Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

26.02.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на період навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача з моменту подання позову до суду та до закінчення нею навчання , тобто до 30.06.2021 року. В обґрунтування позову позивачка посилалась на те, що вона є студенткою ІІІ-го курсу Комунального закладу охорони здоров`я Ізюмського медичного коледжу (1 рівень акредитації), фельдшерського відділення з денною формою навчання термін закінчення навчання 30.06.2021 рік. Вона навчається на денному відділенні і не має можливості працювати і самостійно себе забезпечувати до закінчення навчання, тому потребує матеріальної допомоги батьків. Її мати [PERSON] прикладає усі зусилля для забезпечення її матеріальних потреб, але це не дозволяє повністю забезпечити та задовольнити потреб, але це не дозволяє повністю забезпечити та задовольнити потреби на повноцінне харчування, купівлю необхідного одягу та взуття, ліків у разі хвороби, проживання в гуртожитку в м. Ізюм, сплачувати за гуртожиток, мобільний зв`язок, послуги Інтернету, канцелярські приналежності для навчання , тобто все, що потрібно для повноцінного життя. Її батько [PERSON] має постійну роботу і отримує заробітну плату. Відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження у справі, про що свідчить направлення рекомендованого поштового повідомлення, заява про доручення документів по справі та заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надсилав. Доказів того, що відповідач з поважних причини пропустив строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження матеріали справи не містять. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справи за наявними матеріалами. Частиною 5 статті 279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 лютого 2002 року Бугаївською сільською радою Ізюмського району Харківської області ( а.с.6). З довідки № 79 від 14.02.2020 р. вбачається, що [PERSON] є студенткою ІІІ-го курсу Комунального закладу охорони здоров`я Ізюмського медичного коледжу фельдшерського відділення, спеціальність 223 Медсестринство, ОПП «Лікувальна справа» з 01.09.2017 по 30.06.2021 року. Форма навчання денна. (а.с.7) Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому,СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За роз`ясненнями, що містять в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ст. 200 СК України). Згідно зі ст.182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна,грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, можливість надання такого утримання, суд приходить до висновку про стягнення коштів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно. За приписами статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з вимогами ст.ст. 133,141 СК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved