Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

26.05.2015 року прокурор Сихівського району м. Львова звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про накладення заборони на відчуження майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що мати неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] померла [INFO]. Їхній батько рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08.04.2014 року позбавлений батьківських прав. Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації неповнолітнім було призначено опікуна. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS], проте на данний час проживають разом з опікуном у с. Йорданівка Мостиського району Львівської області. Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення бітьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, що не було зроблено рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08.04.2014 року. Тому прокурор просить накласти заборону на відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] до досягнення [PERSON] та [PERSON] повноліття. В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON], а також їх законний представник підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судові повістки, що були направлені на адресу відповідача, повернулися до суду з поміткою про закінчення строків зберігання. На підставі вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, оскільки судовий виклик направлено відповідачу на адресу за місцем його реєстрації, вважається, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Приймаючи до уваги, що прокурор, неповнолітні [PERSON] та [PERSON], а також їх законний представник не заперечували проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача з постановленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі і зазначивши про підтримання позовних вимог. Заслухавши прокурора, неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] та їх законного представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], їхньою матір`ю є [PERSON], яка померла [INFO]. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова 08.04.2014 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітніх доньок [PERSON] і [PERSON] Згідно розпорядження голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 175 від 25.04.2015 року неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 177 від 25.04.2015 року над неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] встановлено піклування та піклувальником призначено [PERSON] З інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 12.05.2015 року вбачається, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] разом з відповідачем на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності від 18.02.2009 року, виданого ЗАТ ПБО «Львівміськбуд» згідно розпорядження [NUMBER] від 28.05.2008 року, є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS]. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вищезазначеній квартирі, про що свідчить довідка № 52 від 28.04.2015 року, проте на теперішній час проживають разом з піклувальником у с. Йорданівка Мостиського району Львівської області. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 52 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи - інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Частиною 1 ст. 248 СК України передбачено, що дитина - сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Тобто, за неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] зберігається право користування житлом за адресою: [ADDRESS]. Як зазначено в листі Верховного суду України від 11.12.2008 року «Про практику розгляду судами справ, повязаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» відповідно до п. 3 ч. 1 ст. ст. 247, п. 2 ч. 1 ст. 248 СК України, а також п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК України в разі поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника за нею (ними) зберігається право користування житлом, у якому вона проживала. Право дитини на збереження за нею права користування житлом встановлено законом і є безспірним. Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Беручи до уваги, що питання з приводу накладення заборони на відчуження нерухомого майна та житла неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] не було вирішено під час розгляду позову про позбавлення їхнього батька батьківських прав, враховуючи необхідність захисту прав неповнолітніх, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Під час звернення до суду прокурор звільнений від сплати судового збору на підставі п. 11 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved