Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

25 вересня 2019 року [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовна заява мотивована тим, що 02 листопада 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дитину, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.. Просила суд позовні вимоги задоволити в повному обсязі.. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Сторони з 02 листопада 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 02.11.2006 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 12 червня 2007 року. Встановлено, що дитина проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Спірні правовідносини сторін виникли із сімейних відносин та регулюються нормами Сімейного кодексу України. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як зазначено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вищенаведені обставини дають підстави суду зробити висновок про наявність правових підстав для задоволення позову. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Також, суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved