Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

25.04.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01.08.2009 року перебуває у зареєстрованому з [PERSON] виконавчим комітетом Гірківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області шлюбі за актовим записом №1. У сторін до реєстрації шлюбу та під час перебування у шлюбі народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Сімейне життя подружжя одразу не склалося через взаємне непорозуміння, несхожість характерів, сварки, які виникали на побутовому підґрунті. На даний час сторони не проживають разом. У звязку із тим, що догляд за дітьми, їх харчування та лікування потребує значних матеріальних коштів, позивач не працює, так як здійснює догляд за дітьми, грошових коштів на їх утримання не вистачає. Відповідач не надає матеріальні кошти на утримання дітей, хоча є працездатним, працює по найму, неофіційно і може надавати таку допомогу, має нерегулярний, мінливий дохід. Належної участі у догляді за дітьми відповідач не приймає, тому позивач здійснює необхідні дії самостійно. У звязку із викладеним, позивач, посилаючись на ст. ст. 180, 182, 184 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 3000 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про підтримання заявлених вимог та здійснення розгляду справи без її присутності. Відповідач до початку проведення судового засідання надав суду заяву про визнання заявлених позивачем вимог частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1600 грн. 00 коп. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що у сторін, 07 квітня 2008 року народилась дочка [PERSON], що підтверджено Свідоцтвом про народження [PERSON] 1-КИ №182490, виданим 06.05.2008 року виконкомом Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області), та 19 вересня 2009 року народився син - [PERSON], що підтверджено Свідоцтвом про народження [PERSON] 1-КИ №237410, виданим 29.09.2009 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області)(а.с.5-6). Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В матеріалах справи знаходиться довідка про доходи відповідача, видана 19.06.2017 року ТОВ «ТелеВідеоСервіс», згідно якої [PERSON] з 19.06.2017 року прийнятий у зазначене ТОВ за основним місцем роботи водієм вантажного автомобіля з виплатою йому окладу у розмірі 3200 грн. 00 коп. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обовязку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, згідно зі ст. 182 СК України, враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 2 вказаної статті закріплює, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України аліментами, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Сторонам розяснити, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що вимога позивача про стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі 3000 грн. є неспівмірною та належним чином не обґрунтованою порівняно із отримуваним відповідачем доходом за один місяць у сумі 3200 грн., однак зобовязаного, як батька, нести обовязок по утриманню своїх дітей разом із їх матірю, яка є працездатною, а також враховуючи те, що відповідач будучи працевлаштованим у визначеному законом порядку, визнає позов у розмірі 1600 грн. 00 коп. щомісячно на утримання двох дітей, суд приходить до висновку про те, що стягнення аліментів на утримання дітей сторін у вищезазначеній твердій сумі, є істотною обставиною для визначення необхідних до стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі. Суд зазначає, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків (ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. 128 Кодексу законів про працю. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 179, 180, 181-184, 191 СК України, ст. 128 Кодексу законів про працю, ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: partial