Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

25.03.2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (з 14.06.2018 року найменування змінено на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк». Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2018 року провадження по справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 23.01.2006 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого останній отримав кредитну картку із кредитним лімітом на суму 25000,00 грн. Відповідач [PERSON] особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані в письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом із запропонованими Банком Умовами та Тарифами складає між Банком та позичальником [PERSON] кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. У звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань з повернення кредиту станом на 31.01.2013 року виникла заборгованість у розмірі 68525,98 грн., що складається з: 19162,29 грн. заборгованості за кредитом; 43874,36 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 1750,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; штрафів: 500,00 грн. фіксованої частини; 3239,33 грн. процентної складової. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 68525,98 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача, [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Зазначила, що відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір є дійсним протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом вказаного строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. З огляду на зазначене, враховуючи, що з дати підписання сторонами кредитного договору і до теперішнього часу відповідач не інформував позивача про закінчення дії договору, то строк дії кредитного договору кожного разу пролонгувався на 12 місяців. За таких обставин, строк дії кредитного договору не закінчився і Банком не пропущено строк позовної давності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, вказуючи, що Банком пропущено трирічний строк позовної давності, оскільки останній платіж за кредитом відповідач здійснив у 2008 році, а Банк звернувся до суду з позовом лише 25.03.2013 року. Крім того, у кредитному договорі зазначено, що термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки, а термін дії кредитної картки закінчився у січні 2010 року. Тому представник відповідача просила суд застосувати строк позовної давності та відмовити позивачеві у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.01.2006 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого останній отримав кредитну картку із кредитним лімітом на суму 25000,00 грн. із строком дії до січня 2010 року (а.с. 12-14, 99). Підписанням заяви позичальника відповідач підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою і Тарифами складає між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Із заяви позичальника убачається, що відповідач ознайомився та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку. Згідно з п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. При цьому в п. 4.6 Умов і правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з його рахунків, які відкриті в валюті кредитного ліміту,\~ в межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором при настанні строків платежів. Відповідно до пункту 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом у розмірі 68525,98 грн., що складається з: 19162,29 грн. заборгованості за кредитом; 43874,36 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 1750,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; штрафів: 500,00 грн. фіксованої частини; 3239,33 грн. процентної складової (а.с. 4-9). Згідно зі статтею 1050 та частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За вимогами статей 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із статтею 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України, в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Разом із тим, статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною 1 статті 260 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.\~\~ Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як встановлено судом, кредитні кошти були надані відповідачу 23.01.2006 року. Відповідно до наданої представником позивача виписки з рахунку відповідача, останній платіж за кредитним договором зроблений відповідачем 15.09.2008 року, у січні 2010 року закінчився строк дії кредитної картки, а з даним позовом Банк звернувся до суду лише 25.03.2013 року (а.с.137). Виходячи з наведеного, суд вважає, що АТ КБ ПриватБанк пропущено строк позовної давності для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 23.01.2006 року. Посилання позивача на п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до яких договір є дійсним протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо протягом вказаного строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк, а отже Банком не пропущено строк позовної давності, суд не приймає до уваги з огляду на наступне. За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.01.2018 року у справі № 623/4578/15-ц. З огляду на зазначене, строк позовної давності відраховується з дня, коли Банку стало відомо про порушення його прав, тобто з часу, коли відповідач став порушувати умови кредитного договору, не внісши черговий платіж на погашення кредитної заборгованості. Враховуючи, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог АТ КБ ПриватБанк, у задоволенні позову необхідно відмовити у зв*язку із пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed