overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

25 квітня 2014 року між позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір\~\~ № 21034-OWNCASH, згідно якого\~ надано кредит у сумі 12196,00 грн з кінцевим терміном повернення 24 квітня 2017 року\~ зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,99 % на рік. У відповідності до договору, відповідач зобовязаний\~ щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом. При порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобовязань, відповідач зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі подвійної діючої по кредитному договору відсоткової ставки за невиконання кожного зобовязання. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 03 серпня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 19980,98 грн, яка складається: з заборгованості за кредитом - 12196,00 грн, прострочені відсотки 1537,68 грн; прострочена\~ сума комісії\~ за адміністрування кредиту 4939,35 грн., пеня у сумі 1307,95 грн.\~ Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 21034-OWNCASH від\~ 25 квітня 2014 року в розмірі 19980,98\~ грн. та судові витрати. \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. \~\~Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 25 квітня 2014 року був укладений договір № 21034-OWNCASH згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 12196,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,99 % на рік з кінцевим\~ терміном повернення 24 квітня 2017 року. Відповідно\~ до умов договору погашення здійснюється в наступному порядку: щомісяця\~ в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом,\~ яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 03 серпня 2015 року виникла заборгованість\~ за кредитом 19980,98 грн., заборгованості за кредитом - 12196,00 грн прострочені відсотки 1537,68грн., прострочена сума комісії за адміністрування кредиту 4939,35 грн., пеня 1307,95 грн., всього загальна сума заборгованості склала 19980,98 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

25 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з відповідачкою з 21 вересня 2012 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Вказує на те, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з листопада 2013 року у зв'язку з відсутністю порозуміння, несумісністю характерів та різних поглядів на життя. Спільне господарство не ведеться, разом фактично вони не мешкають. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе. Майновий спір відсутній. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Також вказала, що на розірвання шлюбу згодна, прізвище просить залишити без змін Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 21 вересня 2012 року, актовий запис № 497. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, або надання ним додаткового часу для примирення, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

25 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати шлюб укладений 08.12.1999 року з відповідачкою [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка направила до суду заяву в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та просить справу слухати за її відсутності в судовому засіданні. Після розірвання шлюбу виявила бажання залишити шлюбне прізвище Музика. Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачкою, суд, за наявності законних підстав постановляє рішення про задоволення позву. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачк знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 08.12.1999 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого виконавчим комітетом Новополтавської сільської ради Новобузького районну Миколаївської області, актовий запис № 12, від якого народилися - [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося, виникли постійні сварки із-за різних поглядів на життя. Сторони припинили шлюбні відносини з листопада 2013 року і проживають окремо одне від одного. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільних дітей та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

25 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26.01.2008 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлений, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає. Щодо задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 26.01.2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26.01.2008 року, актовий запис № 44 (а.с.4). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09.11.2009 року (а.с.5). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини сторони не підтримують. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

25 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця мешкання дитини. В подальшому позивач позовні вимоги щодо визначення місця мешкання дитини залишила без розгляду. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 28 квітня 2012 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені з січня 2014 року по причині відсутності взаєморозуміння, різності характерів, поглядів на сімейне життя і сімейні обов'язки, відсутність спільних інтересів, що негативно впливає на стан здоров'я, взаємовідносини, створює нервозну обстановку вдома, спільне господарство вони не ведуть, разом фактично не мешкають. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати юридично, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна, просила про задоволення позову. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, просила шлюб розірвати, прізвище залишити без змін «[PERSON]». Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти розірвання шлюбу заперечував. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 28 квітня 2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 квітня 2012 року, про що зроблений відповідний актовий запис № 139, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 лютого 2013 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO], в графі «Батьки» зазначено: Батько - [PERSON], Мати - [PERSON]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, майновий спір та спір щодо утримання дитини на теперішній час відсутній. Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище позивачу залишити без змін - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

25 квітня 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що [PERSON] зареєстрований у гуртожитку, що за адресою [ADDRESS]. Відповідно до рішення двадцятої сесії шостого скликання Полтавської міської ради від 16.03.2012 року балансоутримувачем даного будинку визнано Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради. В ході перевірки було встановлено, що наймачем квартири [ADDRESS] значиться [PERSON], але [INFO] [PERSON] померла та була знята з реєстрації місця проживання на підставі свідоцтва про смерть. Разом з нею в даній квартирі був зареєстрований [PERSON], але відповідач не проживає за даною адресою з 2010 року. В судове засідання представник позивача не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов вона підтримує та просить суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судова повістка йому була направлена за місцем його реєстрації, але повернулась без вручення по закінченню терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

25 квітня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 28 травня 2011 року з вини [PERSON], який керував належним позивачу автомобілем «Форд» державний номер [NUMBER] по вул. Пілотській в м. Хмельницькому, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано матеріального збитку на суму 21 231 грн., який в добровільному порядку [PERSON] відшкодувати відмовляється. До суду позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог зокрема відповідно до висновку експерта він просив стягнути матеріальний збиток в сумі 14 971 грн. 44 коп. та судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. Із згоди позивача, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 22 серпня 2011 року о 23 год. з вини [PERSON], який в цей день, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з гужовою повозкою, що рухалася в попутному напрямку було пошкоджено автомобіль «Форд» державний номер [NUMBER], який належить [PERSON]. Зазначені обставини встановлені постановою Хмельницького міськрайонного суду від 22 серпня 2011 року, та підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. В силу ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки позивачем було самостійно здійснено відновлювальний ремонт автомобіля, суд, враховуючи висновок судової автотоварознавчої експертизи №015/06/2014 та доведеність вини [PERSON], вважає, що визначений розмір матеріального збитку завданого автомобілю, без урахування ПДВ в сумі 14 971 грн. 44 коп. підлягає стягненню в повному обсязі з відповідача. Судові витрати по справі становлять 981 грн. 60 коп., які складаються із судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та витрат пов'язаних із проведення судової експертизи в сумі 738 грн., які відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

25 квітня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Згідно з ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

25 квітня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 06 травня 1995 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільних дітей [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя із відповідачем не склалося через несумісність характерів, різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносини з 01 вересня 2013 року, вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, із письмової згоди позивача ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 травня 1995 року. Мають спільних дітей [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з 01 вересня 2013 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим на чому наполягає позивач та просить розірвати шлюб за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

25 квітня 2014 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що 15 вересня 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них [INFO] року народився син [PERSON]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Але останній матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Сторони до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка свій позов підтримала, відповідач позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 15 вересня 2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а. с. 3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а. с. 4). Хоча сторони проживають разом, але дитина знаходиться на утриманні матері, а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 183 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини визначаються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює і має регулярний заробіток. Тому з нього необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved