Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

24 травня 2019 року до Василівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій позивач просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на його користь аліменти на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 10.04.2019 року та до закінчення навчання - 30 червня 2022 року, але не більше ніж до досягнення ними 23-х років. Ухвалою Василівського районного суду від 03 червня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 16 березня 2017 року з [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 03 лютого 2017 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На даний час [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття і навчається в Київському національному університеті імені Тараса Шевченко, на 1 курсі ОКР «Бакалавр» денної форми навчання спеціальності «Фізика та астрономія» фізичного факультету, термін навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року, про, що свідчить копія довідки №134 від 11.10.2018 року, яка міститься в матеріалах справи (а.с.12). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.119 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Крім того, згідно із ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст.ст.199,200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови можливості батьків надавати таку матеріальну допомогу. Суд вважає встановленим той факт, що повнолітній син відповідача [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги. Оцінюючи обов`язок відповідача [PERSON] надавати матеріальну допомогу сину, суд виходячи із засад справедливості і розумності, прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, стягнувши на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 24 травня 2019 року та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2022 року, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років. Одночасно з цим, оскільки рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 16 березня 2017 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] вже стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яке на даний час не скасоване, підстав для повторного стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини відсутні, зазначене рішення підлягає виконанню до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з наявністю рішення суду, ухваленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав, провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial