Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-01 00:00:00

26.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ВАТ «Акціонерна холдингова компанія «Всеросійський науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка А.І. Целікова» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тими обставинами, що він з 03.04.2006 року по 24.11.2014 року працював у відповідача на посаді охоронця, а 24.11.2014 року він був звільнений з роботи за ст. 36 п. 1 КЗпП. При його звільнені з підприємства відповідач був зобов'язаний провести з ним повний розрахунок, однак цього не зробив, що є порушенням ст. 116 КЗпП України. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою, щодо виплати заборгованої заробітної плати, але кожний раз отримував відмову щодо цього. Вважає, що відповідач повинен йому виплатити заборгованість із заробітної палати у сумі 19628,61 грн., його середній заробіток за увесь час затримки виплати розрахунку при звільненні, який за період з 24.11.2014 року по день постанови судом рішення по справі 02.12.2014 року складає 610,11 грн. Також вважає, що протиправними діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, пов'язаних з трудовими правовідносинами, яка виявилась у моральних стражданнях і переживаннях через порушення відповідачем його законних прав та інтересів в частині своєчасного отримання винагороди за свій труд, він втратив налагоджені нормальні життєві зв'язки, через що він вимушений докладати додаткових зусиль для організації його життя, для матеріального забезпечення себе та своєї родини. Моральну шкоду він оцінює у 3000,00 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати у сумі 19628,61 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 610,11 грн. та моральну шкоду в сумі 3000,00 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, за участю його представника [PERSON], просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача ВАТ «АХК «ВНДІМЕТМАШ» у судове засідання не з'явився, але директор Нотченко В.Д. надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, вивчивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних обставин: Як встановлено у судовому засіданні, позивач з 03.04.2006 року по 24.11.2014 року працював у відповідача на посаді охоронця, а 24.11.2014 року він був звільнений з роботи за ст. 36 ч. 1 КЗпП України (а.с.5, 7). Заборгованість відповідача перед позивачем із заробітної плати складає 19628,61 грн. за період з травня 2014 року по листопад 2014 року (а.с.8). Середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні за відомостями ВАТ «АХК «ВНДІМЕТМАШ» з 24.11.2014 року по 02.12.2014 року складає 610,11 грн. (а.с.16). Суд, розглядаючи справу, виходив з наступного чинного законодавства України: Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не реже двух разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості із заробітної плати у сумі 19628 грн. 61 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 610 грн. 11 коп. Вирішуючи питання стосовно стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачем не доведено завдання відповідачем йому моральної шкоди. У зв'язку з цим, враховуючи обставини справи, відсутність навмисних дій з боку відповідача, ненадання в судовому засіданні доказів на підтвердження фізичних та духовних страждань, а також те, що визнання факту порушень відповідачем строку розрахунку з позивачем сам по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану позивачу, суд вважає, що в стягненні моральної шкоди з відповідача на користь позивача належить відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial