Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

24 січня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, 1000 гривень з подальшою індексацією відповідно до законодавства, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню дитини, матеріальної допомоги він не надає взагалі. Дочка проживає з позивачкою і вона здійснює всі витрати по її утриманні. Враховуючи, що згоди про розмір аліментів сторонами не досягнуто, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач подала до суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що на даний час ніде не працює, стабільного заробітку не має, а тому погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 400 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В частині стягнення з нього витрат на надання позивачці правової допомоги, позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.07.2005 року між сторонами укладено шлюб, про що виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області зроблений актовий запис за №06, свідченням чого є свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Проте, після чергової сварки, відповідач пішов з сім'ї та з того часу сторони проживають нарізно. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. На даний час дочка проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання обов'язку утримувати дитину, матеріальну допомогу не надає. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з тим, постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено,що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач ніде не працює, стоїть на обліку в центрі зайнятості Чернівецького РЦЗ, проте, працездатний, інших утриманців не має, належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, дочка знаходиться на повному забезпеченні матері, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дочки в твердій грошовій сумі, а саме 400 гривень з подальшою індексацією, починаючи з 24.01.2014 року - дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З аналізу даної норми вбачається, що компенсація витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги в частині складення позову ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» не передбачено, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved