Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

25.11.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрував 15.07.2014 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 965. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактично шлюбні відносини припинені з січня 2019 року. Спільне господарство не ведеться. Між ними втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. За таких обставин, вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Примирення між ними неможливе. Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.12.2019 відкрито провадження та визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.01.2020 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду. У судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач через канцелярію суду надав суду заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити, судови витрати покласти на сторін порівну. Відповідач через канцелярію суду надала заяву, в якій також просив слухати справу без її участі, зазначила , що позов визнає і не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.07.2014 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 965. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Примирення між сторонами неможливе. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що відповідач позов визнала , суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та повне визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50% сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved