Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

25 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2006 року, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Стосунки із позивачем були припинені у січні 2014 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні обовязки з ведення домашнього господарства та виховання дитини. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору з приводу місця проживання неповнолітньої дитини та розподілу майна позивач не має. Посилаючись на наведені обставини, [PERSON] просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] Позивач до судового засідання не зявилась, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, повідомлений про час і місце судового розгляду, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, до суду не зявився,тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами ч. 1 ст. 224 ЦПК за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 29 квітня 2006 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №\~111 (а.с.\~5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України, актовий запис №\~244 (а.с.\~6). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За доводами позивача шлюбні відносини між сторонами припинені у січні 2014 року. З вказаного часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Неповнолітня дитина проживає з матірю та після розірвання шлюбу залишиться з нею. Причиною припинення шлюбних відносин позивачем зазначено відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні обовязки з ведення домашнього господарства та виховання дитини. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку буде суперечити їх інтересам. Позивач не заявила про наявність спору про поділ спільного майна подружжя або визначення місця проживання дитини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків, причини розлучення, тривалість припинення відносин між сторонами, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітнього сина, що має істотне значення. При звернені до суду позивачем було сплачено судовий збір 551,20 грн. Вказана сума відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved