Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

25.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, штрафу, пені, неустойки, три відсотки річних, відсотків за користування чужими грошовими коштами та збитків. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» уклало з ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» та [PERSON] в якості поручителя договір про фінансовий лізинг № 00002528, відповідно до якого позивач зобов'язався надати у розпорядження відповідача ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Tiguan 2/0 TSI, 2010 року виробництва, шасі № [NUMBER], а останній зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів відповідно до договору згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину договору, що складалася з авансового платежу в розмірі, що становить еквівалент 7234,00 доларів США, та з лізингових оплат в еквіваленті 839,23 доларів США, які підлягали сплаті протягом 60 місяців. Позивач передав об'єкт лізингу у користування ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» 14 грудня 2010 року, що підтверджується підписаним з боку позивача та товариства, актом прийому-передачі до договору. Відповідач ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» відповідно до положень п. 6.1 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невід'ємну частину договору, зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування. Відповідно до п. 6.5 умов лізингу щомісячний платіж здійснюється на рахунок, зазначений позивачем, не пізніше дати вказаної у плані відшкодування, тобто 15 (го) числа кожного місяця. Відповідно до п. 12.9 умов лізингу, у разі дострокового припинення договору з боку позивача, ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» зобов'язався повернути об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу позивача впродовж 10 робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення. Згідно із п. 13.1 умов лізингу у випадку відмови ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» від повернення об'єкту лізингу або затримки у такому поверненні, позивач має право вилучити об'єкт лізингу. При цьому, на підставі п. 13.6 умов лізингу, ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» зобов'язався відшкодувати позивачу будь-які витрати, пов'язані із конфіскацією об'єкту лізингу. У випадку прострочення платежів за договором, згідно із п. 8.2 умов лізингу відповідач зобов'язався сплачувати штрафні санкції. Зокрема, такі штрафні санкції включали: пеня у розмірі 10 % річних від суми невиплаченої суми за кожен день прострочення до повного виконання відповідачем зобов'язань (п. 8.2.1 умов лізингу); компенсація будь-яких витрат, понесених позивачем, зокрема витрати на юридичні послуги, судові та позасудові процедури з метою стягнення сум, не сплачених відповідачем у відповідності до договору (п. 8.2.3 умов лізингу). Зазначив, що ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» порушив вимоги чинного законодавства та умови договору і перестав виконувати свої зобов'язання за договором про фінансовий лізинг, не сплативши частково лізинговий платіж за квітень 2012 року. Відповідно до п. 8.3.1 умов договору, якщо ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж 10 робочих днів, позивач має право надіслати товариству першу платіжну вимогу в письмовій формі. Якщо ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту першої вимоги, позивач надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 днів із зазначенням нагадування, що після завершення строку здійснення оплати, за умови не здійснення оплати, договір підлягає розірванню за пунктом 12.6.1. Сторони погоджуються, що невиконання зобов'язань після надіслання другої платіжної вимоги означає, що ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим договором. Таким чином, відповідно до п. 8.3.1 позивач надіслав ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» перше нагадування про несплату від 04.05.2012 року та друге нагадування про несплату від 16.05. 2012 року. Третє нагадування про несплату було направлено ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» 07.06.2012 року. Так як всі конверти з нагадуванням повернулися, то позивачем було направлено третє нагадування 18.06.2012 року повторно ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро». 03.07.2012 року позивачем було підготовлено для ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» та [PERSON] повідомлення про розірвання договору та повернення об'єкту лізингу, та сплату заборгованості за договором. Дані повідомлення було направлено 03.07.2012 року та 05.07.2012 року відповідно. 25.07.2012 року конверт з повідомленням про розірвання договору і від відповідачів повернувся позивачу за терміном зберігання. Таким чином, позивач вважає цю дату - датою розірвання договору фінансового лізингу. Згодом позивачем направлялись повідомлення про необхідність сплати заборгованості додатково, а саме: 03.07.2012 року, 17.07.2012 року, 01.08.2012 року, 07.08.2012 року, 04.09.2012 року. В цей період ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» продовжував користуватися об'єктом лізингу, порушуючи строк його повернення та не сплачуючи відповідні лізингові платежі. В зв'язку з чим, позивач був змушений ініціювати вилучення об'єкта лізингу в примусовому порядку, шляхом оформлення виконавчого напису нотаріуса та проведення виконавчих дій. Внаслідок вжитих заходів, позивачу вдалось повернути об'єкт лізингу лише 24.01.2013 року, про що свідчить акт прийому-передачі транспортного засобу. ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» за період з 16.04.2012 року по 24.01.2013 року (день повернення автомобіля) зобов'язаний сплачувати лізингові платежі. Але оплата таких лізингових платежів з боку ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» здійснювалась лише частково та невчасно. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов'язань за договором про фінансовий лізинг просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро», [PERSON], в якості поручителя, було укладено договір про фінансовий лізинг №00002528, відповідно до якого позивач зобов'язався надати у розпорядження ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Tiguan 2/0 TSI 2010 року виробництва, шасі №[NUMBER], а ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів відповідно до договору згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину договору, що складалася з авансового платежу в розмірі, що становить еквівалент 7234,00 доларів США, та з лізингових оплат в еквіваленті 839,23 доларів США, які підлягали сплаті протягом 60 місяців. Позивач передав об'єкт лізингу у користування ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» 14 грудня 2010 року, що підтверджується підписаним з боку позивача та ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» актом прийому-передачі до договору. Відповідач відповідно до положень п. 6.1 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невід'ємну частину договору, зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування. Відповідно до п. 6.5 умов лізингу щомісячний платіж здійснюється на рахунок, зазначений позивачем, не пізніше дати вказаної у плані відшкодування, тобто 15 (го) числа кожного місяці. Відповідно до п. 12.9 умов лізингу, у разі дострокового припинення договору зі сторони позивача, відповідач зобов'язався повернути об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу позивача впродовж 10 робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення. Згідно із п. 13.1 умов лізингу у випадку відмови відповідача ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» від повернення об'єкту лізингу або затримки у такому поверненні, позивач має право вилучити об'єкт лізингу. При цьому, на підставі п. 13.6 умов лізингу, відповідач зобов'язався відшкодувати позивачу будь-які витрати, пов'язані із конфіскацією об'єкту лізингу. У випадку прострочення платежів за договором фінансового лізингу, згідно із п. 8.2 умов лізингу відповідач зобов'язався сплачувати штрафні санкції. Зокрема, такі штрафні санкції включали: пеня у розмірі 10 % річних від суми невиплаченої суми за кожен день прострочення до повного виконання відповідачем зобов'язань (п. 8.2.1 умов лізингу); компенсація будь-яких витрат, понесених позивачем, зокрема витрати на юридичні послуги, судові та позасудові процедури з метою стягнення сум, не сплачених відповідачем у відповідності до договору (п. 8.2.3 умов лізингу). Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1. ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ч. 2 ст. 806 ЦК України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Ст. 785 ЦК України встановлює, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Встановлено, що відповідач ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» порушив вимоги чинного законодавства та умови договору, переставши виконувати свої зобов'язання за договором фінансового лізингу, не сплативши частково лізинговий платіж за квітень 2012 року. Відповідно до п. 8.3.1 умов договору про фінансовий лізинг, якщо відповідач ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж 10 робочих днів, позивач має право надіслати йому першу платіжну вимогу в письмовій формі. Якщо він не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту першої вимоги, позивач надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 днів із зазначенням нагадування, що після завершення строку здійснення оплати, за умови не здійснення оплати, договір підлягає розірванню за пунктом 12.6.1 сторони погоджуються, що невиконання зобов'язань після надіслання другої платіжної вимоги означає, що ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим договором. Відповідно до п. 8.3.1 умов договору позивач надіслав відповідачу ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» перше нагадування про несплату від 04.05.2012 року та друге нагадування про несплату від 16.05. 2012 року. Третє нагадування про несплату було направлено відповідачу ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» 07.06.2012 року. Так як всі конверти з нагадуванням повернулися, то позивачем було направлено третє нагадування 18.06.2012 року повторно відповідачу ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро». 03 липня 2012 року позивачем було підготовлено для відповідачів ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» та [PERSON] повідомлення про розірвання договору та повернення об'єкту лізингу, та сплату заборгованості за договором. Дані повідомлення було направлено 03.07.2012 року та 05.07.2012 року. 25.07.2012 року від відповідачів повернувся конверт з повідомленням про розірвання договору з відміткою за терміном зберігання. Таким чином, вказана дата є датою розірвання договору фінансового лізингу. Згодом позивачем направлялись повідомлення про необхідність сплати заборгованості додатково, а саме: 03.07.2012 року, 17.07.2012 року, 01.08.2012 року, 07.08.2012 року, 04.09.2012 року, що підтверджується матеріалами справи. Встановлено, що у вказаний період відповідач ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» продовжував користуватися об'єктом лізингу, порушуючи строк його повернення та не сплачуючи відповідні лізингові платежі. В зв'язку з чим, позивач був змушений ініціювати вилучення об'єкта лізингу в примусовому порядку, шляхом оформлення виконавчого напису нотаріуса та проведення виконавчих дій. Внаслідок вжитих заходів, позивачу вдалось повернути об'єкт лізингу лише 24.01.2013 року, про що свідчить акт прийому-передачі транспортного засобу. Відповідач ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» за період з 16.04.2012 року по 24.01.2013 року (день повернення автомобіля) зобов'язаний сплатити лізингові платежі. Але оплата таких лізингових платежів з його сторони здійснювалась лише частково та невчасно. Отже, заборгованість по не виплаченим лізинговим платежам складає 23375,13 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по лізинговим платежам в сумі 23375,13 грн. Крім того, згідно п. 8.2 договору у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються наступні санкції - штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані Порше Лізинг Україна: еквівалент 15 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 доларів США за третю вимогу. Після того, як відповідачем ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» було не виконано свій обов'язок щодо сплати лізингового платежу згідно графіку платежів 16.04.2012 року, позивач був змушений направляти вимоги та нагадування. Таким чином загальна сума штрафів за направлення вимог згідно п.п. 8.2.2 договору складає: 1678,32 грн., що підтверджується розрахунком та підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Згідно із п. 3 ч. 1. ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання відповідно до ст. 549 ЦК України. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як погоджено сторонами договором, відповідно до п. 8.2.2 умов лізингу передбачені штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 10% річних за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, позивач має право на стягнення пені за весь період прострочення, а не тільки за півроку. Відповідно до розрахунку наданого позивачем пеня становить 3634,37 грн. Розрахунок наданий позивачем є вірним, а тому може бути взятим судом до уваги при вирішенні даної справи по суті. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів пені в сумі 3634,37 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів подвійної плати за користування річчю згідно ст. 785 ЦК України в сумі 128646,44 грн., то слід зазначити наступне. В силу ст. 785 ЦК України у період прострочення з передачі об'єкту стягується в якості неустойки подвійна плата за час користування річчю за весь час прострочення. Згідно розрахунку наданого позивачем, розмір неустойки складає 128646,44 грн., та підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Позивач також просив стягнути солідарно з відповідачів 3% річних в сумі 1037,81 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно із ч. 2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. При цьому три проценти річних відповідно до ст. 625 ЦК України за своєю правовою природою є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею. Таку позицію займає і судова практика (зокрема таке розуміння 3 % річних закріплено у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 19 серпня 2003 року). Відповідно до розрахунку наданого позивачем розмір 3% річних становить 1037,81 грн. та підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Крім того, ст. 1214 ЦК України встановлює, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 ЦК України). У свою чергу ст. 536 ЦК України передбачає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. При цьому, проценти за користування чужими грошовими коштами мають зовсім іншу правову природу, ніж 3 % відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки проценти за користування чужими грошовими не є відповідальністю за порушення цивільно-правового зобов'язання і необхідність їх сплати може виникнути навіть без порушення цивільно-правового зобов'язання. Таким чином, за наявності підстав мають стягуватися і 3 % річних як відповідальність за порушення зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК України, так і проценти за користування чужими грошима у випадку утримання чужих грошових коштів без належної правової підстави. Не виконавши вчасно грошові зобов'язання у розмірі основної суми заборгованості відповідно до договору про фінансовий лізинг №00002528, відповідач ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» фактично утримував грошові кошти, належні позивачу без достатньої правової підстави, отже користувався чужими грошовими коштами. Проте договором та законом розмір процентів за користування чужими коштами за період прострочення виконання грошового зобов'язання не встановлений. У такому разі відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України за аналогією повинна застосовуватися ст. 1048 ЦК України, згідно з якою, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Протягом існування заборгованості відповідача ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» щодо виконання грошових зобов'язань за договором, облікова ставка НБУ становила: в період з 15 вересня 2012 року по 10 червня 2013 року 7,5 %; в період з 10 червня 2013 року по 13 серпня 2013 року 7 %; в період з 13 серпня 2013 року 6,5 %. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, загальна сума процентів за користування чужими коштами складає 2591,77 грн. та даний розрахунок враховується судом при вирішенні даної справи, оскільки він є вірним. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів процентів за користування чужими коштами в сумі 2591,77 грн. Позивач також просив стягнути солідарно з відповідачів витрати на правову допомогу згідно п. 8.2.3 договору про фінансовий лізинг в сумі 36740,00 грн. Згідно із ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має, зокрема, право відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом та вимагати повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках. Відповідно до п. 2. ст. 7 зазначеного закону, лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. У зв'язку із систематичним порушенням договору з боку відповідача, несплатою лізингових платежів відповідно до плану відшкодування, несплатою відшкодування витрат позивача відповідно до умов договору, позивач відмовився від договору і висунув вимогу про сплату відповідачем заборгованості за договором, а також про повернення об'єкта лізингу, про що позивач проінформував ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» листом (вимогою). При цьому, у своїй вимозі позивач встановив строк для сплати заборгованості впродовж 3 днів, та для повернення об'єкту лізингу впродовж 10 днів з дня доставки вимоги за адресою відповідача, що підтверджується копія повідомлення про вручення листа (вимоги). Проте, відповідач ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» всупереч умовам договору та приписам чинного законодавства не виконав обґрунтовані вимоги позивача, не сплатив заборгованість, не передав у визначений строк об'єкт лізингу позивачу і надалі всіляко ухилявся від повернення об'єкта лізингу. У зв'язку із цим, позивач зазнав значних матеріальних збитків. За таких обставин позивач з метою зменшення своїх збитків та відновлення своїх порушених прав на повернення об'єкту лізингу, звернувся до спеціалізованої організації ТОВ «ОРУМ» та юридичної компанії ТОВ «ІКСПОІНТ» для забезпечення здійснення виконавчого напису на договорі фінансового лізингу, повернення об'єктів лізингу у примусовому порядку та стягнення заборгованості в судовому порядку. Виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 13 вересня 2012 року, реєстр. № 2371, що підтверджується належним чином засвідченої копією виконавчого напису. Звернення до ТОВ «ОРУМ» та юридичної компанії ТОВ «ІКСПОІНТ» для вчинення виконавчого напису, розшуку майна боржника призвели до витрат позивача. Ці витрати підтверджуються наступними документами: Витрати на юристів ТОВ «ОРУМ»: рахунок фактура № 11-0912 від 07.09.2012 року на суму 4800,00 грн.; акт № 11-0912 здачі-прийняття (надання) послуг на суму 4800,00 грн.; платіжне доручення № 50002794 від 10.09.2012 року про сплату 4800,00 грн. з відміткою банку; рахунок-фактура № 10-0113 від 24.01.2013 року на суму 25140,00 грн.; акт № 10-0113 здачі-прийняття (надання) від 24.01.2013 року на суму 20950,00 грн.; платіжне доручення 3 50005594 від 29.01.2013 року на суму 25140,00 грн. з відміткою банку; рахунок фактура № 06-0213 від 08.02.2013 року на суму 800,00 грн.; акт № 06-0213 здачі-прийняття (надання послуг) від 08.02.2013 року на суму 800,00 грн.; платіжне доручення 50005896 від 13.02.2013 року на суму 800,00 грн. з відміткою банку. Витрати на юристів ТОВ «ІКСПОІНТ»: рахунок-фактура № 680 від 20.11.2013 року на суму 6000,00 грн.; акт виконаних робіт на суму 6000,00 грн.; платіжне доручення № 50042900 від 22.11.2013 року про оплату 6000,00 грн. з відміткою банку. Отже, загальна сума вказаних витрат складає 36740,00 грн. та підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Позивач також просив стягнути з відповідачів збитки, пов'язані з неповерненням об'єкта лізингу після розірвання договору лізингу в сумі 41032,05 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно з п. 12.9 договору у разі припинення лізингу лізингоодержувач зобов'язаний повернути об'єкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані до головного офісу Порше Лізинг Україна впродовж 10 (десяти) робочих днів від дати одержання відповідного запиту. Проте, незважаючи на вимоги позивача повернути об'єкт лізингу, ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» в порушення умов договору продовжував користуватися ним і не повернув у визначені строки. В зв'язку з чим позивач був змушений ініціювати та провести вилучення об'єкта лізингу в примусовому порядку, шляхом оформлення виконавчого напису нотаріуса та проведення виконавчих дій. Внаслідок всіх вжитих заходів, об'єкт лізингу був повернутий 24.01.2013 року, про що свідчить акт прийому-передачі транспортного засобу. Враховуючи специфіку фінансового лізингу та те, що основним прибутком позивача є саме отримання лізингових платежів за договорами про фінансовий лізинг та у зв'язку з тим, що відповідач не повернув об'єкт лізингу у визначені строки та продовжував незаконно ним користуватись й надалі в період з 19.07.2012 року по 24.01.2013 року, позивачу було завдано реальних збитків. Відповідно до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В даному випадку, наявними є всі чотири умови для відповідальності відповідача ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро», а саме: протиправна поведінка відповідача, яка проявилась у неналежному виконанні ним зобов'язання з повернення об'єкта лізингу; наявність збитків - за умови належного виконання умов договору позивач за період з 01.08.2012 року по 24.01.2013 року повинен був отримати дохід в розмірі 41032,05 грн. (лізингові платежі, які повинні були сплачені за період користування об'єктом лізингу в період з 01.08.2012 року по 24.01.2013 року); причиною не отримання позивачем доходу є саме неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором; вина боржника. Таким чином, відповідачі, як солідарні боржники, зобов'язані відшкодувати позивачу збитки в розмірі несплачених лізингових платежів за період з 01.08.2012 року по 24.01.2013 року, що складає 41032,05 грн. Детальний розрахунок суми заборгованості додається до цієї позовної заяви. Також, позивач зазначає, що внаслідок вилучення об'єкту лізингу не всі збитки позивача були відшкодовані за рахунок його наступної реалізації. Це пов'язане, в першу чергу, із природнім зменшенням вартості об'єкту лізингу у зв'язку із його використанням, а також із коливанням ринкових цін на автомобілі. Проте, відповідно до п. 12.9 умов лізингу, після вилучення об'єкту лізингу відповідач був зобов'язаний компенсувати будь-яку різницю між ринковою вартістю автомобіля та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до плану відшкодування. Об'єкт лізингу було продано 25 квітня 2013 року за ціною 114680,59 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу/поставки автомобіля від 25.04.2013 року та актом прийому-передачі автомобіля від 25.04.2013 року. Як зазначено у Національному стандарті № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10 вересня 2003 року, ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла зі знанням справи, розсудливо без примусу. При цьому, відповідно до підпункту 14.1.219. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах. Відповідно до положень п. 135.5.14 Податкового Кодексу України, до прибутку зараховуються суми коштів (інших видів компенсації), отримані платником податку як оплата товарів (виконаних робіт, наданих послуг), відвантажених у період перебування такого платника на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, з яких не був сплачений єдиний податок, включаються до доходу (без урахування сум податку на додану вартість, що надійшли у вартості таких товарів (виконаних робіт, наданих послуг) у звітному податковому періоді отримання таких коштів (інших видів компенсації). Таким чином, дохід від реалізації об'єкта лізингу, який фактично отримав позивач є ринковою вартістю (ціною) об'єкта лізингу. Різниця між ринковою вартістю та сумою несплачених лізингових платежів на момент вилучення об'єкту лізингу складає 117870,04 грн. та підлягає сплаті відповідачами на підставі п. 12.9 договору. Таким чином, через порушення зобов'язань ТОВ «В.К.Ф. Редуктор Агро» за договором, відповідачі, як солідарні боржники, мають відшкодувати позивачу збитки, що складаються із упущеної вигоди, що фактично є різницею між ринковою вартістю (ціною) та сумою несплачених лізингових платежів Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача суми сплаченого судового збору 3566,06 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved