Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

26.04.2019 р. позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, що був зареєстрований між ним та відповідачкою 07.02.2015 р. в Галицькому відділі РАЦСу Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 45 та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу у них дітей немає. З травня 2018 року їх стосунки почали погіршуватись, відповідачка часто перебуває за межами України на заробітках, спроби зберегти сім`ю не вдалися. Відтак, вони зрозуміли, що мають протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні стосунки. Тривалий час вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. 30.05.2019р. відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому позов в частині розірвання шлюбу визнала повністю. Проте заперечила проти стягнення з неї судового збору, покликаючись на п.4 ч.3 ст. 141 ЦПК України. Зокрема зазначає , що дітей від шлюбу у них немає, тому вони подали заяву в РАГС про розірвання шлюбу. Між тим позивач не з`явився для реєстрації розірвання шлюбу на 19.05.19 р., посилаючись на зайнятість. Між тим, 26.04.19 р. він подав позовну заяву до суду, сплативши при цьому судовий збір. Відтак, саме з вини позивача не було врегульовано спір в позасудовому порядку у спосіб, визначений законом. Сторони в судове засідання не з`явились, у своїх заявах просили розглядати справу без їх участі, наполягають на розірванні шлюбу. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне домашнє господарство та проживають окремо. Відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача так відповідача, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати. Що стосується розподілу судових витрат, то згідно п.4 ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні даного питання суд враховує дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як встановлено судом, дітей від шлюбу у сторін немає, що згідно ст. 106 Сімейного кодексу України, надавало право подружжю подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, як захід досудового врегулювання спору. За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Outcome: approved