Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

25 жовтня 2016 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що з червня 2003 року по травень 2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб розірвано за рішенням суду від 19.05.2010 року, сторони проживають окремо. Рішенням від 01.06.2010 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки, від сплати яких відповідач ухиляється. Позивач вказує, що відповідач з моменту розірвання шлюбу самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не допомагає, з дитиною не спілкується, участі у житті доньки не приймає. Позивач вказує, що вона вдруге вийшла заміж, разом з чоловіком проживає у Польщі, має там постійну роботу, житло, дитина ходить до школи, має друзів. Відповідач надавав дозвіл на виїзд дитини за кордон у період з 05 липня 2016 року по 04 липня 2017 року. Однак на даний час постало питання щодо продовження навчання дитини шестирічної Початкової школи в м. Зблево Польща, передбачений термін закінчення якої наступить у 2021 році. Позивач неодноразово в усній формі зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, однак відповідач не реагує. Позивач бажає забезпечити повноцінний розвиток та життя дитині, бажає, щоб дитина отримала гідну освіту, а тому просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини [PERSON], [INFO], за кордон до країни Республіка Польща без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини [PERSON], у період з 04.07.2017 року по 04.07.2021 року та надати позивачу дозвіл на оформлення документів на тимчасовий виїзд [PERSON], [INFO], за кордон до країни Республіка Польща без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON], на період з 04.07.2017 року по 04.07.2021 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем його проживання, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Будь-яких заяв, заперечень чи пояснень відповідач суду не надав. Представник третьої особи: служби у справах дітей Сумської міської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с.112). Зі згоди представника позивача, висловленій ним в судовому засіданні, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з з червня 2003 року по червень 2010 року (а.с. 16), від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.17) На даний час позивач перебуває у шлюбі з [PERSON], має прізвище [PERSON] (а.с. 15). Подружжя [PERSON] разом з дитиною [PERSON] проживають у [ADDRESS], мають підтвердження реєстрації на тимчасове проживання (а.с. 27-28). Між подружжям [PERSON] та громадянкою Польщі [PERSON] укладено договір найму житлового приміщення строком до 31.12.2017 року з можливістю продовження (а.с.22-24). Обидва з подружжя [PERSON] мають постійну роботу на території Республіки Польща, що підтверджено документально (а.с.18-19, 20-21). Дитина [PERSON] навчається у другому класі Комплексу публічних шкіл Публічної початкової школи з інтеграційними відділами ім. Вінцентія Квасневського в Зблево, має позитивну характеристику (а.с.29-31, 33). Як вбачається з довідки Публічної початкової школи з інтеграційними відділами ім. Вінцентія Квасневського в Зблево, передбачений термін навчання початкової школи наступить у 2021 році (а.с.33). Крім того, позивач надала суду копію попереднього договору, з якого вбачається, вона зобов'язалась працювати у рамках строкового трудового договору до 31.12.2021 року (а.с.63-64). Також позивачем надано фотокартки, що висвітлюють умови проживання сім'ї позивача за кордоном (а.с.65-74). Допитана в суді в якості свідка [PERSON], яка є матір'ю позивачки, пояснила, що батько дитини не приймає участі в її утриманні, що і вимусило доньку виїхати за кордон на заробітки. Донька з другим чоловіком та онукою проживають у Польщі, там вони тяжко працюють, але там кращий рівень життя. Дитина навчається у школі, вона займається спортом, знає чотири мови, має перспективи здобуття подальшої освіти. Батько дитини ненадійний, він то дає згоду на виїзд дитини, то категорично заперечує. Пояснює, що хоче, щоб його дитина проживала в Україні, а сам при цьому взагалі не спілкується з дитиною і ніяк не допомагає. У нього нова сім'я. Допитана в суді в якості свідка [PERSON], яка є подругою позивачки, пояснила, що [PERSON] вихала за межі України, щоб знайти роботу і дати дитині нормальне утримання і освіту. [PERSON] казала, що біологічний батько дитини не бажає давати дозвіл на виїзд, не зрозуміло чому, то каже дозволю, то не дозволю. Він ненадійна людина, його мало цікавить майбутнє доньки. Дитина успішно навчається у школі в Польщі, займається спортом, має друзів. Для дитини краще бути з мамою. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що позивач, турбуючись про виховання та утримання дитини, має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити навчання та проживання дитини, її розвиток, освіту, матеріальне забезпечення. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки позивач дійсно не отримала згоду відповідача на виїзд дитини за кордон шляхом оформлення нотаріально посвідченої згоди, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог про надання [PERSON] дозволу на тимчасовий виїзд [PERSON], [INFO], за кордон до країни Республіка Польща без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини [PERSON], у період з 04.07.2017 року по 04.07.2021 року, в супроводі матері [PERSON]. Крім того, суд також вважає необхідним задовольнити позовну вимогу про надання дозволу на оформлення документів на тимчасовий виїзд [PERSON], [INFO], за кордон до країни Республіка Польща без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON], на період з 04.07.2017 року по 04.07.2021 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивач понесені нею та документально підтверджені судові витрати в сумі 1102, 40 грн. На підставі ст. ст.150, 154 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: approved