overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

25.02.2015 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] в м. Чернігові з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України. Позов мотивують тим, що відповідач з 2005 року постійно не проживає в належній їм квартирі без поважних причин. У судовому засіданні позивач [PERSON], яка одночасно представляє інтереси співпозивача [PERSON], заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Будучі допитаною в якості свідка підтвердила, що з 2005 року відповідач постійно не проживає в спірній квартирі без поважних причин і, що їй ніхто не чинить перешкод у користуванні квартирою. Відповідач не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. За згодою позивача судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS], в якому зареєстрована й відповідач. Як убачається з матеріалів справи (а. с. 15) і показань позивача, допитаної судом в якості свідка, що узгоджуються між собою, відповідач постійно не проживає в цій квартирі без поважних причин з 2005 року. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У зв'язку з доведеністю факту не проживання відповідача в квартирі позивачів без поважних причин понад один рік, є законні підстави для визнання її такою, що втратила право користування квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

25.02.2015 року позивачка звернувшись до суду з вищевказаним позовом, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їхніх двох дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), посилаючись на ухилення відповідача від утримання дітей. У судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила про його задоволення. Відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про одруження від 06.05.2003 року, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 07.05.2003 року, сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 12.03.2014 року, сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття аліменти в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позов задовольняється, а позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

25.02.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 03.12.2012 року. Через складні відносини вони припинили спільне життя. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На утримання доньки відповідач матеріальної допомоги не оказує, і не бажає добровільно це робити, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку і до повноліття дитини, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісяця для дитини відповідного віку. Згідно письмової заяви просить слухати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] також подав заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти стягнення аліментів на утримання дитини не заперечує. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісяця підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

25.02.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона з 25.12.1993 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають двоє дітей: повнолітнього сина 1994 року народження, та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відношення між позивачем та відповідачем припинено з вересня 2014 року. Дитина мешкає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач з ними не проживає та допомоги на утримання дитини не надає понад шести місяців, однак має таку змогу. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку кожного місяця та до її повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у судовому засіданні за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у судовому засіданні за його відсутності, позовні вимоги визнає. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.12.1993 року що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], актовий запис № 1582 (а.с. 8)., від якого вони мають двоє дітей: повнолітнього сина 1994 року народження, та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 764 (а.с. 9). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимоги позивачки підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

25.02.2015р. Первомайський міжрайонний прокурор Миколаївської області звернувся з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду. Під час шлюбу [INFO] у них народилась донька [PERSON], яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча повинен надавати. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідача не відомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Враховуючи, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала, вислухавши її пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.10.2013р. (а.с. 5-6). Під час шлюбу [INFO] у них народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 4). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

25.02.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу(а.с.3), мотивуючи свої вимоги тим, що 12.09.1998 р. зареєстровано шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачкою не склалось. Сімейні відносини припинені з 25.12.2013 р.. В судове засідання позивачка, відповідач не з'явились. Про час та місце слухання справи були повідомлені. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність; позов підтримує; судові витрати з відповідачки просить не стягувати. Відповідачка надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність; позов визнає; прізвище просить залишити «[PERSON]». Суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, сторони уклали шлюб 12.09.1998 р. в управлінні реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міської ради Чернігівської області, Україна, актовий запис № 1344 (а.с.5). Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Від шлюбу мають спільних дітей: сина - [PERSON], [INFO]; доньку - [PERSON](а.с.7;8). Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію позивачки щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї за бажанням відповідача буде нічим іншим, як примушуванням позивача до збереження шлюбних відносин. Судові витрати не стягуються, оскільки позивач просить цього не робити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

25.02.2016 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини сторони не підтримують, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], 2008 р.н. Суперечки про місце проживання дитини та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, через свого представника подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. При таких даних, з урахуванням положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд знаходить можливим розглянути справу в заочному порядку у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.09.2007 сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 2640, що вбачається із свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого повторно 20.02.2005 центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві. Як видно із свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні нею судові витрати за оплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

25.02.2016 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 18.06.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області, про що зроблений актовий запис за №\~224. Позивач посилається на такі обставини. 18.06.2002 вона та відповідач зареєстрували шлюб. У шлюбі в сторін 06.12.2003 народилась дочка [PERSON], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільно нажитого майна сторони не мають, а особисті речі розподілу не підлягають, тому в позивача не має до відповідача претензій майнового характеру. Відповідач живе виключно своїми інтересами, сімя його фактично не цікавить, спільне господарство не ведеться, також в них різні погляди і несумісність характерів, що призвело до того, що сімя фактично розпалася і поновлювати відносини немає сенсу. У звязку з вказаним позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подавши 17.05.2016 до суду заяву, відповідно до якої підтримує заявлені нею позовні вимоги, наполягає на розірванні шлюбу та просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] до нього про розірвання шлюбу визнав, не заперечував проти розлучення та стягнення з нього на користь [PERSON] судових витрат. При цьому просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши позовну заяву та заяви позивача і відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст.\~174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує понесені останнім і документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 551,21\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

25.02.2016 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивачка посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини сторони не підтримують, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] На даний час суперечки про місце проживання дитини та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. З урахуванням положень ст. 169 ЦПК України, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.05.2006 сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за номером 10, що вбачається із свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого Єрківською селищною радою Катеринопільського району Черкаської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвом про народження [NUMBER] Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесенні нею судові витрати за оплату судового збору у розмірі 551,21 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

25.02.2016 позивач, направивши позов поштою, звернулась із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07.10.1995, від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO]. Разом з тим зазначає, що з січня місяця 2013 року сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач, яка повідомлялась судом належним чином, в судове засідання не з'явилась, через загальну канцелярію суду подала заяву в якій позов підтримала, просила задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач, який повідомлявся судом належним чином, в судове засідання не з'явився, через загальну канцелярію суду подав заяву в якій позовні вимоги визнав, позов просив задовольнити та слухання справи проводити без його участі. Суд, оголосивши заяву позивача та заяву відповідача, визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 07.10.1995 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Курненіській сільській Раді Червоноармійського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 12. Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved