Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

25 вересня 2020 року представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя. У своїх остаточних позовних вимогах представник позивача посилався на те, що 25 вересня 1999 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації одружень м. Миколаїв актовий запис №922. У період шлюбу подружжям [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти було придбано наступне майно: 1.житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] ; 2.транспортний засіб автомобіль вантажний бортовий МАЗ 53366 д/н [NUMBER] vin [NUMBER] , шасі [NUMBER] , 1994 року випуску; 3.транспортний засіб автомобіль вантажний бортовий КАМАЗ 53212 д/н [NUMBER] номер шасі [NUMBER] , \~ \~ \~ \~ [NUMBER] , \~ \~ \~ \~1990 року випуску; 4.причіп бортовий-Е, марки ГКБ 8352 д/н [NUMBER] , vin [NUMBER] , шасі [NUMBER] , 1986 року випуску Шлюб між Сторонами розірвано відповідно до рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2017 року. Оскільки майно зареєстровано за відповідачем, то позивач не має документів на це майно, що б посвідчували право власності і не має можливості повноцінно розпоряджатися належним їй майном. Так як вищевказане майно було набуте під час шлюбу подружжям, то відповідно воно є спільною власністю і позивачу належить 1/2 частка у цьому майні. Посилаючись на вищевикладене представник позивача просив суд, поділити спільне майно подружжя та визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частку. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов визнавши за його довірителем право власності на Ѕ частку у спільному майні подружжя. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що дійсно спірне майно було набуте відповідачем у шлюбі з позивачем та просив суд вирішити спір у відповідності до норм цивільного та сімейного законодавства. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 25 вересня 1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації одружень м. Миколаєва, (актовий запис № 922), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області №482/2026/17 від 20.12.2017 року, яке набрало законної сили 22.01.2018 року. Як видно із досліджених судом письмових доказів, за час спільного життя, подружжям [PERSON] та [PERSON] було придбано житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області №2-674 від 09.06.2004року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим РКП «Новоодеське районне бюро технічної інвентаризації» №8892894 від 09.11.2005 року. Як видно із вищевказаного витягу право власності на вказаний будинок було зареєстровано за [PERSON] . Як видно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 20.07.2016 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на транспортний засіб - КАМАЗ 53212 д/н [NUMBER] номер шасі [NUMBER] , [NUMBER] , 1990 року випуску. Також згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 16.03.2013 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на транспортний засіб - причіп бортовий-Е, марки ГКБ 8352 д/н [NUMBER] , vin [NUMBER] , шасі [NUMBER] , 1986 року випуску. Крім того згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 16.03.2013 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на транспортний засіб - МАЗ 53366 д/н [NUMBER] vin [NUMBER] , шасі [NUMBER] , 1994 року випуску З наведеного видно, що спірне майно було набуто відповідачем в період перебування у шлюбі з [PERSON] , а отже воно є об`єктом їх спільної сумісної власності. Так згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми , хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 61СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. \~ \~ \~ \~Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1, 2 ст. 68 СК - розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Припис ч.1 ст.69 СК закріплює право дружини та чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Оскільки угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу сторони не досягли спір може бути вирішений судом (ч. 1 ст. 71 СК). За загальним правилом ч. 1 ст. 70 СК, та відповідно до 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до абз. 1 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до абз. 1 п. 24 вище вказаної Постанови Пленуму ВСУ, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до частини 3 статті 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки будь-яких доказів існування домовленостей між сторонами щодо майна, а також інших обставин для відступлення від засад рівності часток подружжя сторонами не надано, суд вважає, що їх частки у спільному майні є рівними. Зважаючи на те, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а також інше майно: транспортний засіб автомобіль вантажний бортовий МАЗ 53366 д/н [NUMBER] vin [NUMBER] , шасі [NUMBER] , 1994 року випуску; транспортний засіб автомобіль вантажний бортовий КАМАЗ 53212 д/н [NUMBER] номер шасі [NUMBER] , \~ \~ \~ \~ [NUMBER] , \~ \~ \~ \~1990 року випуску; причіп бортовий-Е, марки ГКБ 8352 д/н [NUMBER] , vin [NUMBER] , шасі [NUMBER] , 1986 року випуску є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] то позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю то на її користь з [PERSON] підлягають стягненню 10261грн. 20 коп. документально підтверджених судових витрат з яких, 840грн. 80коп. судового збору за подачу позову, 9000грн. витрат на правничу допомогу, 420грн. 40коп. судового збору за забезпечення позову. Згідно ч.7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved