Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

25 квітня 2016 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення з [PERSON] на її користь аліментів щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1\~000,00 грн. до досягнення дитиною повнолітня та на її утримання у розмірі 1\~000,00 грн. до досягнення малолітнім [PERSON] трьох років. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що не працює і перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла 3-річного віку. Відповідач добровільно не бере участі в утриманні дитини, яка проживає разом з нею та постійно потребує догляду і матеріальних витрат тощо. У судове засідання позивач не зявилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав та не повідомив про поважні причини неявки. За викладених обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази\~ \~ подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а. с. 8), і відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобовязані його утримувати до досягнення ним повноліття. Згідно з ч.1 ст.184 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Тобто, однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов'язання обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоровя або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання свого неповнолітнього сина. Судом також встановлено, що малолітній [PERSON] не досяг 3-річного вікуі проживає разом зі своєю матірю, яка не працює та перебуває у декретній відпустці по догляду за ним. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 800,00 грн. щомісячноі у розмірі 600,00 грн. на утримання позивача щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

Outcome: partial