Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

24.12.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те що, він з відповідачкою - [PERSON] перебуває у зареєстрованому 22 грудня 1973 року шлюбі. На даний момент часу шлюб не розірвано. Сім'єю [PERSON] у шлюбі було придбано рухоме та нерухоме майно частиною якого є будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка за адресою [ADDRESS], та описані державним виконавцем в акті опису й арешту майна меблева стінка та диван коричневого кольору, що є спільною сумісною власністю подружжя. Нерухоме спільне сумісне майно складається з: житлового будинку з надвірними будівлями за [ADDRESS] та із земельної ділянки площею 0,08 га., яка розташована за цією ж адресою і призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 7423610000:00:001:0735. Спірний житловий будинок з надвірними будівлями з відповідачкою [PERSON], придбали у власність 11 липня 2002 року, що позивач підтверджує договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 11 липня 2002 року державним нотаріусом Новгород-Сіверської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за №915. Цей договір купівлі-продажу був укладений між продавцем [PERSON], та покупцем - відповідачкою [PERSON] Житловий будинок з надвірними будівлями знаходиться на земельній ділянці площею 0,08 га., що приватизована 08 квітня 2012 року на ім'я [PERSON] Рухоме спільне сумісне майно складається з речей домашнього вжитку: стінки меблевої та дивану коричневого кольору. Позивач повідомляє у позовній заяві, про те що він не знав про борги дружини-відповідача, взяті нею кошти у борг не використовувались на потреби сім'ї, цими коштами він не користувався та при цьому просить визнати за ним право власності на ? ідеальну частину вищевказаного житлового будинку та надвірних будівель, загальною площею 74,1 кв.м., та житловою площею 30,7 кв.м., з прибудовами та відповідними побутовими спорудами та право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,08 га, що знаходяться по [ADDRESS], виділити йому у натурі меблеву стінку, а відповідачу [PERSON], диван коричневого кольору. Свої вимоги мотивує тим, що з 1973 року з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі. Даний житловий будинок з земельною ділянкою придбали у 2002 році, а також за час проживання ними було придбано рухоме майно, тобто в період шлюбу і, відповідно до вимог закону, дане майно являється спільною сумісною власністю подружжя. Правовстановлюючі документи видані на ім'я відповідача [PERSON] На вищевказане спірне майно державним виконавцем ВДВС Новгород-Сіверського РУЮ [PERSON], було накладено арешт. Позивач змушений був звернутись за захистом своїх прав до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов з підстав, зазначених у позовній заяві та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позов визнала та просила суд завольнити його, пояснивши, що дійсно спірний житловий будинок з земельною ділянкою був придбаний за період шлюбу, за спільні кошти їх сім'ї, а позики вона брала не для сімейних потреб. При цьому підтвердила, дійсно представниками ДВС було проведено опис і арешт майна у присутності її чоловіка. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. Від відповідача - [PERSON] надійшла письмова заява про подальший розгляд справи без її участі. Адвокат відповідача [PERSON], також просив суд відмовити у задоволенні позову, про що надав письмові заперечення проти позову, оскільки вважає, що сім'єю [PERSON] було подано позов з метою уникнення виконання рішень суду та з позовом вони звернулись до суду лише після проведеного арешту та опису майна. Преставник третьої особи ВДВС Новгород-Сіверського РУЮ, у Чернігівській області Смирнов К.О., у судовому засіданні висловився про винесення рішення на розсуд суду. Свідок - державний виконавець ВДВС Новгород-Сіверського РУЮ - [PERSON], у судовому засіданні пояснив суду про те що дійсно у його провадженні знаходяться матеріали зведеного виконавчого провадження щодо боржника [PERSON], ним особисто було винесено постанову про арешт майна боржника згідно рішень суду та проведено у присутності понятих опис і арешт майна 16.12.2014 року, але за адресою [ADDRESS] був присутній чоловік боржника [PERSON], який не заперечував проти опису майна. Заслухавши пояснення сторін, представника ВДВС Новгород-Сіверського РУЮ, свідка, дослідивши всі письмові докази та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Виходячи з положень ст.60 СК України та ст.368 ЦК України -які визначають, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Сторони, відповідно до копії свідоцтва про шлюб з 22.12.1973 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.(а.с.51) . Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями і земельної ділянки від 11.07.2002 року [PERSON], придбала житловий будинок з надвірними будівлями і земельну ділянку, що знаходяться по [ADDRESS] (а.с.77). Відповідно договору купівлі-продажу право власності на нерухоме майно з 11.07.2002 року знаходиться у приватній власності [PERSON] (а.с.50). З копії технічного паспорту вбачається, що власником будинку по [ADDRESS] зазначена [PERSON], (а.с.52-56). Нормами ст.70 СК України та ст.372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. При постановленні рішення суд приймає до уваги положення Постанови ПВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де вказано, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України- власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.86 ЗК України - земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності або без визначення часток учасників спільної власності. Таким чином суд вважає доведеним в судовому засіданні факт перебування будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, площею 0,08 га по [ADDRESS] у спільній сумісній власності подружжя та вважає можливим визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу. Також, зазначені вище предмети-меблева стінка та диван коричневого кольору, вартість яких не оспорюється сторонами, є спільною сумісною власністю і частки чоловіка та дружини у випадку поділу є рівними, як то передбачено вимогами ст.70 СК України. Відповідно до положень ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Подружжя [PERSON] домовилися про порядок виділення у натурі меблевої стінки та дивану коричневого кольору, тому призначення експертизи вартості майна сторонами не заявлялось та при цьому суд бере до уваги інтереси чоловіка та дружини та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про виділення у натурі предметів домашнього вжитку, суд, беручи до уваги вимоги позивача, позицію відповідача, виділяє в натурі позивачу меблеву стінку, а відповідачу [PERSON] виділяє диван коричневого кольору. Суд відступає від позиції рівності часток подружжя при поділі майна, оскільки оцінка майна, визначена за домовленістю сторін, що допускає суттєві її відхилення від реальної вартості, приймаючи до уваги відсоток зносу. Що стосується позовних вимог позивача про виключення з акту опису та звільнення з під арешту частини майна, що є спільною сумісною власністю подружжя то відповідно до ст.ст.321, 392 ЦК України - право власності є непорушним та ніхто не може бути противоправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, також власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Судом також було встановлено, що державним виконавцем ВДВС Новгород-Сіверського РУЮ за рішеннями Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 21.07.2014 року та від 19.09.2014 року у справах за позовами [PERSON], та [PERSON], до [PERSON], про стягнення коштів за договорами позики з відповідача було стягнуто суми позики. На виконання вказаних рішень суду, згідно акту опису й арешту майна 16.12.2014 року накладено арешт на будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], та предметів домашнього вжитку- меблевої стінки та дивану коричневого кольовру. За правилами ст.60 Закон України «Про виконавче провадження»,- особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця. Оскільки сторонами по справі -сім'єю [PERSON] на підтвердження права власності на вищевказане майно було надано копію договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки по вул.Уралова будинок [ADDRESS] та витяг про державну реєстрацію прав, суд вважає, що сторонами було надано суду докази належності їм на праві спільної сумісної власності, включеного до акту опису і арешту спірного майна, а тому ? ідеальну частину вказаного майна необхідно виключити з акту опису і арешту майна. Відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та задовольняє його повністю. Також необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судові витрати відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved