Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

26.09.2014 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], 3-тя особа Служба в справах дітей Харківської районної державної адміністрації, в якому позивач просить суд виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], 2009 року народження, [PERSON] з квартири [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого поширюється на адресу зазначеної квартири. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, пояснивши, що за виконавчим написом нотаріуса звернено стягнення на предмет іпотеки, яким є квартира відповідачів. При проведенні оцінки квартири для її реалізації експерт не має доступу до квартири для проведення оцінки майна з причин супротиву відповідачів, що не надає можливості продажу предмету іпотеки, тому представник позивача просить суд позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, причин неявки суду не повідомлено, тому суд розглянув справу за відсутності відповідачів. Представник 3-ї особи в судове засідання повторно не з'явився, причин неявки суду не повідомлено, тому суд розглянув справу за відсутності представника 3-ї особи. Вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача та дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним повністю відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. 19 листопада 2008 року між сторонами укладено договір позики на суму 27600 доларів США, які позивач передав відповідачу. В забезпечення зобов'язань по договору займу укладено договір іпотеки від 19 листопада 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON] реєстровий № 5814. Предметом іпотеки є квартира, що розташована в [ADDRESS], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]. 29.07.2013 року винесено постанову про призначення експерта у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1986 від 20.12.2009 року. Згідно витягу про виконавче проводження № 17179998 на теперішній час виконавче провадження щодо звернення стягнення на предмет іпотеки зупинено. Згідно з вимогами ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Крім того, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічна норма міститься і в ст. 109 ЖК України, але має дещо інший зміст. Так зазначеною нормою встановлено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Копією рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 червня 2014 року та копією ухвали апеляційного суду від 15 липня 2014 року встановлено наявність спору між сторонами про умови договору позики, при цьому оскаржено дії нотаріуса щодо видачі виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження. Цей факт, незважаючи на те, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, свідчить про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається не шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, а в примусовому порядку. Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку про те, спірна квартира придбана не на підставі банківської позики, кредитор та заставодержатель (позивач) не є банківською установою, позивачем надавалась позика не для придбання спірної квартири, що є предметом іпотеки. В такому випадку виселення осіб відбувається за правилами ч. 2 ст. 109 ЖК України з наданням іншого приміщення, оскільки єдиним виключенням із цього правила є звернення стягнення на жилі приміщення, що були придбані особами, які підлягають виселенню, за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Слід також зазначити, що оскільки виселення відбувається в примусовому порядку і не шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, підставою для виселення відповідачів в даному випадку може бути не початок процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а перехід права власності на предмет іпотеки до іншої особи в процесі реалізації предмету іпотеки, тобто завершення процедури стягнення. До моменту позбавлення власника квартири права власності, власник майна на підставі ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а його члени сім'ї на підставі ч. 1 ст. 405 ЦК України вправі користуватися квартирою. Слід також зазначити, що порядок виселення із зняттям з реєстраційного обліку законом не передбачений. Процедура зняття з реєстрації згідно положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є самостійними правовідносинами, які в даному випадку можуть ґрунтуватися на наявності рішення про виселення, що набрало законної сили. Отже, ухвалювати рішення про зняття з реєстраційного обліку без наявності спору з приводу відмови зняття осіб з реєстраційного обліку - за законом не можливо. Як свідчать матеріали справи спір щодо знаття відповідачів з реєстраційного обліку відсутній. Підсумовуючи наведене суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, тому суд повністю відмовляє в задоволенні позовних вимог, в яких позивач просить суд виселити відповідачів з квартири [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого поширюється на адресу зазначеної квартири і на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати відносить за рахунок позивача.

Outcome: dismissed