Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

24 лютого 2021 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», третьої особи на стороні відповідача - філії « АТ НСТУ» Хмельницької регіональної дирекції Поділля-центр» про визнання незаконним та скасування наказу №10 від 01.02.2021 року про звільнення, просить поновити його на роботі та стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги мотивує тим, що наказом філії «АТ НСТУ» Хмельницької регіональної дирекції Поділля-центр» за №10-К від 01.02.2021 року його звільнено з посади продюсер (лінійний) відділу виробництва тематичного та національного контенту за п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Позивач працював на декретному місці, але оскільки він є особою обраною до виборного профспілкового органу, яка діє у філії, то вважає, що має додаткові гарантії від звільнення. Однак, відповідачем вживались систематичні дії на звільнення позивача з роботи, а тому наказ №10-К від 01.02.2021 року є незаконним, винесеним з порушенням норм чинного законодавства і підлягає скасуванню. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задоволити із наведених відстав. В судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечили, вважають його безпідставним та необґрунтованим, просять відмовити в його задоволенні, оскільки винесений наказ є законним, а тому не підлягає скасуванню. Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечила, просить відмовити в його задоволенні. 02.03.2021 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 16.03.2021 року справу призначено до слухання по суті. 26.03.2021 року представником відповідача надано відзив на позов з додатками, який долучено до матеріалів справи. 12.04.2021 року позивачем надано відповідь на відзив. 26.04.2021 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом АТ «НСТУ» від 10.09.2019 № 54-кр на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.10.2018, постанови Хмельницького апеляційного суду від 18.04.2019 та постанови Верховного Суду від 18.07.2019 у справі № 686/9001/18 поновлено [PERSON] з 31.03.2018 на посаді заступника завідувача відділу радіо FМ творчо-виробничого об`єднання радіопрограм філії АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля-Центр». [PERSON] звернувся до менеджера філії АТ «НСТУ» із заявою про переведення його з 02.07.2020 на посаду продюсер (лінійний) ТО Телерадіопрограм ТВО «Бюро Телерадіоновин». Обрання посади для переведення відбулось за ініціативою позивача. Сам позивач обрав для переведення посаду на період відпустки основного працівника. 01.07.2020 Філією АТ «НСТУ» видано наказ № 43-к про переведення [PERSON] на посаду продюсер (лінійний) ТО Телерадіопрограм ТВО «Бюро Телерадіоновин» за строковим трудовим договором, на час відпустки для догляду за дитиною [PERSON] до фактичного виходу на роботу основного працівника. З вказаним наказом [PERSON] ознайомився, про що свідчить його підпис. Наказом АТ «НСТУ» від 14.09.2020 № 485 введено в дію зміни до структури та штатного розпису АТ «НСТУ» в цілому та філії АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля-Центр» зокрема. Згідно з витягу змін до штатного розпису АТ «НСТУ» в частині філії АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля-Центр» структурний підрозділ «ТО Телерадіопрограм ТВО «Бюро Телерадіоновин» перейменовано на структурний підрозділ «Відділ виробництва тематичного та національного контенту». Наказом філії АТ «НСТУ» від 16.09.2020 № 66-к у зв`язку із введенням в дію змін до штатного розпису АТ «НСТУ» переміщено [PERSON] продюсера (лінійного) ТО Телерадіопрограм ТВО «Бюро Телерадіоновин» на посаду продюсера (лінійного) відділу виробництва тематичного та національного контенту. Вказаний наказ надіслано [PERSON] листом з описом вкладення і отримано останньою 18.09.2020, що свідчить про її ознайомлення із наказом. Наказом філії АТ «НСТУ» від 16.09.2020 № 68-к у зв`язку із введенням в дію змін до штатного розпису АТ «НСТУ» переміщено [PERSON] продюсера (лінійного) ТО Телерадіопрограм ТВО «Бюро Телерадіоновин» (на час відпустки для догляду за дитиною [PERSON] до фактичного виходу основного працівника на роботу) на посаду продюсера (лінійного) відділу виробництва тематичного та національного контенту (на час відпустки для догляду за дитиною [PERSON] до фактичного виходу основного працівника на роботу). 01.02.2021 [PERSON] звернулась із заявою до Менеджера філії про переривання відпустки для догляду за дитиною з 11.02.2021 року та наказом 01.02.2021 № 9-к перервано [PERSON] відпустку для догляду за дитиною та зазначено «приступити до роботи з 11.02.2021», у зв`язку із чим продюсером філії підготовлено на ім`я менеджера філії подання про звільнення [PERSON] . Таким чином, наказом філії АТ «НСТУ» від 01.02.2021 № 10-к звільнено [PERSON] , з посади продюсера (лінійного) відділу виробництва тематичного та національного контенту з 10 лютого 2021 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору, пов`язаного з фактичним виходом з відпустки для догляду за дитиною основного працівника [PERSON] , на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП. Позивач з наказом ознайомився 01.02.2021, про що свідчить його підпис на наказі. 01.02.2021 [PERSON] звернувся до Менеджера філії із заявою про надання переліку вакантних творчих (журналістських) посад, на що позивача було повідомлено про вакантні посади «кореспондент» і «редактор» із зазначенням кваліфікаційних вимог до них. 10.02.2021 позивач звернувся до Менеджера філії із заявою про прийняття на роботу на посаду «редактор» та із заявою про прийняття на роботу на посаду «кореспондент», позивач ознайомився із посадовими інструкціями, зокрема кваліфікаційними вимогами, до наявних вакантних посад «редактор» і «кореспондент». 12.02.2021 Філія АТ «НСТУ» повідомила [PERSON] про не можливість прийняття на роботу на посаду «редактор» та на посаду «кореспондент» у зв`язку з його невідповідністю кваліфікаційним вимогам до обраних посад. Філія АТ «НСТУ» відповіла на лист Первинній профспілковій організації Хмельницької обласної державної телерадіокомпанії «Поділля-центр» та заначила про обґрунтованість звільнення [PERSON] у зв`язку із закінченням строкового трудового договору та на лист Хмельницької обласної організації Профспілки працівників культури про обґрунтованість звільнення [PERSON] у зв`язку із закінченням строкового трудового договору. Дані обставини об`єктивно підтверджуються матеріалами справи. З наведеного вбачається, що на підставі заяви позивача з ним укладено строковий трудовий договір, строк якого закінчився у зв`язку із перериванням відпустки для догляду за дитиною основного працівника [PERSON] . Таким чином, процедура звільнення [PERSON] на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП відповідає вимогам законодавства. У пункті 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-254цс17 зазначено, що: «згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, та дотримуватись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату й забезпечувати умови праці, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством. Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин. Укладення трудового договору на визначений строк при відсутності умов, зазначених у частині другій статті 23 КЗпП України, є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Тобто такі договори вважатимуться укладеними на невизначений строк від часу їх укладення. Таким чином, порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим. Але при цьому факт укладання трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений як у заяві працівника про прийняття на роботу, так і в наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 753/16193/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 761/27037/17-ц, постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 грудня 2018 року у справі № 757/26016/17-ц зроблено висновок, що «підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і З статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам статті 23 КЗпП України, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк, і він не може бути припинений у зв`язку із закінченням строку. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України». Отже, пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП передбачено підставу припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку трудового договору, Статті КЗпП, на які посилається позивач як на підставу позову, стосуються звільнення за ініціативою роботодавця. Зокрема, стаття 40 КЗпП передбачає порядок та умови розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, стаття 42 КЗпП - переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, стаття 43 КЗпП розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). При цьому, стаття 252 КЗпП регулює питання гарантій для працівників підприємств, установ, організацій, обраних до профспілкових органів. Відповідно до статті 252 КЗпП працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок). Звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад (крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі у зв`язку із станом здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законом передбачена можливість звільнення з роботи чи служби). Така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків або за власним бажанням, за винятком випадків, якщо це пов`язано із станом здоров`я. Як вбачається із наказу про звільнення [PERSON] , останній звільнений на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП у зв`язку із закінченням строку дії строкового трудового договору, а не за ініціативою власника, тому в такому випадку попередня згода профспілкової організації на звільнення працівника не вимагається, оскільки звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП за закінченням строку дії трудового договору не вважається звільненням з ініціативи роботодавця, підстави якого передбачені статтями 40, 41 КЗпП України. Фактично, вимоги статті 252 КЗпП поширюються на правовідносини щодо звільнення працівників - членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників лише у випадку звільнення за ініціативою роботодавця. Аналогічні висновки щодо застосування статті 252 КЗпП наведено у постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 686/27915/18. Таким чином, приписи статті 252 КЗпП не підлягають до застосування при звільненні працівника на підставі пункту 2 частини другої статті 36 КЗпП. Посилання позивача на застосування приписів статті 42 КЗпП суд також вважає необгрунтованим, оскільки згідно статті 42 КЗпП переважне право на залишення на роботі надається працівникам лише при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, тоді як, позивача було звільнено на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України за закінченням строку дії трудового договору. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2020 року у справі № 592/8399/17 (провадження № 61-36714св18). Таким чином, приписи статті 42 КЗпП також не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Так, Філія АТ «НСТУ» повідомила [PERSON] про не можливість прийняття на роботу на посаду «кореспондент» та на посаду «редактор» у зв`язку з його невідповідністю кваліфікаційним вимогам до обраних посад, однак, жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язок роботодавця у працевлаштуванні працівників, яких обрано до виборного профспілкового органу (профкому) первинної профспілкової організації. Таким чином, відповідач не зобов`язаний працевлаштувати [PERSON] у зв`язку з тим, що його обрано до виборного профспілкового органу (профкому) первинної профспілкової організації. Позивач у позові посилається на правові позиції Верховного Суду, висновки в яких на його думку підлягають застосуванню до спірних правовідносин, однак, суд оцінює критично такі твердження позивача та вважає, що наведені постанови стосуються застосування статті 252 КЗпП у випадках звільнення працівників за ініціативою роботодавця. У випатку [PERSON] , трудові правовідносини припинено у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору. Інші доводи позовної заяви також не спростовують правомірності прийняття наказу про звільнення [PERSON] від 01.02.2021 № 10-к, оскільки відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а позивачем таких доказів суду не надано. Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивачем належними засобами доказування не доведено наявності правових підстав для визнання незаконним та скасування наказу від 01.02.2021 за №10-К. Судом встановлено, що звільнення позивача проведено з дотриманням вимог трудового законодавства і умов укладеного між сторонами строкового трудового договору. Право позивача на працю не порушено відповідачем, у зв`язку із чим правові підстави для поновлення його на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу також відсутні.

Outcome: dismissed