Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

25 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою стягувати аліменти на утримання їх дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 гривень щомісяця від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивувала тим, що відповідач, будучи батьком її дитини, самоусунувся від виконання свого обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, маючи постійне місце роботи і заробіток у розмірі близько 7000 грн. на місяць. Відповідач до суду не з'явився без повідомлення причин, у зв'язку з чим за наявності умов, передбачених ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів. У судовому засіданні позивач пояснила, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, однак проживають роздільно і спільного господарства не ведуть. Разом з їх дитиною, своїми братами і батьками вона проживає у будинку батьків, які надають допомогу в утриманні дитини. Вона сама раніше працювала, звільнилася за власним бажанням і стала на облік до міського центру зайнятості, однак державну допомогу по безробіттю ще не отримує. Відповідач проживає із своїми батьками, працевлаштований на постійну роботу у підрядну організацію в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, де з його слів має заробіток близько 6000 грн. на місяць. Свій обов'язок утримувати дитину відповідач не заперечує, обіцяє це робити, однак фактично цього обов'язку не виконує. Два тижні назад він дав гроші лише на лікування дитини, яка захворіла. Просила ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 листопада 2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 158. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, [PERSON] народилася [INFO], про що 22.06.2010 р. складено відповідний актовий запис № 113. Її батьком є [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно копії довідки ф. 3 від 18.02.2015 р. позивачка проживає та зареєстрована разом з дитиною у будинку, наймачем якого є її батько. Згідно копії довідки Славутицького МЦЗ від 20.02.2015 р. [PERSON] перебуває на обліку як безробітна з 16 лютого 2015 року по цей час. Згідно довідки ДНЗ № 5 «Джерельце» [PERSON] відвідує ДНЗ № 5 «Джерельце» з 02.02.2015 р. по цей час. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.181 цього Кодексу право на одержання аліментів на утримання дитини має той з батьків, з ким проживає дитина, у разі їх окремого проживання. Згідно ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно правила ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Проте наявності таких обставин судом не встановлено. Як пояснила в судовому засіданні позивач, відповідач працевлаштований на постійну роботу і має заробіток близько 6000 грн.. Положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, передбачено порядок стягнення аліментів, присуджених у частці від заробітку, також у випадку якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів. Виходячи з того, що немає підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, розмір аліментів необхідно визначити у частці від заробітку (доходу) відповідача. При визначенні розміру частки, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд бере до уваги наявність у відповідача постійного місця роботи та щомісячного заробітку, відсутність у нього інших дітей та зобов'язань за виконавчими документами, матеріальне становище дитини, мати якої перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітна, дитина відвідує дитячий навчальний заклад, з урахуванням чого вважає правильним визначити аліменти у розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить необхідну участь батька в утриманні дитини. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред'явлення позову до повноліття дитини. Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», від сплати якого позивач звільнена. Згідно правила ст. 367 ЦПК України виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Outcome: partial