Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

25.09.2019 р. ТОВ «Юрфактор Сервіс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , малолітньої [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування цією квартирою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 10.05.2019 р. При цьому, на даний час у вказаній квартирі значиться зареєстрованими відповідач [PERSON] , який є попереднім власником квартири, та члени його сім`ї, які у ній фактично не проживають та з реєстрації в добровільному порядку не знімаються. За таких обставин, посилаючись на положення ст.ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, позивач вважає, що наявність у належній йому квартирі зареєстрованих осіб порушує його право власника, а тому звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 21.11.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 01.09.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили та відзивів не подали. Разом з тим, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи за клопотанням відповідача [PERSON] , оскільки карантинні обмеження, на які останній посилається, жодним чином не перешкоджають участі учасників справ у судових засіданнях, при цьому передбачена можливість їх проведення у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній проти позовних вимог заперечив та просив суд розглянути справу за його відсутності. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання не з`явились, відзивів не подали, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 10.05.2019 р., посвідченого приватним нотаріусам КМНО Чорнєй В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 660, що підтверджується копією вказаного свідоцтва та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 166092345 від 10.05.2019 р. З довідок про реєстрацію місця проживання особи, виданих 02.10.2019 р. за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА, вбачається, що у квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими: з 19.06.1997 р. [PERSON] , [INFO] ; з 11.09.1997 р. [PERSON] , [INFO] ; з 05.10.2000 р. [PERSON] , [INFO] ; з 11.09.1997 р. [PERSON] , [INFO] ; з 31.01.2002 р. [PERSON] , [INFO] ; з 25.07.2018 р. [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, з договору позички житлового приміщення від 01.02.2021 р. та акту приймання-передачі до нього, вбачається, що позивач передав у безоплатне тимчасове користування ФОП [PERSON] квартиру [ADDRESS] , при цьому в акті зафіксовано, що на момент такої передачі зареєстровані у вказаній квартирі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] фактично у ній не проживають. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Разом з тим, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012 р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Пунктами 33, 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 р. передбачено, що відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивач є власником квартири, у якій фактично не проживають, але значаться зареєстрованими відповідачі, серед яких є попередній власник квартири та члени його сім`ї, що створює перешкоди та порушує права дійсного власника, при цьому жодних домовленостей між позивачем, як власником, та відповідачами з приводу користування квартирою не досягалось, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає необхідним усунути перешкоди позивачу у здійсненні права користування квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування цією квартирою. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. у рівних частках, а саме по 384,20 грн. з кожного.

Outcome: approved