Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

24.11.2017 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, в якому просив суд: зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні позивачем квартирою, а саме зобов'язати припинити чинити перешкоди у підключенні електричної енергії та її користуванням. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] (надалі - квартира), де на даний час окрім позивача також проживають його дружина - [PERSON] та брат - [PERSON]. При цьому, позивач вказує, що в 2016 року [PERSON] переоформив на себе особовий рахунок по сплаті за споживання електричної енергії та 29.03.2016 року уклав з ПАТ «Київенерго» договір про користування електричною енергією за вказаною квартирою. Разом з тим, після укладення відповідачем вищенаведеного договору, останній, не маючи на це законних підстав, відключив постачання електричної енергії у кімнаті, де проживають позивач з дружиною, а саме: перерізав дроти, через які йде постачання електричної енергії. За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення свого права, як співвласника квартири, користуватися належним йому майном, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 12.01.2018 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Також, вказаною ухвалою суду до участі в справі було залучено [PERSON] та [PERSON] в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. 05.02.2018 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Комунальний концерн «Центр комунального сервісу», про визнання порядку користування квартирою, що є спільною власністю, який ухвалою суду від 27.03.2018 року було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, а розгляд справи вирішено продовжити за правилами загального позовного провадження. Як вбачається зі змісту зустрічних позовних вимог, [PERSON] просить суд: визначити порядок користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], наступним чином: дві суміжні кімнати загальною площею 35,6 кв.м., що має єдиний входи/виходи до інших кімнат та коридору - виділити у користування [PERSON]; кімнату загальною площею 13,3 кв.м. і балкон 3,1 кв.м., що максимально відповідає його частці в праві власності на квартиру, виділити у користування [PERSON]; туалет, коридор, кухню, загальною площею 20,3 кв.м. - залишити у загальному користуванні; зобов'язати третю особу - КК «ЦКС» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою. При цьому, зустрічні позовні вимоги обґрунтовано наявністю між сторонами конфлікту щодо оплати житлово-комунальних послуг під час користування квартирою. 06.04.2018 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON], в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Також, відповідач зазначає, що відключення позивача від мережі постачання електроенергії було зумовлено тим, що останній відмовлявся здійснювати оплату за спожиту електричну енергії. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Разом з тим, щодо задоволення зустрічного позову заперечували в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Відповідач [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах третьої особи - неповнолітньої [PERSON], щодо задоволення первісного позову заперечував, а зустрічний позов просив задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» Бєлкін К.О. просив відмовити в задоволенні зустрічного позову в частині вимог, пред'явлених до КЦ «Центр комунального сервісу». Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] Згідно з наявної в матеріалах справи копії листа ПАТ «Київенерго» від 13.12.2016 року за вищенаведеною адресою в ПАТ «Київенерго» відкритий особовий рахунок [NUMBER] для сплати за спожиту електроенергію, а вся електрична енергія, яка споживається за адресою: [ADDRESS], обліковується лічильником типу СО-ЭА10Д №0337954. При цьому, як вбачається з копії листа ПАТ «Київенерго» від 20.04.2016 року, ПАТ «Київенерго» не проводило відключення електроенергії за адресою [ADDRESS]. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, в тому числі й з пояснень відповідача по справі, який має зареєстроване місце проживання у вказаній квартирі, останній 01.05.2016 року відключив кімнату, де проживає позивач, від електромережі. В свою чергу, статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). При цьому, зміст права власності охоплює, в тому числі, й право на проживання у спірному житловому приміщенні, що підлягає захисту за обставин створення перешкод у здійсненні цього права іншими особами, у тому числі співвласниками. Таким чином, виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства, а також враховуючи встановлені обставини справи, зокрема складу співвласників квартири, до якого, в свою чергу, відповідач не входить, а також факту відключення останнім кімнати позивача від електромережі, суд приходить до висновку, що порушене право позивача, як власника, у користуванні квартирою підлягає відновленню шляхом зобов'язання [PERSON] припинити чинити перешкоди позивачу у підключенні електричної енергії та її користуванні. Щодо вимог [PERSON] за зустрічним позовом, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, як вбачається зі змісту зустрічних позовних вимог, [PERSON], посилаючись на наявність між сторонами конфлікту щодо оплати житлово-комунальних послуг під час користування квартирою, просить суд визначити порядок користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], а також зобов'язати третю особу - КК «ЦКС» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тією частиною спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Отже, виходячи з аналізу вищенаведених положень ст. 358 ЦК України, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Разом з тим, відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому, такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. На підставі викладеного, зважаючи на те, що, як встановлено в судовому засіданні, відповідач не є співвласником квартири [ADDRESS], а частина вимог пред'явлена до третьої особи, що не передбачено чинним законодавством, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог про встановлення порядку користування квартирою як необґрунтованих на вимогах закону. Також, в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, з відповідача за первісним позовом на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в сумі 1 344,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved