Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

25.10.2016 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою та просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на ті обставини, що з вересня 2000 року вона перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі без реєстрації стосунків в органах РАЦС. З жовтня 2015 року сторони мешкають окремо та повністю припинили відносини між собою. Від цивільного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, матеріальної допомоги не надає, в житті дитини та її вихованні ніякої участі не приймає, що ставить позивача у край скрутне матеріальне становище. На звернення про надання допомоги на утримання дитини, відповідач повідомив, що не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Відповідач має задовільний стан здоров'я, працює, отримує регулярний дохід, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків на утриманні не має. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON], який діє на підставі виданої довіреності, позовні вимоги позивачки підтримав в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просив задовольнити позов. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі виданої довіреності, позовні вимоги позивачки не визнала, посилаючись на обставини, викладені відповідачем в письмових запереченнях на позов. Зокрема, в 2015 році відповідач для сім'ї взяв кредит на своє ім'я на купівлю пральної машини ВЕКО, вартістю 7288 грн. Кредит він виплачував до травня 2016 року. Пральна машина залишилася вдома у позивача. Після виплати кредиту за пральну машину відповідач щомісячно добровільно сплачував гроші на утримання дочки [PERSON]. Крім того, гроші перераховувалися на картку позивача. Крім того, позивач працює не лише у КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня № 30», але й в медичному центрі. Відповідач дійсно працює у ТОВ «ДІВІЯ ТРЕЙД» і інших джерел фінансування не має. Відповідач приймає участь у вихованні дочки, телефонує їй, у свій вихідний день забирає дитину до себе. Позивач перешкоджає у спілкуванні батька з дитиною. Після подання позову про стягнення аліментів до суду, позивач взагалі заборонила доньці спілкуватися з батьком. Доказів на підтвердження того факту, що позивачка має й інше місце роботи у відповідача не має. У задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження (а.с.9). Після припинення стосунків між сторонами малолітня дитина залишилася проживати з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка на цей час не має достатніх можливостей матеріально забезпечувати дитину. Згідно з довідкою № 105 від 15.09.16, копія якої знаходиться в матеріалах справи, позивачка [PERSON] працює у КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня № 30» на посаді фельдшера-лаборанта, її середній заробіток складає 2834,62 грн. Відповідач працює, але допомогу на утримання дитини надає не регулярно. Даних про те, що з відповідача проводиться стягнення за іншими виконавчими документами у суду не має. Згідно з наданими копіями чеків «ПриватБанк», відповідачем на користь позивача з травня до вересня 2016 року надсилалися грошові перекази від 200 грн. до 1000 грн. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає за можливе позов задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до її повноліття, починаючи з 25 жовтня 2016 року. В іншій частині в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] суд відмовляє за недоведеністю позивачкою своїх позовних вимог. Згідно з вимогами ст. 88 ч.3 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] в доход держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: partial