overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

26.04.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 28 квітня 1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. З відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивачка неодноразово зверталася в усній формі до відповідача з проханні матеріально підтримувати дітей, однак останній на її звернення не реагує, та ніякої матеріальної допомоги не надає. Відповідач працездатний та має можливість утримувати доньок, тому на підставі зазначеного просить позов задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини його доходу. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 28.04.1995 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб (а.с. 3). Зі свідоцтва про народження [NUMBER] від 02.10.2003 року встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Зі свідоцтва про народження [NUMBER] від 16.05.2011 року встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] та [PERSON], відповідач працездатний, на утриманні якого за рішенням суду знаходиться повнолітня донька [PERSON], у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання дітей на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі по 551 гр. 20 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

26.04.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що її батьками є: матір - [PERSON], батько - [PERSON]. Відповідно до витягу з наказу по Державному ВНЗ «Одеський Державний Екологічний Університет» № 208 від 31.08.2014 року позивачку зараховано до ВНЗ з 01.09.2014 року. Беручи до уваги викладене, в зв'язку з навчанням позивачка потребує матеріальної допомоги, а тому вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, з дати звернення до суду з вказаним позовом і до закінчення навчання, тому на підставі зазначеного просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі свідоцтва про народження [NUMBER] від 22.05.1996 року встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). З довідки № 3420 від 01.03.2016 року встановлено, що на підставі наказу від 31.08.2014 року № 208 [PERSON] зарахована до природоохоронного факультету Одеського державного екологічного університету, на даний час навчається на другому курсі (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], відповідач має ще двох дітей: [PERSON] та [PERSON], на утримання яких за рішенням суду повинен сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку на утримання позивачки з моменту подачі позовної заяви і до досягнення нею 23 років, за умови продовження навчання. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.. На підставі ст.ст. 199 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

26.04.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому зазначає, що вона з відповідачем по справі проживала в зареєстрованому шлюбі з 07.09.2003 року, який вони 05.04.2016 року розірвали. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має регулярний дохід та матеріально забезпечений. Тому вона змушена звернутись з вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в\~ судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~ Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Із копії рішення Літинського районного суду Вінницької області від 05.04.2016 року (а.с.4) судом встановлено, що сторони свій шлюб розірвали. Із копії свідоцтв про народження дітей (а.с.6,7) видно, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Довідка Селищенської сільської ради за №408 від 22.04.2016 року (а.с.8) свідчить, що діти знаходяться на утриманні матері [PERSON] Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини.\~ Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх його видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму, оскільки відповідач являється батьком дитини та має стабільний дохід.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

26.04.2016 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом, до вказаного вище відповідача вказуючи на те, що 08.11.2012 року [PERSON] /далі відповідач/ отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте відповідач договір не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 15.02.2016 року становить 18311,22 грн. , та складається з наступного: - 7378,81 грн. заборгованість за кредитом; - 2158,82 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; -4722,40 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 2703,04 грн. штраф. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжу картку що підтверджується випискою з особового рахунку від\-повідача. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення кре\-диту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача непогашений залишок кредиту та нараховані проценти, комісійні, неустойки та інші нарахування, передбачені договором. Просять стягнути виниклу заборгованість. Представник позивача до суду не з»явився, надав заяву в якій просить справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з»явився двічі, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Дослідивши, проаналізувавши матеріали справи і оцінивши докази у їх сукупності слід прийти до наступних висновків. Предметом спору являється вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, коштів за користування кредитом, штрафних санкцій за порушення умов договору. Виниклі правові відносини являться цивільними і регулюються вимогами ст.ст.554,610 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року. Згідно ст 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання кредиту. На підставі договору № б/н від 08.11.2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом , однак [PERSON] неналежно виконує зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 18311,22 гривень. Оскільки відповідачем не виконуються зобовязання по кредитному договору, це є підставою до застосування передбачених договором санкцій за вибором позикодавця. На підставі вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

26.04.2016 року представник позивача [PERSON] звернувся в суд з позовом до Червоногреблянської сільської ради про визначення судом [PERSON] додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої 08 серпня 2004 року матері [PERSON]. У позовній заяві представник позивача зазначив, що 08.08.2004 року померла мати позивача [PERSON], яка проживала у [INFO]. Після її смерті залишилося спадкове майно на території Червоногреблянської сільської ради Чечельницького району, а позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. З метою оформлення спадщини до нотаріальної контори не зверталася, оскільки невірно розуміла строки подачі заяви про прийняття спадщини. Коли позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори, то отримала відмову, оскільки пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, який закінчився 08.02.2005 року. Представник позивача важає, що позивач пропустила строк з поважної причини, просить суд визначити [PERSON] додатковий строк в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини. Належно повідомлений представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі та просить позов задовільнити повністю. Представник відповідача голова Червоногреблянської сільської ради [PERSON] у судове засідання не з'явився. Направив до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю, просить справу розглядати без участі представника відповідача. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення по слідуючих підставах. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. З копії свідоцтва про смерть (а.с.4) вбачається, що [PERSON] померла 08.08.2004 року. Строк для прийняття спадщини закінчився 08.02.2005 року. Факт родинних віднисин між позивачем та померлою 08.08.2004 року [PERSON] підтверджується матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про одруження (а.с.5-6). З позовної заяви вбачається, що позивач з поважної причини пропустила строк для прийняття спадщини. З письмової заяви голови Червоногреблянської сільської ради [PERSON] представника відповідача по справі - вбачається, що відповідач повністю визнав позов, що також є підставою для задоволення позову. Суд, визначаючи строк в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини, виходить із принципу розумності та достатності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

26.04.2016 року представник позивача, [PERSON], звернувся\~\~до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором\~\~у розмірі\~\~17189,99 грн..\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач не виконує умови кредитного договору № б/н від 25.09.2010 р. за яким [PERSON], отримав\~\~від ПАТ КБ «Приватбанк»\~кредит у розмірі 2000 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 30 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак [PERSON], станом на 31.01.2016 року не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, та має заборгованість 17189,99 грн. В судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача надав заяву про слухання справи у його відсутність,\~\~на позові наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач\~\~до суду не з'явився про причини суду не повідомив, про день слухання справи був\~\~повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Постановлено\~\~ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір № б/н від 25.09.2010 р., за умовами якого позивач надав відповідачу, кредит у розмірі 2000 грн., що підтверджується копією кредитного договору. На підставі розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31.01.2016 року не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, та має заборгованість 17189,99 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 1982,65 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 11112,58 грн.; заборгованість за комісією та пенею 2800 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 794,76 грн.. Відповідачу було неодноразово\~\~направлено лист про стан заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимогам чинного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - згідно звичаям ділового обігу або іншим вимогам, які звично ставляться. Таким чином дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідач не належним чином виконує умови кредитного договору, при розгляді справи у суді ним не було вжито жодних заходів щодо погашення заборгованості, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

26.04.2016 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 05.11.2011 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем та знаходиться на її утриманні. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, сторони фактично припинили шлюбні відносини з квітня 2016 року. Позивач просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила суд \~розглядати справу за її відсутності, позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав у повному обсязі. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

26.04.2016р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 17.09.2014 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка за згодою сторін мешкає із матір'ю. З квітня 2015 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2014р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка за згодою сторін мешкає із матір'ю. Шлюб у сторін перший. З квітня 2015 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям на час розірвання шлюбу, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

26.04.2017 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, від подружніх відносин в них народився син [PERSON]. Однак сімейне життя у них не склалося та рішенням суду від 19.11.2012 шлюб між ними розірвано Відповідач офіційно ніде не працює, не має постійного місця праці, однак має мінливий нерегулярний дохід, який повністю витрачає на себе. Відповідач добровільно не виділяє коштів на утримання малолітньої дитини. Просить стягувати з відповідача аліменти в примусовому порядку на утримання сина щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги уточнила та просила присудити з відповідача в її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, його представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірителя, не заперечив щодо уточнених позовних вимог позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід частково задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області від 19.11.2012 року шлюб сторін розірваний. Згідно актового запису про народження [PERSON], [INFO], батьком дитини є [PERSON] Неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою ОСББ «Галичанка» №45 від 26.04.2017 року. Оцінивши зібрані в сукупності докази по справі, суд дійшов висновку про підставність задоволення позову, що зумовлюється тим, що відповідач не заперечує проти обов'язку утримувати малолітнього сина, визнає позов в повному обсязі, інших аліментних зобов'язань не має, а тому суд вважає, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved