Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

24 січня2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог, [PERSON] посилався на те, що на підставі договору дарування від 17 травня 1991 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Знаменівської сільської ради за реєстровим №267, який 04 червня 1991 року зареєстрований в Новомосковському БТІ та записаний в реєстрову книгу за № 869-4, йому належить житловий будинок [ADDRESS] . В даному житловому будинку зареєстрована його колишня дружина - [PERSON] , [INFO] , яка з 2015 року в будинку не проживає, житловим приміщенням не користується. [PERSON] зазначив в заяві, що на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідач [PERSON] може бути визнана такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. Позивач посилається на те, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації його прав як власника житла, в зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 405 ЖК України, просив суд визнати [PERSON] [INFO] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03 травня 2019 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 05 листопада 2019 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті. 27 січня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про проведення судового розгляду без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просив суд задовольнити заявлені ним вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явилася в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи та надані позивачами письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 17 травня 1991 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Знаменівської сільської ради за реєстровим № 267, який 04 червня 1991 року зареєстрований в Новомосковському БТІ та записаний в реєстрову книгу за № 869-4, належить житловий будинок [ADDRESS] . В зазначеному житловому будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , 1976 року народження, яка фактично не проживає за даною адресою з 2015 року, що підтверджується довідкою в.о. старости сільської ради № 419 від 18.03.2019 року. Встановлено, що з 25 серпня 2015 року відповідач [PERSON] , 1976р.н., в будинку не проживає, житловим приміщенням не користується, в приміщенні її особисті речі відсутні, що підтверджується актом від 11 березня 2019 року, складеним за участю депутата - [PERSON] , в присутності сусідів: [PERSON] та [PERSON] , підписи яких завірені в.о. старости [PERSON] Згідно до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2018 року вбачається, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 05 листопада 1994 року виконавчим комітетом Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 11 - розірвано. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] , [INFO] не проживає в житловому приміщенні понад один рік, не надала суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають їй користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, вона може бути визнана такою, що втратила право користування житлом, в зв`язку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved