Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

24 березня 2015 року ПАТ «ВБР» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 19.08.2013 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено кредитний договір № ICKGMCUI.48807.003. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язався протягом 60 днів з моменту укладення цього договору, встановити кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн. на рахунок [NUMBER], який відкритий на підставі приєднання позичальника до умов та правил надання банківських послуг зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних, крім пільгового періоду. Банк в повній мірі виконав умови кредитного договору, встановивши 20 серпня 2013 року кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн. на рахунок [NUMBER], який відкритий на підставі приєднання Позичальника до умов та правил надання банківських послуг. Однак, [PERSON] свої зобов'язання, передбачені кредитним договором не виконує. Внаслідок чого, станом на 04.03.2015 року загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору становить 4870,82 грн. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 4870,82 грн. Представник позивача надала до суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 63). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № ICKGMCUI.48807.003 від 19.08.2013 року станом на 04.03.2015 року заборгованість становить: 4870,82 грн., а саме: 615,71 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту, 1376,59 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 24,24 грн. - поточна заборгованість за процентами, 1366,31 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 2,00 грн. - заборгованість РКО, 1485,97 грн. - сума пені (а.с. 3). 19.08.2013 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено кредитний договір № ICKGMCUI.48807.003. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язався протягом 60 днів з моменту укладення цього договору, встановити кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн. на рахунок [NUMBER], який відкритий на підставі приєднання позичальника до умов та правил надання банківських послуг зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних, крім пільгового періоду (а.с. 4-7). 15.05.2014 року [PERSON] позивачем направлено вимогу, в якій позивач вимагав повернути борг (а.с. 11). 27.11.2014 року рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб вирішено розпочати з 28.11.2014 року процедуру виведення ПАТ «ВБР» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації (а.с. 17). Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 6 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у зв'язку з чим у банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку з боржника, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. На підставі викладеного та

Outcome: approved