Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

24 липня 2015 року позивач звернувся в суд з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17 травня 2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] взяті на себе зобовязання своєчасно не виконав, внаслідок чого станом на 30 червня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 6110,41 грн. Просив суд стягнути із відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати у виді судового збору в розмірі 243,60 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, про що подав відповідну заяву, де просить справу розглянути без його участі, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що дійсно брав кредит в ПАТ КБ «Приватбанк», який спочатку до 23 липня 2012 року сплачував частково, а після цього будь-які оплату припинив через відсутність коштів. Вважає, що позивачем порушено позовну давність, просить застосувати строк такої давності і в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом установлено, що 17 травня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) «ПриватБанк», тобто позивач, та [PERSON] був укладений договір шляхом підписання заяви (а.с. 6), яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку (а.с. 7-12) складає між банком та відповідачем договір. Відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У заяві на отримання кредиту зазначено, що [PERSON] ознайомився та згідний із Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою, та своїм підписом підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування (а.с. 6 зворот). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за вищевказаним договором у нього утворилась заборгованість перед позивачем, розмір якої, станом на 30 червня 2015 року, становить 6110,41 грн., що включає заборгованість за кредитом 418,16 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 2675,09 грн., заборгованість за пенею та комісією 2250 грн., штрафи 500 грн. фіксована частина, 267,16 грн. процентна складова, що вбачається із розрахунку заборгованості (а.с. а.с. 4-5). Відповідач [PERSON] не надав суду доказів, які б спростовували наявність у нього боргу перед позивачем, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які, в свою чергу, до цього строку не включаються. Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253 - 255 цього Кодексу. Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом. Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Пунктом 9.12 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з дня підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не повідомила іншу сторону про припинення дії договору, то він автоматично лонгується на такий же строк (а.с. 11). Однак такі умови не свідчать про те, що договір не має строку виконання. У законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 11 зворот), мінімальний обовязків платіж це розмір боргових зобовязань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником на протязі строку дії картки. Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил користування платіжною карткою, строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця (а.с. 11 зворот). За змістом пункту 5.3 Правил користування платіжною карткою за платіжними картками з установленим мінімальним обов'язковим платежем строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) визначено в Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Пунктом 5.4 Правил користування платіжною карткою (а.с. 16) передбачено, що строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним карткам проводиться в наступному порядку: - строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць; - строк погашення кредиту - в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (поле MONTH). Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою (а.с. 11 зворот) встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Відповідно до п. 9.4. Умов і правил надання банківських послуг користування платіжною карткою у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається, наступне поновлення дії картки можливе лише після повного погашення заборгованості клієнтом. Згідно з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року (справа № 6-95цс 14), за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 Цивільного кодексу України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 Цивільного кодексу України). Із пояснень відповідача та матеріалів справи, зокрема із розрахунку заборгованості (а.с. 4-5), вбачається, що останній платіж в розмірі 76 грн. суми погашення за наданим кредитом [PERSON] був здійснений 23 липня 2012 року, наступний платіж мав бути здійснений 01 серпня 2012 року Отже трирічний строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами, обчислюється з 02 серпня 2012 року і закінчується 01 серпня 2015 року. У зв'язку з викладеним та враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом 22 липня 2015 року, що вбачається із накладної № 0039300075355653 (а.с. 20), думка відповідача про закінчення строку позовної давності за основними вимогами по даному кредитному договору не ґрунтується на законі, а тому підстав для відмови у позові з цієї причини немає. Що стосується позовної давності щодо стягнення неустойки (пені, штрафу) по даному кредитному договору, суд приходить до наступного. Згідно з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа у справі N 6-116цс13), стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином спеціальний річний строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), який передбачений ст. 258 ч. 2 п. 1 ЦК України, слід рахувати з 30 липня 2014 року (сума комісії та пені (накопичувальним підсумком) становила 1150 грн.), оскільки попереднє нарахування проводилося 01 липня 2014 року, до 30 червня 2015 року (сума комісії та пені (накопичувальним підсумком) становила 2250 грн.) згідно розрахунку заборгованості (а.с. 4-5). Наведене свідчить, що позов в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією підлягає до часткового задоволення в сумі 1100 грн. (2250 грн. 1150 грн.). Згідно п. 8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по любому із грошових зобовязань, передбачених даним договором більш як на 120 днів, клієнт зобовязаний заплатити банкові штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Беручи до уваги, що відповідачем було порушено строки платежів, передбачених даним кредитним договором більше як на 120 днів, з нього підлягає стягненню вищезгаданий штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 267,16 грн. (процентна ставка). Враховуючи, що позов задовольняється частково, суд, відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України, судові витрати присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позов задоволено на 81,2% (4960,41 грн. * 100% / 6110,41 грн.), з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 197 грн. 80 коп. судового збору (243,60 грн. * 81,2% / 100%). На підставі наведеного та

Outcome: partial