Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

24 грудня 2020 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] у якій остання прохає: - шлюб, зареєстрований 01 березня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області, актовий запис № 17 між нею, [PERSON] , та [PERSON] - розірвати; - після розлучення залишити їй прізвище « [PERSON] »; - стягнути з відповідача понесені судові витрати - судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок. На обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 01.03.1997 вони з відповідачем уклали зазначений шлюб, від якого мають двох дітей: доньку [PERSON] , дата народження [INFO] , яка наразі повнолітня, та сина [PERSON] , дата народження [INFO] , який проживає з позивачкою та щодо місця проживання якого між сторонами спору немає. За твердженням позивачки, фактично їхня сім`я розпалася, шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені близько пів року через подружню зраду відповідача, суперечки та непорозуміння з приводу потреби подальшого сімейного проживання та розбіжностей у поглядах на шлюб та сім`ю. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, поновлювати шлюбні стосунки вона не збирається. Ухвалою від 11 січня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 01 лютого 2021 року судове засідання відкладене на 24 лютого 2021 року у зв`язку з нез`явленням відповідача та відсутністю відомостей про належне його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки судова повістка, направлена судом за місцем реєстрації відповідача повернута з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», постановлено виклик відповідача здійснювати у порядку, визначеному частиною 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У судове засідання 24 лютого 2021 року з`явилася позивачка. Відповідач не з`явився, про причини неявки не повідомляв. Виклик до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України [PERSON] був розміщений 01 лютого 2021 року відповідно до приписів частини 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, а тому з 01 лютого 2021 року він вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Разом з тим, розгляд справи не відбувся через припинення постачання електричної енергії суду, у зв`язку з чим судове засідання відкладене на 09 березня 2021 року. У судове засідання 09 березня 2021 року: Позивачка [PERSON] не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. 25 лютого 2021 року до суду надійшла письмова заява [PERSON] , відповідно до якої остання прохає розгляд справи проводити за її відсутності, прохає позов задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] не з`явився. Виклик до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України [PERSON] був розміщений 25 лютого 2021 року відповідно до приписів частини 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, а тому з 25 лютого 2021 року він вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Рішення ухвалене відповідно до частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 та статті 281 Цивільного процесуального кодексу України під час заочного розгляду на підставі наявних у суду матеріалів за письмовою згодою позивачки. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку, визначеному частиною 4 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на наступне. 01 березня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 01 березня 1997 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області, актовий запис № 17 (а.с. 5). Від зазначеного шлюбу сторони мають двох спільних дітей: - повнолітню дочку [PERSON] , дата народження [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 6); - неповнолітнього сина [PERSON] , дата народження [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Відомостей про наявність спору про поділ майна між сторонами позовна заява не містить. Питання про місце проживання неповнолітнього сина у позовній заяві не ставиться. Сторонами не заявлено клопотання про надання строку для примирення. Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Позивачка прохає задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки, це суперечило б інтересам сторін. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем категорично не бажає, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу є неможливим. Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням думки позивачки суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачку слід надалі іменувати прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до частини 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції про сплату судового збору № 0.0.1955877823.1 від 24.12.2020 встановлено, що позивачкою при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок (а.с. 1). Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі на користь позивача у вказаному розмірі.

Outcome: approved