overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

25.03.2019 року заявник звернулася до Марківського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту народження, в обгрунтування якої посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON]. [INFO] у них у медичному закладі, розташованому у м. Луганську народилась дитина, дівчинка. З метою проведення реєстрації народження дитини 22.02.2019 року вона звернулася до Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Однак в реєстрації народження було відмовлено на підставі того, що документи, які потрібні для проведення державної реєстрації народження, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, просили розглянути справу за їх відсутності. Від Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області заперечень не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом установлено, що [INFO] на тимчасово окупованій території України, в м. Луганську, громадянка України [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], народила дитину, дівчинку. 07.02.2019 року на тимчасово окупованій території України у м. Луганську видано медичне свідоцтво (дублікат) про народження дитини. Батьком дитини є [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], Підтвердженням народження дитини є також медична документація (форма № 113/0), а саме обмінна карта пологового відділення. [PERSON] 22.02.2019 року звернулася до Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області з метою проведення реєстрації народження дитини, однак їй було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, які потрібні для проведення державної реєстрації народження дитини, а саме медичне свідоцтво про народження дитини було видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, суд вважає, що підстав для відмови у задоволенні заяви немає. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

25.03.2019 року заявник звернулася до Марківського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту народження, в обгрунтування якої посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON]. [INFO] у них у медичному закладі, розташованому у м. Луганську. народилась дитина, хлопчик. З метою проведення реєстрації народження дитини 16.03.2019 року вона звернулася до Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Однак в реєстрації народження було відмовлено на підставі того, що документи, які потрібні для проведення державної реєстрації народження, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, просили розглянути справу за їх відсутності. Від Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області заперечень не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом установлено, що [INFO] на тимчасово окупованій території України, в м. Луганську, громадянка України [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], народила дитину, хлопчика. [INFO] на тимчасово окупованій території України. у м. Луганську. виданt медичне свідоцтво про народження дитини № 106. Батьком дитини є [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], Підтвердженням народження дитини є також медична документація (форма № 113/0), а саме обмінна карта пологового відділення. [PERSON] 16.03.2019 року звернулася до Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області з метою проведення реєстрації народження дитини, однак їй було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, які потрібні для проведення державної реєстрації народження дитини, а саме медичне свідоцтво про народження дитини було видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, суд вважає, що підстав для відмови у задоволенні заяви немає. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

25.03.2019 року КП Кам`янської міської ради «Тепломережі» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] . В якій посилаються на те, що відповідач проживає у квартирі [ADDRESS] та користується послугами з централізованого опалення квартири, але не оплачують ці послуги , у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з січня 1996 року по лютий 2019 року у розмірі 27515,81 грн. Відповідач заборгованість не сплатив, тому підприємство звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості і судовий збір у розмірі 1921 грн. Представник позивача Плетінець С .О. в письмовій заяві підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, зазначивши , що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] з 25.03.2019 року по 04.10.2019 року до суду не з`явився, будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату судового розгляду, про поважні причини неявки не повідомили, відзиву на позовну заяву не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності не надано, тому суд вважає за можливе згідно зі ст..280 ЦПК України розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача Плетінець С.О. , дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] та користується послугами з централізованого опалення квартири, але щомісячно не сплачує за послуги згідно з вимогами Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів в Україні від 21.07.2005 року №630 , у зв`язку з чим за період з січня 1996 року по лютий 2019 року виникла заборгованість у розмірі 27 515,81 грн. Підприємсво вимагало [PERSON] сплатити заборгованість, але він цього не зробив, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь підприємства заборгованість по оплаті за теплопостачання у розмірі 27515,81 грн. Задовольнивши позовні вимоги, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

25.03.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають двох повнолітніх дітей, які проживають окремо. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні характери та погляди на життя. На даний час шлюб існує лише юридично. Подальше сумісне життя і збереження сімї неможливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву в якій просив справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти постановлення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечува. В підготовче судове засідання відповідач не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву в якій просила справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, прізвище після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] ». Проти постановлення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 24 травня 1996 року між сторонами зареєстровано шлюб Фрунзенським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 199. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

25.03.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Вікторівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в заяві зазначає, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин. 06.05.2019 року від позивача надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. 15.04.2019 року з Вікторівської сільської ради надходив лист за №82 з заявою про розгляд справи за відсутності її представника. З листа вбачається, що відповідач Вікторівської сільської ради не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи, що всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалів, яких достатньо для ухвалення рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.10.2012 року була зареєстрована смерть [PERSON] , яка настала [INFO] . Заява про прийняття спадщини була подана [PERSON] лише 09.09.2017 року. Відповідно до ст. 1270 ч. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за законом. Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З наданих документів вбачається, що 22.03.2013 року після смерті [PERSON] заяву про прийняття спадщини подала сестра позивача [PERSON] З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.11.2016 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . В листі від 09.09.2017 року за №1929/01-16 завідувач Любашівської районної державної нотаріальної контори зазначала, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась та інші спадкоємці з цього приводу не звертались. Викладене свідчить, що сестра позивача, померла [PERSON] , спадщину не оформила. У зв`язку з цим, позивач [PERSON] як спадкоємець [PERSON] не може оформити право власності на спадкове майно після смерті батька. З цих причин, позивач просить встановити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , якому він приходиться сином. З урахуванням зазначеного, суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

25.03.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 17.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №328, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Посилаючись на те, що сторони єдиною сім'єю перестали проживати через суперечки, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, роздільне проживання, виникнення відчуження, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

25.03.2019 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач не надає допомоги на утримання їх дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Тому, просить суд стягнути аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття. Позивач надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги зменшила та просила стягнути аліменти з відповідача на утримання сина в розмірі 1100 грн. щомісячно. Відповідач надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в сумі 1100 грн. [PERSON] являється батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В порушення вимог ст. 180 СК України, відповідач не допомагає утримувати свого сина, добровільно не надає матеріальної допомоги на його утримання, хоча повинен, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~25.03.2019 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 09.04.2014 року, шлюбні відносини з відповідачем припинені через непорозуміння, подальшого сумісного життя і збереження сім`ї не бажає. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та постановити заочне рішення. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. \~ \~ \~ \~09.04.2014 року між сторонами було укладено шлюб. Шлюбні відносини припинили через постійні сварки та непорозуміння, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

25.03.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду і до повноліття дитини. Позов обґрунтовано тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сама не взмозі забезпечити належний рівень життя дитині. Батько дитини здоровий, інших утриманців немає, тому спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 25.03.2019 року відкрито провадження у справі. В судове засідання від позивачки надійшла заява до суду про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі (а.с. 17). Відповідач також надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/4 частини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується змістом свідоцтва про народження дитини (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками цього обовязку визначаються за домовленістю між батьками. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Мати та батько мають рівні обовязки щодо утримання дітей. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю. Домовленість між батьками щодо матеріального утримання дитини відсутня. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.03.2019 року і до досягненням дитиною повноліття. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

25.03.2019 року представник позивача подав до суду даний позов, у якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що шлюб між ними було зареєстровано 19.08.1978. Спільне життя не склалось через різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки та відсутність взаєморозуміння. Протягом тривалого часу сторони разом не проживають, подружні стосунки між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу неможливе. Почуття любові та поваги втрачено. 29.03.2019 року у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 29.08.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначалась до судового розгляду. 20.12.2019 року розгляд справи відкладався для повторного виклику відповідача. Сторони у судове засідання не з`явились. Позивачка подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що проти заочного розгляду справи не заперечує. За місцем зареєстрованим проживання відповідача надсилались копії ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками та судові повістки про виклик у судові засідання. Відповідач належно повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Однак останній у судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та відзиву не подав. Тому суд на підставі ст.280 ЦПК України провів заочний розгляд справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши заяву позивачки, оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 1978 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №2770. Судом встановлено, що сімейне життя в сторін не склалося, вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім`ї є неможливе та суперечитиме інтересам позивачки та моральним засадам суспільства. Тому шлюб між ними слід розірвати. Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідача у користь позивачки слід стягнути сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved