Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

24 вересня 2021 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, за ствердженням позивача, подружнє життя у сторін не склалося, мають різні погляди на життя, несумісні характери, втратили почуття поваги та любові один до одного, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства і тому позивач просить розірвати шлюб, розглянути справу без його участі, стягнути з відповідачки на свою користь сплачений ним судовий збір. Ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року провадження у справі було відкрито та визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у вимогах позовної заяви просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Відповідачка до початку судового засідання надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, зазначивши, що позов визнає повністю та просить задовольнити позовні вимоги та відновити їй дошлюбне прізвище. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім`ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 квітня 2012 року у виконавчому комітеті Димитрівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис №02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.04.2012. Сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . За ствердженням позивача, яке відповідачка не спростувала, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна, набутого у шлюбі, а також щодо місця проживання спільної дитини, між сторонами немає. Клопотань про надання часу для примирення від сторін не надійшло. Як вбачається з ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка не заперечувала проти задоволення позову. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин розірвання шлюбу між сторонами не буде суперечити правам та законним інтересам сторін, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, оскільки відповідачка позов визнала до початку судового розгляду, позивач має право на повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та оскільки позивач просив не стягувати з відповідачки судовий збір, то решта не підлягає стягненню з відповідачки. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.104-105, 110-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved