Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

25.02.2020 позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши який просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 11.12.2013 в розмірі 24513,49 грн., станом на 21.01.2020, яка включає заборгованість: за простроченим тілом кредиту - 9293,94 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 1142,74 грн., заборгованість за пенею 12433,31 грн., а також штрафи: 500 грн. фіксована частина і 1143,50 грн. процентна складова, а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2102 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог вказує, що 11.12.2013 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке перейменоване на АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами кредитування «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Своїм підписом у Заяві відповідач надала згоду на те, що вказана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі, - Договір), який по своїй суті фактично є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно з п. 1.1.1.67, 1.1.5.1, 1.1.5.2 Умов і Правил надання банківських послуг, відповідач надала свою згоду на зміну (збільшення або зменшення) банком кредитного ліміту у будь-який момент. Свої зобов`язання за кредитним договором від 11.12.2013 банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню на користь позивача в примусовому порядку, а також сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 2102 грн. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 36). Відповідач [PERSON] , про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 53), але до суду повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзиву та заяв з процесуальних питань не надала. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, беручи до уваги повторну неявку до суду відповідача, неподання ним відзиву, суд на місці постановив здійснювати розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення, що узгоджується з положеннями ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.12.2013 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке змінило найменування на АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 28-33) та [PERSON] , яка при одруженні змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 9, 26), укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 9), у якій відповідач підтвердила своїм підписом, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складає Договір про надання банківських послуг, а також що вона ознайомлена з умовами кредитування та погоджується на них (а.с. 9, 10, 11-25, 26-27). По суті вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Умов та Правил [PERSON] надала свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його встановлення та зміну за рішенням чи ініціативою Банку. Кредитування [PERSON] здійснювалося за умовами кредитування «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 10, 43). [PERSON] встановлювався кредитний ліміт на платіжні картки (а.с. 48), в розмірі 2000 грн., який в подальшому збільшено до 6400 грн., що підтверджується довідкою про умови кредитування (а.с. 47) та довідкою про видані картки (а.с. 48). Умовами договору визначено щомісячний платіж 7 % від заборгованості, а з 01.04.2014 5 %, який має бути внесений до 25 числа місяця, слідуючого на звітним (а.с. 10). Умовами договору, передбачено штраф за порушення строків платежів по будь якому з грошових зобов`язань передбачених договором 500 грн. + 5 % від суми кредиту, а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) = 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн. (а.с. 10, 43), а також пеня = 0,24 % від суми заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше (а.с. 10,43). Відповідно до п. 1.1.1.67, 1.1.5.1, 1.1.5.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.5.1. Умов та правил надання банківських послуг. При цьому, продовження користування клієнтом послугами Банку після дати публікації на сайті Банку Умов та Правил надання банківських послуг у новій редакції є фактом надання Клієнтом згоди та зміни та доповнення до Договору та їх погодження шляхом мовчазної згоди (п. 1.1.5.2 Умов та Правил) (а.с. 21). [PERSON] користувалася кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 4-8) та випискою по рахунку (а.с. 49-51). Так, згідно виписки за рахунком слідує, що 31.08.2015 відповідач зняла готівку в банкоматі, розраховувалася кредитними коштами за покупки та телекомунікаційні послуги, в 2016 оформлювала сервіс «Оплата частинами», а також частково погашала заборгованість (а.с. 49-51), що свідчить про визнання нею заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 1.1.6.1 Умов та Правил, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Враховуючи відсутність будь-яких повідомлень від сторін щодо припинення дії кредитного договору від 11.12.2013, суд приходить до висновку, що він є діючим. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором від 11.12.2013 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 2000 грн., що підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, відповідно до розрахунку заборгованості та виписки за рахунком. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої зобов`язання не виконував належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, в результаті чого станом на 21.01.2020 утворилась заборгованість за простроченим тілом кредиту 9293,94 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 1142,74 грн., яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 5-8), який відповідач не заперечила, та з яким суд погоджується, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Штрафом\~є неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки умовами договору визначено право позивача на отримання пені у разі несвоєчасного погашення кредиту та /або процентів, то виходячи з доведеності факту порушення грошового зобов`язання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за пенею 12433,31 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 4-8) який відповідач не заперечила. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд, вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити,

Outcome: partial