Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

26 квітня 2017 року представник Комунального закладу охорони здоровя «Обласний протитуберкульозний диспансер № 3» [PERSON]М звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, заінтересована особа [PERSON], в якій вказано, що [PERSON] в березні 2015 року встановлено діагноз вперше діагностований туберкульоз легень, в звязку з чим він отримував лікування в КЗОЗ «Обласний протитуберкульозний диспансер № 3» (далі КЗОЗ «ОПТД № 3») з 12 березня 2015 року по 10 липня 2015 року. 10 липня 2015 року [PERSON] переведений до протитуберкульозного санаторію «Шарівка», де перебував до 10 січня 2016 року, а з 21 серпня 2016 року по 05 жовтня 2016 року перебував на лікуванні в протитуберкульозному санаторії «Володимирський». Під час перебування в санаторних закладах хворий зловживав алкогольними напоями та порушував режим санаторного закладу. Рішенням Центральної лікарсько-консультативної комісії (ЦЛКК) 24 березня 2015 року хворому встановлено діагноз мультирезистентний туберкульоз легень інфільтративний. 21 березня 2016 року рішенням МСЕК [PERSON] визнано інвалідом 2 групи. В звязку з прогресуванням туберкульозу, хворого повторно 22 грудня 2016 року госпіталізовано до ОПТД № 3, де він перебуває і по-теперішній час. Однак, в період перебування в стаціонарі хворий зловживає алкогольними напоями, порушує режим медичного закладу, медичні рекомендації не виконує, часто буває відсутнім у диспансері. [PERSON] є бактеріоносієм та несе небезпеку зараження туберкульозом для оточуючих. 02 березня 2017 року [PERSON] консультований лікарем психіатром-наркологом, під час обстеження якого було встановлено, що хворий зловживає спиртними напоями, а тому хворому встановлено діагноз: F10.20. та рекомендовано направити його на примусове спеціалізоване лікування до Обласної психіатричної лікарні № 1. В добровільному порядку хворий бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу, хоча йому доведено до відома, що він є розповсюджувачем небезпечної хвороби. Вимоги протиепідемічного режиму\~[PERSON]\~не виконує. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 29 березня 2017 року № 25 [PERSON] має основний діагноз - мультирезистентний туберкульоз легень інфільтративний, в звязку з чим він потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці\~. Оскільки [PERSON] створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби, а в Обласній психіатричній лікарні № 1 є змішане психо-туберкульозне відділення для лікування хворих на туберкульоз та алкоголізм, [PERSON] просила госпіталізувати [PERSON] до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» терміном на три місяці для примусового лікування хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу. Представник заявника [PERSON] у судове засідання не зявилася, до суду надала заяву, в якій на задоволенні вимог наполягала в повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутності. [PERSON] у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується судовою розпискою, останній надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутність заперечень проти задоволення заяви КЗОЗ ОПТД № 3. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до висновку ЛКК ОПТД № 3 від 29 березня 2017 року № 25 [PERSON] має основний діагноз - мультирезистентний туберкульоз легень інфільтративний. Хворий є бактеріовиділювачем, створює загрозу зараження туберкульозом для оточуючих, потребує примусової госпіталізації для лікування хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в умовах стаціонару КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці (а.с. 4). Наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу, алкоголізм, небажання [PERSON] проходити лікування та діагностику підтверджується копією виписки з його амбулаторної карти № 037399, етапним епікризом з історії хвороби № 2016/177, копіями доповідних та листа огляду спеціалістом, з яких вбачається, що у [PERSON] виявлено заразну форму туберкульозу легень, однак, останній ігнорує вимоги медперсоналу пройти лікування, зловживає алкогольними напоями (а.с. 5, 6, 7). Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 11 ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, ухиляється від лікування, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 і постановлення рішення про примусову госпіталізацію хворого до Обласної психіатричної лікарні № 1 для примусового лікування строком на три місяці.

Outcome: approved