Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

26.03.2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. 07.02.2014 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], у зв'язку з чим продавці отримали від неї 105000 гривень в рахунок вартості належного їм нерухомого майна, а відповідачі надали їй розписку та передали ключі від квартири. На момент здійснення правочину купівлі-продажу, правовстановлюючий документ на спірну квартиру був відсутній, оскільки відповідачі здійснювали на той час приватизацію відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Через це сторони не могли посвідчити даний правочин в нотаріальній конторі. На теперішній час позивачу стало відомо, що відповідачі здійснили приватизацію спірної квартири, та отримали свідоцтво № 24130 про право власності на житло, яке було видане на ім'я відповідачів Управлінням житлово-комунального господарства Алчевської міської ради 20.03.2014 року, згідно розпорядження від 20.03.2014 року № 41. Станом на теперішній час, не зважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідачів, не вчинено жодних дій щодо повернення отриманих грошових коштів або посвідчення правочину купівлі-продажу, не запропоновано жодних варіантів вирішення цього питання. Позивач бажає найближчим часом зареєструвати спірну квартиру на своє ім'я, вважаючи себе повноправним власником цієї квартири, проте не може цього зробити, не маючи документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності. Ці обставини змусили позивача звернутися з позовом до суду, в якому просить визнати за [PERSON] та [PERSON] право приватної спільної сумісної власності на спірну квартиру; визнати дійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, який відбувся 07.02.2014 року між нею та відповідачами, та визнати за нею право власності на спірну квартиру. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Третя особа, [PERSON], який є чоловіком позивача, у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON], є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва № 24130 про право власності на житло, виданого 20.03.2014 року Управлінням житлово-комунального господарства Алчевської міської ради згідно розпорядження від 20.03.2014 року № 41, [PERSON] і [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 14). Судом встановлено, що відповідачі належним чином не зареєстрували за собою право власності на спірну квартиру в Реєстраційній службі Алчевського МУЮ Луганської області. Згідно ст. 328 ЦК України право власності отримується на підставах, не заборонених законом. Право власності передбачається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не виходить із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. [PERSON] і [PERSON], як продавці, передали у власність [PERSON], як покупцю, документи та ключі від квартири, а остання у свою чергу сплатила їм вартість за квартиру у розмірі 105000, 00 (сто п'ять тисяч) гривень, про що продавці написали розписку (а.с. 18). Відповідно до листа, наданого 25.02.2014 року приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], у посвідченні вищенаведеного договору купівлі-продажу спірної квартири сторонам відмовлено, у зв'язку з тим, що не надано звіт про незалежну експертну оцінку нерухомого майна (а.с. 20). У відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Оскільки фактично умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, то суд вважає, що цей договір можливо визнати таким, що відбувся, та визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved