Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

24 червня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом та просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Мотивуючи тим, що відповідач не приймає належної участі у вихованні їхньої спільної дитини та ухиляється від витрат, пов»язаних із утриманням доньки. У судовому засіданні позивач пояснила, що відповідач не працює і з 2016 року не приймає участі в утриманні їхньої спільної доньки. Враховуючи, що постійного заробітку [PERSON] не має, вважала за доцільне стягнути з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. на місяць. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 300,00 грн. на місяць. Пояснив, що станом на день розгляду справи він офіційно не працевлаштований, дохід отримує не регулярно, що унеможливлює сплату ним аліментів у іншому розмірі. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 20.06.2001 року сторони перебували у зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції в м. Києві шлюбі. Від шлюбу позивач і відповідач мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції в м. Києві. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.06.2007 року шлюб між сторонами розірвано. Як убачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами угоди про добровільну сплату аліментів, між позивачем і відповідачем не досягнуто, дитина проживають разом із матір»ю - [PERSON] окремо. За ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як було встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] станом на день ухвалення судового рішення офіційно не працевлаштований, отримує нерегулярний дохід та з 2016 року не приймає участі в утриманні дитини. Дана обставина визнається сторонами та у розумінні ст. 61 ЦПК України не потребує доказування. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач офіційно не працює та не має постійного заробітку, підстав для визначення розміру аліментів у частці від його заробітку судом не встановлено. За правилами ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім»ї. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання дитини, суд виходить з того, що [PERSON] офіційно не працює та має нерегулярний дохід, за своїм станом здоров»я може надавати матеріальну допомогу, крім спільної доньки із позивачем, інших дітей та непрацездатних осіб, які б перебували на його утриманні - не має. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 2 ст.155 Сімейного Кодексу України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з [PERSON]підлягають стягненню на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову - з 24 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial