overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

24 лютого 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що з 19 листопада 2011 року до 13 лютого 2014 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу має неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не з'явилася, але від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутністю, позов підтримує. Відповідач в судовому засіданні був відсутнім, як вбачається з його заяви просить слухання справи проводити за його відсутністю, позов визнає. Дослідивши надані суду докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 листопада 2011 року сторони зареєстрували шлюб. 13 лютого 2014 року шлюб між ними розірвано, про що свідчить копія рішення Валківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2014 року. Від спільного життя в сім'ї народилася дитина: [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 20 квітня 2012 року Старомерчицькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис №12. Відповідно до довідки Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області №94 від 04 лютого 2015 року, дитина - [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою. З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

24 лютого 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання сторони не з'явилися, у поданих письмових заявах просилисправу слухати за їх відсутності, позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2013 року (а.с. 3). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. За твердженнями позивача через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з лютого 2015 року. Поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

24 лютого 2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 21.07.2012 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Малопобіянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Від даного шлюбу у подружжя є син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила провести розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить провести розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], від шлюбу є син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивачка не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, примирення між подружжям є неможливим оскільки позивачка наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач подав заяву про те, що не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Судові витрати становлять 243,60 грн. і розприділяються відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

24 лютого 2015 року позивачка [PERSON]. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2007 року, від якого мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач від утримання неповнолітньої дитини ухиляється, добровільної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює в Донецькій ДП «ВК «Краснолиманська», має стабільний дохід, а тому позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.08.2007 року між сторонами по справі було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 376 (а.с. 2). Від шлюбу мають неповнолітню дитину неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою, та знаходиться на її утриманні (а.с. 3,4). Відповідач від утримання неповнолітньої дитини ухиляється, добровільної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює в ДП «ВК «Краснолиманська», має стабільний дохід. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач до суду не надав доказів неможливості виплати аліментів на утримання дитини, будучи працездатною особою, на утриманні інших осіб не має; стан здоров'я дітей позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

24 лютого 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 07.09.1991 року. З 2000 року сторони припинили спільне життя, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, що стосується сімейного життя та взаємовідносин подружжя, відносини між ними поступово погіршувалися. Спільного господарства сторони не ведуть. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Була не проти винесення по справі заочного рішення. У судове засідання відповідач не з'явився, за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином та від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.09.1991 року у Семенівській селищній раді Близнюківського району Харківської області (мовою оригінала: «Семеновский с/с Близнюковского района Харьковской области»), актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

24 лютого 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів і розбіжності у поглядах на життя. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивачка не з`явилась, однак, подала до суду заяву про підтримання своїх позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності, однак з`явився в судове засідання, покинувши його до закінчення розгляду справи, не заперечуючи проти розірвання шлюбу та заперечуючи проти залишення позивачки шлюбного прізвища. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 25 листопада 1978 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки припинили і на протязі п`яти років проживають окремо. Згідно з тексту позовної заяви майнового спору між сторонами немає. Отже, поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку про те, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з тексту позовної заяви позивачка виявила бажання залишити шлюбне прізвище, що є її правом. Отже, з врахуванням вищезазначених вимог закону позивачці слід залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

24 лютого 2015 року позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2005 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя не склалося, подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю, у зв'язку з чим між ними постійно виникають суперечки та скандали. Понад два роки, подружжя разом не проживає, спільного господарства не веде, не спілкується. Вказуючи на те, що шлюб носить формальний характер, а подальше збереження сім'ї суперечитиме її інтересам, просила суд шлюб розірвати. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, позов визнав. Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 23 грудня 2005 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 389, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Судом встановлено, що сторони близько двох років разом не проживають та спільного господарства не ведуть, а отже сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, що відповідачем у заяві про розгляд справи без його участі та визнання позову, не заперечувалося. Суд вважає, що за таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін ,що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного, ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

24 лютого 2015 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що сімейне життя не склалося, шлюбні відносини вони припинили, разом не проживають. Діти проживають з нею. Позивачка під час розгляду справи позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 01 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.5). Як убачається з копій свідоцтв про народження, в шлюбі сторони мають двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). В даний час сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, примирення не досягли, кожен з них не бажає зберегти сім'ю. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

24 лютого 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебувала в фактичних шлюбних стосунках від яких мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач про сім'ю не піклується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, при цьому позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Суд вважає можливим справу розглянути заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі перебувала в фактичних шлюбних стосунках від яких мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про встановлення батьківства, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2003 року, зроблено запис №120, відповідач [PERSON] визнаний батьком дитини [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

24 лютого 2015 року позивач ПАТ АБ«Укргазбанк» звернулось до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання прийняття спадщини, звернення стягнення на майно отримане в спадщину. В обгрунтування позовної заяви посилається на те, що 18 квітня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», що підтверджується статутом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» та свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01№374085, виданим 12.06.2009 року в порядку заміни, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про заміну свідоцтва про державну реєстрацію №1 073 105 0038 000210), в особі начальника відділення № 46 ВАТ АБ «Укргазбанк» [PERSON] (надалі-Банк) та [PERSON] (надалі - Позичальник), був укладений Кредитний договір № 46/10-п/08/Д (надалі - Кредитний договір). За умовами п.1.1. Кредитного договору, Банк відкрив Позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США 00 центів на термін з 18 квітня 2008 року по 17 квітня 2020 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом виходячи з 12,5 % річних. Згідно ст. 3.1.1 Кредитного договору надання кредитних коштів здійснюється з позичкового рахунку шляхом перерахування на поточний рахунок № 2620660237.840 в АБ «УКРГАЗБАНК». МФО 320478, за умови отримання Банком, у термін не менше як за один банківський день до дати видачі коштів в межах кредитної лінії, попередньої письмової заяви Позичальника та підтвердження банком намірів про видачу кредитних коштів в рахунок кредитної лінії згідно зазначеної заяви Позичальника.

Outcome: approved