Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

25.12.2013 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, який в подальшому неодноразово уточнював та доповнював, в якому, з урахуванням уточних позовних вимог в останній редакції (а.с.171) просить: стягнути з Відділу освіти молоді та спорту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, відпрацьовані ним понадурочні в розмірі 2324 грн. 00 коп., святкові в розмірі 378 грн., суми, що належала до сплати йому при звільненні, на підставі ст. 116 КЗпП України в розмірі 888 грн., скасувати наказ директора Бритівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 08.01.2014 року №4-к/тр про його звільнення, поновити його на роботі, стягнути з на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, та стягнути з відповідачів спричинену йому маральну шкоду у розмірі 1500 грн.. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначив, що 08.01.2014 року його було звільнено з посади сторожа Бритівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів у зв'язку зі скороченням штату працівників. Вважає, що звільнення відбулося з грубим порушенням трудового законодавства, у зв'язку з чим він вимушений тривалий час не працювати. Крім того зазначає про те, що відповідачами не в повному обсязі нараховувалася йому заробітна плата за відпрацьовані ним понадурочні та святкові часи роботи. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі. Представники відповідачів позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити. Вислухавши пояснення сторін, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Щодо позовних вимог стосовно скасування наказу директора Бритівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 08.01.2014 року №4-к/тр про звільнення позивача та поновлення його на роботі, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Так в судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу директора Бритівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 01.10.2012 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду сторожа з 02.10.2012 року. (а.с.62) 06.11.2013 року директором Бритівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів видано наказ №105-к/тр «Про зміну в штатному розписі та наступне вивільнення сторожів школи», яким наказано попередити сторожа школи [PERSON] про наступне вивільнення з 08.01.2014 року. (а.с.79) 08.11.2013 року за №233 директором школи видано письмове попередження про звільнення позивача. (а.с.80) Також директором шкоди внесено подання, з якого не вбачається дата його внесення, до профспілкового комітету, в кому він просить надати згоду на попередження [PERSON] про звільнення, шляхом скорочення.(а.с.77) Відповідно до протоколу №26 засідання профспілкового комітету Бритівської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів від 06.11.2013 року погоджено звільнення [PERSON] 08.01.2014 року згідно ч.1 ст. 40 КЗпП України. Крім того постановлено розглянути вказане питання без присутності позивача, у зв'язку з його неадекватною поведінкою. (а.с.78) Згідно наказу директора школи від 08.01.2014 року [PERSON] звільнено із займаної посади на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП з виплатою вихідної допомоги та компенсації за відпрацьований період. (а.с.47) Положеннями ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. За змістом ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом. При цьому таке звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Під час розгляду справи представник відповідача - Бритівської Загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів стверджував, що звільнення відбулося з дотриманням чинного трудового законодавства, що також підтвердила в судовому засіданні і допитана в якості свідка [PERSON], яка є головою профспілкового комітету школи. Суд не може погодитися з такою позицією представника відповідача, адже в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що по-перше: позивач був належним чином попереджений про його наступне звільнення, а по-друге про те, що позивач належним чином був повідомлений про засідання профкому на якому розглядалося питання, про його звільнення, адже на вказаному засідання він не був присутнім. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що звільнення позивача відбулося з порушенням приписів встановлених ст. 40-43 КЗпП України та про необхідність його поновлення на роботі. Розраховуючи суму середнього заробітку, яку відповідач відділ освіти, молоді та спорту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації повинен сплатити позивачу за час вимушеного прогулу за період з 08.01.2014 року по 19.02 2014 року, суд виходив з положень постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. Суд не погоджується з вимогами позивача про стягнення з відповідача відділу освіти, молоді та спорту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації коштів передбачених ст. 116 КЗпП України, які йому повинні були бути виплачені у зв'язку зі звільненням, адже відповідно до довідки про нараховану заробітну плату [PERSON] за період з 02.10.2012 року по 08.11.2014 року йому нараховані усі належні до виплати суми. (а.с.89) Щодо позовних вимог про стягнення понадурочних та святкових. Позивач як у своєму позові так і в судовому засіданні вказував, що йому не у повному обсязі нараховані та виплачені кошти за роботу понадурочно та святкові дні, при цьому він посилався на графіки чергувань, дані в яких не співпадали з табелями обліку робочого часу. В судовому засіданні представник відповідача - відділу освіти молоді та спорту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, яка також є головним бухгалтером пояснила, що вона нараховувала заробітну плату позивачу відповідно до табелів обліку робочого часу, які затверджені директором школи та наказами директора школи про оплату сторожам школи, у тому числі і позивачу нічних та святкових. Пояснення представника відповідача повністю підтверджено матеріалами справи. (а.с.90-136) Натомість суд критично ставиться до посилання позивача про невідповідність графіків чергувань сторожів школи табелям обліку робочого часу, адже зазначені графіки ним складено самостійно, що не входить до його функціональних обов'язків, відповідно до його посадової інструкції, з якою його ознайомлено. (а.с 15-28, 63) Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи те, що в ході розгляду справи було встановлено судом грубе порушення прав позивача, яке виразилося в його незаконному звільненні, суд вважає за можливим задовольнити його вимоги, що стягнення моральної шкоди частково, стягнувши з відповідачів солідарно на його користь 200 грн. З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню частково та у відповідності до положень п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України вважає за необхідним допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі.

Outcome: partial