Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

24.12.2019 року позивач звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача на її користь 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я та 13641, 99 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Вимоги обґрунтовані тим, що згідно вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 19.04.2017 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Відповідач засуджений за те, що він 02.01.2017 року о 12.00 год., перебуваючи у приміщенні власної квартири, яка розташована по [ADDRESS] , будучи у стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли між ним та [PERSON] , з якою він співмешкає та перебуває у фактичних шлюбних відносинах, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар відкритою долонею правої руки у ліву частину обличчя, від чого [PERSON] впала задньою частиною тіла на підлогу, після чого одразу наніс один удар ногою в поперекову ділянки тулуба справа, внаслідок чого заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканинобличчя, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, струсу головного мозку, щовідноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та тупої травми правої нирки, що проявилось розривом капсули патологічного утвору правої нирки та паренхіми (III ст.), параренальною гематомою та призвело до хірургічного видалення травмованого органу (правобічна радикальна нефректомія), що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. На лікування у період з 02.01.2017 року по 20.02.2017 року згідно товарних чеків було витрачено 13641, 99 грн. Також їй було заподіяно моральну шкоду, яка виражається в тому, що внаслідок втрати органу вона глибоко переживає фізичні страждання, перенесла важкий стрес, весь час сконцентрована на підтримання стану здоров`я від чого відчуває моральний дискомфорт. Відповідач відмовляється добровільно відшкодувати шкоду, що призвело до затрат часу для захисту її інтересів. 03.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Пояснила, що позивач страждає, терпить фізичні болі, схвильована своїм станом здоров`я, почувається неповноцінною, змушена звертатись за медичною допомогою. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву не подав. Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Установлено, що згідно з вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 19.04.2017 року, який набрав законної сили 20.05.2017 року, [PERSON] визнано винним в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців. Кримінальне правопорушення полягало у тому, що [PERSON] 02.01.2017 року о 12.00 год., перебуваючи у приміщенні власної квартири, яка розташована по [ADDRESS] , будучи у стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли між ним та [PERSON] , з якою він співмешкає та перебуває у фактичних шлюбних відносинах, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар відкритою долонею правої руки у ліву частину обличчя, від чого [PERSON] впала задньою частиною тіла на підлогу, після чого одразу наніс один удар ногою в поперекову ділянки тулуба справа, внаслідок чого заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканинобличчя, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, струсу головного мозку, щовідноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та тупої травми правої нирки, що проявилось розривом капсули патологічного утвору правої нирки та паренхіми (III ст.), параренальною гематомою та призвело до хірургічного видалення травмованого органу (правобічна радикальна нефректомія), що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. [PERSON] встановлено третю групу інвалідності безтерміново, що підтверджується актом огляду МСЕК №364899 від 31.03.2017 року. Відповідно до повідомлення КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» від 19.12.2019 року №7972, [PERSON] госпіталізована ургентно в ЧЦМЛ 02.01.2017 р. і знаходилась на стаціонарному лікуванні з 02.01.2017 р. по 05.01.2017 р. з діагнозом: Тупа травма нирок III ст.; Пухлина правої нирки; Розрив пухлини правої нирки; Заочеревинна гематома.Після виконання обстежень, встановлення діагнозу та стабілізації стану на подальше лікування скерована в ЛОКЛ, де лікувалась стаціонарно та прооперована, з 05.01.2017 р. по 17.01.2017 р. Хворій виконано оперативне втручання - правобічна радикальна нефректомія (05.01.2017 р.).На даний час хвора перебуває на диспансерному обліку в уролога, онколога КП «ЦМЛ ЧМР» з діагнозом: Рак правої никри; Стан після нефректомії; Єдина ліва нирка.Хвора потребує диспансерного нагляду уролога.Хворій необхідно виконувати контрольні УЗД-обстеження раз на пів року, лабораторні обстеження раз на три місяці. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України (далі - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у першому реченні абз. 1 пп. «в», пп. «д» п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість; стягнення додаткових витрат потерпілого може бути проведено й на майбутній час у межах строків, зазначених у висновку МСЕК або судово-медичної експертизи. При стягненні сум витрат на протезування, придбання путівки на санаторно-курортне лікування, автомобіля суд повинен зазначати в рішенні, що присуджені суми підлягають перерахуванню відповідній організації, яка має надати ці послуги потерпілому. Позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 13641, 99 грн. підтверджується наявними у матеріалах справи чеками, копією листка лікарських призначень [PERSON] (а.с.14-21) та підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити. Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 2, ч. 3 статті 23 ЦК моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях. яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 статті 1167 ЦК установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 1 ст. 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту спричинення відповідачем позивачеві моральної шкоди, а отже, про право позивача на її відшкодування. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди унаслідок вчинення злочину стосовно неї, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, настання у зв`язку з цим негативних змін у її житті, стан її здоров`я, оскільки остання стала інвалідом ІІІ групи, перебувала на стаціонарному лікуванні, їй виконано оперативне втручання, вона втратила орган, перебуває на обліку в лікаря уролога онколога з діагнозом: рак правої нирки, потребує диспансерного нагляду лікаря уролога, періодичних медичних обстежень. Настання у зв`язку з цим негативних змін у її житті, необхідність лікування, втрату у зв`язку з цим життєвих зв`язків, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 200000,00 грн., як про це просить позивач. Отже, позов задовольняється. Враховуючи задоволення позову та те, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви,

Outcome: approved