Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

25.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому зазначила, що 26 жовтня 2002 року року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб, зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 553. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2013 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини і кошти на утримання позивача, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] щомісячно по ? частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач в у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що він не має постійного заробітку та з огляду на це не має можливості сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом з матеріалів справи встановлено, що сторони 26 жовтня 2002 року уклали шлюб, зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 553. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2013 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини і кошти на утримання позивача, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 3 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, на даний час сторони проживають окремо, відповідач добровільно не надає кошти на утримання дружини. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Outcome: partial