overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

25 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 березня 2015 року у виконкомі Удицької сільської ради Теплицького району Вінницької області, вказавши, що від спільного шлюбу у них народилась дочка - [PERSON], [INFO], однак на протязі останнього року, відносини між ними погіршувались із-за того, що вони мають різні погляди на життя і тому між ними виникали сварки та непорозуміння, відповідач зрадив позивача та проживає з іншою жінкою, це в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Строк на примирення не бажає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Олійник». Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Строк на примирення не бажає. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17 березня 2015 року. Шлюб зареєстрований виконкомі Удицької сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 3. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між ними та зраду відповідача сімя розпалась. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Олійник». Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивач миритись не бажає, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вирішує справу по суті, - тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

25 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 березня 2015 року у виконкомі Удицької сільської ради Теплицького району Вінницької області, вказавши, що від спільного шлюбу у них народилась дочка - [PERSON], [INFO], однак на протязі останнього року, відносини між ними погіршувались із-за того, що вони мають різні погляди на життя і тому між ними виникали сварки та непорозуміння, відповідач зрадив позивача та проживає з іншою жінкою, це в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Строк на примирення не бажає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Олійник». Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Строк на примирення не бажає. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17 березня 2015 року. Шлюб зареєстрований виконкомі Удицької сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 3. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між ними та зраду відповідача сімя розпалась. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Олійник». Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивач миритись не бажає, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вирішує справу по суті, - тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

25 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає та просить стягнути з нього на її користь аліменти на дочку в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до її повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Судом встановлено, що між сторонами в виконкомі Удицької сільської ради Теплицького району Вінницької області 17.03.2015 було зареєстровано шлюб, актовий запис № 3. Від шлюбу народилась дочка [PERSON], [INFO]. Батьками якої є сторони, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] Дочка проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Росошанської сільської ради № 31 від 22.01.2018, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач працює та отримує доходи, інформації щодо поганого стану здоров'я чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу). Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що позивач являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоров'я, є працездатний, працює, має постійний дохід позовні вимоги визнає, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до її повноліття. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

25 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 29 листопада 2002 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено актовий запис №1905. Посилаючись на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв убачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 29 листопада 2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено актовий запис №1905 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільних дітей: неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, виданими Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4, 5). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач і відповідач впевнені, що сім?я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім?ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

25 січня 2018 року [PERSON] звернулась із позовною заявою\~ до [PERSON] Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2009 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 грудня 2009 року. Подружжя має малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина, за домовленістю сторін, залишається проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

25 січня 2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03.09.1995 року. Від шлюбу подружжя має дочку, яка є повнолітньою і проживає окремо. Причиною розпаду сімї вказувала зловживання відповідачем алкоголем та прояви агресії останнім. Шлюбні відносини припинені з грудня 2017 року. Ухвалою судді від 26 лютого 2018 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом (а.с.18). 26 березня 2018 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті (а.с.25 ). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду подала заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала (а.с. 27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав, на розірвання шлюбу погодився (а.с. 28). Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 03 вересня 1995 року зареєстрували шлюб у Черевківській сільській раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 5 (а.с. 3). Від цього шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. На даний час сімя фактично розпалася, сторони проживають за різними адресами, шлюбні відносини припинені з грудня 2017 року. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки позивачем не заявлено клопотання про зміну прізвища, суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. В звязку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

25 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 18 липня 1998 року у відділі РАГС Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №105. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивачка просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 18 липня 1998 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом РАГС Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №105 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, малолітня дитина після розірвання шлюбу залишаються з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між сторонами є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 704 грн. 00 коп. покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~25 січня 2018 року в с.Жизномир Бучацького району Тернопільської області помер брат позивача [PERSON] \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Т.Г.Шевченка,95 в с.Жизномир Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у його відсутності. В судове засідання представник відповідача Жизномирської сільської ради Бучацького району Тернопільської області не зявився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: \~ \~ \~ \~25 січня 2018 року в с.Жизномир Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON]; \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало йому на праві приватної власності; \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] спадщина відкрилась за законом; Позивач [PERSON] брат спадкодавця є спадкоємцем за законом другої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняв спадщину; Окрім позивача, осіб, які одержували б право на спадкування за законом, не має. \~ \~ \~ \~Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

25 січня 2018 року завідуючий 2-м\~ відділенням\~ Комунального закладу «Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни»\~ [PERSON] звернувся до суду з заявою про продовження госпіталізації без усвідомленої згоди пацієнтці [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги наявністю у зазначеної пацієнтки хронічного психічного захворювання у вигляді: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», внаслідок чого вона вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. У судовому лікарпсихіатр підтримав заяву та прохав її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Захисник не заперечувала проти задоволення даної заяви, вважає, що примусова госпіталізація відповідає інтересам пацієнта. Прокурор не заперечувала проти задоволення даної заяви. Судом встановлено, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни» від 18.01.2018 року [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», внаслідок чого вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків, потребує продовження госпіталізації до психіатричного закладу без усвідомленої згоди пацієнта (а.с.3). З довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-53/443 від 24.01.2018 року вбачається, що [PERSON] хворіє психічними захворюваннями з 1983 року, є інвалідом ІІ групи безстроково, з приводу чого багаторазово і тривалий час знаходиться на лікуванні в КЗ СОР І ОСЛ м. Ромни. Останній раз госпіталізовувалася з 19.07.2017 року і по теперішній час (а.с. 5) Рішенням Охтирського районного суду Сумської області від 04.06.1999 року [PERSON] визнано недієздатною (а.с.8). Згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.11.2007 року встановлено призначено опікуном недієздатної [PERSON] [PERSON] (а.с.8). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 липня 2017 року застосовано до [PERSON] госпіталізацію до психіатричного закладу КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» - в примусовому порядку без її згоди (а.с.8). За таких обставин, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність продовження [PERSON] госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст. ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» . \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

25 січня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дочки, посилаючись на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час дочка [PERSON] продовжує навчання за денній формі навчання в Вінницькому національному медичному університеті імені М.І.Пирогова та потребує матеріальної допомоги зі сторони батька, який не надає матеріальної допомоги на її утримання, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, не повідомивши причину неявки. Про час і день розгляду справи повідомлена у встановленому порядку. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Відповідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в смт.Новогуйвинське, Житомирського району Житомирської області в свідоцтві про народження якої в графі «батьки» записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Відповідно до довідки від 11 січня 2018 року №05/1-21 [PERSON] дійсно навчається в Вінницькому національному медичному університеті імені М.І.Пирогова на денній формі навчання з 01 вересня 2017 року по 01 липня 2023 року (а.с.7). Згідно ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Оцінивши надані докази на умовах змагальності і в межах заявлених позовних вимог, суд частково задовольняє позов про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дочки [PERSON], оскільки вона продовжує навчання після досягнення повноліття, не досягла 23 річного віку, а саме до [INFO] та потребує матеріальної допомоги та при ухваленні рішення, суд враховує матеріальне становище відповідача. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial