Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

24 березня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що 16 квітня 2016 року було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Позивач зазначає, що від шлюбу вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . За час спільного життя між ними не склалося дружніх гармонійних стосунків, взаємовідносини погіршилися, вони перестали розуміти один одного, і з часом стали віддалятися один від одного. Часто виникали сварки на побутовому ґрунті. На теперішній час шлюбні відносини між ними остаточно припинені, спільне господарство не ведеться, примирення не можливе і намагання збереження шлюбу суперечить його інтересам. Ухвалою суду від 09 квітня 2019 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. 22 квітня 2020 року відповідач надала до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вона заперечує проти розірвання шлюбу. До недавнього часу їх родина була дружня і жила у повній злагоді та благополуччі. За час спільного життя та ведення господарства вони з позивачем набули чимало матеріальних благ. Все це робилося для створення комфортних умов для їх родини. На початку лютого 2020 року позивач почав дуже дивно себе поводити, став агресивно ставитися до неї та їхньої спільної доньки, а потім взагалі попросив у неї час поміркувати як жити далі. Зазначила, що до звернення до суду вони постійно жили разом із позивачем, вели спільне господарство, будували плани на майбутнє. Викладене свідчить про те, що відповідач остаточно ще не визначився щодо розірвання шлюбу. На підставі викладеного просила суд надати їхньому подружжю час для примирення строком на 6 місяців. Ухвалою суду від 13 травня 2020 року за клопотанням відповідача сторонам було надано строк для примирення тривалістю 2 (два) місяці, а провадження на цей термін зупинено. Ухвалою суду від 10 липня 2020 року відновлено провадження у справі у зв`язку зі спливом наданого судом строку для примирення. Позивач після спливу строку на примирення в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, однак надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутністю, в якій також зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. (а.с. 35) Відповідач після спливу строку на примирення в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, однак надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутністю, в якій також зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. (а.с. 36). Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 квітня 2016 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 280, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] » (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно п. 10 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд застосовував передбачені ч. 1 ст. 111 СК України заходи щодо примирення подружжя. 13 травня 2020 року ухвалою суду сторонам було надано строк для примирення тривалістю 2 (два) місяці, однак цей строк не забезпечив фактичного вжиття заходів для примирення з боку сторін. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначається, що якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. З огляду на те, що позивач після спливу строку на примирення наполягає на задоволенні позовних вимог, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, а тому строк для примирення не забезпечив позитивних змін у відносинах сторін. Враховуючи те, що шлюбні відносини сторін фактично припинені з січня 2020 року, спільне господарство не ведеться, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження цього шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої спільної дитини.

Outcome: approved