Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

24 квітня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті її матері залишилося спадкове майно, в тому числі, у виді вищевказаного житлового будинку. Вона спадщину прийняла та за оформленням спадкових прав звернулася до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на це майно. Позивачка вказує, що дані про мати як власника вказаного будинку занесено до погосподарської книги, однак за життя правовстановлюючого документу на це майно мати не отримала, що нині перешкоджає позивачці в оформленні спадкових прав, тому вона була змушена за захистом своїх прав звернутися до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач Новомиколаївська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на вище вказаний житловий будинок визнала та просила справу розглянути у відсутність їх представника. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що за даними свідоцтва про народження [NUMBER] та копії свідоцтва про шлюб [NUMBER], підтверджуються родинні відносини між позивачкою та [PERSON] як доньки та матері відповідно (а.с. 7-8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року, про що виконкомом Новомиколаївської сільської ради Жовтневого району здійснено актовий запис про смерть за № 13 від 07.06.2013 року (а.с. 9). За відомостями Новомиколаївської сільської ради, на час смерті [PERSON] мешкала сама (а.с. 10). За даними спадкової справи, заведеної Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області, єдиною спадкоємицею, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] є її донька - позивачка по справі [PERSON] Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються листом нотаріуса від 25.03.2014року № 279/02-14, яким [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно (а.с. 19). Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вказує позивачка, правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок її мати не одержувала. Однак, за даними витягу погосподарської книги, головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] була зазначена [PERSON] (а.с. 17, 18). За даними технічного паспорту вказаного будинку, останній 1947 року побудови (а.с. 12-15). Згідно відомостей Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за вищевказаною адресою об'єкти самочинного будівництва відсутні, власність не зареєстрована (а.с. 16). Відсутні відомості щодо власника вказаного майна і у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 22-23). Однак, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка діяла до затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056, реєстрації в БТІ підлягали лише будинки, які розташовані в містах та селищах міського типу. Виходячи із положень Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 115 від 19 січня 1976 року право власності на жилий будинок підтверджувалось саме записом в погосподарчій книзі. У той час реєстрації нерухомого майна в сільській місцевості в БТІ не була передбачена нормативними актами. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про власність», що діяв на час набуття спадкодавцем прав щодо вказаного житлового будинку, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (1963 року), громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу також не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. За такого суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набула прав власника на це нерухоме майно, однак зі зміною законодавчих норм належно свої права на нього не оформила. Виходячи з загальних положень дії законодавчих актів у часі, право власності [PERSON] на це майно із зміною законодавчих норм не припинилося, проте відсутність правовстановлюючого документу перешкоджає оформленню спадкових прав її спадкоємцем. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З наведеного, та встановивши, що відповідно до положень ст.ст. 1262, 1268, 1269 ЦК України, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], проте через вищевказані обставини позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права, встановивши належність вище вказаного майна спадкодавцю, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved