Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

25.11.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позову зазначив, що 18.08.2014 року він передав у позику, а [PERSON] отримав від нього готівкою грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. Також 08.10.2014 року він передав у позику, а [PERSON] отримав від нього готівкою грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. У строки визначені за домовленістю сторін, [PERSON] грошових коштів [PERSON] не повернув, чим порушив взяті на себе обов'язки. 24.09.2015 року позивач надіслав відповідачу заяву-претензію, в якій просив повернути позику, але відповідач, на час звернення до суду з позовною заявою, своїх зобов'язань не виконав, позику не повернув. За таких обставин, посилаючись на відповідні норми чинного цивільного законодавства, позивач просив суд стягнути з [PERSON] суму боргу за договорами позики, яка в гривневому еквіваленті становить 139 242,00 грн., проценти від суми позики у розмірі 35 433,84 грн., три відсотки річних в розмірі 4663,68 грн. Позивачем неодноразового збільшувалися позовні вимоги, згідно останньої заяви про збільшення позовних вимог від 06.06.2016 року, позивач просив стягнути з відповідача суму боргу за договорами позики, яка в гривневому еквіваленті становить 150 012,00 грн., проценти від суми позики у розмірі 55 736,21 грн., три відсотки річних в розмірі 7 502,60 грн.,а всього стягнути 213 250, 81 грн. 17.03.2016 року справу прийнято в провадження судді Антонової Н.В. Представник позивача надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності та зазначив, що проти заочного розгляду справи не за перечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, відповідно до чинного законодавства. За таких обставин, враховуючи заяву позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з розписки від 18.08.2014 року [PERSON] взяв у позику у [PERSON] для своїх сімейних потреб 3000 (три тисячі) дл. США. Як вбачається з розписки від 08.10.2014 року [PERSON] взяв у позику у [PERSON] для своїх сімейних потреб 3000 (три тисячі) дл. США. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з розписки від 18.08.2014 року, [PERSON] зобов'язувався повернути суму позики 01.10.2014 року. Як вбачається з розписки від 08.10.2014 року, [PERSON] зобов'язувався повернути суму позики 08.12.2014 року. Разом з тим, як вбачається з позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог, позивач зазначає, що станом на дату розгляду справи, грошові кошти йому не повернуто. Водночас відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, заперечень та доказів на спростування вказаних обставин та тверджень суду не надав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо стягнення суми боргу в розмірі 6000,00 дол. США, що станом на дату розгляду справи, згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог еквівалентно за курсом НБУ 150 012,00 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку в матеріалах справи, долученого до заяви про збільшення позовних вимог, три проценти річних станом на 06.06.2016 року складають 7 502,60 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з розрахунку в матеріалах справи, долученого до заяви про збільшення позовних вимог, проценти від суми позики станом на 06.06.2016 року складають 55 736,21 грн. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договорами позики у загальному розмірі 213 250,81 грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 2132,51 грн.

Outcome: approved