Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

25 березня 2019 року [PERSON] (далі заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Зазначив, що його мати [PERSON], [INFO], тимчасово проживала у [INFO] у своєї дочки (його сестри), [PERSON], де 8 березня 2019 року померла. Після смерті матері [PERSON] міською лікарнею 11 березня 2019 року було видано лікарське свідоцтво про смерть серії 35 № 055381, котре не відповідає вимогам законодавства України, оскільки видане органом тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, що не створює правових наслідків. Після смерті матері відкрилася спадщина, але заявник не може її оформити, оскільки Шаргородським РВ ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у проведенні державної реєстрації смерті матері йому було відмовлено, у звязку з предявленням документу, форма якого не відповідає формі, визначеній у державних нормативних актах. [PERSON] просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], яка сталася 8 березня 2019 року у м. Євпаторія Автономної Республіки Крим. У судове засідання [PERSON] не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує, просить її задовольнити. Представник Шаргородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Вінницькій області у судове засідання не зявився, проте до суду надійшов лист від 26 березня 2019 року, у якому начальник відділу [PERSON] просить справу розглянути за відсутності представника відділу ДРАЦС. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зясувавши усі обставини справи та перевіривши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявні у справі докази, на які посилається заявниця як на підставу своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд установив наступне. [PERSON] народилася 26 червня 1935 року у с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується копією паспорта серії АА № 133027 (а.с. 5). Заявник [PERSON] народився 14 травня 1956 року у с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області. Його батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження І АМ №253974 (а.с. 7). Отже, судом установлено, що заявник є сином [PERSON] [PERSON] померла 8 березня 2019 року у місті Євпаторія Автономної Республіки Крим, що підтверджується медичним свідоцтвом про смерть серії 35 №055381, виданим [PERSON] районною лікарнею 11 березня 2019 року (а.с. 8). При зверненні до Шаргородського районного відділу ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з приводу державної реєстрації смерті [PERSON] та видачі свідоцтва про смерть зразка держави Україна, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки ним предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 8 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (а.с. 9). Статтею 293\~ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункут 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із ч. 1 ст.\~317\~ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Статтями 1,\~3 [PERSON]\~України «Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України» передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Тимчасово окупованою територією визначається :\~1)\~сухопутна територія\~Автономної Республіки\~Крим та\~міста Севастополя,\~внутрішні води\~України цих\~територій; 2)\~внутрішні морські\~води і\~територіальне море\~України навколо\~Кримського півострова,\~територія виключної\~(морської)\~економічної зони\~України вздовж\~узбережжя Кримського\~півострова та\~прилеглого до\~узбережжя континентального\~шельфу України,\~на які\~поширюється юрисдикція\~органів державної\~влади України\~відповідно до\~норм міжнародного\~права,\~Конституції та\~законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. Оскільки згідно із наведеним вище [PERSON] Республіка Крим та м. Севастополь визначено тимчасово окупованими територіями, то м. Євпаторія, де померла [PERSON], відноситься до населених пунктів, які знаходяться на тимчасово окупованій території. Факт смерті 8 березня 2019 року [PERSON] у місті Євпаторія Автономної Республіки Крим підтверджується медичним свідоцтвом про смерть серії 35 №055381 (а.с.8). При зверненні до Шаргородського районного відділу ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з приводу державної реєстрації смерті [PERSON] та видачі свідоцтва про смерть зразка держави Україна, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки ним предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 8 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (а.с. 9). З огляду на усе вище викладене, суд уважає встановленим факт смерті [PERSON]Я, [INFO], уродженки [INFO], що сталася 8 березня 2019 року у місті Євпаторія Автономної Республіки Крим. Відповідно до\~ст.\~9\~[PERSON] України «Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом . Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] було видано на тимчасово окупованій території, воно є недійсним і не створює правових наслідків, водночас, це свідоцтво підтверджує настання смерті [PERSON], а тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved