Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

25 червня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , в якому позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , шляхом зняття її з реєстраційного обліку по даній квартирі. Позивач мотивує свої вимоги тим, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . В даній квартирі також зареєстрована донька позивачки [PERSON] Однак, в 1993 році відповідачка поїхала в туристичну поїздку до США і більше не поверталась та відповідно з того часу в квартирі позивачки не проживає. Наразі, реєстрація відповідачки в квартирі позивачки створює останній незручності та спричиняє додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що змушує [PERSON] звернутися до суду з даним позовом. Провадження у справі відкрито 10 липня 2018 року та встановлено загальний порядок розгляду справи. Відповідачем відзив на позов не подавався. 17 січня 2019 року судом закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з?явилась, надала заяву про проведення судового засідання за її відсутності, свої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явилась, про час, дату і місце судового розгляду повідомлена належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не надала. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . В даній квартирі також зареєстрована донька позивачки [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім?ї та прописку №288 від 11.06.2018 року та зазначено, що [PERSON] не проживає на даній житловій площі. Відповідно до акту від 18.06.2018 року, який посвідчений директором ЖУ фірма «Ренесанс» ЛТД-92, [PERSON] не мешкає за місцем реєстрації більше 20 років. Також матеріали справи містять лист Одеського обласного бюро міжнародного молодіжного туризму «Спутник» №182 від 06.07.1993 року на ім?я голови райвиконкому Центрального району м. Одеси, за яким [PERSON] виїжджала в складі туристичної групи в США з 03.05 по 10.05.1993 року, але з поїздки не повернулась. За таких обставин, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] не мешкає в квартирі [ADDRESS] з 1993 року. Згідно із ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічне положення міститься в статті 383 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Суд встановив, що відповідач є членом сім`ї власниці квартири [PERSON] , при цьому сама не має частки у власності в даній квартирі. Оскільки відповідачка є членом сім`ї позивача, як власника квартири, то на спірні правовідносини розповсюджуються положення ст. 405 Цивільного кодексу України. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в свої постанові від 16.11.2016 р. № 6-709цс16: «Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік». Відповідно до ст. 405 ЦК України, Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відповідачка, яка є членом сім?ї власника квартири, на момент звернення позивачки до суду та станом на теперішній час у спірній квартирі не проживає більше одного року, суд має застосувати до спірних правовідносин положення статті 405 Цивільного кодексу України та визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved