Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

25 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Мотивуючи тим, що відповідач не приймає належної участі у вихованні їхнього спільного сина та ухиляється від витрат, пов»язаних із утриманням дитини. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Додатково зазначивши, що дитина проживає разом із позивачем, на батьків в рівній мірі покладено обов»язок по утриманню дітей. Враховуючи, що відповідач офіційно працевлаштований, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, вважали, що стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини від його доходу на утримання малолітнього сина є обґрунтованим. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково. Не заперечували проти стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини у твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 10 000,00 грн. або 1/6 частини від усіх видів його доходу. Мотивуючи тим, що окрім спільного сина із позивачем, у відповідача є ще двоє повнолітніх дітей, які потребують його матеріальної допомоги у зв»язку із навчанням. Крім того, на утриманні відповідача знаходиться непрацездатна матір. Суд, заслухавши сторони, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 485. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 5). У судовому засіданні встановлено, що дитина проживає із матір»ю - позивачем по справі, оскільки батько дитини - [PERSON] перебуває у тривалих відрядженнях. Добровільної угоди між сторонами щодо утримання відповідачем дитини - не досягнуто. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як убачається із інформаційної довідки виданої Державним агентством соціального страхування від 11.07.2016 року [PERSON] здійснює внески соціального страхування із доходу починаючи з 2013 року по теперішній час. Станом на день ухвалення судового рішення відповідач підтвердив, що він офіційно працевлаштований, продовжує працювати та отримує стабільний, регулярний дохід. Вказана обставина також визнається і позивачем. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, виходячи із положень закону, який регулює спірні правовідносини, у всіх інших випадках, ніж передбачено ст. 184 СК України, визначення розміру аліментів провадиться у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст. 183 СК України). Враховуючи, що відповідач офіційно працевлаштований та має постійний заробіток, підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі судом не встановлено. За правилами ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина суд виходить з того, що [PERSON] офіційно працевлаштований, має регулярний щомісячний дохід та може надавати за свої станом здоров»я та матеріальним становищем матеріальну допомогу. Крім спільного сина із позивачем, у нього є ще двоє повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Суд критично відноситися до посилань відповідача та його представника, щодо перебування на утриманні [PERSON] непрацездатної матері, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження даної обставини стороною відповідача не надано, не зважаючи на достатній час для подання доказів. Суд приймає до уваги посилання відповідача, щодо необхідності у наданні ним матеріальної допомоги повнолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача судом не встановлено. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності ґрунтуючись на всебічному, повному, об»єктивному та безсторонньому їх дослідженні суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.03.2016 року і до досягнення [PERSON] повноліття. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial