Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

24 грудня 2019 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 21 травня 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір у вигляді підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 77000 гривень., строком на 60 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 38% річних. Відповідач належним чином не виконував зобов`язання перед банком, внаслідок чого станом на 11 грудня 2019 року виникла заборгованість за договором в сумі - 71875,91 гривень. З даної суми: 66572,75 гривні - заборгованість за основним боргом, 4221,99 гривень - проценти за користування кредитом, 394,68 гривні - комісія, 399,24 гривень - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу, 130,45 гривень - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 130,07 гривень - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 20,01 гривень - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 6,72 гривень - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 1921 гривню. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 21 травня 2019 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір у вигляді підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 77000 гривень, строком на 60 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 38% річних. Правовідносини, що виникли між сторонами, урегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та умовами укладеного між сторонами договору. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1.17.1 договору передбачено, що позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, а також сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У п.1.18.2 вищевказаного договору зазначено, що проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману позичальником суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання кредиту до дня фактичного повернення кредиту (його частини). Статтями 526, 527, 530 ЦК України, передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Із пункту 1.24 вказаного договору вбачається, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за договором та застосовувати процедуру звернення стягнення на майно позичальника відповідно до законодавства. Умовами договору передбачено також те, що банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із розрахунку заборгованості за договором від 21 травня 2019 року вбачається, що заборгованість відповідача станом на 11 грудня 2019 року становить - 71875,91 гривень. З даної суми: 66572,75 гривні - заборгованість за основним боргом, 4221,99 гривень - проценти за користування кредитом, 394,68 гривні - комісія, 399,24 гривень - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу, 130,45 гривень - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 130,07 гривень - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 20,01 гривень - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 6,72 гривень - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Враховуючи зазначене, те, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором від 21 травня 2019 року, [PERSON] викладеного позивачем у позовній заяві не оспорив, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення повністю, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитом на загальну суму 71875,91 гривень. Оскільки позов задоволено повністю, тому судові витрати, понесені позивачем, слід стягнути в його користь з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved