Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

24 жовтня 2016року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Шахта №1 Нововолинська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював у ДП «Шахта №1» НВ» ДП «Волиньвугілля» електрослюсарем підземним 4-го розряду дільниці №2. 04 травня 2016 року був звільнений з вищевказаного підприємства, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням чисельності працівників з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Належні йому на день звільнення з роботи кошти були виплачені лише 24 червня 2016 року. Враховуючи, що його середньоденний заробіток становив 283,30 грн., а за період з 04 травня 2016 року по 17 серпня 2016 року минуло 80 робочих днів, просить суд стягнути з відповідача в свою користь 22664 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав. Представник відповідача Новосад Ю.М. у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 10 листопада 2016 року подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно копії трудової книжки, позивач [PERSON] був звільнений з ДП «Шахта №1 Нововолинська» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням чисельності працівників з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку (а.с.3-4). Відповідно до довідки ДП «Шахта №1 Нововолинська» №1150/14 від 03 жовтня 2016 року середньоденна заробітна плата позивача становила 283,30 грн. (а.с.6). У судовому засіданні встановлено, що відповідач виплатив позивачу суми належні йому при звільнені лише 17 серпня 2016 року (а.с.5). Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року та від 11 червня 2014 року. Міністерство соціальної політики України своїм листом N10846/0/14-15/13 встановило порядок розрахунку норми тривалості робочого часу на підприємстві у 2016 році, згідно якого у червні - 20 робочих днів; у липні -21 робочих днів. Таким чином, суд задоволює позов частково і стягує з відповідача «Шахта №1 «Нововолинська»» в користь [PERSON] 20397,60 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05 травня 2016 року (наступний день після звільнення) по 17 серпня 2016 року включно, з розрахунку 283,30 грн. (середньоденний заробіток [PERSON].) х 72 (робочі дні за вищевказаний період). Також, суд стягує з відповідача «Шахта №1 «Нововолинська» в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved