Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

25 лютого 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. Вказав, що діти знаходяться на його утриманні, а відповідач у січні 2015 року покинула сімю та виїхала у невідомому напрямку. З посиланням на ці обставини просив позбавити відповідача батьківських прав і стягнути з неї аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки. У судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не зявилася. Про причини неявки суду не повідомила. Позивач погодився на постановлення рішення у заочному порядку. Представники третьої особи райдержадміністрація просила вимоги задовольнити посилаючись на те, що відповідач безпідставно покинула дітей та на протязі тривалого часу не цікавиться їх життям. Прокурор також підтримав позовні вимоги виходячи з інтересів дітей. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників третьої особи, покази свідків, висновок прокурора, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 164 СК України мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом те, що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2009 року, який розірвали у судовому порядку 30 липня 2015 року. Від вказаного шлюбу у них є діти: син [PERSON], [INFO], і син [PERSON], [INFO]. У січні місяці 2015 року відповідач [PERSON] покинула сімю та виїхала з постійного місця проживання у невідомому напрямку. До цього часу жодного разу долею дітей не цікавилася. Діти залишилися проживати з батьком, тобто позивачем і знаходяться на його повному утриманні. Викладене підтверджується характеристикою сільського голови відносно відповідача, актом обстеження матеріально-побутових умов життя сімї сторін, а також свідченнями [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Розпорядженням райдержадміністрації від 20 серпня 2015 року вирішено визначити місце проживання малолітніх дітей сторін біля батька, тобто позивача Райдержадміністрація як орган опіки та піклування надала свій висновок, яким виражаючи турботу про долю дітей вважають за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо її дітей. Крім того, судом зясовано, що відповідач на початку 2015 року сама захворіла та свідомо заразила чоловіка і дитину хворобою, від якої ті лікувались у відповідній медичній установі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, а саме, не забезпечує їх виховання, харчування, медичний догляд, що негативно може вплинути на фізичний розвиток дітей як складову виховання, тривалий час. Більше ніж рік взагалі не спілкується з дітьми. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності є в причинному звязку з винною поведінкою відповідача [PERSON] і розцінюється судом як ухилення від виховання дітей і свідомого нехтування нею своїми обовязками, а тому суд вбачає наявність правових підстав щодо позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її дітей. В силу ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач не виконує своїх обовязків по утриманню дитини, не надає допомоги на її утримання. Позивач просить допомоги на утримання дітей від відповідача за рішенням суду у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку. Суд на підставі статей 181-183 СК України приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 25 лютого 2016 року і на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обовязковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць. З відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути на користь Держави судовий збір.

Outcome: approved