Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

26.08.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 05.02.2011 року виконавчим комітетом Чорноморської селищної ради Комінтер-нівського району Одеської області, актовий запис за №2 та стягнення аліментів на утримання мало-літньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки доходу до її повноліття. В подальшому позов уточнено та згідно уточнень позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Вимоги в частині стягнення аліментів залишити без розгляду. В обгругтування позову позивач зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримують більше трьох років, разом не проживають і спільного господарства не ведуть, тобто шлюб між ними існує формально. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Шлюб розпався тому, що за весь час спільного проживання вони з чоловіком так і не змогли порозуміти один одного. Кожен з них жив своїм життям та згодом вони втратили почуття поваги та любові один до одного та припинили шлюбні стосунки. Строк на примирення просить не надавати, оскільки наміру зберегти сімю вони не мають, тому збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Спору про поділ майна і про місце проживання доньки між ними не має, дитина залишається проживати разом з нею. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі.\~ В судове засідання позивач не заявилась, подавши заяву про розгляд справи про розірвання шлюбу за її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутність, зазначивши, що вимоги про розірвання шлюбу визнає, строк на примирення просить не надавати. Розглянувши уточнену позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 05.02.2011 року виконавчим комітетом Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], актовий запис за №2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖД №250507, виданим повторно 08.04.2016 року /а.с.11/. Від шлюбу подружжя [PERSON] мають дочку: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.6/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з встановлених обставин, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини ними припиненні, більше трьох років подружжя разом не проживають, намір зберегти сімю не мають, тому підстав для надання сторонам строку на примирення не вбачається, за таких обстави, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved