Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

26 листопада 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 10\~761, 97 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 грудня 2018 року сталася ДТП внаслідок якої відповідач, керуючи транспортним засобом, заподіяв шкоди іншому транспортному засобу Toyota, д.р.н. [NUMBER] . Позивач зазначає, що пошкоджений автомобіль був застрахований позивачем, як страховиком, на підставі договору добровільного страхування, і за цим договором позивач виплатив потерпілій особі 28\~102, 35 грн. В той же час, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» і останнє, на виконання вимоги законодавства, виплатила позивачу лише 17\~340, 38 грн. Посилаючись на вищевикладене та приписи ст.1194 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 10\~761, 97 грн., що становить різницю між вищенаведеними сумами. Представник позивача надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, причину неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Третя особа письмових пояснень на адресу суду не подала, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила. Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.12.2018 року в м. Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Peugeot, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно повідомлення про дорожньо транспортну пригоду (Європротокол) особою, винною в настанні дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 31.12.2018 року, є [PERSON] (а.с.8). З матеріалів справи слідує, що автомобіль потерпілої сторони - Toyota, д.р.н. [NUMBER] , станом на день ДТП був застрахований на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії [NUMBER] № 125601 від 19.04.2018 року (а.с. 5-7). Відповідно до ремонтної калькуляції № 207929 від 28.01.2019 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Toyota, д.р.н. [NUMBER] становить 28\~102, 35 грн. (а.с.14-16). Позивач на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 02.01.2019 року та страхового акту № UA2018123100033/L03/01 від 12.02.2019 року добровільно виплатив потерпілій особі [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 28\~102, 35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 26244 від 13.02.2019 року (а.с.21). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Peugeot, д.р.н. [NUMBER] , на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 7173603. Позивач стверджує, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» відшкодувало йому суму страхового відшкодування у розмірі 17\~340, 38 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, здійсненою ПрАТ «Страхова група «ТАС», становить 10\~761, 97 грн. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З метою досудового врегулювання спору позивачем 11.06.2019 року на адресу відповідача було направлено претензію про відшкодування завданої шкоди, однак, остання залишилась без задоволення. Оскільки [PERSON] винен в ДТП, доказів існування обставин, які виключають обов`язок відшкодування ним заподіяної шкоди не надав, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, здійсненою ПрАТ «Страхова група «ТАС», що становить 10 761, 97 грн. Частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 1\~921, 00 грн. судового збору.

Outcome: approved