Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

24 вересня 2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,048 га із цільовим призначенням «02.01. Для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS], та на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,052 га із цільовим призначенням «02.01. Для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Після його смерті залишилося спадкове майно, яке належало йому на праві приватної власності, а саме : житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,0200 га, за адресою: [ADDRESS], якій присвоєно кадастровий номер [NUMBER]; земельна ділянка площею 0,0100 га, за адресою: [ADDRESS], якій присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. На вказане майно вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, окрім земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], якій присвоєно кадастровий номер [NUMBER], оскільки нотаріус відмовив у видачі такого свідоцтва, так як відсутній правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку. Право власності на дану земельну ділянку площею 0,0100 га, за адресою: [ADDRESS], якій присвоєно кадастровий номер [NUMBER], належало [PERSON] відповідно до Державного акту серії [NUMBER]. Проте, відповідно до повідомлення Відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за №ПВ-6800001042017 від 27.09.2017 року реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] була скасована в результаті поділу. Так, відповідно до Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [ADDRESS]. площею 0,1000 га, була поділена на дві земельні ділянки: - кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,048 га із цільовим призначенням «02.01. Для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); - кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,052 га із цільовим призначенням «02.01. Для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відомості про новоутворені земельні ділянки було внесено до Державного земельного кадастру 28.07.2017 року, про що свідчить посвідчувальний напис на Технічній документації, та Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6805167322017 від 28.07.2017 року. Проте, право власності на земельні ділянки, утворені в результаті поділу, за кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] за померлим [PERSON] оформлено не було внаслідок його раптової смерті. Таким чином, вона була позбавлена права оформити право на спадкове майно, а саме на земельні ділянки за кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] на своє ім'я як спадкоємець. А тому, посилаючись на ст.ст. 328 , 392, 1218,1223, 1261,1297 ЦК України та ст.ст. 125, 158 ЗК України позов просить задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив задовольнити з підстав наведених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, зазначивши, що міська рада ніяким чином не порушувала права позивача. Ухвалою судді від 27 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання на 09.10.2018 р. 09.10.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 25.10.2018 р. 25.10.2018 р. справу розглянуто по суті. Заслухавши доводи представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, внаслідок наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом об'єктивно встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що вбачається із копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 30.08.2017 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. [PERSON] був чоловіком позивача, що вбачається із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 03.08.1969 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке належало йому на праві приватної власності, а саме: - житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], право власності на яке підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 23.05.2014 року; - земельна ділянка площею 0,0200 га, за адресою: [ADDRESS], якій присвоєно кадастровий номер [NUMBER], право власності на яку підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №22042126 від 23.05.2014 року; - земельна ділянку площею 0,0100 га, за адресою: [ADDRESS], якій присвоєно кадастровий номер [NUMBER], право власності на яку підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №22040377 від 23.05.2014 року. Із копії спадкової справи після смерті [PERSON] № 33-2017 вбачається, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та заявою про видачу свідоцтва звернулася дружина померлого [PERSON], а інші спадкоємці (діти померлого) - [PERSON] та [PERSON] звернулися із заявами про відмову від прийняття спадщини. Так, 06.03.2018 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новченковим І.В. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі якого право власності на даний будинок перейшло до [PERSON], реєстровий № 703 та свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0200 .га, за адресою: [ADDRESS], якій присвоєно кадастровий номер [NUMBER], на підставі якої право власності на дану земельну ділянку перейшло до [PERSON], реєстровий номер 705. При цьому, 02.10.2017 року приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Новченков І.В. відмовив [PERSON] повідомленням за вих. № 441/01-16 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], оскільки необхідно подати правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку. Право власності на вказану земельну ділянку площею 0,0100 га, за адресою: [ADDRESS], якій присвоєно кадастровий номер [NUMBER], належано [PERSON] відповідно до Державного акту серії [NUMBER]. Проте, відповідно до повідомлення Відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за №ПВ-6800001042017 від 27.09.2017 року реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] була скасована в результаті поділу. Так, відповідно до Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [ADDRESS]. площею 0,1000 га, була поділена на дві земельні ділянки: - кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,048 га із цільовим призначенням «02.01. Для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); - кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,052 га із цільовим призначенням «02.01. Для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відомості про новоутворені земельні ділянки було внесено до Державного земельного кадастру 28.07.2017 року, про що свідчить посвідчувальний напис на Технічній документації, та Витяги з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6805167322017 від 28.07.2017 року та № НВ-6805167332017 від 28.07.2017 року. Проте, право власності на земельні ділянки, утворені в результаті поділу, за кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] за померлим [PERSON] оформлено не було внаслідок його раптової смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ст. 1225 ЦК України). Згідно п. 4.15,4.20 глави 10 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається па підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способом захисту цивільною права є визнання права. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищенаведене, та те, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] проте оформити своє право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після його смерті не має змоги, оскільки право власності на земельні ділянки, утворені в результаті поділу, за кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] за померлим [PERSON] оформлено не було внаслідок його раптової смерті, належним чином подала заяву про прийняття спадщини, а також те, що визнання за позивачем права власності не порушує права третіх осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають до задоволення. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат по справі.

Outcome: approved