Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

25 травня 2020 року адвокат АО «Богомолов та партнери» Богомолов О.О. в інтересах ПКП «Тепломережі» звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що [PERSON] є власником приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету Первомайської міської ради № 262 від 04.07.2007 року вказаний об`єкт виключено з житлового фонду. Послуги за теплопостачання в цьому будинку надавалися позивачем в повному обсязі, відключення теплопостачання у приміщенні відповідача не здійснювалось, відповідні документи відповідачем не надавались. Станом на 01.05.2020 року у відповідача виник борг у розмірі 36784,08 грн. за послуги теплопостачання. Також позивачем нараховані на суму заборгованості 3 % річних та інфляційні витрати на загальну суму 65115,72 грн. Позивачем на адресу відповідача відправлялись угоди, розрахунки, акти, вимоги про сплату заборгованості, які відповідачем проігноровані. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 36\~784,08 грн., 4352,31 грн. 3 % річних та 23\~979,33 грн. інфляційних витрат та витрати по сплаті судового збору. 03 червня 2020 року позов залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, які усунуто 11 червня 2020 року. 23 червня 2020 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі, призначено перше судове засідання на 08 липня 2020 року. 08 липня 2020 року відкладено перше судове засідання на 31 серпня 2020 року у зв`язку з надходженням клопотання відповідача по справі. Представник позивача у судовому засіданні не заперечував проти застосування строку позовної давності, але з березня 2020 року, з урахування положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила суд застосувати строки позовної давності. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: відповідач згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, власником нерухомого майна розташованого за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (а.с.8-9). Рішенням Виконавчого комітету Первомайської міської ради № 404 від 01.09.2008 року виробником та виконавцем послуг з централізованого теплопостачання визначено Первомайське КП «Тепломережі»(а.с.6). Рішенням Виконавчого комітету Первомайської міської ради № 262 від 04.07.2007 року переведено квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належить ФОП [PERSON] на праві приватної власності переведено з житлового фонду в нежитлове приміщення(а.с.7). Згідно акта обстеження системи теплопостачання від 20.03.2020 року складеного працівниками КПК «Тепломережі», багатоквартирний будинок [ADDRESS] підключений до теплових мереж, які знаходяться на балансі КП «Тепломережі», яка є єдиною організацією, що надає послуги з централізованого постачання теплової енергії(а.с.10). Згідно актів складених ПКП «Тепломережі» опалення у нежитловому приміщенні за адресою: : [ADDRESS] , підключали та відключали згідно опалювального сезону ( а.с.11-20). Згідно відомостей нарахування та оплати за теплову енергію з 01.10.2011 року по квітень 2020 року [PERSON] нарахована заборгованість в сумі 36\~784,08 грн. 4352,31 грн. 3 % річних та 23\~979,33 грн. інфляційних витрат (а.с.22-28). Відповідно до ч.1\~ст. 317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2\~ст. 317 ЦК України\~зазначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно\~ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 5 ч. З\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 4\~ст. 4 Житлового кодексу України\~до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в житлових будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Оскільки приміщення куди позивачем постачається теплова енергія є нежитловим, то правовідносини між сторонами підлягають регулюванню\~Законом України «Про теплопостачання»\~та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, які розглядають теплову енергію як товарну продукцію, а також\~ст. 714 ЦК України. Згідно\~ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 03.10.2007\~року №1198\~«Про затвердження\~Правил користування\~тепловою енергією» визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Відповідно до\~статті 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ст. 40\~постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією»\~споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ст. 260 ЦК України\~позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255\~цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. \~\~Відповідно до ч. 3, 4, 5\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Так, позивач ставить вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.10.2011 р. по 01.05.2020 року у розмірі 65\~115,72 грн. Між тим, дана сума стягнення заявлена з порушенням встановленого законом трьох річного строку позовної давності. Доказів пропуску строку позовної давності з поважних причин позивач суду не надав, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням строків позовної давності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПКП «Тепломережі» підлягають частковому задоволенню, а саме:\~\~за послуги з постачання теплової енергії в нежитлові приміщення за період з травня 2017 року по 01.05.2020 року в розмірі 13 627,03 грн., суму індексу інфляції у розмірі 887,36 грн.; три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 542 грн. 20 коп., а всього 15 056грн. 49 копійок. При цьому, суд не бере до уваги позиції представника позивача щодо періоду застосування строку позовної давності з березня 2017, оскільки згідно положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), зміни до ЦК України щодо строків позовної давності не вносились. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Таким чином, позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню частково. \~ \~ \~ \~На підставі ст.4 ЖК України ст. 257, 260, 267 ЦК України,

Outcome: partial