Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

25 вересня 2020 року представник позивача [PERSON] звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою [PERSON] до Державного підприємства «Дослідне господарство донецького інституту агропромислового виробництва української академії аграрних наук» (ДП ДГ ДІАПВ УААН) про визнання припиненими трудових відносин. Вимоги мотивує тим, що на підставі наказу № 80-к від 29 грудня 2006 року [PERSON] був переведений трактористом 3 класу у відділення №2 в Державне підприємство дослідне господарство Донецького інституту агропромислового виробництва української академії аграрних наук згідно ст.32 КзпП України (далі по тексту ДП ДГ ДІАПВ УААН), про що свідчить запис у трудовій книжці [NUMBER] від 12.04.1978 року, де до останнього часу працювала. З 29.07.2014р. внаслідок акту агресії з боку Російської Федерації, що проявляється в проведенні бойових дій на території Донецької та Луганської областей, [PERSON] не мала можливості розірвати трудові відносини з підприємством ДП ДІ ДІАПВ УААН (с. Піски, Ясинуватського району, Донецької області), де працювала, оскільки на момент виїзду, внаслідок обстрілів та бомбувань, підприємство вже не працювало, встановити будь-який зв`язок з керівництвом ДП ДГ ДІАПВ УААН не було можливим. 25.02.2020 року [PERSON] через засоби поштового зв`язку звернувся до керівника ДП ДІ7 ДІАПВ УААН- [PERSON] за місцем знаходження підприємства з заявою про звільнення за власним бажанням. Але поштовий лист було повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». При особистому зверненні у телефонному режимі до [PERSON] - керівнику ДП ДГ ДІАПВ УААН, [PERSON] було відмовлено в оформленні трудовій книжці відмітки про припинення трудових відносин, посилаючись на те, що у неї відсутня печатка підприємства, де саме печатка її не відомо. Фактично трудові відносини між заявником та ДП ДГ ДІАПВ УААН припинені. Отже, згідно до приписів трудового законодавства України [PERSON] повністю припинила трудові правовідносини з ДП ДІ ДІЛІ ІВ УААН. При таких обставинах, враховуючи те, що ДП ДГ ДІАПВ УААН знаходиться на лінії зіткнення, у заявника відсутня можливість припинити трудовий договір в інший спосіб окрім звернення до суду, оскільки ДП ДГ ДІАПВ УААН не працює, зважаючи на об`єктивні обставини. Таким чином, між [PERSON] та ДП ДГ ДІАПВ УААН, трудові відносини фактично припинені, оскільки у зв`язку зі збройним конфліктом на Донбасі дане підприємство припинило свою діяльність. Просить припинити трудові відносини між [PERSON] [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та ДЕРЖАВНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО ДОНЕЦЬКОГО ІНСТІТУТУ АГРОПРОМИСЛОВОГО ВИРОБНИЦТВА УКРАЇНСЬКОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК» (ДП ДГ ДІАПВ УААН) - код 34590782 відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, з 11 березня 2020 року. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 30 вересня 2020 року провадження в справі було відкрито та справу призначено до підготовчого засідання на 26 жовтня 2020 року (а.с. 36-37). Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи до судового розгляду по суті на16 листопада 2020 року (а.с.42-43). Позивачка в судове засідання не з`явилась, представник позивача [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій просила проглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав та про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Приймаючи до уваги думку позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. З огляду на це, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у суду доказів, без фіксації судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Державне підприємство «Дослідне господарство донецького інституту агропромислового виробництва української академії аграрних наук» (ДП ДГ ДІАПВ УААН) зареєстроване у державному реєстрі з 26 грудня 2006 року за номером 1 252 102 0000 00043 та має ідентифікаційний код юридичної особи: 34590782 (а.с.18-21). Окрім того, 16 квітня 2010 року відносно Державного підприємства «Дослідне господарство донецького інституту агропромислового виробництва української академії аграрних наук» (ДП ДГ ДІАПВ УААН) порушено справу про банкрутство за судовим рішенням Господарського суду Донецької області про банкрутство (а.с.22-25). Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, с. Піски Донецької області Ясинуватського району віднесено до вказаного переліку. На теперішній час ДП ДГ ДІАПВ УААН знаходиться на окупованій території України, не припинило свою діяльність та не виїхало за межі Донецької області. Місцезнаходження юридичної особи є 86053, Донецька обл., Ясинуватський район, с. Піски, вул. Стадіонна, буд. 15. Трудовою книжкою серії [NUMBER] виданою 12 квітня 1978 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , підтверджено, що позивач у період з 03 січня 1981 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, та обіймав посаду тракториста 3 класу відділення № 2 у ДП «ДГ ДІАВ УААН» (за переведенням - останній запис у трудовій книжці) (а.с. 11-16). Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), наданих Ясинуватським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області (дата формування виписки: 21 липня 2020 року) вбачається, що в червні 2014 року відповідачем по справі позивачу [PERSON] було нараховано заробітну плату (а.с.29-33). Так, підтверджено перебування позивача з відповідачем у трудових відносинах. Встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] про його звільнення за власним бажанням з 25 лютого 2020 року, він намагалася вчинити дії направлені на припинення трудового договору з відповідачем (а.с.26). Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін`юсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Відповідно до довідки від 20 вересня 2016 року [PERSON] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа (а.с.17). Відповідно до абз. 2 ч.4ст. 7 Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VІІ від 20 жовтня 2014 року внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи. Відповідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» с. Піски Ясинуватського району Донецької області входить до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Згідно з вимогами частини 1 статті 38 Кодексу Законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. В судовому засіданні, дослідженими доказами встановлено факт припинення трудових відносини між заявником [PERSON] та Державним підприємством «Дослідне господарство донецького інституту агропромислового виробництва української академії аграрних наук» (ДП ДГ ДІАПВ УААН), позивач не бажає їх продовжувати, проте немає можливості припинити трудові відносини з підстав, які від неї не залежать, що позбавляє права набути статус безробітної, або влаштуватися на інше місце роботи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 22 КЗпП України, будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. З урахуванням зазначеного, позивач, користуючись своїм правом, у встановленому законом порядку, попередив відповідача письмово про свій намір припинити трудові відносини, натомість відповідач не виконав свій обов`язок оформити розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника. Таким чином відповідачем порушене право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України, оскільки не вирішення зборами учасників товариства заяви про звільнення позивача з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці. За таких обставин, суд вважає заявлені вимоги щодо припинення трудових відносин між сторонами обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Обставин, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідно до п.2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved