Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

24.11.2016 року позивач звернулася до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивує тим, що 24.04.2015 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].\~ Зазначає, що їм побудувати відносини в сімї на почуттях взаємної любові та поваги один до одного не вдалося. На даний час він має близькі стосунки з іншою жінкою, з якою пов'язаний взаємними почуттями та спільністю інтересів, має намір створити з нею нову сімю. Спільне життя з відповідачкою припинили два місяці тому, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільним бюджетом не повязані. Фактично вони є чужими людьми, з різними поглядами та уподобаннями, єдине що їх повязує це наявність спільної дитини. Позивач та відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, де вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, примирення вважає неможливим, з відповідачкою проживають за різними адресами з жовтня 2016 року, спорів про поділ майна та місце проживання дитини не мають; відповідачка також подала заяву, де просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, спору про поділ майна та місце проживання дитини не мають. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від\~ спільного життя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), який після розірвання шлюбу буде проживати з матірю. З позовної заяви вбачається, що підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, що призвело до розпаду сімї, припинення шлюбних стосунків. На даний час позивач має близькі стосунки з іншою жінкою, з якою пов'язаний взаємними почуттями та спільністю інтересів, має намір створити з нею нову сімю. Відповідач подала заяву, де вказала, що позов визнає, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони просять заходів щодо збереження шлюбу не вживати, зазначаючи, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні відносини, проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved