Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

26.06.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, призначення опікуна. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона являється бабусею [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Батьком дитини є її син - [PERSON], який помер [INFO]. Матір»ю дитини є відповідач - [PERSON], яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків щодо [PERSON], не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не заберпечує харчуванням, медичним доглядом, з дитиною не спілкується взагалі. Просить позов задовольнити, позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини та призначити її опікуном дівчинки. Позивач в судове засідання не з»явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з»явилася, подала заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Представник районного органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги позивача підтримує та просить задовольнити позов. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дільми, позбавленими батьківського піклування. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 p., записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч. 2 ст. З Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 p., вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що «Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». У відповідності до ст. 12 Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO]. [PERSON] являється матір»ю [PERSON], [INFO]. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], помер [INFO]. Відповідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 20.12.2006 року. Згідно акту обстеження від 16.11.2017 року помешкання [PERSON], 1959 року народження, за адресою: [ADDRESS] фактично проживають: [PERSON], 1952 року народження, [PERSON], 1959 року народження, [PERSON], 1991 року народження, [PERSON], 2010 року народження, [PERSON], 2015 року народження, [PERSON], 2002 року народження, але вона не зареєстрована за цією адресою.З 2004 року [PERSON] мати [PERSON] з донькою не проживає, не відвідує її, матеріальної допомоги не надає, догляд за дитиною не виконує та у вихованні [PERSON] не приймає участі. У будинку сприятливі умови для проживання. [PERSON] зарекомендувала себе як свідома громадянка. 23.01.2018 року рішенням виконавчого комітету Апостолівської міської ради № 9 затверджено висновок опікунської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON]. Зі змісту висновку встановлено, що [PERSON] з двох років проживає з бабусею. Тато дівчинки помер. Мати дитини вихованням дитини не займається, матеріально не допомагає, до дитини не приїздить, участі у вихованні та забезпеченні дівчинки не бере. Відповідно до висновку районного органу опіки та піклування Апостолівської РДА районний орган опіки та піклування Апостолівської РДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до [PERSON], [INFO], та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. Також не заперечує щодо призначення опікуном [PERSON] над онукою [PERSON]. Згідно висновку КЗ «АЦРЛ» [PERSON], [INFO], за станом здоров»я може бути опікуном. Оцінивши в сукупності викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, в зв»язку з чим суд вважає за необхідне позбавити її батьківських прав, стягнути з неї аліменти на утримання дитини та призначити [PERSON] опікуном [PERSON], [INFO]. Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в сумі 1409 гр.60 коп. у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved