overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

24 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., пгт. Петропавлівка, вул. Дзержинського, 6-А. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.07.2015 р. о 00 год. 35 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.07.2015 р. о 00 год. 35 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Петропавловської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий дезорієнтований у навколишньому середовищі та календарному часі. Психомоторно збуджений. Агресивний. Вдарив Медсестру і санітарку. Підозрілий до навколишніх дій. Без критики до свого стану. [PERSON] було поставлено попередній діагноз судинна деменція з психотичними симптомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

24 липня 2015 року Комунальна лікувально-профілактична установа „Міська психіатрична лікарня м.Костянтинівка звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним [PERSON], [INFO] та призначенням над ним опіки, посилалася на те, що останній страждає психічним захворюванням, з 19 червня 1998 р. та по теперешній час перебуває під диспансерним наглядом у психіатричній лікарні м.Костянтинівки, не може доглядати за собою та віддавати звіт своїм діям і керувати ними. Визнання його недієздатним необхідно для оформлення опіки. У судовому засіданні прокурор, представник заявника [PERSON] та зацікавлена особа [PERSON], підтримали заявлені вимоги, просять суд визнати недієздатним [PERSON], [INFO] та призначити його опікуном [PERSON] Вислухавши прокурора, представника заявника [PERSON], зацікавлену особу [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 138 від 10 вересня 2015 року страждає психічним захворюванням Параноідна шизофренія, непреривна течія (а.с.23-25), внаслідок чого він не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тому у відповідності зі ст.39 ЦК України його варто визнати недієздатним та встановити над ним опіку, відповідно до ст.60 ЦК України та в порядку, передбаченому ст.241 ЦПК України. [PERSON], бажає бути опікуном [PERSON] та доглядати за ним, у зв*язку з чим суд вважає необхідним призначити опікуном [PERSON], - [PERSON], [INFO]. На підставі ст.ст. 39, 58, 60 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

24 липня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 11018 грн. 61 коп., посилаючись на невиконання відповідачем умов вищевказаного договору. В судове засідання представник позивача не з'явився, але у позовній заяві заявив клопотання, в якому надав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу розглядати за його відсутності. Відповідач до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи оповіщена у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає приписам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 серпня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 004-24500-270811 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, згідно якого Банк відкрив [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановив ліміт кредитної лінії в розмірі 7000 грн. (а.с. 3-4). Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 004-24500-270811 від 27.08.2011 не виконує, а тому станом на 16.06.2015 розмір заборгованості становить 11243 грн. 61 коп., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту - 5066 грн. 58 коп.; за простроченим тілом кредиту - 1933 грн. 42 коп., за відсотками - 4018 грн. 61 коп., пені - 225 грн. 00 коп. (а.с. 7). Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, враховуючи те, що відповідач одноособово відмовилася від виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 002-24078-140810 від 14.08.2010, є всі підстави до задоволення позову. Крім цього, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

24 липня 2015 року позивач, [PERSON], звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліменти у розмірі ? частини всіх видів його заробітку на період навчання сина, [PERSON], [INFO]. Посилалась на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в шлюбних відносинах з 1996 року по 2006 рік. Вони мають сина, [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Син навчається на третьому курсі Полтавського нафтового геологорозвідувального технікуму Полтавського національного технічного університету імені [PERSON], на денній формі навчання і потребує матеріальної допомоги. У звязку із навчанням на денному відділенні син не має змоги працювати. Добровільної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Просила, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання, сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, на період навчання у Полтавському нафтовому геологорозвідувальному технікумі Полтавського національного технічного університету імені [PERSON], але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Третя особа, [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). [PERSON] є студентом третього курсу денного відділення Полтавського нафтового геологорозвідувального технікуму Полтавського національного технічного університету імені [PERSON], що підтверджується довідкою від 06 серпня 2015 року ( а.с.11). Після досягнення повноліття [PERSON] і надалі буде потребувати матеріальної допомоги у звязку з навчанням на денному відділенні учбового закладу. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх на весь період навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. [PERSON] навчається на денному відділенні Полтавського нафтового геологорозвідувального технікуму Полтавського національного технічного університету імені [PERSON], засобів для існування немає, перебуває на утриманні своєї матері [PERSON] Вирішуючи питання про стягнення аліментів, які відповідач повинен сплачувати на утримання свого повнолітнього сина, суд враховує те, що відповідач працездатний за віком, не інвалід, має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та ту обставину, що він визнає позовні вимоги. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

24 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08 вересня 2001 року уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Кривого Рогу Дніпропетровської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей- доньку [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Шлюбні стосунки припинено в березні 2014 року, спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, прізвище після розірвання шлюбу залишити «Чабан» справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №142326 (а.с. 4). Сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), доньку [PERSON] [INFO] (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили з березня 2014 року. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

24 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30.11.2000 року вона уклала шлюб, зареєстрований Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 334 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спільне життя с відповідачем не склалося. Відповідача засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі. На теперішній час відповідач відбуває покарання. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння, а тому позивач [PERSON]. просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відбуває покарання у Мічурінській ВК № 57 Донецької області, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 30 листопада 2000 року зареєстрували шлюб Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 334 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спільне життя с відповідачем не склалося. Відповідача засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі. На теперішній час відповідач відбуває покарання. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сімю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

24 липня 2015 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 1999 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтвах про народження яких записаний позивач. Фактично сімейні стосунки між подружжям припинені чотири місяці потому, до чого призвели несхожість характерів та різні погляди на сімейне життя. Спори про визначення місця проживання неповнолітніх дітей та майнового характеру відсутні. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згідна. Просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до відкритого судового засідання не з,явився, але надав суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі. Наполягає на задоволені його позовних вимог. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання також не з,явилась, але надала суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі. На розірвання шлюбу згідна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області від 21 серпня 1999 року, актовий запис № 538. У даному шлюбі мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Станом на день вирішення справи спір про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, а також майнового характеру між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

24 липня 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 28 листопада 2008 року Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №426 розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28 листопада 2008 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

24 липня 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 07 вересня 2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Шлюбні відносини з відповідачем припинені внаслідок зловживання відповідачем алкоголю, тотального ігнорування сім'ї та сімейних зобов'язань, аморальної поведінки, постійної відсутності вдома без поважної причини. Проживають окремо, вважає, що шлюб розпався, подальше збереження сім'ї неможливе, спір про розділ майна відсутній, дітей від шлюбу немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволені позовних вимог, проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ЦПК України; заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутність не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224,226 ЦПК України за згодою представника позивача суд постановляє заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 07 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, [PERSON] та [PERSON], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2013 року, актовий запис № 397. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved