Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

24 грудня 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача з подальшим уточненням позовних вимог, в якому остаточно просив усунути [PERSON] від отримання права на спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 14 червня 2007 року в м.Буча Київської області , визнати за [PERSON] право спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] на володіння частиною квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право спадкування за законом після смерті її сина [PERSON] на володіння частиною квартири [ADDRESS]; визначити частки у спадщині на вказану квартиру між спадкоємцями. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав, просив про задоволення позовних вимог в повному обсязі з викладених підстав. Відповідачка в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом неодноразово належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечення проти позову не надала. Ухвалою суду постановлено розглядати справу у відсутності відповідача за згодою представника позивача в порядку заочного розгляду. Вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. 14 червня 2007 року помер [PERSON] в м. Буча Київської області. З 1986 року і по день смерті померлий був зареєстрований разом з матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 61). З 28 жовтня 2005 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з якою проживав однією сім'єю з квітня 2003 року по день смерті в м.Буча Київської області (а.с.7). Як вбачається з протоколу анатомічного дослідження № 120 від 14.06.2007 року та лікарського свідоцтва про смерть № 120, [PERSON] помер в лікарні швидкої медичної допомоги м.Ірпеня з діагнозом субарахноїдальний крововилив, атеросклеротична хвороба (а.с.22,30) . Постановою слідчого СВ Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області від 05.02.2011 року відмовлено в порушенні кримінальної справи згідно п.1 ст. 6 КПК України по факту смерті [PERSON]В, (а.с. 24). Вказану постанову позивач не оскаржувала. Також матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] зверталася до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом на вищевказану квартиру після смерті сина в квітні 2008 року, проте позов за заявою її представника залишено без розгляду ухвалою суду від 13.06.2008 року( а.с. 14-19). Однокімнатна квартира № 96 за адресою м. Миколаїв, вул. Чкалова 122, належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 06.07.1998 року , виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду (а.с. 70). З матеріалів спадкової справи № 648\\07, заведеної Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою , вбачається, що Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] нікому зі спадкоємців нотаріусом не видане, міститься заява позивачки від 06.10.2008 року (а.с. 56 зв) з проханням не видавати свідоцтво в звязку з наявністю спору між спадкоємцями, які у встановлений законом строк та порядку звернулися з заявами про прийняття спадщини мати померлого [PERSON] та дружина [PERSON] Донька померлого [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини 13 жовтня 2008 року. Державним нотаріусом неодноразово надсилалося на адресу [PERSON] запити щодо надання свідоцтва про народження на підтвердження родинних відносин з померлим та обгрунтування пропуску шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, проте жодних дій на запит нотаріуса остання не вчиняла. Постановою нотаріуса від 15 березня 2012 року позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру № 19, що розташована за адресою Київська область, м. Буча, вул. Склозаводська, буд. 2, після смерті її сина [PERSON], який помер 14.06.2007 року - оскільки не надано правовстановлюючого документу, що дійсно частка вказаної квартири належала спадкодавцю. Відповідно до ч. 1,2 \~ст. 1224 ЦК України\~особа може бути усунена від права на спадкування за законом, не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Проте в матеріалах справи позивачка та її представник не надали жодного достеменного доказу про те, що відповідачка вчиняла дії щодо умисного позбавлення життя спадкодавця. За результатами численних звернень представника позивачки з приводу обставин смерті [PERSON] правоохоронними органами неодноразово про проводилися перевірки, за результатами яких приймалися рішення про відсутність в діях відповідачки та будь-яких інших осіб ознак злочинів проти життя та здоров'я померлого. Посилання позивача на лист [PERSON] на адресу матері , а також характеристику відповідачки від сусідів не можуть бути прийняті судом до уваги, адже не є належними та допустимими доказами у справі, до того ж взагалі не містять відомостей щодо предмету доказування по даній справі. Недоведеність підстав для усунення від права на спадкування, передбачених частиною 1\~статті 1224 ЦК України,\~\~ є підставою для відмови в позові в частині усунення відповідача від права на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. В разі відмови нотаріуса від вчинення нотаріальних дій, особа має право звернутися до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність нотаріуса. З досліджених матеріалів спадкової справи судом не вбачається перешкод позивачці для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру після смерті сина [PERSON], адже Потанова нотаріуса про відмову у видачі такого свідоцтва відсутня, а заява її представника про притримання видачі такого свідоцтва ним не відкликана. За такого, у задоволенні позовних вимог про визнання права власності за нею на відповідну частку спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті сина і визначення розміру такої частки слід відмовити, як передчасно заявлених- оскільки відсутні докази наявності спору про право в даних правовідносинах сторін. Що стосується вимог позову про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом за [PERSON], то вони також не можуть бути задоволені , оскільки вона з самостійними вимогами до суду не зверталася, а зазначена позивачем як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, що унеможливлює захист її прав у обраний позивачем спосіб. Крім того, суд враховує, що ще в березні 2009 року [PERSON] на його заяву, як представнику позивачки, нотаріусом надано відповідь, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли мати спадкодавця [PERSON]М, його дружина [PERSON]І, та дочка [PERSON] , а в квітні 2009 року (а.с. 77) роз'яснено про порядок звернення до суду з позовом щодо усунення спадкоємця від права на спадкування. Проте з зазначеним позовом позивачка звернулася до суду лише через майже 6 років після того, як достовірно дізналася про порушення свого права. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed