Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

25.11.2014р. Орган опіки та піклування Савранської РДА Одеської області звернувся до суду в порядку ст.165 СК України в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] і [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Савранської РДА, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачі є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який в зв'язку з важкими матеріальними умовами сім'ї розпорядженням Савранської РДА від 27.03.2014р. №99/А-2014 був направлений до КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» в м.Одеса на повне державне утримання терміном на 6 місяців, де і перебуває до теперішнього часу. В період перебування дитини в цьому закладі відповідачі жодного разу його не відвідали, допомоги у вихованні та матеріальному утриманні дитини не надавали, що свідчить про ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина. Враховуючи наведене, з метою захисту прав дитини, Орган опіки та піклування Савранської РДА звернувся до суду з вказаним позовом (а.с.1). В судовому засіданні представник позивача Герасимішина С.В. (вона також є представником третьої особи Служби у справах дітей Савранської РДА) позов підтримала, просила його задовольнити, вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити [PERSON] і [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] та стягнути з них аліменти на його утримання. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явилися повторно, про час і місце розгляду справи є повідомленими належним чином (а.с.18, 19, 25, 26, 31, 34, 37, 38), про причини своєї неявки суд не повідомили, письмове заперечення проти позову, а також заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надали. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також ч.1 ст.224 цього Кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідачів, повідомлених належним чином (а.с.18, 19, 25, 26, 31, 34, 37, 38), згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані серед іншого виховувати дитину, поважати її, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, при цьому, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» також встановлено, що батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 цієї статті). Як зазначено у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Встановлено, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], який народився [INFO] в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Савранського районного управління юстиції Одеської області 25.03.2014р. (а.с.2). В зв'язку з важкими матеріальними умовами батьків дитини, виходячи з інтересів дитини, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини №4.1 від 27.03.2014р., розпорядженням Савранської районної державної адміністрації Одеської області від 27.03.2014р. №99/А-2014 малолітній [PERSON] був направлений до Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» в м.Одеса на повне державне утримання терміном на 6 місяців (а.с.6). Судом встановлено, що дитина [PERSON] до теперішнього часу перебуває у вказаному будинку дитини, за місцем його перебування батьки дитини жодного разу його не відвідали і не телефонували, допомоги у вихованні та матеріальному утриманні дитини не надавали, що підтверджується листами цього будинку дитини від 30.09.2014р. №764 та від 12.11.2014р. №886 (а.с.7, 8), на письмове повідомлення будинку дитини від 09.09.2014р. №693, надісланого на адресу батьків дитини, про те, що 28.09.2014р. закінчується встановлений строк тимчасового утримання дитини, батьки не відреагували і не звернулися до Служби у справах дітей Савранської РДА для вирішення питання про повернення сина в сім'ю (а.с.9). Також встановлено, що на письмове повідомлення Служби у справах дітей Савранської РДА від 12.11.2014р. №18-45/495, адресоване на ім'я відповідачів, про виклик їх на засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо вирішення питання про доцільність позбавлення їх батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON], відповідачі не з'явилися (а.с.39). Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Савранської районної державної адміністрації Одеської області від 18.11.2014р., Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] і [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON] (а.с.5). Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про ухилення відповідачів від виконання обов'язків щодо утримання і виховання свого малолітнього сина [PERSON]. Їх вина полягає у тому, що вони, в порушення вимог ст.ст.150, 180 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками щодо утримання, виховання та розвитку сина, не піклуються про нього, не спілкуються з ним, не проявляють щодо дитини щонайменшої батьківської турботи, не забезпечують йому необхідного медичного догляду, а тому суд дійшов висновку, що виходячи з інтересів дитини відповідачів слід позбавити батьківських прав. Разом з тим, як зазначено у ч.2 ст.166 СК України та ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст.183 СК України). Виходячи з наведеного, та враховуючи обставини, встановлені ч.1 ст.182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON] також підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України). Суд роз'яснює, що згідно з ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Суд також роз'яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України). На підставі п.6 ст.214, ч.ч.1, 2 ст.79, ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, з урахуванням положень п.п.3, 7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4, ч.3 ст.6 цього Закону, а також враховуючи, що позовна заява має одночасно майновий і немайновий характер, суд стягує з відповідачів до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 487,20грн. (243,60грн. + 243,60грн.) в рівних частинах, тобто по 243,60грн. з кожного.

Outcome: approved