Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

26.08.2020 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, в якому просить суд збільшити розмір аліментів визначений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.12.2011 року про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 17.12.2010 року сторони у справі зареєстрували шлюб. [INFO] від шлюбу народилась дитина - [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.12.2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 600,00 грн. щомісячно з 28.11.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.11.2012 року шлюб між подружжям розірвано, а також стягнуто з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі j частини всіх доходів щомісячно до досягнення донькою трьох років. Разом з тим, відповідач свого обов`язку зі сплати аліментів на утримання позивача взагалі не виконував, а обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини відповідач належним чином не виконує, аліменти сплачує періодично та не в повному обсязі. 25.06.2018 року було відкрите виконавче провадження №56667262 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 06.03.2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, оскільки існувала непогашена заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 51060,00 грн. Наразі позивач самостійно несе витрати по утриманню дитини, виховує, займається її духовним розвитком та навчанням. Відповідач жодної участі у житті дитини не приймає. Розмір аліментів визначений рішенням суду в сумі 600,00 грн. є недостатнім для задоволення базових потреб дитини, забезпечення належного розвитку та навчання. Позивачка вказує, що лише у липні 2020 року витратила на лікування дитини 8809,00 грн. і подібні витрати є відносно регулярними з огляду на вік та стан здоров`я дитини. При цьому, щомісячний дохід позивача не є достатнім для належного забезпечення всіх потреб дитини. Окрім постійних побутових витрат на харчування, навчання та одяг, дитина займається англійською мовою 2 рази на тиждень (250 грн. за 1 заняття), а з вересня буде займатись карате (700,00 грн. на місяць). Дитина має право на достатній рівень матеріального забезпечення, який жодним чином не співвідносить із сумою 600,00 грн. в місяць, яка є очевидно недостатньою для утримання. Відповідач є директором та власником мережі фітнес-клубів « [INFO] », яких в [ADDRESS] , зареєстрований ФОПом, є власником бару «Cjzy bar» та уповноваженою особою «СС Козі бар груп», часто подорожує за кордон, має у власності рухоме та нерухоме майно, у 2019 році придбав автомобіль Лексус, і при цьому не сплачує мізерний рівень аліментів в сумі 600,00 грн. Позивачка вказує, що зазначене підтверджує його фінансову стабільність і свідчить про спроможність сплачувати аліменти в розмірі, який буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а саме 10000,00 грн., виходячи з розміру його статків. Позивач вважає, що матеріальне становище відповідача, потреби дитини у належному вихованні, матеріальному забезпеченні, умов проживання та розвитку, лікуванні, потреби в одязі та харчуванні, відповідають заявленому розміру аліментів, і відповідають фінансовій спроможності відповідача, який є власником фітнес клубів та бару, регулярно виїжджає за кордон та купує рухоме майно. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, інших утриманців не має, являючись батьком неповнолітньої дитини, зобов`язаний утримувати її до повноліття, заявлений розмір аліментів є достатнім і таким, що відповідає потребам дитини та рівню матеріального забезпечення відповідача і відповідач здатний забезпечити дитині належні умови для існування, проживання і повноцінного розвитку. Ухвалою суду від 02.09.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, а також задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Як вбачається з матеріалів справи, направлена на адресу відповідача копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами повернулась до суду без вручення. Станом на час ухвалення рішення відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа отримала копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами 09.09.2020 року, однак своїм правом на подання письмових пояснень з приводу пред`явленого позову, не скористалась. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.12.2010 року сторони у справі зареєстрували шлюб, що підтверджується колією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.12.2011 року, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в сумі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 28.11.2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-12). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.11.2012 року, шлюб між подружжям було розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 13-15). Згідно рахунку-акту від 14.07.2020 року за медичні послуги отримані [PERSON] в ТОВ МЦ «Добробут-Поліклініка» позивачка сплатила 8809,00 грн. (а.с. 20). За змістом довідки ТОВ «Провідна європейська стоматологія» від 17.06.2020 року позивачка працює у зазначеній установі і її дохід за період з 02.03.2020 року по 31.05.2020 року склав 2307,69 грн. В період з квітня 2020 року по травень 2020 року надавалась відпустка без збереження заробітної плати (а.с. 21). Згідно ордеру на жилу площу в гуртожитку №575 від 19.11.2012 року, він виданий на сім`ю з чотирьох осіб, в тому числі стосовно позивачки та її неповнолітньої дитини, на кімнату [ADDRESS] (а.с. 22). За наявними в матеріалах справи даними, відповідач є фізичною особою-підприємцем, а також співзасновником та керівником ТОВ «СС КОЗІ БАР ГРУП» (а.с. 23-28). Відповідно до інформації наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в м. Києві, за відповідачем зареєстровано два автомобілі: Лексус, 2007 року випуску, та БМВ, 2002 року випуску (а.с. 49-51). Згідно даних Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, протягом 2016-2020 року відповідач здійснював поїздки за кордон до Шарм Ель Шейху , Варшави (2 рази), Анталії (2 рази), Хургади (2 рази), Ларнаки, Шарджа, Батумі, Тбілісі (а.с. 52-53). За даними Головного управління ДПС у м. Києві, відповідачем, як фізичною особою-підприємцем задекларовано суму доходу за: звітний податковий період «2018 рік» - 64700,00 грн.; звітний податковий період «2019 рік» - 454746,00 грн. (а.с. 54-57). Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. За змістом ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст. 81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи, після прийняття судом рішення від 16.12.2011 року про стягнення аліментів у сумі 600,00 грн., відповідач набув статусу фізичної особи-підприємця (02.03.2018 року), став співзасновником та директором ТОВ «СС КОЗІ БАР ГРУП», набув у власність автомобіль Лексус (20.09.2019 року) та автомобіль БМВ (11.06.2019 року), систематично відвідує курортні міста світу. Відповідне свідчить про наявність зміни матеріального стану відповідача у бік його покрашення після прийняття рішення суду про стягнення аліментів, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів визначених раніше за рішенням суду. Визначаючи збільшений розмір аліментів, який має стягуватись з відповідача на утримання його неповнолітньої дитини суд виходить з того, що за останній звітний податковий період - 2019 рік, відповідач, як фізична особа-підприємець задекларував дохід у розмірі 454746,00 грн. Якщо вказану суму розділити на 12 місяців у році та отриманий результат поділити на чотири частини, чверть від цього задекларованого доходу становитиме 9473,88 грн. (454746,00 :12 : 4). При цьому, приймаючи рішення про збільшення розміру аліментів суд також приймає до уваги, що відповідач також є співзасновником та директором ТОВ «СС КОЗІ БАР ГРУП», відповідно утримує в цій установі дохід, є власником двох автомобілів та має кошти на систематичні виїзди за межі України, а тому приходить до висновку, що заявлений до стягнення розмір аліментів є обґрунтованим, підтвердженим доказами і у зв`язку із цим позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved