Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

24 січня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини: з відповідачем перебувають в шлюбі з 21 липня 2007 року, який був зареєстрований у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 760. Дошлюбне прізвище позивачки - Іващенко. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] народження, який проживає разом з позивачкою. Своє прохання мотивує тим, що шлюбні відносини фактично припинені на початку січня 2014 року, через те, що вони з відповідачем перестали розуміти один одного. Відмінність характерів призводила до частих сварок в сім'ї по самих незначних приводах. З зазначеного часу спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а шлюб носить формальний характер. Спору про розподіл майна немає. Примирення вважає неможливим. Просить суд розірвати шлюб, стверджуючи, що донька залишаться на вихованні у неї. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Ухвалою суду від 31 січня 2014 року за клопотанням відповідача [PERSON] сторонам був наданий строк для примирення на один місяць. У судовому засіданні, після закінчення строку на примирення Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, а також додала, що наданий судом строк на примирення сімейних стосунків між ним та відповідачем не покращив та перебування у шлюбі із відповідачем може заважати реалізації її суспільних інтересів. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, оскільки на протязі усього часу ані вона, ані відповідач не приймали ніяких спроб до поновлення шлюбних відносин. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та прохав суд його задовольнити, оскільки строк на примирення їм не потрібен. Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 липня 2007 року, який був зареєстрований у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 760 (а.с.7). Подружжя від даного шлюбу має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Червоногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області 23 лютого 2010 року, актовий запис № 194 (а.с.8). Сторони не проживають однією сім'єю і не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і забезпечення шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані суду докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, майновий спір між подружжям відсутній, заява відповідає дійсній волі сторін, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивачка не вимагає компенсації за сплачений нею судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved