Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

24 травня 2016року до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті в певний час фізичної особи її діда [PERSON], в якій заявниця зазначила, що [PERSON], [INFO], помер 04 травня 2016 року у м. Брянка Луганської області та був похований у вказаному населеному пункті, тобто на тимчасово неконтрольованій території України. Заявниці було видано лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], при цьому у зв*язку з тим, що вищевказаний медичний документ виданий закладом охорони здоров*я на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, він є недійсним та не створює юридичних наслідків. У проведенні державної реєстрації факту смерті відділом ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області їй відмовлено, тому, заявниця позбавлена можливості підтвердити смерть свого діда у встановленому законом порядку. Заявниця у судовому засіданні заяву підтримала, посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Костянтинівському району Костянтинівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні суду пояснила, що протягом тривалого часу товаришує із заявницею у справі, знайома із членами її сім*ї. Свідку відомо, що 04 травня 2016 року [PERSON], який доводиться заявниці дідусем, помер за місцем свого проживання у [INFO] через похилий вік та хронічну серцеву недостатність, про що вона дізналася від заявниці, їй також відомо, що поховання [PERSON] відбулося в м. Брянка Луганської області. Свідок [PERSON] у судовому засіданні суду пояснив, що є чоловіком заявниці у справі. Свідку відомо, що 04 травня 2016 року [PERSON], який є дідусем його дружини, помер за місцем свого проживання у [INFO], також зазначив, що поховання [PERSON] відбулося в м. Брянка Луганської області. З*ясувавши позицію заявника, допитавши свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Заявниця [PERSON], [INFO], відповідно до копії паспорту зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 4-5), є онукою [PERSON] по лінії матері, що підтверджується свідоцтвом про народження матері заявниці (а.с. 17), свідоцтвом про одруження батьків заявниці (а.с.18), а також свідоцтвом про народження заявниці (а.с. 19); дівоче прізвище заявницею змінено у зв*язку із реєстрацію шлюбу з [PERSON] (а.с. 20). [PERSON], [INFO], згідно копії паспорту значився зареєстрованим за адресою: [INFO] (а.с. 8, 8 зворот); відповідно до довідки УСЗН Костянтинівської міської ради Донецької області від 13 березня 2015 року № [NUMBER] (а.с. 10) значився переміщеною з тимчасово окупованої території особою, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» взято на облік за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул. Красноармійська, 244. 04 травня 2016 року [PERSON] помер у м. Брянка, тобто, на тимчасово неконтрольованій території України, та був похований у даному населеному пункті, що підтверджується поясненнями свідків у судовому засіданні (а.с. 7), при цьому, лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] № 30 (а.с. 7) видане закладом охорони здоров*я на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, є недійсним та не створює юридичних наслідків, про що заявниці розяснено відділом ДРАЦС по Костянтинівському району Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області. 23 травня 2016 року (а.с. 13) заявниці [PERSON] відділом ДРАЦС по Костянтинівському району Костянтинівського МРУЮ в Донецькій області було відмовлено у проведенні державної реєстрації факту смерті [PERSON], оскільки пред*явлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній законом. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна в особі своїх державних органів, зокрема і судів, вживає всіх можливих заходів, у тому числі щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Згідно з п.11 ч.1 ст. 9 вищевказаного закону внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. В силу вимог ч.ч. 1-3 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідено до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту смерті особи в певний час на тимчасово неконтрольованій території України, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт смерті [PERSON], 04 травня 2016 року, що мало місце у м. Брянка Луганської області, Україна. Встановлення даного факту необхідно заявниці [PERSON] для подальшого оформлення в органах державної реєстрації цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України. Іншим шляхом встановити цей факт неможливо, у проведенні державної реєстрації факту смерті за наявними у заявниці документами відділом ДРАЦС по Костянтинівському району Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області відмовлено (а.с. 13). Тому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт смерті [PERSON], [INFO] в с. Нова-Слобода Путивльського району Сумської області, який був на час смерті зареєстрований за адресою: [INFO], - у м. Брянка Луганської області 04 травня 2016 року.

Outcome: approved