Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

26 березня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, яку уточнила 24 червня 2020 року, в які остаточно просила: змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2018 року у справі № 204/4255/17, з [PERSON] на утримання його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , з 1 500,00 грн. на 5 000,00 грн., щомісячно, на користь матері - [PERSON] , допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок стягнення заборгованості по аліментам 42 550,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період: з вересня 2017 року по грудень 2017 року включно, за 2018 рік, за 2019 рік, з січня 2020 року по 15 червня 2020 року включно, у сумі 12 834,50 грн.; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дати звернення з цим позовом і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. В обґрунтування позову вказує на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2018 року у справі № 204/4255/17, що набрало законної сили 31.07.2018 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня вступу рішення у законну силу і до досягнення дитиною повноліття, в особі матері [PERSON] , допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Дитина є інвалідом дитинства першої групи та має діагноз атиповий аутизм з якісним порушенням соціальної взаємодії, комунікацій, важкою когнітивною недостатністю. У зв`язку з даним діагнозом дитина потребує постійного догляду та лікування. Курси лікування складають три місяці по 3 рази на рік. Дитина проходить індивідуальні заняття з психологом, дефектологом, потребує педагогічної корекції, систематичних щомісячних занять по системі АВА терапії, вартість якої складає 4 000,00 грн. Також, дитині необхідно проходити періодично обстеження в генетичному центрі м. Харків та у м. Київ, лише вартість витрат на проїзд до місця проведення вказаних обстежень складає 3 000,00 грн. Витрати на дитину, її лікування та утримання, починаючи з 01.12.2019 року складають 12 000,00 грн. Позивач самостійно не може оплачувати лікування дитини, так як від держави вона отримує лише 1 500,00 грн. на місяць соціальної допомоги на дитину та тимчасову допомогу на дитину, яка залежить від розміру аліментів у розмірі 506,70 грн. Позивач змушена була знайти собі роботу практичного психолога у Комунальному закладі соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра» Дніпровської міської ради», де працювала з січня 2018 по березень 2020 року, що підтверджується довідкою про доходи [PERSON] . Сина позивач вимушена була брати з собою на роботу. Станом на 20 червня 2020 року позивач не працює (звільнилась у зв`язку з погіршенням здоров`я сина та необхідністю стороннього догляду за ним), додаткових доходів, крім соціальної допомоги та тимчасової допомоги на дитину, яка залежить від розміру аліментів, не отримує. Відповідач фізично здоровий, на утриманні інших дітей не має та аліменти іншим особам не сплачує. На сьогоднішній день відповідач не має постійного місця роботи, а розмір стягуваних аліментів вже недостатній для утримання дитини. Індексація аліментів, присуджених рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2018 року у справі № 204/4255/17 від часу набуття ним законної сили і по день звернення до суду з цим позовом не проводилась. Домовленості між позивачем та відповідачем щодо встановлення сталого розміру аліментів на утримання дитини не має, а домовлятись відповідач не бажає, аліменти добровільно не сплачує. Зазначила, що дефіцит бюджету на утримання дитини-інваліда та утримання позивача, яка, як один із подружжя, опікується неповнолітнім сином-інвалідом, складає всього 10 000,00 грн. Крім зазначеного, відповідач, відповідно статті 187 та статті 196 СК України та згідно розрахунку заборгованості по аліментах та пені, зобов`язаний сплатити на користь позивача заборгованість по аліментам, що утворилась за період з вересня 2017 року по 15 лютого 2020 року у сумі 36 550,00 грн., та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період: з вересня 2017 року по грудень 2017 року включно, за 2018 рік, за 2019 рік, з січня 2020 року по 15 лютого 2020 року включно, у сумі 11 019,50 грн. У зв`язку з викладеним, позивач звертається до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явилась, але її представник - [PERSON]. надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 серпня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 557, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2013 року по справі № 419/8978/12 (а.с. 18). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26 жовтня 2010 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1090 (а.с. 14). У вищезазначеному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року по справі № 204/7345/2014 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 14 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, в особі матері - [PERSON] (а.с. 19-20). Вказане рішення набрало законної сили 30 грудня 2014 року. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2018 року по справі № 204/4255/17, серед іншого, змінено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року, з відповідача - [PERSON] , на утримання його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , з 800,00 грн. на 1 500,00 грн. щомісячно на користь матері - [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно починаючи з дня вступу рішення у законну силу і до досягнення дитиною повноліття, в особі матері [PERSON] , допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць (а.с. 25-27). Вказане рішення набрало законної сили 31 липня 2018 року. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2018 року по справі № 204/7526/17 [PERSON] , [INFO] , було позбавлено батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] (а.с. 28-31). 16 серпня 2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист по справі № 204/4255/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня вступу рішення у законну силу і до досягнення дитиною повноліття, в особі матері [PERSON] , допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць (а.с. 33). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - позивачем по справі [PERSON] . Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. У березні 2020 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому, серед іншого, просила збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини до 5 000,00 грн. щомісячно, мотивуючи свої вимоги тим, що на теперішній час її матеріальний стан погіршився у порівнянні з тим, який в неї був на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у розмірі 1 500,00 грн. на місяць, вона не працює, оскільки була вимушена звільнитись з роботи у зв`язку з погіршенням здоров`я сина, який є інвалідом з дитинства першої групи, та необхідністю догляду за ним, а розмір аліментів у сумі 1 500,00 грн., який стягується з відповідача, на теперішній час є замалим і не відповідає витратам на утримання дитини. Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим і індивідуальним. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Як вже зазначалось вище, на теперішній час з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно. При цьому, судом встановлено, що з 22 січня 2018 року позивач була працевлаштована у Комунальному закладі соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра» Дніпровської міської ради на посаді практичного психолога та отримувала стабільний дохід, що підтверджується довідкою про доходи за період з січня 2018 року по березень 2020 року, виданою Комунальним закладом соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра» Дніпровської міської ради 15 червня 2020 року (а.с. 65). Однак, 05 березня 2020 року позивач [PERSON] була звільнена з Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра» Дніпровської міської ради за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (наказ № 28-к від 05 березня 2020 року), та не теперішній час не працевлаштована, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 64). Враховуючи викладене суд приходить до висновку про те, що з часу ухвалення рішення суду від 16 січня 2018 року та по час звернення до суду з даним по матеріальне становище позивача значно погіршилося, внаслідок звільнення її з роботи, що на думку суду є підставою для зміни розміру аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] в сторону їх збільшення. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом також встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , є інвалідом дитинства з 2014 року та має діагноз: атиповий аутизм з якісним порушенням соціальної взаємодії, комунікацій, важкою когнітивною недостатністю, що підтверджується Медичним висновком № 1 про дитину інваліда віком до 18 років від 22 січня 2014 року (а.с. 5), Витягом з протоколу засідання обласної психолого-медико-педагогічної консультації від 13 липня 2016 року № 625-б, складеним Комунальним спеціальним загальноосвітнім навчально-реабілітаційним закладом «Дніпропетровський обласний методичний психолого-медико-педагогічний центр» (а.с. 6), Епікризом виписним з медичної карти стаціонарного хворого № 3171 відділення № 11 від 25 травня 2016 року, виданим ТМО «Психіатрія» у місті Києві (а.с. 15), Епікризом, виданим Комунальним закладом «Дніпропетровська міська поліклініка № 1» Дніпропетровської обласної ради (а.с. 16-17). Згідно Довідки № 11/219 від 27 квітня 2017 року, виданої Комунальним закладом «Дніпропетровська міська поліклініка № 1» Дніпропетровської обласної ради, [PERSON] перебуває на обліку у дитячого лікаря-психіатра, приймає підтримуюче лікування, відвідує індивідуальні заняття з психологом, дефектологом, потребує психолого-педагогічної корекції, занять по системі АВА терапії (а.с. 8). Відповідно до довідки № 1021/1 від 05 липня 2017 року, виданої Державним закладом «Спеціалізована багатопрофільна лікарня № 1 Міністерства охорони здоров`я України» дитині - [PERSON] рекомендовано: продовжити спостереження у психіатра, хірурга, офтальмолога; курси протирецидивного лікування у психіатра 2 рази на рік; носіння взуття з ортопедичними устілками постійно; провести курси ЛФК та масажу 2 рази на рік; за станом здоров`я дитина може отримувати санаторне оздоровлення в санаторії психо-неврологічного або загального профілю у супроводі матері (а.с. 12-13). З матеріалів справи вбачається, що малолітній дитині [PERSON] станом на дату розгляду справи, тобто станом на 10 серпня 2020 року, виповнилось 9 повних років. Згідно Закону України від 14.11.2019 року № 294-IX «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 липня - 1 859,00 гривень. Однак, при цьому, проаналізувавши наявні у справі докази та рекомендації щодо лікування неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , судом встановлено, що за станом здоров`я неповнолітня дитина сторін потребує значних та систематичних витрат на підтримання її здоров`я на належному рівні, а тому з урахуванням викладеного розмір аліментів на її утримання має бути таким, що в достатній мірі забезпечить гармонійний розвиток дитини та нормальний стан її здоров`я. При розгляді даної справи суд перед усім враховує інтереси дитини та забезпечення її прав, яка має право на її належне утримання та належне лікування. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Тому, розмір аліментів, які стягуються з відповідача, має бути збільшеним для утримання його дитини, що сприятиме нормальній життєдіяльності дитини, і гарантуватиме дитині належний рівень життя. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільної дитини. При цьому, матеріальне становище позивача значно погіршилось, вона на теперішній час не працевлаштована. З урахуванням вищевказаного, оскільки змінилися обставини, що враховувались при прийнятті судом рішення від 16 січня 2018 року та стягненні з відповідача аліментів у розмірі 1 500,00 грн., суд вважає можливим збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі заявленому позивачем до стягнення - 5 000,00 грн. щомісячно. При цьому, згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд також враховує, що позивач [PERSON] отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам, що підтверджується Довідкою № 2245 від 21 березня 2017 року, виданою Управлінням соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради (а.с. 7). Оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, з метою забезпечення дитині належного рівня життя та сприяння нормальній життєдіяльності дитини, враховуючи стан здоров`я дитини, суд вважає, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина буде 2 500,00 грн. щомісячно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, враховуючи значне погіршення матеріального становища позивача та стан здоров`я дитини, суд вважає можливим збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2018 року, що стягуються з [PERSON] на утримання його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в особі матері дитини - [PERSON] , та приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача в цій частині та збільшення розміру аліментів з розміру у твердій грошовій сумі 1 500,00 грн. щомісячно, встановивши аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з дати набрання даним рішенням законної сили, що на думку суду буде достатнім та справедливим розміром аліментів. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по аліментам суд виходить з наступного. Судом встановлено, що виконавчий лист по справі № 204/4255/17, виданий Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 16 серпня 2018 року, про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, перебуває на виконанні у Чечелівському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відповідно до ч. 3 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. В уточненій позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на її корить заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 42 550,00 грн. Однак, така сума заборгованості по аліментам не підтверджена жодними доказами. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно розрахунку заборгованості згідно виконавчого листа № 204/4255/17, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 16 серпня 2018 року, складеного державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - Сагайдак В.А., заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] за період з липня 2018 року по січень 2020 року включно станом на 31 січня 2020 року складає 27 048,39 грн. (а.с. 10). За таких обставин, з урахуванням наданих позивачем доказів, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по аліментам за період з липня 2018 року по січень 2020 року включно у розмірі 27 048,39 грн., а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд виходить з наступного. Як зазначено у ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і тому при розгляду спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Така позиція узгоджується з позиціями, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц та від 3 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц. Відповідач [PERSON] за виконавчим листом по справі № 204/4255/17, виданим Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 16 серпня 2018 року, аліменти на утримання сина сплачує нерегулярно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по аліментам. Оскільки відповідач обізнаний про його обов`язок сплачувати аліменти на утримання сина, то суд приходить до висновку, що прострочення сплати аліментів сталося з вини відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з вересня 2017 року по 15 червня 2020 року у розмірі 12 834,50 грн. Однак, суд зазначає, що розрахунок виконаний позивачем є помилковим та не відповідає вимогам закону щодо порядку визначення розміру пені за несплату аліментів. Крім того, у довідці-розрахунку заборгованості по виконавчому листу № 204/4255/17 детальний розрахунок заборгованості відповідача зі сплати аліментів наведено лише починаючи з липня 2018 року по січень 2020 року включно, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості здійснити розрахунок неустойки (пені) за період починаючи з вересня 2017 року по червень 2018 року та з лютого 2020 року по 15 червня 2020 року. Розмір неустойки (пені) та кількість днів прострочення розраховується судом з 01 серпня 2018 року, тобто з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, та по 31 січня 2020 року (оскільки розрахунок заборгованості складений державним виконавцем станом на 31 січня 2020 року та стороною позивача не надані суду докази щодо наявності у відповідача заборгованості по аліментам за період після 31 січня 2020 року), тобто в межах наданих позивачем доказів. Загальна кількість днів заборгованості за період з 01 серпня 2018 року по 31 січня 2020 року становить 549 днів. Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи, розмір неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів становить: 2018 рік: липень 2018 року: 265,66 грн. (48,39 х 1% х 549 = 265,66); серпень 2018 року: 7 770,00 грн. (1 500,00 х 1% х 518 = 7 770,00); вересень 2018 року: 7 320,00 грн. (1 500,00 х 1% х 488 = 7 320,00); жовтень 2018 року: 6 855,00 грн. (1 500,00 х 1% х 457 = 6 855,00); листопад 2018 року: 6 405,00 грн. (1 500,00 х 1% х 427 = 6 405,00); грудень 2018 року: 5 940,00 грн. (1 500,00 х 1% х 396 = 5 940,00); 2019 рік: січень 2019 року: 5 475,00 грн. (1 500,00 х 1% х 365 = 5 475,00); лютий 2019 року: 5 055,00 грн. (1 500,00 х 1% х 337 = 5 055,00); березень 2019 року: 4 590,00 грн. (1 500,00 х 1% х 306 = 4 590,00); квітень 2019 року: 4 140,00 грн. (1 500,00 х 1% х 276 = 4 140,00); травень 2019 року: 3 675,00 грн. (1 500,00 х 1% х 245 = 3 675,00); червень 2019 року: 3 225,00 грн. (1 500,00 х 1% х 215 = 3 225,00); липень 2019 року: 2 760,00 грн. (1 500,00 х 1% х 184 = 2 760,00); серпень 2019 року: 2 295,00 грн. (1 500,00 х 1% х 153 = 2 295,00); вересень 2019 року: 1 845,00 грн. (1 500,00 х 1% х 123 = 1 845,00); жовтень 2019 року: 1 380,00 грн. (1 500,00 х 1% х 92 = 1 380,00); листопад 2019 року: 930,00 грн. (1 500,00 х 1% х 62 = 930,00); грудень 2019 року: 465,00 грн. (1 500,00 х 1% х 31 = 465,00). При цьому, судом не здійснюється нарахування неустойки (пені) на заборгованість, що виникла у відповідача в січні 2020 року, так як неустойка пеня на заборгованість за січень 2020 року нараховується з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, тобто з 01 лютого 2020 року, а розмір неустойки (пені) та кількість днів прострочення розраховується судом по 31 січня 2020 року, тобто в межах наданих позивачем доказів. Отже, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 01 серпня 2018 року по 31 січня 2020 року становить 70 390,66 грн. (265,66 грн. + 7 770,00 грн. + 7 320,00 грн. + 6 855,00 грн. + 6 405,00 грн. + 5 940,00 грн. + 5 475,00 грн. + 5 055,00 грн. + 4 590,00 грн. + 4 140,00 грн. + 3 675,00 грн. + 3 225,00 грн. + 2 760,00 грн. + 2 295,00 грн. + 1 845,00 грн. + 1 380,00 грн. + 930,00 грн. + 465,00 грн. = 70 390,66 грн.). Разом з цим, з урахуванням норм частини першої статті 196 СК України про те, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені), однак у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів у розмірі, який дорівнює заборгованості відповідача за аліментами, а саме у розмірі 27 048,39 грн. Але, оскільки позивач просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 12 834,50 грн., враховуючи, що відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справу виключно в межах заявлених позивачем позовних вимог, суд приходить до переконливого висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 12 834,50 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання як дружини суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Як вже зазначалось вище, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , є інвалідом дитинства з 2014 року та має діагноз: атиповий аутизм з якісним порушенням соціальної взаємодії, комунікацій, важкою когнітивною недостатністю. При цьому, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , який не може обходитися без постійного стороннього догляду, проживає разом з матір`ю - позивачем по справі [PERSON] , яка опікується ним. Враховуючи, що відповідач по справі перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, що не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею. Згідно з ч. 2 ст. 88 СК України розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі заявленому позивачем до стягнення - 5 000,00 грн. щомісячно. Отже, враховуючи, що відповідач по справі перебуває у працездатному віці, приймаючи до уваги стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, та відсутність у матеріалах справи доказів того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі про який просить позивач, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Згідно приписів ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів для утримання дружини буде 2 000,00 грн. щомісячно, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на її утримання як дружини у твердій грошовій сумі, у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 26 березня 2020 року до досягнення їх дитиною - [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, а позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 7, 75, 79, 80, 88, 180, 182, 192, 194, 196 СК України,

Outcome: partial