роботі 14, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 23 березня 2020 року. Не аргументуючи причин, [PERSON] відмовився від надання письмових пояснень щодо вказаних обставин. При цьому, щодо 23 березня 2020 року [PERSON] надав листок непрацездатності серії АКА № 959359, в якому період лікарняного зазначений з 23 березня 2020 року по 01 квітня 2020 року. Зміст акта засвідчений підписами вказаних осіб. (а.с.94) Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що навесні 2020 року він працював водієм у ПП «Городнянські аграрні інвестиції». Точних дат він не пам`ятає, але у період березня-квітня 2020 року він декілька разів бачив, як [PERSON] з`являвся на прохідній ПП «Городнянські аграрні інвестиції», однак охоронники не пропускали його на територію підприємства. У позовній заяві та у судовому засіданні позивач наголошував на тому, що акти про відсутність його на робочому місці є сфальшованими, а доповідні записки працівників «Городнянські аграрні інвестиції» не відповідають дійсності. З метою підтвердження зазначеного позивач у позовній заяві просив викликати в судове засідання працівників підприємства [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які склали та підписали вказані акти та доповідні записки, та просив допитати в судовому засіданні вказаних осіб як свідків. Ухвалою від 29 липня 2007 року суд розглянув та задовольнив клопотання позивача й здійснив виклик у судове засідання усіх заявлених стороною позивача свідків. (а.с.137-138) Однак у судовому засіданні 13 жовтня 2020 року під час судового розгляду справи по суті позивач та його представник відмовились від заявленого клопотання про виклик та допит вказаних свідків, обмежившись допитом свідка [PERSON] та дослідженням письмових доказів справи. Відповідно до ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1, 5-7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. В силу ст.1,3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За правилами ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними в силу ст. 79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Оцінивши показання свідка [PERSON] у сукупності з іншими доказами справи, суд виходить з того, що ці показання є загальними, не містять посилань на конкретні дати, тому самі по собі не можуть бути покладені в основу рішення суду про поновлення позивача на роботі. Інших доказів недопуску позивача на територію підприємства суду не надано. У той же час письмовими доказами справи, які подані стороною відповідача та які не спростовані позивачем, підтверджено, що відповідачем зафіксовано відсутність позивача на робочому місці на протязі робочих днів, зазначених у наказі про звільнення [PERSON] . Тому письмові докази, що подані стороною відповідача, суд покладає в основу рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що фактів відсутності на роботі як у день видання наказу про звільнення - понеділок, 13 квітня 2020 року, так і напередодні дня звільнення, у суботу, 11 квітня 2020 року, позивач не заперечував ані в позовній заяві, ані в судовому засіданні. При цьому позивач не навів жодної причини своєї відсутності на роботі у вказані дні. Навпаки, як у позовній заяві, так і в судовому засіданні позивач заявляв про те, що не мав обов`язку працювати у суботу, в тому числі 21 березня 2020 року, 04 квітня 2020 року, 11 квітня 2020 року. Таке твердження позивача не узгоджується з Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПП «Городнянські аграрні інвестиції», з якими позивач був ознайомлений та згідно яких субота на вказаному підприємстві для робітника з комплексного обслуговування с/г виробництва є робочим днем. Оскільки позивач сам наголошував на тому, що не мав працювати у суботні дні, це свідчить про свідоме недотримання ним Правил внутрішнього трудового розпорядку та розцінюється судом як невиконання позивачем своїх трудових обов`язків внаслідок відсутності на роботі без поважних причин. Отже, сукупністю доказів справи підтверджена відсутність позивача на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. Така відсутність адміністрацією підприємства заактована та знайшла відображення у табелі обліку робочого часу. З урахуванням того, що судом не встановлено обставин, за яких відсутність на роботі [PERSON] більше трьох годин протягом робочого дня можна було б визнати поважною, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed