overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

24.11.2017р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, однак подала заяву у якій вимоги позову підтримала, справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився також, не повідомляючи про причину неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно, у встановленому законом порядку. Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 5, 6), але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню дітей, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються: -ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; -ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, згідно з якою мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.; -ч. ч. 1, .2 ст.183 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки відповідач належним чином не виконує законного обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей, чим порушує їхні майнові права, то на користь позивача з нього необхідно стягувати аліменти в частці від його заробітку (доходу), яку суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього інших утриманців в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

24.11.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просив шлюб укладений між ним та [PERSON], що був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, 12.07.2008 року, актовий запис № 257 розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги просив задовольнити (а.с.11). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила залишити їй прізвище «Шевченко» (а.с.15). Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 12.07.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 257 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.10). Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують з квітня 2017 року, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть, мешкають окремо. Майнових суперечок та суперечок щодо місця проживання дитини сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

24.11.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 02.10.2009 року між ним та [PERSON] [PERSON] Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції , актовий запис про шлюб №769. Позивач [PERSON] до судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання надала заяву в якій позовні вимоги визнала в поновму обсязі, протии розірвання шлюбу не заперечувала та просила справу розглядати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02 жовтня 2009 року[PERSON] Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції , актовий запис про шлюб №769, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сімєю не проживають. Причиною розпаду сімї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 640,00 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

24.11.2017 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 7000 доларів США, що станом на день подачі позовної заяви еквівалентно 185339 грн. 56 коп. Ухвалою суду від 07 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. Відповідач зареєстрований в [ADDRESS].На виклики до суду не з»являвся. Відповідно до акту, складеного працівниками КП «Житловик» № 50/01-16 від 09.01.2018 року судова повістка не вручена [PERSON] за адресою - [ADDRESS], у зв'язку з тим, що не було нікого дома. У зв'язку із зміною курсу долара США,11.01.2018 року представник позивача [PERSON], який діє на підставі ордера серія ХМ № 013653, подав суду заяву про уточнення позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 7000 доларів США, що станом на 11.01.2018 рік еквівалентно 196 000.00 грн. В обґрунтування позову вказує, що 10.09.2014 року уклав з відповідачем договір позики , згідно якого позичив [PERSON] 7000 доларів США. Вказані кошти боржник зобов'язався повернути до 31.12.2014 року. Проте до цього часу кошти не повернув, тому він вимушений звернутися з позовом до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності [PERSON] Заслухавши представника позивача адвоката [PERSON],вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що між сторонами 10 вересня 2014 року було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] позичив [PERSON] 7000 доларів США, які останній зобов'язався повернути до 31.12.2014 року. Дана обставина підтверджується копією розписки від 10.09.2014 року, приєднаної до матеріалів справи. Проте взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконав . В результаті чого, станом на 11.01.2018 року, має прострочену заборгованість в сумі 7000 грн. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11.01.2018 року складає 196 000.00 грн. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, відповідно до вимог ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судові витрати понесені [PERSON]. слід стягнути з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

24.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: Миколаївська область Миколаївський район с. Нечаяне, вул. Суворова, 16. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що відповідач її племіник зареєстрований за вище вказаною адресою, але не проживає там. Позивачка також зазначила, що вона є власником вищезазначеного жилого приміщення. За твердженням позивачки [PERSON] зареєстрований в її будинку але фактично не проживає в ньому з 07.08.2003 року. Посилаючись на ці обставини позивачка вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивачка не з'явилася. При цьому подала заяву про підтримання позову, в якій клопотала про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка є власником квартири за адресою: Миколаївська область Миколаївський район с. Нечаяне, вул. Суворова 16, даний факт підтверджується копією договору купівлі продажу, та копією технічного паспорту. Відповідно Довідки Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та Акту про не проживання за адресою: [INFO] зареєстрований [PERSON], [INFO], але там не проживає. Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. Ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому ст. 13 ч. 1 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З досліджених судом доказів не встановлено, що позивач позбавляла відповідача під часу отримання права на проживання в спірному житлі реалізувати таке право. З аналізу наведених доказів також слідує, що відповідач фактично не проживає в спірному жилому приміщенні з 2003 року з власної волі. В судовому засіданні також не виявлено визначених ст. 71 ч. 3 ЖК України підстав, згідно яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Таким чином, оскільки відповідач без поважних причин не проживає в жилому приміщенні більш ніж шість місяців, то на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України і ст. 405 ЦК України його слід визнати таким, що втратив право користування належним позивачці жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

24.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яким просить розірвати шлюб, зареєстрований 01.03.2011 року виконавчим комітетом Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, актовий запис № 03, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем [PERSON] не склалося із-за різних характерів та поглядів на сімейне життя, відновлення шлюбних стосунків неможливе, шлюбні відносини припинені з липня 2012 року, тому вона звернулася до суду. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 01.03.2011 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, актовий запис № 03 (а.с.5). В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 05 липня 2011 року, а/з №15, виданим виконавчим комітетом Городненської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.6). Сторони разом не проживають, сумісного господарства не ведуть, зберегти шлюб позивач не бажає. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони однією сім'єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки позивач наміру не має, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Згідно вимогам ст. 141 ЦПК України всі витрати, пов'язані з розірванням шлюбу покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

24.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 08.12.2007 року між нею та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб №1374. Позивач [PERSON] до судового засідання надав заяву про розгляд справи за її відсутністю, в заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання надав заяву в якій позовні вимоги визнав в поновму обсязі, протии розірвання шлюбу не заперечував та просить справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08.12.2007 рокувідділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб №1374, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сімєю не проживають. Причиною розпаду сімї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 640,00 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

24.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 31.08.2001 року між нею та [PERSON], відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис про шлюб №728. Позивач [PERSON] до судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання надав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував та просить справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 31.08.2001 рокувідділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис про шлюб №728, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сімєю не проживають. Причиною розпаду сімї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 640,00 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

24.11.2017 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась [PERSON] з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування 53/100 частиною житлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лазаретна, буд.6. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить 53/100 частки зазначеного житлового будинку. З відповідачем у справі [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2016 року розірвано. [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], однак, у вказаному будинку не проживає з жовтня 2012 року. Позивач має наміри продати будинок, але не може скористатися своїм правом у звязку із реєстрацією відповідача за зазначеною адресою. З цих підстав, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 24.01.2018 року та 27.02.2018 року жодного разу не зявився, на адресу відповідача, за якою останній зареєстрований, було направлено судові повістки. На адресу суду повернулись конверти з причини «за не запитом». Крім того, судом на офіційному веб-сайті опубліковано оголошення про виклик відповідача в судове засідання, призначене на 27.02.2018 року. У звязку з вищезазначеним, на підставі ч.10 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачі належним чином повідомлені про час, дату та місце слухання справи. Представник третьої особи до зали судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні [PERSON], допитана у якості свідка, пояснила, що є матірю позивача у справі. Крім того, повідомила суду, що відповідач у справі [PERSON] за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лазаретна, буд.6., не проживає більше року. Також, свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача у справі та повідомила, що відповідач у справі не проживає з позивачем за зазначеною адресою більше року. На підставі викладеного,

Outcome: approved