Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

24 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вказував, що з 12 лютого 2011 року до 03 жовтня 2012 року перебував із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу вони проживають окремо, син - з матір'ю. Позивач намагається брати участь у вихованні [PERSON], на підставі рішення суду сплачує аліменти на його утримання, самостійно несе додаткові витрати, проте останнім часом відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. Не зважаючи на наявність рішення органу опіки та піклування від 26 лютого 2015 року, яким днями побачень із сином без присутності матері визначено суботу або неділю щотижня, відповідач відмовляється надавати сина для зустрічей з ним. Уточнивши позовні вимоги, позивач просить не чинити йому перешкоди у спілкування з сином, встановивши дні побачень з ним: кожної суботи з 10 год. до 12 год. без присутності матері. У судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву в повному обсязі. Зазначав, що для можливості спілкування з сином раніше вживав заходів шляхом звернень до відповідачки особисто та по телефону, але досягти домовленостей не вдалося. Відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, погодившись на визначення зустрічей, але через два тижні, а не кожної суботи, тривалістю одну годину та у присутності матері, оскільки дитині лише три роки та вона має ряд захворювань, які унеможливлюють її зустрічі з батьком без присутності матері. Крім того, відповідач пояснила, що [PERSON] фактично не знає свого батька. Представник органу опіки та піклування Костян Л.Ю. пославшись на те, що батько та мати мають рівні права на спілкування з дитиною, у вирішенні позову покладалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, із 12 лютого 2011 року до 03 жовтня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 09 грудня 2011 року із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини від його доходів до досягнення дитиною трирічного віку. Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 31 жовтня 2013 року змінено розмір стягуваних на утримання [PERSON] аліментів із 1/6 частини до 1/10 частини заробітку [PERSON] щомісячно. [PERSON] зареєстрований та разом із батьком та мітір'ю, 1952 та 1955 років народження, проживає по [ADDRESS]. Працює пожежним рятувальником у 17-й державній пожежно-рятувальній частині Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Сумській області, його середньомісячна заробітна плата становить близько 2770 грн. (а.с.11, 13, 16). За місцем роботи і місцем проживання [PERSON] характеризується виключно з позитивної сторони (а.с.14, 15). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї позивача від 09 лютого 2015 року, у будинку його проживання маються всі умови для спілкування з сином, зокрема: будинок має три кімнати, кухню, ванну кімнату, газове опалення, централізоване водопостачання, каналізацію, забезпечено необхідними побутовими приладами, санітарний стан задовільний, у сім'ї підтримуються добрі стосунки, батьки отримують пенсію (а.с.12). Ні [PERSON], ні його батьки не перебувають на обліках у лікарів-нарколога, психіатра (а.с.18-20). [PERSON] зареєстрована та разом із сином [PERSON] і батьками проживає по 2-му провулку [ADDRESS]. Відповідач з 01 жовтня 2013 року працює головним спеціалістом із діловодства в УПФ України в Липоводолинському районі Сумської області. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї відповідача від 19 квітня 2015 року, у будинку проживання [PERSON] маються всі умови для проживання та виховання сина. [PERSON] має повних три роки вісім місяців, відвідує дитячий садок «Веселка». Згідно з наданою лікарем педіатром Липоводолинської ЦРЛ довідкою від 23 квітня 2015 року №38, він із 07 вересня 2011 року перебуває на диспансерному обліку у дитячій консультації та має діагноз: «Вроджена вада серця. Анемія дефіцитна. Ацетономічний синдром» (а.с.50). У зв'язку з виниклими між сторонами непорозуміннями стосовно участі батька у вихованні сина та його зустрічей з ним, рішенням органу опіки та піклування Липоводолинської РДА Сумської області від 26 лютого 2015 року №7 [PERSON] визначено дні побачення зі своїм сином [PERSON] в суботу або неділю щотижня, в залежності від графіка роботи, без присутності матері дитини (а.с.9). На запит суду орган опіки та піклування надав висновок служби у справах дітей Липоводолинської РДА Сумської області від 20 травня 2015 року №120 про визначення порядку участі батька у вихованні сина, відповідно до якого служба не заперечує проти спілкування позивача з сином без присутності матері. Відповідно до положень ст.ст. 141 та 153 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, зокрема й на безперешкодне спілкування. Відповідно до ч.1-5 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Оскільки відповідачка погоджується на зустрічі дитини з батьком лише за умови її обов'язкової участі при спілкуванні, це свідчить про наявність між сторонами спору та про неможливість позивача безперешкодно спілкуватися з сином. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Фактично непорозуміння сторін полягає у визначенні в присутності відповідачки чи за її відсутності відбуватимуться побачення позивача з сином. Тому, вирішуючи вказане питання, суд виходить з того, що [PERSON] має ранній вік, лише 3 роки 8 місяців, має вроджену ваду серця та ряд захворювань, загострення яких може відбуватися у тому числі з підстав недотримання дієти, психоемоційних стресів, також суд враховує, що дитина знає, що позивач його батько лише з його слів, жодного разу не залишався з ним на самоті. Вказані обставини є переконливими та достатніми для висновку про те, що такі побачення без присутності матері за певних обставин можуть зашкодити інтересам дитини. Посилання відповідачки на можливість побачень батька з дитиною лише два рази на місяць та по одній годині, суд вважає не обґрунтованими та такими, що суперечать положенням ст.ст. 141 та 153 СК України. Із врахуванням викладеного, суд дійшов належного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та необхідним зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з сином та у його вихованні, а також визначити спосіб участі [PERSON] у його вихованні у виді систематичних щотижневих спілкувань кожної суботи з 10 по 12 год. у присутності матері. При цьому сторони не позбавлені можливості в подальшому спільно змінювати способи та порядок спілкування батька з дитиною, зокрема і шляхом укладення згідно із положеннями ст.157 СК України відповідного договору. Оскільки суд вважає, що вимоги позивача задоволені на половину,

Outcome: partial