Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

26.09.2018р. [PERSON] звернулася в суд із позовом до Комунального підприємства «Рівнекнига» [PERSON] обласної ради про стягнення не донарахованої та невиплаченої заробітної плати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 12 лютого 2007р. по 30 липня 2018р. працювала на посаді директора Комунального підприємства «Рівнекнига» [PERSON] обласної ради. Зазначає, що відповідно до п.16 Контракту від 26.02.2010р., за виконання обовязків, передбачених контрактом, керівникові підприємства нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності. Заробітна плата складається з посадового окладу в розмірі чотирьох мінімальних посадових окладів (ставок) працівника основної професії; надбавок за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50% до посадового окладу. Проте, з 26 лютого 2010р. по 31 травня 2012р. формування окладу директора помилково здійснювалося з окладу працівника, який отримував найнижчу заробітну плату(а саме прибиральниці). Таким чином, позивач вважає, що їй не донараховано та не виплачено заробітну плату з 01.03.2010р. по 31.05.2012р. в сумі 99\~525,0 грн. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечує проти позовних вимог позивача до КП «Рівнекнига» [PERSON] обласної ради в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивач з 12 лютого 2007 року по 30 липня 2018 року працювала на посаді директора Комунального підприємства «Рівнекнига» [PERSON] обласної ради. 30.07.2018 року [PERSON] звільнено з посади директора у зв'язку з закінченням контракту на підставі п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю. Під час звільнення, у відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України, позивачу були виплачені усі належні суми, факт виплати зазначених сум позивачем не заперечується. Стверджує, що нарахування заробітної плати позивачу з 01.03.2010 р. та в подальшому здійснювалось на підставі та й повній відповідності до виданих на підприємстві наказів та затверджених штатних розкладів, які видавалися самою ж позивачкою. Відтак, вважає, що позовні вимоги в розмірі 99525,00 грн. не є недорахованою заробітною платою, оскільки у КП «Рівнекнига» [PERSON] обласної ради відсутні правові підстави для нарахування заробітної плати [PERSON] з 01.03.2010 р. в розмірі 6560 грн. 00 коп. Позивачем було надано відповідь на відзив КП «Рівнекнига» РОР, з якої слідує, що даний відзив є необґрунтованим та зазначає, що неправильне нарахування окладу керівника відбулося у звязку з тією обставиною, що було хибно визначено працівника, з окладу якого нараховувалася заробітна плата. Відповідачем, було подано до суду заперечення, в якому зазначено, що доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задоволити його в повному обсязі. Представники відповідача позов не визнали, просили відмовити в задоволенні позову. Представники третьої особи просили відмовити в задоволенні позову з підстав, що позивач сама підписувала контракт, погоджувала штатний розпис, а отже відповідно до статуту КП «Рівнекнига» [PERSON] обласної ради, як керівник несла відповідальність за невиплату заробітної плати. Вислухавши сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із копії трудової книжки, позивач з 12.02.2007р. працювала у відповідача директором КП «Рівнекнига» за контрактом. 30.07.2018р. була звільнена з посади директора, у звязку із закінченням контракту на підставі п.2. ст.36 КЗпП України. Згідно п.16 контракту з директором комунального підприємства «Рівнекнига» [PERSON] обласної ради від 26.02.2010р., заробітна плата керівника складається з: посадового окладу в розмірі чотирьох мінімальних посадових окладів (ставок) працівника основної професії; надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50 відсотків до посадового окладу. Також, у п.10 контракту, зазначені права керівника: діяти від імені підприємства, представляти його на всіх підприємствах в установах та організаціях; укладати від імені підприємства господарські та інші угоди; видавати від імені підприємства доручення; відкривати від імені підприємства рахунки в банках; користуватися правом розпорядження коштів підприємства; заохочувати на накладати на працівників стягнення; в межах своєї компетенції видавати накази та інші акти, давати вказівки, обовязкові для всіх підрозділів та працівників підприємства; вирішувати інші питання, віднесені законодавством, Органом управління майном, Статутом підприємства і цим контрактом до компетенції керівника. \~ \~ \~ \~Згідно наявних у матеріалах справи копії наказів, а саме копії наказу №18 від 05.03.2010р.. [PERSON] сама встановила собі посадовий оклад з 01.03.2010р. в розмірі 4\~170,0 грн. та надбавку за інтенсивність праці та особливий характер роботи в розмірі 2085,0 грн. всього 6255,0 грн. Наказом №26 від 02.04.2010р. [PERSON] встановила собі посадовий оклад з 01.04.2010р. в розмірі 4\~240,0 грн. Також, [PERSON] було затверджено штатний розклад, згідно якого посадовий оклад директора становив 4240,0 грн., та надбавка за інтенсивність праці та особливий характер роботи становила 2120,0 грн. Відповідно до\~ч.\~3 ст.\~64 ГК\~підприємство\~самостійно\~визначає штатний розпис для\~своїх працівників. Та, лише з 01.06.2012р., наказом №35 від 31.05.2012р. «Про внесення змін до штатного розкладу та встановлення нових посадових окладів та доплат», [PERSON] встановила собі посадовий оклад, згідно контракту, який складається з чотирьох посадових окладів працівника основної професії та 50% надбавки до посадового окладу та було доручено бухгалтерії при розрахунку посадового окладу директора приймати мінімальний посадовий оклад працівника основної професії-посадовий оклад продавця 2-ї категорії, який з 01.06.2012р. становить 1675 грн. Відповідно до ст.65 Господарського кодексу України: 1. Управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу; 2. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів; 3. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства.; 4. У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.; 5. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами. Як зазначено у розділі 6 Статуту комунального підприємства «Рівнекнига» [PERSON] обласної ради, копія якого додана до матеріалів справи, керівництво поточною діяльністю підприємства здійснює директор. Директор здійснює функції управління на умовах найму та на підставі контракту, затвердженого в установленому порядку. До компетенції директора відноситься: забезпечення статутної діяльності підприємства; вирішення поточних питань роботи підприємства; вирішення кадрових питань; затвердження штатного розпису; вирішення питань матеріально-технічного забезпечення; організація ведення обліку, звітності, внутрішнього контролю; визначення порядку оплати праці працівників підприємства. В позові позивач покликається, що її право на виплату заробітної плати порушено за період з 01.03.2010 року по 31 травня 2012 рік. З 01 квітня 2012 року позивачем, як керівником затверджено штатний розклад і встановлено посадовий оклад згідно контракту. Тобто позивачу було на той час відомо про недораховану заробітну плату. Однак до суду з позовом позивач звернулася лише в вересні 2018 року, після звільнення у зв'язку з припиненням контракту. Згідно ст.265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Таким чином, позивачка мала право, згідно статуту та контракту встановлювати собі посадовий оклад, затверджувати штатні розклади, видавати накази. Так, із проведеного аналізу наявних у матеріалах справи документів слід дійти висновку, що саме з вини позивачки вона не отримувала належну їй, згідно контракту заробітну плату у період з 01.03.2010р. по 31.05.2012р . Крім того, згідно п.4 контракту з директором комунального підприємства «Рівнекнига» [PERSON] обласної ради, керівник діє на засадах єдиноначальності. Відтак, видаючи документ (наказ) та затверджуючи штатний розклад із конкретно вказаним у них посадовим окладом є обовязків для виконання всіма працівниками підприємства. Також, згідно п. 6 контракту керівник здійснює поточне керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом. Тому, виконання постанови КМУ від 19.05.1999 року №859 в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, в якій врегульовано з чого складається оклад керівника комунального підприємства та на яку посилається у позовній заяві позивачка, також відноситься до виконання завдань керівника підприємства, а отже лише з вини самої позивачки, їй не виплачувався відповідний посадовий оклад. Згідно зі\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи\~\~мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~ст.263\~\~ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed