overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

24 лютого 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 20.03.2000 р. по 25.08.2009 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Вказала, що вона сама утримує дитину, а відповідач ухиляється від батьківських обов'язків, гроші на утримання дитини не надає. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки щомісячно до її повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надіслала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, але також надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Положенням частини 3 статті 181 СК України визначено, що кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони з 20 березня 2000 р. проживали у зареєстрованому шлюбі, який розірвали у судовому порядку 25 серпня 2009 р. До реєстрації шлюбу, а саме, [INFO] у них народилася донька - [PERSON], батьком якої є відповідач у справі, що останнім не оспорюється. Судом з'ясовано, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров'я, проживає окремо від дитини, інші аліментні платежі не сплачує. Наведене свідчить про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 24 лютого 2015 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

24 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 09 жовтня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану міста Очакова Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, який проживає з відповідачкою. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивач, крім цього, зазначив, що підтримує заявлені вимоги; відповідачка вказала, що позов визнає повністюта виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 жовтня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану міста Очакова Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 110 (а. с. 6), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 7), який проживає з відповідачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача, за власним клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

24 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], яким просить розірвати шлюб, укладений між ними 16.12.2000 р. у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 462. В обґрунтування своєї заяви зазначив про те, що від спільного шлюбу з відповідачкою у них є син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачкою у них не склалося, одружившись не змогли утворити міцної сім'ї, між ними постійно виникали сварки та скандали. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, вони проживають окремо, їхня сім'я розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася повторно, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб - 16.12.2000 р. у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 462. Від спільного шлюбу з відповідачкою у них є син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо . Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

24 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 12 січня 1987 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 22. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася через засоби масової інформації, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 12 січня 1987 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 22 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

24 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 20 червня 1998 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 277. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причину неявки суду не повідомила. Суд, враховуючи думку позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 20 червня 1998 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №277. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

24 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В заяві послався на таке, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Який розірвано за рішенням Снігурівського районного суду від 16 лютого 2011 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] - [INFO], який проживає з ним та перебуває на його утриманні. Відповідач працездатна, але добровільно не бажає надавати допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття. В судове засідання позивач не з'явився, але надіслав письмову заяву. Просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та згодний на заочний розгляд справи в суді. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду повідомлена належним чином та своєчасно. Про причини не явки суд не повідомила. Судом ухвалено слухати справу у її відсутність в порядку заочного розгляду справи на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Який розірвано за рішенням Снігурівського районного суду від 16 лютого 2011 року. (а.с.3) Від шлюбу мають сина [PERSON] - [INFO], який проживає з ним та перебуває на його утриманні, що потребує матеріальної допомоги (а.с.2). Відповідач працездатна, але добровільно не бажає надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по оплаті на користь держави судового збору у розмірі 551,20 гривень за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

24 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що 16 грудня 2014 року в с.Лучка Липоводолинського району Сумської області помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яку він прийняв внаслідок спільного з ним проживання на час його смерті. У звязку з тим, що у його свідоцтві про його народження, немає відомостей про батька, а тому відсутні відомості родинних відносин між ним та батьком. Просив суд встановити факт того, що [PERSON] є його батьком. У судове засіданні заявник та заінтересована особа не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах просили розглядати справу без їхньої присутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON], народився 23 січня 1965 року, однак відомості про його батька у свідоцтві про народження відсутні (а.с.5). 23 січня 1965 року [PERSON] документований паспортом громадянина України (а.с.3). 17 грудня 2002 року [PERSON] отримав державні акти на право приватної власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,65 га, та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,46 га, що розташовані на території Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с.6, 7). 16 грудня 2014 року у с.Лучка Липоводолинського району помер [PERSON], про що мається свідоцтво про смерть серії І-БП №232448 від 17 грудня 2014 року та копія актового запису про смерть №19 від 17 грудня 2014 року (а.с.8). Із копій погосподарських книг Лучанської сільської ради Липоводолинського району за 1986-1990 рр., 1991-1995 рр., 1996-2000 рр., 2001-2005 рр., 2006-2010 рр. вбачається, що в одному господарстві за вказані періоди проживали [PERSON] - голова домогосподарства та заявник [PERSON], який значиться сином [PERSON]. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, факт реєстрації шлюбу, факт належності правовстановлюючого документу особі, прізвище якої, що зазначене в документі, не збігається з прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із матеріалів справи вбачається, що встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для оформлення спадкових прав. Звернутись до суду із заявою про встановлення факту за правилами окремого провадження особа вправі лише у випадку, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведеності певних фактів. За таких обставин, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що даний факт, має юридичне значення, враховуючи надані сільрадою відомості, суд вважає можливим встановити факт того, що [PERSON] є батьком [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

24 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 05 квітня 2003 року, про що було зроблено актовий запис № 13. Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з січня 2014 року, спільне господарство не ведеться. В сім'ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаємо порозуміння. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 05 квітня 2003 року; дошлюбне прізвище просить не відновлювати.. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку, встановленому ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 квітня 2003 року, про що було зроблено актовий запис № 13 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей, що підтверджено дослідженими судом доказами. Також суд приходить до висновку, що задоволенню у відповідності до ст. 113 СК України підлягає позовна вимога щодо не відновлення після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища позивачки. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

24 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їхньої неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01.02.2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], на утримання якої відповідач не надає матеріальної допомоги. Позивачка до суду не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позову. У разі неявки відповідача, просить ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча судом був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, заперечень проти позову судові не надав, тому, зі згоди позивачки, суд розглядає справу заочно без участі відповідача на підставі наявних доказів, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України, а на підставі ст. 197 ЦПК України - без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: зокрема, встановлено, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] з 01.02.2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтва про її народження (а.с.6), яка мешкає з позивачкою (а.с.7). На даний час дитина знаходиться на утриманні матері, оскільки відповідач проживає окремо, вихованням дитини не займається та матеріальної допомоги не надає. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Все зазначене вище дає підстави суду задовольнити позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

24 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2005 році, мають двох малолітніх дочок, 2002 та [INFO], які живуть з позивачкою. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Це призвело до того, що вони в липні 2014 року припинили шлюбні стосунки. Просить шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище. Позивачка в суді свої вимоги підтримує, просить строк для примирення не надавати. Відповідач, повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибув, заяви про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони припинили спільне проживання з липня 2014 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Ці обставини встановлені з пояснень позивачки та письмових доказів свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дочок, довідки про склад сім»ї позивачки. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству - подальше сумісне проживання сторін у шлюбі буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved