Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

25 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 26 січня 2015 року визнано за нею право власності на 1/4 частину, за [PERSON] право власності на 1/2 частину та за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 26,7 кв.м, житловою площею 21,0 кв.м, що складається з прихожої «1», кухні «2», жилої кімнати «3», жилої кімнати «4» та веранди «І». Оскільки спільне володіння і користування квартирою з [PERSON] є неможливим, вирішити питання виплати грошима вартості її частини в позасудовому порядку неможливо, у звязку з тим, що відповідач ухиляється від цього, частка відповідача є незначною, позивачка просить визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири, яка належить відповідачу, шляхом припинення її права власності на частку квартири та вирішити питання грошової компенсації переходу права власності від відповідача до позивача. Заслухавши пояснення позивача, яка позов підтримала, представника відповідача, яка заперечувала проти задоволення позову, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Путивльського районного суду від 26 січня 2015 року визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину, за [PERSON] право власності на 1/4 частину, а за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 26,7 кв.м, житловою площею 21,0 кв.м по вул. Кірова, 48/4 у м. Путивль Сумської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 02 березня 2009 року (а.с.8-9). Крім того, згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №34710229 від 11 березня 2015 року [PERSON] є власницею 1/2 частини, а [PERSON] власницею 1/4 частини квартири загальною площею 26,7 кв.м, житловою площею 21 кв.м, по вул. Кірова, 48/4 у м. Путивль Сумської області (а.с.10). Відповідно до технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] (стара назва Кірова) у м. Путивль [PERSON] є власницею 1/2 частини, а [PERSON] власницею 1/4 частини квартири загальною площею 50,0 кв.м, житловою площею 27,7 кв.м, що складається з житлової кімнати площею 8,6 кв.м, житлової кімнати площею 7,2 кв.м, житлової кімнати площею 11,9 кв.м, кухні площею 10,4 кв.м, ванної площею 3,1 кв.м., коридору площею 2,6 кв.м, веранди площею 6,2 кв.м, по вул. Кірова, 48/4 у м. Путивль Сумської області (а.с.11-13). Як вбачається з будівельного паспорта на будівництво прибудови до житлового будинку по вул. Кірова, 48/4 у м. Путивль. [PERSON] надано дозвіл на будівництво прибудов до житлового будинку площами 4,7 кв.м, 12,1 кв.м та 10,26 кв.м (а.с.16-22). Згідно з рішенням Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області від 29 жовтня 2015 року вул. Кірова у м. Путивль перейменовано на вул. Курську (а.с.15). Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи №529 від 11 серпня 2016 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] (стара назва вул.Кірова), у м. Путивль на дату проведення обстеження 05 серпня 2016 року, з урахуванням округлень дорівнює 129900 грн. Ринкова вартість, що припадає на 1/4 частину квартири [ADDRESS] (стара назва вул.Кірова), у м. Путивль, відповідно до наявних правовстановлюючих документів на неї (без врахування самовільно побудованих прибудов) станом на дату проведення обстеження 05 серпня 2016 року дорівнює 32475 грн. (а.с.63-73). Згідно з ч.1 та ч.2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ч.1 ст.346 ЦК України передбачені випадки, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини другої цієї статті, зазначений перелік не є вичерпним і право власності може бути припинене і в інших випадках, встановлених законом. Згідно з п.1 ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-68цс14 від 02 липня 2014 року право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди відповідачу, оскільки він зареєстрований та мешкає в іншому місці, і саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Згідно з ч.2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до квитанції №0.0.609850066.1 від 01 вересня 2016 року [PERSON] внесла на депозитний рахунок № 37310081008869 гроші в сумі 32475 грн. (а.с.84). Посилання представника відповідачки на те, що ринкова вартість спірної квартири є значно вищою, ніж вказано у висновку експертизи, є безпідставними, їй було розяснено її право клопотати про призначення повторної експертизи, проте таке клопотання вона не заявила. Зважаючи на те, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, оскільки квартира має всього дві кімнати і виділити в натурі частку відповідачки не уявляється можливим, бо їй належить ? частина у спірному майні, а спільне володіння і користування є неможливим, суд дійшов висновку про те, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки, позивачкою виконано умову, передбачену ч.2 ст.365 ЦК України, про попереднє внесення вартості частки відповідачки на депозитний рахунок суду, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У звязку із задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 551 грн. 20 коп. повернення сплаченого судового збору та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2114 грн. 40 коп.\~.

Outcome: approved