Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

26 березня 2021 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 2015 року. В позовній заяві позивачка зазначає, що шлюбні стосунки між позивачкою та [PERSON] припиненні з лютого 2018 року. Дітей у подружжя немає. Де позивач зараз перебуває, невідомо. У подружжя склалися неприязні відносини один до одного, повністю втрачено почуття любові. Подальше сумісне життя та збереження сім`ї позивачка вважає неможливим. Посилаючись на те, що примирення між нею та [PERSON] неможливо, позивачка просила про задоволення позову. Ухвалою суду від 08 квітня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 13 липня 2021 року, у наступному справа призначена до розгляду на 02 серпня 2021 року. У судове засідання 02 серпня 2021 року учасники справи не з`явились, позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та актовим записом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції № 3380 від 11 грудня 2015 року. Подружнє життя\~позивачки з\~відповідачем не\~склалось, шлюбні стосунки між позивачкою та [PERSON] припиненні з лютого 2018 року. Дітей у подружжя немає. У подружжя склалися неприязні відносини один до одного, повністю втрачено почуття любові. В результаті вищевказаного вони припинили шлюбні стосунки та спільне господарство. Кожен з них живе своїм життям, не турбуючись проблемами один одного. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Майнового спору між подружжям немає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved