Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

24 липня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову зазначив, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], 23 квітня 2008 року був укладений кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (надалі - Умови та Правила), «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.6.5 Умов та Правил, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Крім того, власник карти зобов'язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.6.7 Умов та Правил. Також, відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідач вказаних умов договору не виконав, у зв'язку із чим станом на 30 вересня 2015 року має заборгованість перед банком в розмірі 26250,65 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 11962,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11900,00 грн.; заборгованості за пенею та комісією в сумі 900,00 грн., а також штрафів в сумі 250,00 грн. (фіксована частина) та 1238,13 грн. (процентна складова). Посилаючись, зокрема на ст.ст.530, 598, 599, 629, 1054 ЦК України, просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 26250,65 гривень та судові витрати в розмірі 262,51 гривні. В судове засіданні представник позивача Осовалюк М.О., що діє на підставі довіреності, не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала у повному обсязі. Відповідач [PERSON], також в судове засідання не з'явився, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, при задоволенні позовних вимог, просив врахувати його справні платежі до настання форс - мажорних обставин. Зазначав, що банк не дає можливості реструктуризувати заборгованість в його інтересах, не враховує економічну ситуацію в країні. Неявка в судове засідання сторін, на думку суду не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про місце, день та час розгляду справи та на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 23 квітня 2008 року відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із анкетою - заявою про оформлення на його ім'я пластикової картки «Кредитка «Універсальна» з пільговим періодом 30 днів, кредитним лімітом 7000,00 грн. та базовою процентною ставкою по кредиту 3,00 процента в місяць на залишок заборгованості /а.с.7/. Підписуючи вказану анкету-заяву, відповідач [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» Договір про надання банківських послуг. Також відповідач [PERSON], підписуючи вказану анкету-заяву підтвердив, що він ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом, він підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування в Приватбанку /а.с.7/. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому ч.1 ст.207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частина 2 ст.638 ЦК України встановлює, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до п.3 ч.3 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», до банківських послуг належить зокрема: розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. При цьому, відповідно до змісту ст.49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», операції, зазначені в п.3 ч.3 ст.47 цього Закону є кредитними послугами. Таким чином, суд робить висновок, що 23 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного з банком договору, [PERSON] було видано картку [NUMBER] на яку 08.05.2008 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 7000,00 грн. /а.с.7, 67, 80/. Відповідно до п.6.5 Умов та Правил, клієнт зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Крім того, згідно з п.6.7. Умов та Правил, власник карти зобов'язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту /а.с.11/. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належними чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 2 ст.1054 ЦК України передбачає, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (§1.Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При цьому, ч.3 ст.1049 ЦК України встановлює, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. З розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 23 квітня 2008 року вбачається, що у відповідача станом на 30.06.2008 року мається перед банком заборгованість на загальну суму 26250,65 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 11962,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11900,00 грн.; заборгованості за пенею та комісією в сумі 900,00 грн., а також штрафів в сумі 250,00 грн. (фіксована частина) та 1238,13 грн. (процентна складова). Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів того, що вищевказана заборгованість у відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитом та процентами за користування кредитом відсутня, або її розрахунок не відповідає дійсності, суду не надано. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 11962,00 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11900,00 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню. В той же час, відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного розпорядження м.Маріуполь було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. З наданого ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунку вбачається, що сума в розмірі 900,00 грн. є одночасно пенею та комісією. Проте, виходячи з чого вона розрахована та яким чином співвідносяться суми пені та комісії, ПАТ КБ «Приватбанк» доказів не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] в частині стягнення суми пені та комісії в розмірі 900,00 грн., а також штрафів в сумі 250,00 грн. (фіксована частина) та 1238,13 грн. (процентна складова) є необгрутнованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Пункт 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснює, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом N 3674-VI). Відповідно до платіжного доручення від 10.07.2015 року, ПАТ КБ «Приватбанк» за подання позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 262,51 грн. Отже, виходячи з принципу пропорційності, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 238,62грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial