Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

24 лютого 2021 року позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. В квартирі окрім неї зареєстрована її донька [PERSON] ,\~яка з\~1999\~року \~ у\~вказаній квартирі\~не проживає,\~ особистих речей не має, комунальні послуги не оплачує та не бере участь в її утриманні. Наявність реєстрації відповідачці в квартирі створює для неї додаткові витрати та перешкоджає позивачці у користуванні та розпорядженні своєю власністю. Вважаючи, що відповідачка втратила право користування вказаним житлом, просить визнати її такою. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 06 листопада 1996 року, посвідченого 11 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Демко М.Л. З копії\~особового рахунку\~№ [NUMBER] \~виданого ЖКП\~«Азовжитлокомплекс» \~від 15\~лютого 2019\~року вбачається,\~що \~в квартирі\~ [ADDRESS] \~ зареєстровані: [PERSON] , 1973 року народження, [PERSON] , 1951 року народження, [PERSON] , 1950 року народження. Згідно акту про фактичне проживання від 03 лютого 2021 року, виданого ОСББ «Московська 30/18» вбачається, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] проживає одна. Згідно ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Відповідно до ст.ст.317, 321 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно з вимогами\~ст.150 ЖК України, ст.383 ЦК України\~громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.319\~Цивільного кодексу\~України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405\~Цивільного кодексу\~України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірної квартири понад рік. Приймаючи до уваги те, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , а відповідачка, будучи зареєстрованою у вказаній квартирі, але фактично не проживаючи в ній, перешкоджає позивачці у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачці [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачці [PERSON] судовий збір у сумі 908 грн., сплачений ню при подачі позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією.

Outcome: approved