Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

24 січня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, інфляційних, та 3 відсотків річних від суми заборгованості з моральної шкоди. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 березня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. 03.04.2019 року від [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про уточнення позовних вимог, в якому він просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на його користь: інфляційне збільшення суми боргу з моральної шкоди в розмірі 12300 гривень за період з 06.07.2012 року по 01.01.2019 року в сумі 18621 грн. 46 коп.; три проценти річних від простроченої суми боргу з моральної шкоди в розмірі 12300 гривень за період з 06.07.2012 року по 01.01.2019 року в сумі 2397 грн. 00 коп. та моральну шкоду заподіяну тривалим невиконання вироку Хотинського районного суду від 20.03.2012 року в частині задоволення цивільного позову в сумі 2000000 грн. В обґрунтування позову [PERSON] вказує на те, що вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 березня 2012 року по кримінальній справі № 1-7/12 визнано винним [PERSON] , [INFO] , в скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. Цивільний позов, який він подав до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено та стягнуто на його користь моральну шкоду заподіяну злочином в розмірі 12300 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 67598,00 грн. Зазначає, що на підставі цього вироку Хотинським районним судом Чернівецької області 22.06.2012 року по кримінальній справі № 1-7/12 видано виконавчий лист. 06 липня 2012 року посадовою особою відділу ДВС Хотинського РУЮ в Чернівецькій області [PERSON]. відкрито виконавче провадження № 33267808 за вказаним виконавчим листом. Вказує, що за період з 06.07.2012 року по 01.01.2019 року він неодноразово звертався до Хотинського районного суду Чернівецької області із скаргами на рішення дії та бездіяльність державного виконавця Хотинського відділу державної виконавчої служби, а також із позовною заявою до Чернівецького окружного адміністративного суду, однак вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 березня 2012 року по кримінальній справі № 1-7/12 відповідачами не виконано ні в примусовому, ні в добровільному порядку. Крім того, в грудні 2013 року він звертався із заявою в прокуратуру Хотинського району щодо невиконання судового рішення, про що було внесено відомості про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення до ЄРДР № 42013270160000025 від 24.12.2013 року. Крім того зазначає, що з часу ухвалення вироку Хотинським районним судом Чернівецької області 22.06.2012 року грошові зобов`язання відповідачів перед ним виконані не були, а тому за період з 06.07.2012 року по 01.01.2019 року, згідно ст. 625 ЦК України виникло інфляційне збільшення суми боргу з моральної шкоди в сумі 18621 грн. 46 коп. та три проценти річних від простроченої суми боргу в сумі 2397 грн. 00 коп. Також вказує, що оскільки неправомірні дії відповідачів та державних виконавців ДВС Хотинського ГТУЮ призвели до того, що на протязі семи років з 2012 року по 2019 рік вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 березня 2012 року залишається невиконаним, що призвело до проблеми відновлення його права мирно володіти своїм майном, що викликало у нього негативні емоції, які потім переросли у моральні страждання та психологічні страждання, а потім і погіршення здоров`я, пов`язане з відсутністю можливості використати свої заощадження для лікування та повноцінного життя, тому дані негативні емоції стали причиною ішемічної хвороби серця, дифузного кардіосклерозу, гіпертонічної хвороби ІІ степеня, СН-ІІ. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але від нього до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 ч. 1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК одними зі способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків, майнової та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Судом встановлено, що вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 березня 2012 року по кримінальній справі № 1-7/12, [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Крім того, вказаним вироком цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено, стягнуто з [PERSON] , а в разі відсутності у нього майна для відшкодування шкоди з його батьків [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду заподіяну злочином в розмірі 12300 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 67598 грн. На підставі вказаного вироку Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 березня 2012 року по кримінальній справі № 1-7/12, 22 червня 2012 року, судом видано виконавчий лист. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено з матеріалів справи відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за період з 06.07.2012 року по 01.01.2019 року не виконали свої зобов`язання перед позивачем [PERSON] щодо сплати йому моральної шкоди заподіяної злочином в розмірі 12300 грн. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абз.1 п.18 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від14 листопада 2006 року № 519). Відповідно правового висновку Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-474 цс16 за змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Отже, індекс інфляції за липень 2012 року-грудень 2018 року становить 2,513939669803235%, а інфляційне збільшення боргу за час прострочення (за період з 06.07.2012 року по 01.01.2019 року) складає 18621,46 грн. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення інфляційного збільшення суми боргу з моральної шкоди в розмірі 12300 гривень за період з 06.07.2012 року по 01.01.2019 року в сумі 18621 грн. 46 коп. підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи те, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання перед позивачем щодо сплати моральної шкоди в сумі 12300 грн., то 3 % річних від простроченої суми за вказаний період (з 06.07.2012 року по 01.01.2019 року) становить 2396,98 грн., тобто 12300 грн.(сума боргу) * 3% * 2371 дні (з 06.07.2012 року по 01.01.2019 року) : 365 днів : 100 %, а тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення 3 % річних від простроченої суми підлягають задоволенню частково. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1ст. 1167 ЦК України). На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Пунктом 18 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з`ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди. Тобто, умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність. Позивач посилається на те, що відповідачами та державними виконавцями ДВС Хотинського ГТУЮ йому у зв`язку із невиконанням вироку суду було завдано моральну шкоду, що виразилося у негативних емоціях, які потім переросли у моральні страждання та психологічні страждання, а потім і погіршення здоров`я, пов`язане з відсутністю можливості використати свої заощадження для лікування та повноцінного життя. Однак, будь-яких доказів на підтвердження та обґрунтування розміру отриманої моральної шкоди (2000000 грн.), в результаті тривалого невиконання вироку суду, позивачем не подано. Також, будь-яких доказів, що саме невиконання відповідачами вироку Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 березня 2012 року в частині стягнення на його користь цивільного позову призвело до погіршення здоров`я позивача та стало причиною ішемічної хвороби серця, дифузного кардіосклерозу, гіпертонічної хвороби ІІ степеня, СН-ІІ суду не надано, тобто відсутні докази наявності причинного зв`язку між невиконання відповідачами вироку та вищевказаними хворобами позивача. Крім того, суду не надано доказів, що позивач зазнав моральних та психологічних страждань або наявні втрат немайнового характеру. У зв`язку із наведеним, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що позивачу [PERSON] саме неправомірними діями відповідача було спричинено певні моральні страждання, а тому обставини встановлені матеріалами справи дають підстави вважати, що в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 99,89 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial