Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

25.08.2015 року ДКП «Луцьктепло» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню. Вказує, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг по теплопостачанню, які надаються позивачем у вказану квартиру. Відповідачі свого обов'язку по оплаті за житлово-комунальні послуги належним чином не виконують, а тому станом на 01.10.2014 року заборгованість за надані послуги становить 513,58 грн. Просить стягнути із [PERSON], [PERSON] 513,58 грн. боргу за надані послуги по теплопостачанню та суму судового збору в розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні щодо заявлених вимог заперечив та просив у їх задоволенні відмовити, так як нарахований позивачем борг виник в грудні 2008 року і січні 2009 року, а вимоги про його стягнення пред'явлені позивачем поза строком позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подала. Згідно з ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а укладання договору про надання послуг є обов'язком обох сторін. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, а також оплачувати житлово-комунальні послуги, встановлені договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, із наданого позивачем розрахунку нарахувань і оплати послуги за теплопостачання по особовому рахунку [PERSON] вбачається, що нарахована ДКП «Луцьктепло» заборгованість за надані послуги з теплопостачання, зокрема за подання гарячої води у розмірі 513,58 грн. виникла у грудні 2008 року та у січні 2009 року. В подальшому відповідачем [PERSON] щомісячно сплачувались кошти за надані послуги ДКП «Луцьктепло» в розмірі нарахованих до сплати платежів. Водночас, за вимогами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність становить три роки. Згідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що у грудні 2014 року позивач ДКП «Луцьктепло» звернулось суду із заявою про видачу судового наказу з метою стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню з боржників [PERSON], [PERSON] 04.12.2014 року судом було видано наказ про солідарне стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 513,58 грн. та судових витрат. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2015 року вищевказаний судовий наказ було скасовано. Водночас, судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Враховуючи, що судовий захист позивача на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання позивачем заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, перериває позовну давність. Однак, таке переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. Так, позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості нарахованої протягом 2008-2009 років, тобто із вимогами про стягнення вказаної заборгованості ДКП «Луцьктепло» слід було звернутися у січні 2012 року. Однак, позивач із заявою про видачу судового наказу звернувся лише в грудні 2014 року, тобто поза межами трирічного строку давності, а тому видача судового наказу не перериває перебіг позовної давності. В подальшому ДКП «Луцьктепло» звернулося до суду в порядку позовного провадження із вимогами про стягнення заборгованості нарахованої протягом 2008-2009 років лише 25.08.2015 року, тобто після спливу строку позовної давності. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ДКП «Луцьктепло» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню слід відмовити у зв'язку із пропуском строків звернення до суду із вказаними вимогами.

Outcome: dismissed