Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

24.12.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 19929,80 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача та стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 05.01.2019 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8545577, забезпечений транспортний засіб «ВАЗ», реєстраційний номер « [NUMBER] .» Предметом зазначеного вище договору є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 10.04.2019 року у м. Кривий Ріг, по вул. Волгоградська, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Ford», реєстраційний номер « [NUMBER] .» 02.07.2019 року постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу у справі № 215/2348/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП. Вказана постанова суду не оскаржувалась та набрала законної у сили у встановлений строк. Як зазначено у постанові суду [PERSON] , допустив зіткнення з автомобілем «Ford», реєстраційний номер « [NUMBER] », після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. 22.04.2019 року власник транспортного засобу «Ford», реєстраційний номер « [NUMBER] », звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомлення про ДТП, а 16.07.2019 року - із заявою про страхове відшкодування, а також надав всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. З метою встановлення вартості збитків завданих потерпілій особі, було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та складено Аварійний сертифікат № 93-D/53/3 від 30.04.2019р., згідно якого встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Ford», реєстраційний номер « [NUMBER] », складає: 21929,80 гривень. Окрім того, договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АМ/8545577, передбачає франшизу у розмірі 2000,00 гривень. 26.07.2019 року, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт і розрахунок страхового відшкодування, на підставі яких була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 19929,80 гривень на користь власника транспортного засобу «Ford», реєстраційний номер « [NUMBER] ». До Позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток (Відповідача). 15.08.2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до Відповідача із вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу за вих. № 5987. Однак вказане звернення було проігноровано та станом на момент подання даної позовної заяви до суду, з боку [PERSON] не було здійснено жодних виплат/відшкодувань на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» за вищевказаним страховим випадком. Ухвалою судді від 12.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Ухвалою суду від 10.02.2021 року розгляд справи відкладено, в зв`язку з неявкою сторін. Від представника позивача Стасів В. І. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов до суду не подавав, та ухвалою суду від 29.03.2021 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 05.01.2019 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8545577, забезпечений транспортний засіб «ВАЗ», реєстраційний номер « [NUMBER] ». Предметом зазначеного вище договору є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 10.04.2019 року у м. Кривий Ріг, по вул. Волгоградська, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Ford», реєстраційний номер « [NUMBER] ». 02.07.2019 року постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу у справі № 215/2348/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала законної 13.07.2019 року. Відповідно до постанови суду [PERSON] , допустив зіткнення з автомобілем «Ford», після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. 22.04.2019 року власник транспортного засобу «Ford», реєстраційний номер « [NUMBER] », звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомлення про ДТП, а 16.07.2019 року - із заявою про страхове відшкодування, а також надав всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. З метою встановлення вартості збитків завданих потерпілій особі, було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та складено Аварійний сертифікат № 93-D/53/3 від 30.04.2019р., та встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Ford», реєстраційний номер « [NUMBER] », складає: 21929,80 гривень. Окрім того, договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АМ/8545577, передбачає франшизу у розмірі 2000,00 гривень. 26.07.2019 року, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт і розрахунок страхового відшкодування, на підставі яких була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 19929,80 гривень на користь власника транспортного засобу «Ford», реєстраційний номер « [NUMBER] ». Згідно з п. «В» ч. 1 ст. 38, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником. 15.09.2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулися до Відповідача із вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Однак [PERSON] не було здійснено жодних виплат, відшкодувань на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» за вищевказаним страховим випадком. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закону) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У відповідності до підпункту 38.1.1 «в» пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно з ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved