Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

26 листопада 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на наступні обставини. Вона з відповідачем є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В зв`язку з тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, згідно рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 28.07.2011 року, шлюб між сторонами було розірвано. Крім того, за рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.03.2012 року, на користь позивачки з відповідача [PERSON] стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. 00 коп. щомісячно, на утримання дитини, починаючи з 03 березня 2012 року до повноліття сина. Позивачка вважає, що на даний час сума стягнутих аліментів є недостатньою для утримання дитини, а відповідач добровільно, крім сплати аліментів, визначених за рішенням суду, допомоги на утримання сина не надає та участі у додаткових витратах не бере, внаслідок чого їй важко матеріально утримувати сина. Свої вимоги обґрунтовує також тим, що в результаті інфляційних та девальваційних процесів в країні, на теперішній час стягнута з відповідача сума аліментів в 450 грн. є дуже мізерною, адже з 2018 року значно зросли середня заробітна плата та прожитковий мінімум, а також всі витрати, які є необхідними для мінімального розвитку дитини. За таких обставин, просила змінити розмір стягнутих з відповідача аліментів, збільшивши їх до встановленого законом мінімуму, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, згідно якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 14 грудня 2018 року було відкрито провадження та призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.12) Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в разі повторної неявки відповідача, просила винести рішення при заочному розгляді справи (а.с. 15). Відповідач в судові засідання неодноразово не з`явився. Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеської області (а.с.21), [PERSON] [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] . Судові повістки, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалися відповідачу за адресою, зазначеною позивачкою в позові, однак повернулися до суду з поміткою: «за закінченням терміну зберігання» (а.с.14,18); також - за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, та повернулися з поміткою: « адресат за вказаною адресою не проживає» (а.с.24, 26). Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет- https://court.gov.ua/sud2504/pres-centr/visas_to_court/261220173, про виклик відповідача до суду в судові засідання, призначені на 04.04.2019 року на 13.30 години та на 03.06.2019 року на 09.30 годину (а.с.23,27 ), однак останній в судове засідання на вказані в оголошенні дати не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі, до суду не надіслав. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивач згоден, про що постановлена ухвала суду. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . На підтвердження цього факту, до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.05.2010 року виконавчим комітетом Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.4). Згідно копії рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.03.2012 року (а.с.5), з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з 03.03.2012 року . Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 28.07.2011 року (а.с.6), був розірваний шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Довідкою за №880, виданою Приморською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 12.11.2018 року підтверджується, що на утриманні позивачки [PERSON] [INFO], знаходяться двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2010 року народження, які проживають разом з нею (а.с.7). Довідкою, виданою КЗ «Приморська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Татарбунарської районної ради Одеської області 13.11.2018 року підтверджується, що [PERSON] дійсно навчається в 2-му класі КЗ «Приморська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Татарбунарської районної ради Одеської області на денній формі навчання (а.с.8). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За частиною третьою ст.181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Задовольняючи позов, суд також виходив із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що з відповідача [PERSON] на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.03.2012 року стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 03.03.2012 року (а.с.5). Однак, вказаної суми аліментів, на теперішній час не достатньо для утримання та виховання дитини, оскільки діючим законодавством, а саме ст.182 СК України, передбачений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що значно перевищує раніше стягнуту судом суму аліментів на користь позивачки на утримання дитини. Так, згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня у розмірі - 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 гривень. Тому, суд вважає за можливе змінити розмір аліментів в сумі 450 гривень щомісячно, стягнутих з [PERSON] за вищезазначеним рішенням суду, на користь позивачки на утримання дитини, до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , з моменту набрання чинності рішенням суду, задовольнивши вимоги позову в повному обсязі. Питання судових витрат по справі суд вирішує у відповідності з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768,40 гривень за задоволену позовну вимогу щодо зміни розміру стягнення аліментів на дитину, від сплати якої звільнена позивачка при подачі позову, згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до пункту першого частини 1 статті 430 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved