Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

26 грудня 2018 року до Харківського районного суду Харківської області надійшов зазначений позов, в якому позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19 червня 2014 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління, актовий запис № 416. Обгрунтовує позов тим, що шлюб між ними зареєстровано 19 червня 2014 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління, актовий запис № 416. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося у зв'язку із різними поглядами на сімейне життя, внаслідок чого втрачені почуття любові та поваги один до одного, взаєморозуміння, шлюбно-сімейні стосунки фактично припинені з лютого 2018 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Примирення між ними категорично неможливе. Майновий спір відсутній. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати із позивачем. 13 лютого 2019 року на адресу Харківського районного суду Харківської області надійшла інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 лютого 2019 року провадження у справі за вищевказаною позовною заявою відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 20 березня 2019 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, закрито та справа призначена до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] повторно не з'явився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив. Відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19 червня 2014 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління, актовий запис № 416, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, враховуючи, що сім'я існує формально, сімейно - шлюбні відносини припинені з лютого 2018 року, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 704, 80 гривень залишити за рахунок позивача .

Outcome: approved