Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

26 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Приватбанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 04.06.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду і в справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. В позові [PERSON] зазначає, що 31 травня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинив виконавчий напис про стягнення з позивача на користь публічного акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором між сторонами № DNP0AO20120323 від 16.01.2003 року в сумі 52647, 2 доларів США, які за курсом НБУ еквівалентні 1 434 636 грн. 20 коп. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, а тому він не підлягає виконанню, з таких підстав. В порушення вимог п. 2 «Переліку документів нотаріусу для вчинення нотаріального напису», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, нотаріусу подано не оригінали, а копії документів. Всупереч положень цього ж самого пункту «Переліку…» нотаріусу надано не повний перелік документів, зокрема, не надано анкету-заяву, яка є невід'ємною частиною договору, а також графіку погашення кредитного ліміту, який є додатком № 1 до договору. В порушення статті 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безпірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, за спливом вказаного строку, про що свідчить отримання кредиту на картковий рахунок на строк у 60 місяців, а саме: до 16 січня 2008 року. І так як 17 січня 2008 року у фінансової установи виникло право відповідної вимоги, строк якої простирається до 17 січня 2011 року, між тим до нотаріуса з заявою банк звернувся лише 31 травня 2017 року, виконавчий напис не підлягає виконанню і з цих підстав. До порушень законодавства при вчиненні оспорюваного напису позивач відносить і вчинення виконавчого напису у відсутність документів, що підтверджують безпірність заборгованості, на користь чого свідчить той факт, що на час звернення до нотаріуса спливла давність пред'явлення вимог про виконання зобов'язань, в тому числі скорочена позовна давність, що не свідчить на користь безспірності заборгованості. У зв'язку з викладеним позивач просить про визнання виконавчого напису нотаріуса від 31.05.2017 року таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з'явився; його представник надав суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову і вирішення справи без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Наведені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність позивача і його представника. Представник відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з'явився з невідомих причин, заперечень проти позову не надав. За згаданих обставин зі згоди представника позивача, висловленої у його письмовій заяві, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалює про вирішення спору при заочному судовому розгляді. Треті особи, належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явилися; при цьому третя особа - приватний виконавець Сколибог О.С. - надав суду письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у його відсутність. Вказані обставини у відповідності до ст. 223 ЦПК України є підставою для розгляду справи без участі приватного нотаріуса, що вчинив оспорюваний напис, та приватного виконавця. З'ясувавши обставини справи і перевіривши їх наданими позивачем доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що 16 січня 2003 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № DNP0AO20120323 шляхом відкриття карткового рахунку (а. с. 10-11). 31 травня 2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. на підставі заяви публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 22.04.2017 року вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь фінансової установи заборгованості за кредитним договором від 16.01.2003 року за період з 16 січня 2003 року по 13 січня 2017 року у сумі 52647,2 доларів США, яку утворюють заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5377,02 доларів США, заборгованість за відсотками у розмірі 15908,83 доларів США, заборгованість з пені у розмірі 31361 долар США (а. с. 15). Відповідно до ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік таких документів встановлений Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року, згідно з яким для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як випливає, з заяви від 22.04.2017 року, на підставі якої відповідач звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, заборгованість за кредитом становлять 52647,2 доларів США, яку утворюють заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5377,02 доларів США, заборгованість за відсотками у розмірі 15908,83 доларів США, заборгованість з пені у розмірі 31361 долар США. Вказана заборгованість утворилася за період з 16 січня 2003 року по 13 січня 2017 року у сумі (а. с. 16). Як випливає з матеріалів справи, на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року, нотаріусу фінансовою установою надано копію кредитного договору, засвідчену виписку з особового рахунку боржника, вимогу про усунення порушень за кредитним договором, розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв'язку, копію довіреності представника ПАТ КБ «Приватбанк», копію паспорта представника ПАТ КБ «Приватбанк» (а. с. 11-16). При вирішенні спору суд погоджується з твердженнями позивача про те, що всупереч вимог «Переліку…» нотаріусу наданий не оригінал кредитного договору, а його копія, а також бере до уваги ту обставину, що договір між сторонами в силу п. 1.1., 6.6. цього договору формують власне договір, а також анкета-заява, що є невід'ємною частиною договору, графік погашення кредитного ліміту, що становить додаток № 1 до договору. Вказані елементи договору, які при вчиненні договорів приєднання становлять їхню невід'ємну частину, містять істотні умови договору, тому в силу положень «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку» повинні бути наданими нотаріусу на підтвердження безспірності вимог. Їхнє надання є необхідним як в інтересах дотримання вимог «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку», так і задля перевірки наявності складових, що утворюють грошове зобов,язання, а також їх величини, підстави їх стягнення, у відсутність інформації про які неможливо обчислити вірність нарахування неустойки у вигляді пені, встановити підстави для виникнення обов'язку сплати штрафів, перевірити вірність їх нарахування. Розрахунок заборгованості, як витікає із змісту оспорюваного виконавчого напису і письмового звернення кредитора до нотаріуса, охоплює період майже в чотирнадцять років (з 16 січня 2003 року по 13 січня 2017 року), що означає підстави для пред'явлення вимоги про застосування давності як для основного зобов'язання, так і для неустойки, для покладання якої на боржника встановлена скорочена давність і вартість якої більш ніж в п'ять разів перевищує заборгованість за основним зобов'язанням (31361,35 долар США пені порівняно з 5377,02 доларами США заборгованості за тілом кредиту). Наведені міркування не дають підстав для констатації безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, а це виключає вчинення виконавчого напису, оскільки саме безспірність заборгованості і є підставою для його здійснення. В силу ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безпірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З наведеного положення закону випливає, що лише надання документів на підтвердження безспірності заборгованості і той факт, що з моменту виникнення права вимоги пройшло не більше трьох років, є передумовою для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості. Вирішуючи спір на користь позивача, враховує суд і доводи позову про недотримання вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» в частині спливу строку, на який простирається право стягувача звернутися до натаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, про що свідчить отримання кредиту на картковий рахунок позивача на строк у 60 місяців, а саме: до 16 січня 2008 року. Наведене означає, що з 17 січня 2008 року у фінансової установи виникло право відповідної вимоги, строк якої простирається до 17 січня 2011 року. Між тим до нотаріуса банк звернувся лише 31 травня 2017 року, тому і ця передумова для вчинення виконавчого напису є недотриманою. Наведені судом міркування підкріплює зміст правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-0158цс15, відповідно до якої можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умов, що 1) нотаріусу надані всі необхідні документи, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; та 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Сукупності умов, які свідчили б про правильність здійснення виконавчого напису, фівнансовою установою дотримано не було, що є підставою для ухвалення рішення на користь позовних вимог.

Outcome: approved