Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

26 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання до досягнення наймолодшою дитиною повноліття в розмірі 250,00 грн., аліменти на утримання їх сумісних трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки заробітку відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач 28.04.2014 року покинув родину, допомогу на її утримання та утримання неповнолітніх дітей в добровільному порядку не надає, хоча має можливість, оскільки працює. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки заробітку, не визнав в частині аліментів на дружину, мотивуючи тим, що йому на життя не залишається коштів. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав. Сторони є батьками неповнолітніх: - [PERSON], який народився [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.ЯсинуватаЯсинуватськогоміськрайонн ого управління юстиції у Донецькій області 31.01.2011 р. (арк. справи 6); - [PERSON], який народився [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.ЯсинуватаЯсинуватськогоміськрайонн ого управління юстиції у Донецькій області 11.12.2012 р. (арк. справи 7); - [PERSON], який народився [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 12.12.2013 р. (арк. справи 8). В судовому засіданні встановлено, що діти зареєстровані та проживають разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що не є спірним та підтверджено довідкою № 112 від 24.03.2014 року (арк. справи 9). Відповідач працює охоронцем в ТОВ «Безпека», що не є спірним та підтверджено довідкою зазначеного підприємства (арк. справи 6-7) та йому нараховано заробітну плату за період з листопада 2013 року до березня 2014 року включно в розмірі 6498,81 грн., в середньому відповідачу в місяць нараховується заробітна плата в розмірі 1299,76 грн., а після утримання обов'язкових платежів та податків - 1083,29 грн. (арк. справи 24). Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до 05.12.2016 року, їй призначена допомога відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (арк. справи 11). У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є працездатним та здоровим, утриманців не має, має постійне місце роботи. Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за ч.2 вищезазначеної статті за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в долі від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має мінливий, нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також при наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач на момент розгляду справи має регулярний та немінливий дохід, частину доходів в натурі не отримує, тому підстав для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі судом не встановлено. За приписами ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька дитини, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначає суд. Стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти за можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Чинним Сімейним кодексом України встановлена загальноєвропейська традиція, за якою у кожному конкретному випадку розмір аліментів (частку) визначає саме суд. Судом не можуть бути прийняти до уваги посилання відповідача на добровільну виплату аліментів, оскільки оглянуті в судовому засіданні фіскальні чеки та квитанції не є належним доказом з цього приводу, оскільки не містять призначення платежу та перераховувалися [PERSON] (ініціали невідомі) та [PERSON] Також слід зазначити, що зазначені суми перераховувалися в 2013 році, тоді як позов поданий до суду 26.03.2014 року. Враховуючи, що відповідач має постійне місце роботи та постійний заробіток, суд вважає можливим присудити до стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), внаслідок чого позов в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі. За ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, при цьому, право на таке утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу (ч.2, 3 ст.84 СК України). З роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» убачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, наявність на утриманні сторін трьох неповнолітніх синів, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення наймолодшою дитиною трирічного віку підлягає частковому задоволенню в розмірі 1/6 від заробітку позивача, оскільки він має постійний регулярний дохід, внаслідок чого стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є недоцільним з огляду на можливе коливання розміру заробітку в майбутньому. Крім того, визначаючи частку в розмірі 1/6 заробітку, суд враховує, що на утримання дітей стягується 1/2 частка заробітку відповідача та загальна частка від його заробітку в такому випадку буде складати до досягнення наймолодшою дитиною трирічного віку 2/3 загального доходу відповідача, що є меншою ніж 70 % заробітної плати (при цьому при проживанні в сім'ї на кожного члена приходилася 1/5 заробітку відповідача, тобто 4/5, що є значно більшим ніж 2/3). Крім того, наявність таких обставин (трьох дітей на дружини, що в даний час фактично є непрацездатною) повинно стимулювати відповідача, як здорову та працездатну людину, до працевлаштування на більш оплачувану роботу. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 26 березня 2014 р. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Також з відповідача згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в доход держави у встановленому законом розмірі 243,60 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає необхідним зазначити, що за приписами ч.3 ст. 183 СК України якщо після досягнення найстаршою дитиною повноліття ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти продовжують стягуватися за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, що досягла повноліття. На підставі ст.ст. 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial