Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

24.10.2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 43852,32 грн. за кредитним договором №б/н від 30.01.2007 року та судові витрати в сумі 1600 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 43852,32 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, оскільки неплатоспроможний, так як ніде не працює та сплачує аліменти на двох дітей. Суд, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 30.01.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», найменування якого в послідуючому було змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк», так як ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов»язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 30.06.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 43852,32 грн.. (а.с.4-6). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 21.03.2014 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/7 частини його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 11.02.2014 року і до 01.12.2026 року, тобто до досягнення дочкою повноліття. Також, з рішення суду від 21.03.2014 року видно, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 20.07.2007 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше визначеного діючим законодавством мінімуму на дитину, щомісячно, починаючи з 03.07.2007 року до 20.09.2020 року, тобто до досягнення сином повноліття. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано, а стягнення з відповідача аліментів не звільняють його від виконання договірних зобовязань. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved