Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

26.12.2016 р. позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, в якій просив суд стягнути на користь позивача з [PERSON] за догово\-ром позики від 31 липня 2014 року: 3000 грн. суму основного боргу позики;189,20 грн.- річні; 4641 грн. інфляційні, разом - 7810,20 грн., а з [PERSON] за договором позики від 31.03.2014 року: 4440 грн. суму основного боргу позики; 278,64 грн.- річні; 7086 грн. інфляційні, разом - 11774,64 грн.; за договором позики від 01.04.2014 року: 1000 грн. суму основного боргу позики; 56 грн. - річні; 1596 грн. інфляційні разом - 2652 грн.; за договором позики від 06.05.2014 року : 500 грн. суму основного боргу позики; 35,08 грн. - річні; 889 грн. інфляційні, разом - 1424,08 грн., за договором позики від 07.05.2014 року : 3000 грн. суму основного боргу позики; 221,76 грн. - річні; 5334 грн. інфляційні, разом - 8555,76 грн.; за договором позики від 26.07.2014 року: 3000 грн. суму основного боргу позики; 189,84 грн. - річні; 5022 грн. - інфляційні, а разом - 8211,84 грн.; за договором позики від 01.06.2013 року : 2060 грн. суму основного боргу позики; 152,11 грн. - річні, 3677,10 грн. - інфляційні, а разом - 5889,21 грн.,а усього за зобов'я\-заннями по виконанню договорів позики - 38507,53 грн., покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявленного позову посилався на те, 31 липня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений письмовий договір позики, за яким позивач передав відповідачу [PERSON] 3000 грн., які ос\-танній зобов'язаний був повернути позикодавцю до 17 січня 2015 року. Також між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] були ук\-ладені у письмовій формі договори позики, за якими позивач передав відповідачу [PERSON] грошові кошти, які позивачем не було своєчасно повернуто. Оскільки відповідачі не виконали належним чином умови договорів, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідачі подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких просили суд відмовити у задоволені позову з огляду на повернення грошей позивачу. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу усунення порушеного права на належне виконання умов договорів позики, укладених між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON]внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за час прострочення, також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти в письмовій формі. Ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положенням ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій \~\~ формі, \~\~ якщо \~\~ його сума \~\~ не \~\~ менш \~\~ як \~\~ у \~\~ десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який \~\~ посвідчує \~\~ передання \~\~ йому \~\~ позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~Якщо договором не встановлений строк повернення позики\~або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Із наданих позивачем розписок вбачається, що 31 липня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики,за яким позивач передав відповідачу [PERSON] 3000 грн. до 17 січня 2015 року, що підтверджується розпискою. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що вказану суму коштів він своєчасно повернув позивачу. Відтак, з відповідача [PERSON] слід стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції з лютого 2015 р. по листопад 2016 р. у сумі 4641 грн., а також 169,92 грн. - 3% річних від суми основного боргу з 18.01.2015р. по 26.12.2016 року, а всього 4810,20 грн. Так само, 31 березня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за яким позивач передав відповідачу [PERSON] 4440 грн., що підтверджується розпискою. Як вбачається із змісту розписки, сторони визначили істотною умовою договору лише суму позики. Строк повернення позики у договорі від 31.03.2014 р. не встановлений, відтак має відраховуватися від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. Така вимога позикодавцем до дня звернення до суду ним не заявлялася, оскільки доказів протилежного позивачем суду не надано. Відтак, позивач предявив вимогу, звернувшись безпосередньо до суду 26.12.2016 року. Оскільки строк повернення позики у розписці не встановлений, тому слід вважати його таким, що розпочався з 26 січня 2016 року, тобто, через тридцять днів з дня предявлення вимоги. Відповідно до положень ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.\~Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку\~повернення боргу, а відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4\~440 грн. підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами. За змістом ч. 4 ст. 613 ЦК України боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор не вчинив дій направлених для повернення боргу, тому боржник не міг виконати свого обовязку до моменту предявлення вимоги. Оскільки\~днем настання зобовязання є\~26 січня 2017 року, та саме з цього дня може нараховуватися\~сума інфляційних втрат, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки суми інфляційних втрат за період\~з січня 2015 року по листопад 2016 року задоволенню не підлягають, як і вимога про стягнення 3 % річних із 01.01.2015 р. по 30.11.2016 р. 01.04.2014 року поміж позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за яким позивач передав відповідачу [PERSON] 1000 грн., до листопада 2014 року, що підтверджується розпискою. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що вказану суму коштів він своєчасно повернув позивачу. Відтак, з відповідача [PERSON]. слід стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції з січня 2015 року по листопад 2016 року 1596 грн. грн., а також 56, 00 грн. - 3% річних від суми основного боргу з 01.01.2015р. по 30.11.2016 року, а всього 1652 грн. 06.05.2014 року поміж позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за яким позивач передав відповідачу [PERSON] 500, 00 грн., строком на два місяці, тобто до 07.07.2014р, що підтверджується розпискою. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що вказану суму коштів він своєчасно повернув позивачу. Відтак, з відповідача [PERSON]. слід стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції з серпня 2014 року по листопад 2016 року 889, 00 грн., а також 35,08 грн. - 3% річних від суми основного боргу з 07.07.2014р. по 30.11.2016 року, а всього 924,08 грн. 07.05.2014 року поміж позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за яким позивач передав відповідачу [PERSON] 3000, 00 грн., строком на два місяці, тобто до 08.07.2014р, що підтверджується розпискою. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що вказану суму коштів він своєчасно повернув позивачу. Відтак, з відповідача [PERSON]. слід стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції з серпня 2014 року по листопад 2016 року - 5334 грн. грн., а також 221,76 грн. - 3% річних від суми основного боргу з 07.07.2014р. по 30.11.2016 року, а всього 5555,76 грн. 26.07.2014 року поміж позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за яким позивач передав відповідачу [PERSON] 3000, 00 грн., строком на три місяці, тобто до 27.10.2014р, що підтверджується розпискою. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що вказану суму коштів він своєчасно повернув позивачу. Відтак, з відповідача [PERSON]. слід стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції з листопада 2014 року по листопад 2016 року 5022, 00 грн. грн., а також 189,84 грн. - 3% річних від суми основного боргу з 27.10.2014р. по 26.12.2016 року, а всього 5211,84 грн. 01.06.2013 року поміж позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за яким позивач передав відповідачу [PERSON] 2060, 00 грн. до 15.06.2014р, що підтверджується розпискою. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що вказану суму коштів він своєчасно повернув позивачу. Відтак, з відповідача [PERSON]. слід стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції з липня 2014 року по листопад 2016 року 3677,10 грн., а також 152,11 грн. - 3% річних від суми основного боргу з 16.06.2014р. по 26.12.2016 року, а всього 3829,21грн. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Витрати на сплату судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідачів на його користь, як передбачено ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial