overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

24 жовтня 2017 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якій вказав, що 17 грудня 2012 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов'язання по кредитному договору не виконує. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 66213.51 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, з позовом погоджується . Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 17 грудня 2012 року відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) отримав кредит у сумі 5000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов'язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов'язання по кредитному договору не виконує. Станом на 30 вересня 2017 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом - 4998.40 грн. ; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 53985.90 грн.; -заборгованість за пенею та комісією - 3600,00 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн.-штраф (фіксована частина); -3129,22 грн.- штраф (процентна складова). А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 66213.51 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1600 грн. , а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

24 жовтня 2017 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якої вказав, що 02 грудня 2011 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 3600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 83571.63 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, з позовом погоджується . Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,\~ встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 02 грудня 2011 року \~відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) отримав кредит у сумі 3600.00 гривень\~зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 31 серпня 2017 \~року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом 3587.80 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 71477.41 грн.; -заборгованість за пенею та комісією 4050,63 грн.; -а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина). -3955,79 грн. штраф (процентна складова). А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 83571,63 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1600 грн., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

24 жовтня 2017 року до суду звернулась [PERSON] з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 червня 2006 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Одруження виявилося невдалим. Подружні стосунки між ними щодня погіршуються, оскільки подружжя перестало розуміти один одного. Таким чином, збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Після розірвання шлюбу просила залишити теперішнє прізвище «Шпитяк». В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, про день місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду надала заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 червня 2006 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції, актовий запис №29 (а.с.7). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8), яка після розірвання шлюбу, за згодою сторін, залишиться проживати з матірю. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «Шпитяк», оскільки вона не виявила бажання його змінити. На підставі ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

24 жовтня 2017 року до суду надійшов цивільний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача [PERSON], в якому позивач просить стягнути заборгованість за договором в сумі 30 001,26 грн. В позовній заяві зазначав, що 20 липня 2006 року відповідач отримав кредит в розмірі 3050 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості. Оскільки за час користування кредитом відповідач не виконав умов договору щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків та інших платежів за договором, позивач просить про стягнення заборгованості в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов просила задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. 23). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги Банка, що висунуті до її довірителя, не визнала та пояснила, що 27 листопада 2017 року між сторонами було укладено додаткову угоду до вище вказаного договору, за умовами якого сторони визначили іншу суму заборгованості на умовах обопільних поступок та встановили строк його виконання. Відповідачем у визначений даною угодою (від 27.11.2017 року) строк сума заборгованості сплачена в повному обсязі, а тому підстави для стягнення боргу за даним позовом відсутні. Зі змісту досліджених судом письмових доказів суд встанови, що між сторонами дійсно 20 липня 2006 року було укладено договір кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 36 % з розрахунку 360 днів у році (а.с. 9). Згідно розрахунку заборгованості, станом на 30 вересня 2017 року (а.с. 5-8), відповідач мав заборгованість за даним договором в сумі 3050 грн., процентами - 25046,44 грн., за штрафами - 1904,82 грн., у зв'язку з чим в жовтні 2017 року Банк звернувся до суду із цим позовом. В той же час, згідно копії додаткової угоди до даного кредитного договору, укладеного між сторонами 27 листопада 2017 року сторони визначили на умовах обопільних поступок нову суму заборгованості в розмірі 3050 грн. за кредитом та 9150 грн. - за процентами (п. 1.2) та термін сплати цього боргу - 29 листопада 2017 року (п. 1.3). Інші борги за рішенням Банку прощені (п. 1.1 Додаткової угоди) Згідно копій квитанцій від 29 листопада 2017 року, відповідачем в обумовлені додатковою угодою строки, сума узгодженої заборгованості сплачена в повному обсязі. За положеннями ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За вказаного вище, враховуючи умови Додаткової угоди від 27.11.2017 року та їх виконання відповідачем в повному обсязі, суд не вбачає підстав для задоволення даного позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

24 жовтня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.10.2017р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.10.2017р. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням ф-ра Шевченко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, подразлива. Висловлює маячні ідеї впливу до сусідки. Каже, що вона - «відьма!». Слідкує за нею. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

24 жовтня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.10.2017р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є небезпечна для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.10.2017р. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора дезорієнтована в навколишньому середовищі, мислення розірване, відповідає не по суті, вважає себе мертвою. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

24 жовтня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 09 серпня 1997 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] і доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що протягом останнього року сімейне життя почало погіршуватись, що призвело до фактичного припинення сімейних відносин. Позивач вважає, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, виникають сварки, що негативно впливає на психічний стан дітей і спричиняє їй і дітям душевні страждання. Позивач вказала, що на даний час сторони припинили сумісне проживання та не повязані спільним побутом. 12 квітня 2018 року позивач надала до суду заяву, в якій наполягає на розірванні шлюбу. 20 грудня 2017 року відповідач [PERSON] надіслав до суду клопотання про надання строку для примирення до кінця 2018 навчального року, посилаючись на те, що причинами звернення позивач до суду з позовом про розірвання шлюбу є тривале втручання матері дружини в їх сімейне життя та намагання переконати дружину виїхати х дітьми на окуповану територію України. 15 січня 2018 року до суду надійшла повторна заява-клопотання відповідача [PERSON], за змістом якої відповідач вважає, що можливість збереження сімї ще не втрачена. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. [PERSON] із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (стаття 21 СК України). Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 09 серпня 1997 року Торезьким відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області зареєстровано шлюб між громадянами [PERSON] і [PERSON] (а.с. 6). Від спільного проживання позивач і відповідач мають двох неповнолітніх дітей, доньку [PERSON], [INFO] і доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 9-10). Як вбачається з позовної заяви та письмових заяв, можливість збереження сімї втрачена (а.с. 2-3, 11-13, 77). Відповідно до статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позовна заява надійшла до суду 24 жовтня 2017 року (а.с. 2). В заяві від 12 квітня 2018 року позивач наполягає на розірвання шлюбу (а.с. 77). Наведені обставини вказують на те, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є недоцільним. Тому, для задоволення позову є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача, враховуючи положення статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

24 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 21 листопада 1987 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 листопада 1987 року, актовий запис № 1593 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

24 жовтня 2017 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу . Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 19 грудня 2007 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1491. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей, сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось через несумісність характерів та різні погляди на цінності сімейних відносин. Шлюбні відносини фактично припинились в січня 2017 році. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. (а.с. 24) Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. (а.с. 38) За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 223 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 19 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1491, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с. 5). Позивач та відповідач від шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6, 7). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved