Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

25 червня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом в якому просить: визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - батьком [PERSON] , [INFO] ; внести відповідні зміни до актового запису № 600 від 11 серпня 2017 року, складеного Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, зазначивши [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та визначивши прізвище дитини за прізвищем батька - « [PERSON] », по батькові за власним іменем батька « [PERSON] ». Позов обґрунтований тим, що до укладення шлюбу із відповідачем [PERSON] та менше ніж десять місяців після розірвання шлюбу із [PERSON] , під час проживання з [PERSON] однією сім`єю, що почалося із [INFO] , у них [INFO] народилася дитина [PERSON] , батьківство щодо якої відповідач заперечує. У зв`язку із вказаними обставинами народження дитини, первісно в актовому записі про народження дитини було внесено відомості про батьків у відповідності до частини другої статті 122 СК України, у зв`язку з чим батьком дитини був записаний колишній чоловік [PERSON] , батьківство якого щодо дитини було спростовано висновком експерта судово-медичної молекулярної генетичної експертизи та Херсонським міським судом Херсонської області 08 квітня 20021 року прийнято рішення щодо виключення відомостей про батьківство із актового запису про народження дитини та необхідність здійснення запису про батька зі слів матері відповідно до частини першої статті 135 СК України, що і було зроблено коли батьком дитини було записано [PERSON] . Незважаючи на те, що відповідач на теперішній час заперечує своє батьківство, відповідний факт вбачається із таких обставин: відповідач спільно з нею подавав позов про визнання за ним батьківства, який за непідсудністю було повернуто позивачам; відповідач подавав заяву про визнання за ним батьківства; сторони перебували у шлюбі з 24 лютого 2018 року під час якого він опікувався дитиною як своєю рідною; вони з відповідачем проживали разом однією сім`єю до укладення шлюбу та під час народження дитини; батьківство колишнього чоловіка спростовано. Зважаючи на можливість доведення факту батьківства сукупністю доказів отриманих у становлений законом спосіб вважає надані докази достатніми для задоволення позову. На судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, додатково пояснивши, що у неї немає жодного сумніву щодо батьківства відповідача та він певний час не заперечував походження дитини, однак приблизно після того як у нього почалися проблеми та щодо нього було ухвалено вирок про позбавлення волі, а також після виявлення нею наміру стягнути аліменти він почав заперечувати своє батьківство. На теперішній час його місцезнаходження невідоме, чи відбуває він покарання вона не знає. Вважає, що за вказаних обставин проведення судово-медичної молекулярної генетичної експертизи є недоцільним з огляду на неможливість встановлення місцезнаходження відповідача та згодна на ухвалення заочного рішення. Відповідач на судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому порядку, про причини суд не повідомив, з огляду на що, за наявної згоди позивачки щодо ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести розгляд у заочному порядку та ухвалити рішення на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивачки, викладені нею у позові доводи, дослідивши письмові докази, а також допитавши свідків, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до положень пунктів 4-9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід. Суд встановив, що [INFO] народилася дитина [PERSON] , що вбачається з актового запису № 600 від 11 серпня 2017 року зробленого Корабельним районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11 червня 2021 року), відповідно до якого матір`ю дитини зазначена позивачка [PERSON] , а відомості про батька зазначені зі слів матері у відповідності до частини першої статті 135 СК України, а саме, прізвище [PERSON] , по батькові [PERSON] . Це також вбачається із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із заявленням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України від 24 червня 2021 року. З рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 квітня 2021 року № 766/24897/19 вбачається, що підставою для внесення відомостей про батька дитини зі слів матері до актового запису про народження дитини було рішення суду щодо зобов`язання Корабельного районного у місті Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виключення відомостей про батьківство [PERSON] на підставі, зокрема, результатів висновку експерта № 10 судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків від 05 жовтня 2020 року відповідно до якого останній не є біологічним батьком дитини. Також, зі змісту вказаного рішення встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2015 року по 24 грудня 2016 року, згідно з актовим записом про розірвання шлюбу № 27, зробленим 24 грудня 2016 року Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. З ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 10 листопада 2017 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 29 листопада 2017 року щодо виправлення описки, встановлено, що [PERSON] разом з позивачкою [PERSON] зверталися до суду із позовом про визнання за першим батьківства, який при цьому був повернутий судом у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності. Відповідно до рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2019 року, яке було скасовано постановою Херсонського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року, яка була залишена без змін постановою Верховного Суду від 15 липня 2020 року, вбачається, що при розгляді справи за позовом [PERSON] щодо визнання батьком дитини [PERSON] , останній подавав заяву від 26 лютого 2018 року про визнання того факту, що він є батьком дитини, що в подальшому заперечив. Відповідно до актового запису № 173 від 24 лютого 2018 року зробленого Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 24 лютого 2018 року по теперішній час перебувають в зареєстрованому шлюбі. Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 19 липня 2021 року 650/740/21, яким вказаний шлюб розірвано на час розгляду справи не набрало законної сили. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї згідно рішення № 01-04/195 від 03 серпня 2018 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживали [PERSON] із чоловіком [PERSON] та із малолітньою дитиною [PERSON] , 2017 року народження. [PERSON] здійснювала догляд за дитиною до з-х річного віку, чоловік перебував на обліку в Великоолександрівському центрі зайнятості, але намагався і самостійно знайти роботу в м. Херсоні. На той час ішов судовий процес щодо визнання батьківства. Відповідно до рішення та розпорядження про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (в подальшому [PERSON] ) як сім`я отримували державну соціальну допомогу. Допитаний на судовому засіданні як свідок батько позивачки [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] завжди визнавав своє батьківство по відношенню до дитини, а остання в свою чергу дуже схожа на батька ззовні та своєю поведінкою. [PERSON] жив разом з [PERSON] та дитиною в смт. Комишани до 2018 року, а потім зник. Коли його донька подала на відповідача на аліменти, він перестав визнавати своє батьківство. Відповідач дуже радів народженню дитини та гучно це святкував. У нього немає сумнівів щодо батьківства відповідача. Допитана на судовому засідання як свідок мати позивачки [PERSON] суду пояснила, що відповідач як до народження дитини так і після народження заявляв про своє батьківство та дуже хотів цю дитину. Він був в дуже хороших відносинах із ними. Відповідач проживав разом із свою сім`єю до 2018 року в смт. Комишани. Відповідач дуже хотів визнати офіційно своє батьківство щодо дитини, у зв`язку з чим звертався із позовом про визнання батьківства та подавав окрему заяву про визнання батьківства в іншій справі. Дитина ззовні та за поведінкою дуже схожа на батька та у неї немає сумнівів щодо батьківства відповідача. Таким чином, встановлені судом обставини суд визнає достатніми для визнання факту батьківства відповідача по відношенню до дитини, а отже для задоволення позову. Із досліджених доказів вбачається, що під час народження дитини сторони проживали разом однією сім`єю, а в подальшому уклали шлюб, отримували соціальну допомогу як малозабезпечена сім`я, відповідач піклувався дитиною, неодноразово визнавав своє батьківство та намагався офіційно визнати себе батьком дитини, батьківство колишнього чоловіка позивачки спростовано, відомості про батьківство дитини внесені до актового запису про народження зі слів матері. Суд також враховує психологічне значення для дитини рішення суду про визнання батьківства, оскільки завдяки цьому рішенню дитина одержує можливість реалізувати своє природне право знати свого батька. Завдяки йому утверджується природний обов`язок батька турбуватися про своїх нащадків. На підставі викладеного,

Outcome: approved