Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

26.07.2016 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позові позивач вказав, що 37/100 та 26/100 частки домоволодіння за адресою [ADDRESS] належать на праві власності [PERSON]. 02.09.2013 року [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла мені усе її майно, що буде їй належати на день смерті і на що позивач за законом матиме право. Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Войтовською Ж.Ф. та зареєстровано в реєстрі за №807. [PERSON] померла [INFO], після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 26/100 та 37/100 часток домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Позивач звернувся до Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Машкової С.М. для оформлення спадкових прав та отримання Свідоцтва про право на спадщину на майно за законом. Проте приватним нотаріусом у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 26/100 частки домоволодіння за адресою [ADDRESS], [PERSON] було відмовлено, оскільки державна реєстрація права власності на зазначену квартиру проведена не була. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як встановлено судом, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були співвласниками будинку за адресою, [ADDRESS], даний житловий будинок належав їм на праві власності у наступних частках, [PERSON] 26/100 (13/50), [PERSON] 37/100 та мені 37/100 частин житлового будинку. 05 лютого 1999 року померла [PERSON]. Після неї відкрилась спадщина на 26/100 (13/50). Судом Заводського району м. Миколаєва прийнято рішення від 17.02.2015 року згідно якого за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], на 13/50 (26/100), часток домоволодіння [ADDRESS] 02 вересня 2013 року [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла позивачу усе її майно, що буде їй належати на день смерті де б вона не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також все те, що їй буде належите на день смерті і на що позивач за законом матиме право. Даний заповіт посвідчений Войтовською Ж.Ф., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, та зареєстровано в реєстрі за №807. 29 грудня 2015 року [PERSON] померла, свідоцтво про смерть серія [NUMBER]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 37/100 які належали їй на праві власності, та 13/50 (26/100), частини домоволодіння, які вона прийняла в спадщину після [PERSON] Позивач звернувся про прийняття спадщини до нотаріуса, з'ясувалося що [PERSON] не зареєструвала за собою право власності на 13/50 (26/100), часток домоволодіння в Реєстраційній службі Миколаївського міського управлінні юстиції в Миколаївській області, за рішенням Заводського суду м. Миколаєва №2/487/722/15 від 17.02.2015 року. Рішення набрало законної сили 02 березня 2015 року. На даний час зареєструвати рішення Заводського суду після смерті [PERSON] не можливо. Нотаріусом у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] було відмовлено, оскільки державна реєстрація права власності на зазначену квартиру, відповідно до вимог ст. 182 Цивільного кодексу України, проведена не була. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. У відповідності до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261-1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 7 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок). Згідно з ч,4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно з роз'ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. З урахуванням викладеного, суд приходить до пероконання, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved