overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

24 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем до моменту відкриття спадщини, зокрема факту постійного проживання його зі спадкодавцем [PERSON] до дня її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Вимоги мотивує тим, що його баба [PERSON] померла [INFO] . Після смерті останньої відкрилася спадщина. При житті спадкодавець склала заповіт на ім`я заявника, яким заповіла належну їй земельну ділянку площею 2,05 га, кадастровий номер 0720583400:05:001:0245, розташовану згідно з планом меж земельної ділянки на території Лудинської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Однак при зверненні заявника до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, отримав відмову з роз`ясненням, що свідоцтво про право власності на спадщину на майно спадкодавця неможливо видати, оскільки до смерті спадкодавця він мав зареєстроване місце постійного проживання не разом з [PERSON] , через що не може підтвердити факт постійного проживання зі спадкодавцем, а тому повинен був подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з дня відкриття спадщини. Оскільки заяви про прийняття спадщини [PERSON] не подав, він вважається таким, що не прийняв спадщини. Наголосив, що заповідаючи йому земельну ділянку, [PERSON] висловила бажання, щоб заявник доглянув її до смерті. Тому фактично з квітня 2014 року до дня смерті [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] з родиною заявника і вони вели спільно господарство. Оскільки бабуся потребувала фізичної допомоги, заявник здійснював догляд за нею. Просить встановити вищевказаний факт, що необхідний йому для прийняття спадщини. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] заяву підтримали, просили її задоволити з наведених підстав. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали суду заяву в якій просять справу розглядати у їхню відсутність, ствердили, що [PERSON] постійно проживав з [PERSON] на час відкриття спадщини після неї в квартирі [ADDRESS] . Не заперечують щодо задоволення заяви [PERSON] . Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу у Волинській області Башинської Л.П. від 22.02.2021 № 10/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилась. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , які ствердили, що покійна [PERSON] до моменту смерті постійно проживала разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність спору про право матеріальне і встановлює факт постійного проживання зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини, а саме, факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] до моменту відкриття спадщини, зокрема до дня її смерті - [INFO] за адресою: [ADDRESS] , що передбачено ст. 315 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

24 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт того, що диплом [NUMBER] , виданий на прізвище, ім`я, по батькові [PERSON] , [INFO] , дійсно належить [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви зазначила, що помилка в написанні її прізвища, імені та по батькові в дипломі, перешкоджає у здійсненні її прав на працевлаштування, що стало підставою для звернення до суду для встановлення даного факту. Заявниця в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином. Подала до суду письмову заяву про розгляд її заяви у її відсутність, заяву підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду надійшла заява представника - головного спеціаліста юрисконсульта відділу представництва інтересів в судах та інших органах юридичного управління Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області Галуші П.В., в якій просить здійснювати судовий розгляд у відсутність представника заінтересованої особи, проти задоволення заяви не заперечує. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, у зв`язку з чим в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснено в п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали. Враховуючи те, що судом беззаперечно встановлено, що диплом Серії [NUMBER] , виданий 04.07.1989 року [PERSON] , дійсно належить [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями паспорта, карткою платника податків, диплому Серії [NUMBER] , виданого 04.07.1989 року, то зазначений факт, що має юридичне значення, необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

24 грудня 2020 року [PERSON] , місце проживання якого: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , останнє відоме місце проживання якої: [ADDRESS] , про розірвання шлюбу, мотивуючи заявлені вимоги тим, що він перебуває у шлюбі з відповідачем з 01 листопада 2019 року, від шлюбу дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між сторонами поступово були припинені, і вони з цього часу проживають окремо, спільне господарство не ведеться, у зв`язку з чим за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сім`ю немає. На даний час питання поділу спільного майна не ставляться. Оскільки відповідачка в категоричній формі відмовляється разом з ним подавати заяву про розірвання шлюбу до органів РАЦС,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

24 грудня 2020 року Млинівським районним судом ухвалено рішення у даній цивільній справі, яким позов [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним задоволено. Заповіт, складений [PERSON] 16 жовтня 2018 року та посвідчений приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Моісєєвою А.В. - визнано недійсним. Разом з тим, при ухваленні рішення не вирішено питання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] сплаченого нею судового збору в сумі 768,40 гривень. Згідно до вимог п.п.1,3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; не вирішено питання про судові витрати. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено, що в підтвердження сплати судового збору в сумі 768,40 гривень позивачем приєднано оригінал такої квитанції (а.с. 1). Отже, питання про розподіл сплачених позивачем коштів судового збору підлягає вирішенню згідно п.1 ч.1 ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

24 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в позовній заяві зазначила, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 листопада 2010 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 399. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Вважає, що сім`ю зберегти не можливо. Дитина залишається мешкати з позивачем, спору щодо спільного майна немає. У зв`язку з наведеним просить шлюб між нею і [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулась з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 20 листопада 2010 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області,\~актовий запис\~№ 399 (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 3), яка згідно довідки КП «СЕЗ Костянтинівської міської ради» від 14 грудня 2020 року зареєстрована із батьками за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть, не пов`язані спільним побутом. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, її намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Майнового спору сторонами не заявлено. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами розпався, існує лише формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, а тому його слід розірвати. Відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. \~Приймаючи\~до уваги\~викладене,\~ суд дійшов висновку про те, що сім`я\~ [PERSON] фактично розпалась,\~ її подальше збереження\~ суперечить\~інтересам сторін,\~а також інтересам неповнолітньої дитини, які мають\~істотне значення,\~тому шлюб\~між [PERSON] та [PERSON] \~слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд також вважає за необхідне позивачеві, за її заявою, залишити право іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

24 грудня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 20 грудня 2017 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подала. Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов підтримує. Відповідач у судове засідання подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 20 грудня 2017 року Шевченківський районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 2571. Подружні відносини\~подружжя припинило,\~спільне господарство\~не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Згідно із\~частиною першою\~статті 24\~Сімейного кодексу\~України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

24 грудня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд скасувати арешт з квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , що був накладений 19 січня 2016 року Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, номер запису про обтяження 12956646 ( спеціальний розділ). В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 19 січня 2016 року Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області було накладено арешт на все майно боржника в межах суми стягнення, що належить [PERSON] . Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] та йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на спадкове майно , а саме вищезазначену квартиру накладено арешт. Відповідно листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління юстиції ( м. Харків) позивачу надано відповідь про відмову у наданні довідки щодо наявності обтяжень по нерухомому майну за адресою: [ADDRESS] з підстав того, що він не є стороною виконавчого провадження для отримання інформації по виконавчим документам. У відзиві, наданому відповідачем на адресу суду 06 січня 2021 року, відповідач просить розглядати справу за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. В обґрунтування відзиву вказує на те, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 49843007 з виконання виконавчого листа № 623/2455/15-ц, виданого 03.11.2015 року Ізюмським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь Ізюмського комунального підприємства теплових мереж заборгованості за надані послуги з теплопостачання в сумі 15667,00 грн. 19.01.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та одночасно з відкриттям виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Перевіривши майновий стан та встановивши відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, оскільки суми заборгованості було недостатньо для звернення стягнення на нерухоме майно,13.04.2017 року державним виконавцем,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

24 грудня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 26 червня 2013 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 26 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 800 (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

24 грудня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 182, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені починаючи з серпня 2020 року. Сім`я розпалась остаточно, подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач у перше судове засідання не з`явилася, проте від неї до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] », а судові витрати просить стягнути з відповідача на її користь. Відповідач у перше судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Наслідки ст.206 ЦПК України йому роз`яснені. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, Серії [NUMBER] , актовий запис № 182 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.9). Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейно - шлюбні стосунки подружжя припинені, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

24 грудня 2020 року представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України, адвокат Панасюк О.М, звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ суму сплаченого відшкодування в розмірі 29006,49 грн., витрати на встановлення розміру збитку в розмірі 1600,00 грн.,суму сплаченого судового збору в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову вказано, що 12.08.2019 року з вини відповідача [PERSON] , яка керувала автомобілем «ТОУОТА», д/н [NUMBER] , в с. Грибівка Овідіопольського району була скоєна дорожньо - транспортна пригода (ДТП), внаслідок чого автомобіль «ТОУОТА», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] отримав пошкодження. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.08.2019 року. На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Тому власник пошкодженого автомобіля, [PERSON] , з метою отримання відшкодування, звернувся до позивача з відповідною заявою. Відповідно до висновку №50118 вартість відновлювального ремонту, внаслідок пошкодження автомобілю «ТОУОТА», д/н [NUMBER] , складає - 34459,54 грн. Витрати позивача на встановлення розміру збитку склали 1600,00 грн.

Outcome: approved