Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

26.05.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Тернівської районної в місті Кривий Ріг ради, [PERSON], [PERSON] про встановлення часток і визнання права власності в порядку спадкування за законом, який 29.09.2016 року було уточнено. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON], батько позивача, [INFO] померла, [PERSON], мати позивача. Після їх смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. За життя батьки склали заповіти, якім заповіли квартиру його сестрі [PERSON] та брату [PERSON], однак у встановлений строк брат та сестра до нотаріуса не зверталися. Позивач [PERSON] у встановленому законом строк звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини та видачі йому свідоцтва про право на спадщину, та йому було відмовлено нотаріусом, оскільки за життя спадкодавцями було складено заповіти. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Тернівської районної у місті ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позовних вимог. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], а [INFO] померла [PERSON], а.с. 7, 8, які згідно свідоцтва про шлюб з 1972 року перебували у шлюбі, а.с.9. Згідно свідоцтва про право власності на житло [PERSON], [PERSON], [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки між співвласниками не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток, також принцип рівності їх часток не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного з них, як співвласників майна є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/3 частці квартири. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Згідно акту від 05.02.2017 [PERSON] спільно проживав з батьками [PERSON] та [PERSON] до моменту їх смерті , а.с.118. Представник позивача 16.07.2015 звернувся з заявами про прийняття спадщини після смерті батьків, проте позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із наявністю заповітів спадкодавців, а.с. 16,17. Згідно з інформаційною довідкою із Спадкового реєстру, 08.11.2006 приватним нотаріусом посвідчено заповіт від імені [PERSON], а 23.10.2007 державним нотаріусом посвідчено заповіт від імені [PERSON], а.с. 86, 88, Після смерті [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не видавались. Крім позивача спадкоємцями після смерті батьків є [PERSON], [PERSON], які не звертались з заявами про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У листі № 24-753/0/4-1 від 16.05.2013 р. Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтовані, а тому слід визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], та після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] . На підставі викладеного, ст. ст. 368, 372, 1223, 1261-1265, 1268, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved