Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

24.09.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначав, що 08.10.1983 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб про що Виконавчим комітетом Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис № 22. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини фактично припиненні з 2002 року, примирення та збереження сім`ї неможливе. Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва Нікітіна Д.Г. провадження у справі за позовом [PERSON] було відкрито. Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м.Миколаєва № 77 від 21.01.2019 року призначено повторний автоматичний розподіл справи в зв`язку із закінченням у судді Нікітіна Д.Г. п`ятирічного строку повноважень. Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею по справі призначено суддю Щербину С.В. Ухвалою судді Щербини С.В. від 28.01.2019 року справу було прийнято до провадження і призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 06.03.2019 року справу було призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, поважних причин неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08.10.1983 року сторони зареєстрували шлюб про що Виконавчим комітетом Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області було зроблено відповідний актовий запис № 22. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони з 2002 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved