Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

25 липня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування своїх вимог послалася на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Вказує, що діти проживають з нею та частково перебувають на її утриманні. Також зазначає, що відповідач до грудня 2015 року працював на шахті «Червоноградська», на даний час є інвалідом ІІІ групи та має можливість надавати допомогу на утримання дітей. У своєму письмовому запереченні відносно позову представник відповідача вказав, що відповідач, неповнолітні діти повністю перебувають на утриманні останнього. Відповідач забезпечує їх всім необхідним, в тому числі одягом, продуктами харчування, канцтоварами. Він також оплачує комунальні послуги, за квартиру, у якій проживають діти разом із позивачем. Також оплачує щомісячно кредит за дану квартиру. На нього також покладені усі витрати по обстеженню та лікуванню старшої доньки. Натомість позивач з моменту одруження не мала постійного місця роботи. Звертає увагу та те, що позивач зловживає спиртними напоями. Дане питання виносилося на розгляд комісії органу опіки та піклування Червоноградської міської ради, де на засіданні позивача повідомили про недопущення у подальшому подібних випадків, в протилежному випадку буде ставитися питання про позбавлення її батьківських прав. Окрім цього вказує, що остання з грудня 2015 року отримує державну соціальну допомогу на дитину інваліда, яку, на його думку, витрачає на придбання спиртного. Відтак вважає, що підстав для стягнення з нього аліментів немає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, на їх обґрунтування послалася на обставини, викладені у позовній заяві, та додатково пояснила, що діти проживають разом із нею. Чоловік коштів на утримання дітей уже третій місяць не надає. Він лише оплачує за дитсадок та за квартиру. Їй допомагають батьки. Вона не працює. Зазначає, що дочка хворіє. Просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечила, вказала, що її довіритель купує усе необхідне для дітей. Лікування дитини також фінансується батьком. Його місячний дохід становить близько 10000 грн. Він інколи забирає дітей та йде жити до матері. Оскільки позивач зловживає алкоголем, вважає, що аліменти остання буде використовувати не за цільовим призначенням. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2007 року. Від спільного проживання у сторін є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Із довідки про склад сім'ї № 558 від 18.07.2016 року, виданої Варязькою сільською радою Сокальського району Львівської області, видно, що позивач з дітьми зареєстровані в с.Варяж Сокальського району Львівської області. У судовому засіданні з пояснень позивача та представника відповідача встановлено, що позивач разом із дітьми проживають у квартирі [ADDRESS]. Зазначене також підтверджується актом, складеним представниками КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 10.08.2016 року вих. №57. Неповнолітня [PERSON] є інвалідом, у неї діагностовано синдром Прадера-Віллі, що підтверджується копією заключення Львівського обласного медико-генетичного центу № 15103/15103 та копією посвідчення [NUMBER] від 18.04.2016 року. Законним представником (опікуном) дитини інваліда є позивач [PERSON] З довідки, видної Управлінням праці та соціального захисту населення на ім'я [PERSON], № 1562 від 10.08.2016 року, видно, що вона отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам, яка з травня 2016 року становить 1556,50 грн. Як пояснила у судовому засіданні позивач, вона не працює. З поданих документів та пояснень представника відповідача у судовому засіданні судом встановлено, що відповідач хворіє. Йому встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок професійного захворювання. Наведені дані підтверджуються довідками міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК серії 10 ААА № 266660 від 12.01.206 року, серії 10 ААВ №896509 від 12.01.2016 року, копією медичного висновку Львівської обласної клінічної лікарні № 956 від 04.12.2015 року, копією виписки № 27936/1673 з медичної карти стаціонарного хворого від 04.12.2015 року, витягом № 13639/781 з медичної карти стаціонарного хворого від 17.06.2016 року, посвідченням [NUMBER], пенсійним посвідченням № [NUMBER] [NUMBER] виданого Пенсійним Фондом України. Зі змісту заперечення та пояснень сторін у судовому засіданні установлено, що плату за комунальні послуги за дане помешкання здійснює відповідач. Останній також оплачує за дитсадок, який відвідує його син [PERSON]. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина: 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Ч.1 ст. 186 СК України визначено, що за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. Ураховуючи вищенаведені фактичні обставини справи в їх сукупності: високий сукупний дохід відповідача - близько 10000,00 грн. на місяць, його інвалідність, а також те, що відповідач протягом останніх двох місяців фактично окремо проживає від позивача та їхніх дітей, у зв'язку з чим його участь в утриманні дітей виключається, матеріальне становище позивача, яка не працює, виходячи з вимог справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд дійшов висновку про необхідність присудження з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Необґрунтованими є твердження представника відповідача про те, що діти сторін перебувають на повному утриманні відповідача, оскільки на підтвердження такого факту не подано жодного належного доказу. Також суд відхиляє твердження представника відповідача щодо нецільового використання позивачем аліментів, оскільки такі кошти будуть стягнуті лише у майбутньому. На час розгляду справи у суду немає достовірних даних з приводу того, що позивач як мати, звернувшись до суду з вказаним позовом, переслідує особисту корисну мету. При цьому суд вважає за необхідне роз'яснити, що для перевірки нецільового використання позивачем аліментів відповідач вправі звернутись із відповідною заявою до органу опіки та піклування, а в разі встановлення даного факту - до суду з позовом про припинення стягнення аліментів та перерахування сплачуваних ним аліментів на особистий рахунок дитини, або про зменшення розміру аліментів. Отже, позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог.

Outcome: approved