Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

24 травня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, набутого під час шлюбу. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з 12 вересня 1992 року по 19 липня 2013 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За цей період подружжям було придбано нерухоме майно, що складається з двох земельних ділянок площею 1 га для ведення особистого селянського господарства та площею 14,89 га для ведення товарного сільського господарського виробництва, розташованих на території Рівненської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. У звязку з тим, що між ними виникали спори стосовно порядку користування і володіння вказаним майном, угоди щодо виділення часток у праві спільної власності між ними не досягнуто, просила поділити між ними майно, набуте під час шлюбу. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Представник позивачки надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON]О перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 1992 року. 19 липня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Ці обставини не оспорюються сторонами, а крім того, підтверджуються копією рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 483/1584/13-ц (а. с. 7). Судом встановлено, що на момент розгляду справи судом домовленість між сторонами щодо добровільного поділу майна подружжя відсутня, і, як наслідок, існує спір, що має бути вирішений у судовому порядку. Суд вважає, що правовий режим спірного майна має визначатись за нормами КпШС України та СК України, оскільки СК України не має зворотної сили і поширюється на відносини, що виникли після введення його в дію, а джерело та час придбання спільно нажитого подружжям майна має враховуватись при вирішенні спору про поділ майна подружжя. У звязку з викладеним, порядок набуття спільного майна та його правовий режим по даному спору має визначатися нормами КпШС України, а поділ майна подружжя за правилами, які передбачені СК України. Так, згідно зі ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 69, 70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності; розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу; дружина та чоловік мають право на його поділ; у разі поділу частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 17 серпня 2004 року та 08 жовтня 2010 року на підставі розпоряджень Очаківської райдержадміністрації № 193 від 20 травня 2004 рокута № 222 від 25 травня 2009 року на імя відповідача [PERSON] було видано державні акти на право власності на земельну ділянки площею 14,89 га, за цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та на земельну ділянку площею 1,00 га, за цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, що розташовані в межах території Рівненської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а. с. 8, 9). Отже, судом встановлено, що спірні земельні ділянки були набуті сторонами як подружжям за час шлюбу, і вони належать їм на праві спільної сумісної власності, частки яких відповідно до ст. 70 СК України є рівними по 1/2 за кожним із подружжя. Вартість спірного майна сторонами по справі не оспорювалася, тому суд вважає, що поділу між сторонами підлягає нерухоме майно загальною вартістю 320 515 грн 93 коп., і вони мають право на 1/2 частку зазначеного спільного сумісного майна подружжя кожний, вартістю по 160 257 грн 97 коп.. Проаналізувавши викладені обставини, суд бере до уваги той факт, що оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку укласти нотаріально засвідчену угоду про поділ майна, що порушує право позивачки на оформлення у встановленому законом порядку права власності на належну їй частку нерухомого майна, таке право підлягає судовому захисту, а відтак позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved