Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

26 листопада 2015 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, їх син інвалід з дитинства, а тому потребує додаткових коштів на лікування та покращене харчування, на теперішній час психіатр призначив йому медикаментозне лікування, яке потребує значних коштів, але її заробітна плата не дозволяє їй належно утримувати дитину інваліда. У звязку з чим просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2002 року до 08 липня 2013 року (а.с. 7, 4 зворот). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні та вихованні, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню, і з урахуванням вимог ст. 182\~СК України та стану здоров'я дитини, який є інвалідом з дитинства, з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення [PERSON] повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд також бере до уваги і те, що в обґрунтування позовних вимог про стягнення аліментів, позивач посилалась на потребу у додаткових витратах, пов'язаних з інвалідністю дитини, проте такі позовні вимоги нею не заявлялись. А, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Інших даних про матеріальний стан одержувача та платника аліментів і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 487 гривень 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial