Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

26.01.2017 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить визнати, що заповіт, складений 09 серпня 1985 року від імені [PERSON], що мешкає в [ADDRESS] та посвідчений Шостою харківською державною нотаріальною конторою дійсно належить [PERSON], яка доводиться заявникові - [PERSON] рідною матір`ю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 серпня 1985 року від імені [PERSON], яка мешкала за адресою: [ADDRESS], був складений заповіт, посвідчений Шостою харківської державною нотаріальною конторою, відповідно до якого, [PERSON] заповідала все належне їй майно де б таке не знаходилось та з чого б воно не складалось своєму сину - [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. На час її смерті заповіт, складений 09.08.1985 року не було змінено або скасовано. Разом з тим, заявник [PERSON] не має можливості оформити спадщину за заповітом в нотаріальній конторі, оскільки, у вказаному заповіті були допущені помилки у прізвищі та по-батькові його матері та у його прізвищі. З цих підстав він був змушений звернутись до суду про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу. Заявник [PERSON] судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. В судовому засіданні представник заявника вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Представник Шостої харківської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився , надав заяву, в якій просив розглядати справу за їхньої відсутності. Суд, вислухавши представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч.1 п.6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. 09 серпня 1985 року від імені [PERSON], яка мешкала за адресою: [ADDRESS], був складений заповіт, посвідчений Шостою харківською державною нотаріальною конторою, відповідно до якого, [PERSON] заповідала все належне їй майно де б таке не знаходилось та з чого б воно не складалось своєму сину - [PERSON] [INFO] мати [PERSON] - [PERSON] померла. Як убачається з відповіді Десятої харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись її син [PERSON] та її донька [PERSON] ( а.с. ). Разом з тим, заявник [PERSON] не має можливості оформити спадщину за заповітом в нотаріальній конторі, оскільки, у вказаному заповіті були допущені помилки у прізвищі та по-батькові його матері та у його прізвищі. Так, заявник стверджує, що правильне написання прізвища його матері «[PERSON]», замість «[PERSON]», як зазначено у заповіті, по-батькові вона « [PERSON]», замість «[PERSON]», як зазначено у заповіті, та його прізвище [PERSON], а не [PERSON]. Відповідно до копії паспорта заявника серії [NUMBER], виданого Дзержинським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 14.05.1998 р. судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO], зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS]. Згідно з копією свідоцтва про народження, виданого консульством СРСР в Лейпцизі (НДР) 22 березня 1955 року, прізвище заявника вказано, як «[PERSON]», а його матір`ю є « [PERSON] » (документ складено російською мовою), актовий запис № 349. Як убачається з копії лікарського свідоцтва про смерть № 101 від 26.03.2012 р. [PERSON], 1925 року народження, що померла за адресою: [ADDRESS], на ньому є довідка про те, що її отримав [PERSON], 1955 року народження, паспорт [NUMBER], виданий Дзержинським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 14.05.1998 р. В свідоцтві про смерть зазначено , що воно видане на ім`я [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 4249 від 27.03.2012 року; Також у договорі дарування частини житлового будинку по [ADDRESS] від 26.11.2003 року зазначено, що [PERSON] подарувала [PERSON] 45/100 частин вказаного житлового будинку. Допитані у судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON], які є давніми друзями родини, підтвердили, що померла 29.03.2012 р. [PERSON] дійсно доводиться рідною матір`ю [PERSON], також їм достеменно відомо, що [PERSON] залишила ще в 1985 році заповіт, яким заповідала все належне їй майно своєму синові [PERSON] На підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що заповіт, складений 09 серпня 1985 року від імені [PERSON] та посвідчений Шостою харківською державною нотаріальною конторою дійсно належить [PERSON], яка доводиться [PERSON] рідною матір`ю, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved