Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

26.02.2019\~р.\~позивач звернулася\~ в\~суд з\~позовом \~до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.01.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітету Микуличинської сільської ради. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, вже тривалий час сторони проживають окремо. Неповнолітній син постійно проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не бере матеріальної участі в житті сім?ї та ухиляється від обов`язку утримувати дитину. Син також часто хворіє та потребує коштів на лікування. А тому, просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина щомісячно в розмірі 3000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення ним повнолітня. Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, вказавши про часткове визнання позову та сплату аліментів в розмірі 1100 грн., оскільки в нього погіршився стан здоров`я, сам він проживає в будинку своїх батьків, офіційно не працює, жодних автомобілів чи іншого нерухомого майна (крім земельної ділянки) у власності не має. Позивач в судовому засіданні 15.05.2019 р. позовні вимоги підтримала і просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання 15.05.2019 р. не з?явився, подав суду заяву, за змістом якої позовні вимоги визнав частково та просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31.01.2009 р., сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітету Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради, що підтверджується актовим записом №2 (а.с.5). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.08.2009 року, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). В судовому засіданні позивач спростувала заперечення відповідача, та вказала, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, що підтверджується реєстром фізичних осіб Міністерства юстиції України (а.с.39), володіє двома автомобілями, один з яких у фактичному використанні, надавши фото таблиці автомобілів та виписку з електронного кабінету водія (а.с.40-41,42-43). Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ст.180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, майновий стан відповідача, те, що відомості про його доходи в матеріалах справи відсутні. Згідно\~ст. 183 СК України,\~\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи те,\~що відповідач\~не надав\~доказів щодо\~стану свого\~здоров`я,\~однак \~є працездатною\~особою,\~інших аліментних\~зобов`язань\~не має,\~що не\~спростовано матеріалами\~справи,\~інших належних\~доказів \~неспроможності сплачувати\~аліменти,\~відповідач суду\~не надав,\~ суд\~приходить до\~висновку про\~ можливість\~та обов`язок\~ відповідача\~надавати матеріальну\~допомогу на\~утримання дитини.\~А,\~виходячи з\~принципу справедливості\~та розумності\~та з\~урахуванням потреб\~позивачки,\~стану здоров`я\~дитини,\~який часто\~хворіє ,\~що підтверджено\~доказами в\~матеріалах справи\~(а.с.8-10),\~ можливостей\~відповідача, суд вважає, що слід визначити розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення нею повноліття, що буде відповідати інтересам дитини та зможе забезпечити її належний фізичний та духовний розвиток, не порушуватиме прав відповідача та норм чинного законодавства. Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону,\~на користь\~якої ухвалено\~рішення,\~звільнено від\~сплати судових\~витрат,\~з другої\~сторони стягуються\~судові витрати\~на користь\~осіб,\~які їх\~понесли,\~пропорційно до\~задоволеної чи\~відхиленої частини вимог,\~а інша\~частина компенсується\~за рахунок\~держави у\~порядку,\~встановленому Кабінетом\~Міністрів України.\~Якщо обидві\~сторони звільнені\~від оплати\~судових витрат,\~вони компенсуються\~за рахунок\~держави у\~порядку,\~встановленому Кабінетом\~Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 768,40 гривні судового збору. На підставі\~вищенаведеного,\~відповідно до\~ст.ст.180,\~181,\~182,\~184,\~191\~Сімейного кодексу\~України,\~ст.1,\~2\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства», п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст.ст.141, 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial