Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

26.11.2020 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що сторони перебувають у шлюбі з 04.06.2009 року. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони є різними за характером людьми, протягом тривалого часу кожен з подружжя живе своїм життям, шлюбні відносини фактично припинені. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.12.2020 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Ізяславського районного суду Хмельницької області. Ухвалою Ізяславського районного суду від 22.01.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, якою також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не прибула, до початку розгляду справи по суті направила до суду заяву про слухання справи за її відсутності. Крім того, вказаною заявою позовні вимоги [PERSON] визнала повністю, зазначивши, що з наслідками визнання позову ознайомлена. У зв`язку із неприбуттям учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 04.06.2009 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 17.11.2020 року. Подружжя є батьками неповнолітньої дитини, [INFO] . Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, наміру відновлювати сімейні стосунки не мають, шлюбні відносини припинили. Зважаючи на визнання відповідачем позову, а також на те, що таке визнання не суперечить закону, не порушує прав, свобод, інтересів інших осіб, позовні вимоги слід задовольнити, а шлюб між сторонами розірвати. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім того, у відповідності до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до положень ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу належить повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50% слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved