Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

26 листопада 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.11.2016 року в сумі 41945,4 грн. та судові витрати. В позовній заяві зазначено, що 05.11.2016 року між сторонами укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно з умовами якої відповідач отримав кредит у розмірі 26758,56 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом к розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом у терміни та розміри, передбачені встановленими умовами кредитного договору. Проте, взяті на себе зобов`язання щодо погашення суми отриманого кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором відповідачем не виконано, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 05.11.2019 року становить в сумі 41945,4 гривень, і складається із заборгованості за кредитом в сумі 19678,78 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 8097,92 грн, заборгованість за пенею 14168,7 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Справу розглянути за відсутності представника позивача. Ухвалою суду від 09 грудня 2019 було вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач у позовній заяві не заперечував проти заочного розгляду справи. Від відповідача, [PERSON] у запропонований йому ухвалою суду строк відзиву на позов до суду не надходило. Про розгляд справи відповідач повідомлявся належним чином. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. На підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано копію анкети-заяви [PERSON] від 07.12.2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач виявляє бажання оформити на своє ім`я платіжну картку (а.с.7). Зазначена вище анкета-заява не містить відомостей про розмір наданих кредитних коштів (кредитного ліміту), строк дії кредитного договору. Відсутня також інформація про розмір процентів за користування кредитними коштами, комісії, неустойки. З Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку вбачається, що заявником не було визначено вид замовлення банківських послуг. В графі «Ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, виявляю бажання оформити на своє ім`я»: картка «Універсальна», пенсійна картка, картка Gold, зарплатний пакет, ідентифікація з паспортом, послуга накоплення «Скарбничка» - немає жодних відміток. Долучені до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписані (а.с.9-32). Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем. Крім того, судом встановлено, що 05 листопада 2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору №SAMDNWFC00005769870 від 10.06.2014 року (а.с.8). Пунктом 1.1.1. генеральної угоди від 05.11.2016 року сторони погодили зменшити розмір заборгованості, яка утворилась в період з дати надання кредиту, а саме: відсотки на 937,57 грн, комісію на 90,54 грн, пеню на 0,0 грн, штраф на 855,03 грн. Згідно з п.1.1.3. зазначеної вище генеральної угоди від 05.11.2016 року, дата остаточного погашення заборгованості за договором 30.11.2019 року. Відповідно до п.2.1. Генеральної угоди, позивач надав відповідачу строковий кредит в сумі 26758,57 грн на строк 36 місяців, з 05.11.2016 року по 30.11.2019 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 26758,57 грн у обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів у розмірі 2% на місяць на суму залишку по кредиту у вказані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості відбувається у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1049,82 грн для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 30.11.2019 року. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості у відповідача у зв`язку з порушенням ним зобов`язання за генеральною угодою станом на 05.11.2019 року виникла заборгованість в сумі 41945,40 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 19678,78 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 8097,92 гривень, заборгованості за пенею в сумі 14168,70 гривень (а.с.6). За пунктом 2.2. генеральної угоди від 25.12.2015 року при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах та Правилах більше ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1883,14 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши факт укладення між сторонами генеральної угоди від 05.11.2016 року, приймаючи до уваги погодження істотних умов договору, в тому числі суму кредиту 26758,57 грн, строк 36 місяців, з 05.11.2016 року по 30.11.2019 року, сплату відсотків в розмірі 2% в місяць на суму залишку по кредиту, - суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 19678,78 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 8097,92 грн, які нараховані в межах строку дії кредитного договору. Крім того, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення пені також підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до п.1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.19) за несвоєчасну сплату послуг, передбачених цим договором, Умовами та Правилами клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної ставки НБУ, яка діяла в період за який сплачується пеня, за кожен день прострочки. За пунктом 2.8. Генеральної угоди позичальник сплачує Банку пеню, розмірі якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Тому, суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов`язок по виплаті пені за порушення строків виконання кредитного договору у розмірі 14168,7 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: заборгованість за кредитом у розмірі 19678,78 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 8097,92 грн, заборгованість за пенею 14168,70 грн, а всього 41945,40 грн та понесені витрати позивачем у справі по сплаті судового збору в сумі 1921,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved