Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

25.12.2014 року заявник [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою про усиновлення малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Мотивував свою заяву тим, що з 17.07.2014 року перебуває в шлюбі з громадянкою [PERSON], яка має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батько дитини - [PERSON], позбавлений батьківських прав відносно сина згідно рішення суду. Заявник вказує, що має з малолітнім гарні стосунки, дитина його дуже любить, називає батьком, водночас, [PERSON] піклується про [PERSON], створює належні умови для його життя та розвитку, а також підтримки здоров'я, оскільки дитина є інвалідом. Зазначає, що матір дитини проти усиновлення не заперечує, крім того, наявний позитивний висновок з даного питання Органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. Також [PERSON] посилається на те, він має постійне місце проживання в м. Києві, стабільних дохід, позитивні характеристик за місцем роботи, шкідливі звички відсутні, не обліку у психоневрологічному чи наркологічному диспансері не перебуває. За таких обставин, просив суд ухвалити рішення про усиновлення [PERSON] [PERSON]; змінити прізвище, ім'я та по-батькові усиновленої дитини на «[PERSON]»; змінити дату та рік народження дитини; внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. 28.01.2015 року [PERSON] пождав заяву про уточнення позовних вимог та просив змінити прізвище, ім'я та по-батькові усиновленої дитини на «[PERSON]», а дату народження з «[INFO]» на «[INFO]», решту вимог залишити без змін. [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані і є такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав . Згідно ч. 1 ст. 208 Сімейного кодексу України усиновленою може бути дитина. Відповідно до ч. 4 ст. 218 Сімейного кодексу України згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім'ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Згідно ч. 2 ст. 226 Сімейного кодексу України дитина, яка усиновлена, має право на таємницю, в тому числі і від неї самої, факту її усиновлення. Відповідно до статей 217, 219 Сімейного кодексу України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків, яка має бути безумовною. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Відповідно до ч. 1 ст. 219 Сімейного кодексу України, усиновлення дитини проводиться без згоди батьків, якщо вони позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Відповідно до ст. ст. 3, 4, 5, 7 Сімейного кодексу України кожна особа має право на проживання в сім'ї. Сім'я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. За положеннями ст. 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ст. 211 Сімейного кодексу України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п'ятнадцять років. Статтею 224 цього Кодексу визначено вичерпний перелік обставин, які мають істотне значення і які враховує суд при ухваленні рішення про усиновлення, а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідносини особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров'я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Судом достовірно встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 24.05.2011 року. (а.с. 8) 31.10.2013 року громадянка [PERSON] змінила ім'я на [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені Серія [NUMBER] від 31.10.2013 року. (а.с. 19) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.07.2014 року, яке набрало законної сили 11.08.2014 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітнього [PERSON]. (а.с. 10-12) 17.07.2014 року громадянка [PERSON] та громадянин України [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER]. (а.с. 18) Як вбачається з заяви, [PERSON] має з малолітнім [PERSON] гарні стосунки, дитина його дуже любить, називає батьком, водночас, [PERSON] піклується про дитину, створює належні умови для його життя та розвитку, бажає його усиновити. Як встановлено з нотаріально завіреної заяви громадянки [PERSON] від 15.12.2014 року, остання надає свою згоду на усиновлення свого сина [PERSON] своїм чоловіком [PERSON]. (а.с. 9) Згідно Висновку Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №100-12453 від 24.12.2014 року, було встановлено, що сім'я заявника та [PERSON] разом проживають в будинку, що належить батькові останньої на праві власності, в родині, крім малолітнього [PERSON] також виховується старша донька [PERSON] та спільний з заявником син. Для повноцінного розвитку та проживання малолітнього за місцем мешкання всі умови створено, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов. [PERSON] має постійне місце роботи, регулярний дохід, за станом здоров'я у особи будь-які протипоказання для усиновлення відсутні, до кримінальної відповідальності не притягався. На підставі всього викладеного, Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації прийшов до висновку про доцільність усиновлення малолітнього [PERSON] вітчимом [PERSON], оскільки вказане відповідає інтересам дитини. (а.с. 3-4) Відповідно до ч.1 ст. 212 СК України, не можуть бути усиновлювачами особи, які:1) обмежені у дієздатності;2) визнані недієздатними;3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені;4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім'ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини;5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері;6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами;7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу);8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я;9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини;10) були засуджені за злочини проти життя і здоров'я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів;11) за станом здоров'я потребують постійного стороннього догляду;12) є особами без громадянства;13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Як вбачається з Довідки №735-01122014/00200 від 03.12.2014 року, [PERSON] до кримінальної відповідальності на території України не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. (а.с. 13) Згідно Довідки №12 від 20.11.2014 року [PERSON] працює в ТОВ «Книга роду» на посаді Генерального директора та отримує заробітну плату в розмірі 3 800,00 грн., дохід є стабільним. (а.с. 14) Відповідно до Висновку про стан здоров'я особи від 17.12.2014 року, наданого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Голосіївського району м. Києва, медичні протипоказання щодо усиновлення у [PERSON] відсутні. (а.с. 20) Як вбачається з Акту обстеження житлово-побутових умов за адресою [ADDRESS], та підтверджується іншими та матеріалами справи, [PERSON] має постійне місце проживання за вищевказаною адресою, в будинку, що належить батькові дружини на праві власності згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. (а.с. 6, 17) Таким чином, в судовому засіданні не встановлено будь-яких підстав, передбачених ст. 212 Сімейного кодексу України, відповідно до яких усиновлення не проводиться. Відповідно до ч.1 ст. 229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір'ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Згідно ч. 2 ст. 231 Сімейного кодексу України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Відповідно до ч.1 ст. 230 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання змінити відомості про місце народження та дату народження дитини. Згідно ч. 1 ст. 233 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про доцільність задоволення заяви [PERSON] про усиновлення малолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки вказане відповідає інтересам дитини. За таких обставин, вимога заяви є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 255 ЦПК України судові витрати по провадженню справи покладаються на заявника та не підлягають відшкодуванню. Згідно викладеного та

Outcome: approved