Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

26 лютого 2013 року, прокурор Овідіопольського району Одеської області звернувся до суду в інтересах держави, в особі Одеської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства в Одеській області з вищевказаним позовом, в якому, за наслідками прокурорської перевірки законності зміни цільового призначення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства з подальшим використанням для будівництва та експлуатації житлових будинків, просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Овідіопольської РДА № 1271 від 03.11.2009 р. «Про зміну цільового призначення земельних ділянок громадянам України [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на масиві [NUMBER] на території Авангардівської селищної ради Овдіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів)», визнати незаконними і скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки, виданих відповідачам на підставі вищевказаного розпорядження з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із зобов'язанням Відділу Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області скасуванням державної реєстрації права власності відповідачів на вказані ділянки, мотивуючи це порушенням Овідіопольською РДА при прийнятті оскаржуваного розпорядження ст.ст. 20,38,39 ЗК України, яка перевищила свої повноваження, присвоївши собі повноваження Одеської ОДА передбачені п. 9 «Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб», затвердженого Постановою КМУ № 502 від 11.04.2002 р. В судовому засіданні прокурор підтримав свої позовні вимоги. Представники позивачів Одеської ОДА та Держінспекції сільського господарства в Одеській області в в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, надіслали на адресу суду заяву і клопотання, в яких повністю підтримали позов прокурора в їхніх інтересах та просили суд розглядати справу без їх участі. Представники відповідачів Овідіопольської РДА та Відділу Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області в судове засідання не з`явились, надали заяви в яких не заперечували проти задоволення позовних вимог та просили винести рішення на розсуд суду. Представники відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третьої особи ТОВ «Полімер - Граніт», [PERSON], [PERSON] проти задоволення позову заперечували з підстав його необґрунтованості та незаконності з мотивів, викладених у запереченнях на позов. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. У відповідності до норм статей 10 та 11 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які, як і інші особи, що беруть участь у справі - мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України, розгляд справ, зокрема у спорах, що виникають із права власності, належить до компетенції судів загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п.п. г п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 20.12.1995 р. - суди розглядають справи, зокрема, за позовами про визнання незаконними актів державних органів, органів місцевого самоврядування, про неправомірне втручання у здійснення власником дій щодо володіння, користування і розпорядження своїм станом. Отже, з огляду на визначені процесуальні положення сторін по справі, зміст та характер правовідносин, що виникли між носіями цивільних процесуальних прав і обов'язків у цивільному процесі, сторонами в якому є особи (позивачі, відповідачі), матеріально-правовий спір, який є предметом розгляду (ст. 30 ЦПК України) і позовні вимоги, які нерозривно пов'язані між собою і не можуть бути розглянуті окремо, враховуючи вищевикладене та суть заявлених позовних вимог, на думку суду, в даному випадку вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Овідіопольської РДА, державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання скасувати реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку - не можуть бути розглянуті окремо від інших позовних вимог як такі, що нерозривно пов'язані з ними та повинні розглядатися за правилами, встановленими ЦПК України. Згідно із ст. 8 Конституції України - в Україні визнається і діє верховенства права. Стаття 14 Конституції України прямо вказує - земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю - гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. У відповідності до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності Право приватної власності - є непорушним. Статтею 58 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти - не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ст. 12 ЗК України - до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст зокрема належить : розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою, координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу. Стаття 20 ЗК України зазначає, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Згідно із ст.ст. 38-40 ЗК України, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування, використання яких здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Статтями 78,81 ЗК України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, яке набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, на підставі зокрема : безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Одночасно, у відповідності до ст. 118 ЗК України - громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористування (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Обласної державної адміністрації. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної або комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт з землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність) Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно із ст.ст. 125,126 ЗК України - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються КМУ. Виходячи зі змісту ст.ст. 152-154 ЗК України вбачається, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власник - не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду - не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження та несуть відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійсненні власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою. Підсумовуючи вищевикладене, слід зазначити, що вся робота стосовно організації видачі державного акту на право власності на землю, у тому числі і роботи щодо підготовки проектної документації - покладається на органи місцевого самоврядування (сільські, селищні ради), на території яких розташовані земельні ділянки. Особа, яка бажає отримати у власність земельну ділянку, повинна подати до селищної (сільської) ради, на території яких розташовані земельні ділянки, лише заяву. Пункт 27 Постанови КМУ № 1021 від 09.09.2009 р. «Про затвердження порядків ведення Поземельної Книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі», яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, вказує - запис у Поземельній книзі скасовується посадовою особою територіального органу Держземагенства на підставі рішення суду. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або Законом. Частиною 1 статті 21 ЦК України передбачено - суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Статтями 316, 317, 319, 321, 325 ЦК України передбачено - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава - не втручається у здійснення власником права власності. Право власності - є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Одночасно, статті 373,374 ЦК України зазначають, що право власності на землю - гарантується Конституцією України та набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні та юридичні особи, держава, територіальні громади. Законом України «Про планування і забудову територій», який був чинний на дату прийняття оскаржуваного розпорядження Овідіопольської РДА № 1271 від 03.11.2009 р. - чітко визначає наступні терміни, а саме: генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту, містобудівна документація - затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюються планування, забудова та інше використання територій, з урахуванням яких визначається цільове призначення земель. Схема планування території - містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення планування, забудови та іншого використання відповідних територій адміністративно-територіальних одиниць, їх окремих частин. генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту, проект забудови територій - документація, що поєднує властивості містобудівної та проектної документації, яка розробляється для будівництва комплексів будинків і споруд. Відповідно до ст.ст. 3, 5, 10, 11 вказаного Закону (чинного на дату прийняття оскаржуваного розпорядження Овідіопольської РДА № 1271 від 03.11.2009 р.) - планування територій здійснюється на загальнодержавному, регіональному та місцевому рівнях. Планування територій здійснюється відповідними органами державної влади та органами місцевого самоврядування. Планування та забудова окремих земельних ділянок, що належать на праві власності чи на праві користування, здійснюється їх власниками чи користувачами у встановленому законодавством порядку. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань забудови та іншого використання територій, вибору, вилучення (викупу) і надання земельних ділянок для містобудівних потреб приймаються в межах, визначених законом відповідно до містобудівної документації за погодженням з спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури. Планування територій на загальнодержавному рівні полягає в розробленні Генеральної схеми планування території України (далі - Генеральна схема), якою передбачається раціональне використання території України, створення та підтримання повноцінного життєвого середовища, охорони довкілля, охорони здоров'я населення, охорони пам'яток історії та культури, визначення державних пріоритетів розвитку систем розселення, виробничої, соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури. Рішення органів виконавчої влади та місцевого самоврядування з питань забудови та іншого використання територій, прийняті в межах повноважень, визначених законом, є обов'язковими для суб'єктів містобудування. Планування територій на місцевому рівні забезпечується відповідними місцевими радами та їх виконавчими органами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями відповідно до їх повноважень, визначених законом, і полягає у розробленні та затвердженні генеральних планів населених пунктів, схем планування територій на місцевому рівні та іншої містобудівної документації, регулюванні використання їх територій, ухваленні та реалізації відповідних рішень про дотримання містобудівної документації. Розроблення, погодження та експертиза містобудівної документації провадяться згідно з встановленими державними стандартами, нормами та правилами в порядку, визначеному законодавством. Містобудівна документація затверджується відповідною місцевою радою з визначенням строку її дії та переліку раніше прийнятих рішень, що втрачають чинність, а також тих рішень, до яких необхідно внести відповідні зміни. Сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах своїх повноважень вирішують питання планування, забудови та іншого використання територій згідно із схемою планування територій відповідних адміністративно-територіальних одиниць. Схемами планування територій на місцевому рівні в разі необхідності може визначатися доцільність розроблення генеральних планів окремих населених пунктів. Статтями 17,20,21 Закону України «Про основи містобудування» передбачено, що містобудівна документація - це затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій. Містобудівна документація є основою для зокрема : підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації, вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів містобудування та упорядкування територій, вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб. Регулювання земельних відносин у містобудуванні - здійснюється відповідно до земельного законодавства. Визначення територій для містобудівних потреб - здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації з урахуванням планів земельно-господарського устрою. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії - здійснюється на підставі органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно їх повноважень. Зміна цільового призначення земель - провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється КМУ. Статтями 22, 38 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. До земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Статтею 39 ЗК України передбачено - використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до Генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Судом було з`ясовано, що на підставі розпорядження Овідіопольської РДА № 1272 від 29.08.2008 р. - відповідачі отримали у власність земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з отриманням державних актів на право власності на земельні ділянки на території Авангардівської с/р Овідіопольського району Одеської області: [PERSON] - площею 1,83 га масив [NUMBER], ділянка [NUMBER], [PERSON] - площею 1,85 га масив [NUMBER], ділянка [NUMBER], [PERSON] - площею 1,86 га масив [NUMBER], ділянка [NUMBER], [PERSON] - площею 1,85 га масив [NUMBER], ділянка [NUMBER], [PERSON] - площею 1,86 га масив [NUMBER], ділянка [NUMBER], Суд встановив, що 25.02.2009 р., на виконання розпорядження голови Овідіопольської РДА № 137 від 12.02.2009 р., комісією у складі представників Овідіопольської РДА, начальника Держуправління охорони навколишнього середовища в Одеській області, головного санітарного лікаря Овідіопольського району, Авангардівського селищного голови, начальника Відділу Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області - було підписано протокол засідання комісії з питань коригування меж населеного пункту смт. Авангард, Овідіопольського району Одеської області, яким було включено додатково до меж селища міського типу Авангард земельні ділянки загальною площею 434,9 га, в тому числі за рахунок земель сільськогосподарського призначення - 156,43 га, комерційного використання - 244,78 га, транспорту - 24,69 га, оборони - 9 га. Розпорядженням Овідіопольської РДА № 299 від 24.03.2009 р. «Про внесення пропозицій щодо зміни меж смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області», на підставі ст.ст. 6, 21, 39, 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст.ст. 17,173-175 ЗК України - було затверджено протокол засідання комісії з питань коригування меж населеного пункту смт. Авангард, погоджено включення в межі населеного пункту - смт. Авангард земельних ділянок загальною площею 434,9 га (у т.ч. за рахунок земель сільськогосподарського призначення - 156,43 га, комерційного використання - 244,78 га, транспорту - 24,69 га, оборони - 9 га), рекомендовано Авангардівській с/р розробити проект землеустрою щодо зміни меж населеного пункту - смт. Авангард, яким передбачено включення до його меж вищевказаних земельних ділянок. 07.07.2009 р., розпорядженням Авангардівської с/р № 380-02-12 - було надано дозвіл на проектування житлових будинків на території Авангардівської с/р (раніше масив [NUMBER]). Рішенням XXVIII сесії IV скликання Авангардівської с/р № 928-V від 21.07.2009 р. - було затверджено проект генерального плану смт. Авангард загальною площею 1057,0 га Овідіопольського району Одеської області на період до 2029 року, розроблений ДРПВІ «Укрпівдендіпроводгосп», оригінал якого, як і оригінал проекту генерального плану забудови смт. Авангард, були оглянуті в судовому засіданні, разом із пояснювальною запискою і графічними матеріалами до плану, до меж якого увійшли земельні ділянки масиву [NUMBER] ділянки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. На підставі розпорядження Овідіопольської РДА № 870 від 04.08.2009 р. і відповідно до ст.ст. 6, 21, 39, 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст.ст. 17, 20, 40, 116, 125, 184, 185, пункту 12 розділу Х (Перехідні положення) ЗК України, Постанови КМУ № 502 від 11.04.2002 р. «Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб», рішення Авангардівської с/р № 298-IV від 21.07.2009 р. «Про затвердження проекту генерального плану смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області», згідно із заявами відповідачів (5 осіб) від 03.08.2009 р., громадянам України - відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок загальною площею 9,25 га (рілля), що перебувають у їх власності для ведення особистого селянського господарства, з наступним використанням цих ділянок для будівництва та експлуатації житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибних ділянок) на масиві [NUMBER] на території Авангардівської с/р Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів). Після цього, 07.08.2009 р., на замовлення відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , у відповідності до вищевказаних норм Законів та ЗК України, був складений та у встановленому порядку погоджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідачів цільове призначення яких змінюється для будівництва та експлуатації житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибних ділянок) на території Авангардівської с/р (за межами населених пунктів), 04.09.2009 р. Відділом Держкомзему у Овідіопольському районі погоджені відповідні умови відведення земельної ділянки, 17.09.2009 р. отриманий висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 3-1/53-з, 10.09.2009 р. Відділом містобудування та архітектури складений висновок про проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 10.09.2009 р. Головним управлінням Держкомзему у Одеській області були надані висновки по кожній спірній земельній ділянці щодо погодження проекту землеустрою, 17.09.2009 р. Управлінням охорони об'єктів культурної спадщини погоджений відповідний висновок, а також 30.09.2009 р. отриманий висновок Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Одеській області. На підставі розпорядження Овідіопольської РДА № 1271 від 03.11.2009 р. «Про зміну цільового призначення земельних ділянок громадянами України [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на масиві [NUMBER] на території Авангардівської с/р Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів)» - було затверджено відповідачам проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється, для будівництва та експлуатації житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибних ділянок) на масиві [NUMBER] на території Авангардівської с/р Овідіопольського району Одеської області, змінено цільове призначення земельних ділянок відповідачам, загальною площею 9,25 га (рілля), зі земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у їх власності для ведення особистого селянського господарства, з наступним використанням цих ділянок для будівництва та експлуатації житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибних ділянок) на масиві [NUMBER] на території Авангардівської с/р, доручено Овідіопольському райвідділу ОРФ ДП «ЦДЗК» зареєструвати та видати у встановленому порядку відповідачам, згідно з додатком до розпорядження державні акти про право власності на земельні ділянки для будівництва та експлуатації житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибних ділянок) на масиві [NUMBER] і визнано такими, що втратили чинність державні акти відповідачів на вищевказані земельні ділянки з цільовими призначенням для ведення особистого селянського господарства. На підставі вищевказаного розпорядження, у встановленому Законом порядку, всіма відповідачами були отримані державні акти про право власності на зазначені вище земельні ділянки, в тих же розмірах, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки). При огляді в судовому засіданні оригіналів Генерального плану пгт. Авангард Овідіопольського району Одеської області разом та проектної документації до цього плану, проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок зі всіма необхідними дозволами та погодженнями державних установ та організацій, суд дійшов висновку, що на час прийняття оспорюваного розпорядження Овідіопольської РДА № 1271 від 03.11.2009 р., спірні земельні ділянки, які на сьогодні належать відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і які у встановленому законом порядку отримали вищевказані державні акти на зазначені земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) - увійшли в проект Генерального плану смт. Авангард, площею 1057,0 га Овідіопольскього району Одеської області на період до 2029 р. затвердженого рішенням Авангардівської с/р № 928-V від 21.07.2009 р. та позначені червоною лінією на Генеральному плані в межах розробки проекту в тому числі розширення території червоної лінії, як це відображено на вказаному плані. Зі змісту Генерального плану смт. Авангард, пояснювальною записки та графічних матеріалів вбачається, що до нього увійшли вказані вище спірні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які перебувають у власності відповідачів, і після зміни їх цільового призначення під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) і призначалися для будівництва соціального житла, а саме - для поліпшення і задоволення соціально-побутових потреб і умов проживання мешканців смт. Авангард і як слід, увійшли в розвинуту інфраструктуру смт. Авангард, Овідіопольського району Одеської області, що підтвердили в судовому засіданні представники відповідачів і підтверджується матеріалами справи. При чому, всі необхідні дозвільні документи на зміну цільового призначення спірних земель - були отримані і погоджені відповідачами відповідними державними установами, службами та органами, в тому числі і начальником Відділу Держкомзему у Овідіопольському районі. 06.05.2011 р., ДП «Укрдержбудекспертиза» в Одеській області - було затверджено позитивний висновок № 16-00036-11 комплексної державної експертизи по проекту групи 10-ти поверхових житлових будинків №№ 1,2,3,4,5 в житловому масиві «Добрий» в смт. Авангард, Овідіопольського району, який було складено за результатами оцінки проектних рішень проекту у відповідності до ДБН А.2.2-3-2004 «Склад, порядок розробки, погодження і затвердження проектної документації для будівництва» відповідно до Законів України «Про архітектурну діяльність», «;Про інвестиційну діяльність», Постанови КМУ «Про порядок затвердження інвестиційних програм та проектів будівництва та проведення їх державної експертизи» № 1269 від 31.10.2007 р. В своєму позові, прокурор посилається на порушення Овідіопольською РДА при винесенні оскаржуваного розпорядження № 1271 від 03.11.2009 р., яка за твердженням прокурора нібито перевищила свої повноваження, присвоївши собі повноваження Одеської ОДА, з приводу умов п.п. 8,9 Постанови КМУ № 502 від 11.04.2002 р. «Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб», якими передбачено, що районна адміністрація розглядає подані проектні матеріали та приймає рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту, якщо така зміна пов'язана з наступним використанням цієї ділянки для сільськогосподарських потреб, ведення лісового і водного господарства, будівництва об'єктів, призначених для обслуговування членів територіальних громад району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо). Якщо зміна цільового призначення земельної ділянки, яка розташована за межами населеного пункту, передбачає використання ділянок для інших потреб, ніж визначених п. 8 цього Порядку, районна держадміністрація розглядає проектні матеріали, готує свій висновок з цього питання і подає його разом з матеріалами до Ради міністрів АРК, обласної адміністрації, які в свою чергу розглядають матеріали та приймають рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки (крім земель, визначених п. 10 цього Порядку). Однак, з огляду на викладене, суд встановив, що жодним чином Овідіопольська РДА не порушувала вказані приписи «Порядку…», адже, згідно із п. 12 цього Порядку, рішення сільської, селищної, міської ради або відповідного органу виконавчої влади про зміну цільового призначення земельної ділянки є підставою для оформлення громадянину або юридичній особі державного акту на право власності на земельну ділянку із зміненим цільовим призначенням. Суд вважає, що зміна цільового призначення спірних земельних ділянок, які належать відповідачам і знаходяться за межами населеного - була пов'язана у відповідності до п. 8 Порядку, з наступним їх використанням під будівництво об'єктів, призначених для обслуговування членів територіальних громад району, а саме для соціального житла та поліпшення житлово-побутових умов мешканців населення (територіальної громади) смт. Авангард, а тому, на думку суду, Овідіопольська РДА при видачі оскаржуваного розпорядження № 1271 від 03.11.2009 р. - не повинна була подавати свій висновок разом із матеріалами до Одеської ОДА, так як цільове призначення спірних земельних ділянок, змінювалось у відповідності до п. 8 вказаного Порядку, яким передбачено, що районна держадміністрація розглядає подані проектні матеріали та приймає рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту, якщо така зміна пов'язана з наступним використанням цієї ділянки для сільськогосподарських потреб, ведення лісового і водного господарства, будівництва об'єктів, призначених для обслуговування членів територіальних громад району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо). Таким чином, суд вважає, що оспорюване розпорядження Овідопольської РДА № 1271 від 03.11.2009 р. - було ухвалене і видане у відповідності до норм чинного законодавства України, а саме з дотриманням вимог ст.ст. 20,38,39 ЗК України з урахуванням проекту Генерального плану смт. Авангард та всіх вищеназваних норм Законів України, без обов'язкового погодження з Одеською ОДА. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про хибність і безпідставність тверджень прокурора у своєму позові щодо незаконної зміни цільового призначення спірних земельних ділянок, а отже - самі по собі, допущені органами публічної влади порушення - не можуть бути безумовною підставою для визнання недійсними розпоряджень про передачу земельних ділянок та повернення спірного майна державі в порушення законного права власності набувачів, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки осіб, яким спірні ділянки були передані у власність і відповідно, наявність порушень з боку публічної влади при укладенні договору щодо майна - не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила, тобто має місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном, що є порушенням статті 1 Першого Протоколу Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», як це зазначено п. 21 Рішення Європейського Суду з Прав Людини у справі «Федоренко проти України» від 30.06.2006р. На думку суду - державні акти на право власності на спірні ділянки з законним зміненням цільового призначення земель, були видані відповідачам у відповідності до норм діючого земельного законодавства та Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в т.ч. на умовах оренди). Того ж, суд має право - розглянути позовні вимоги щодо зобов'язання органу державної влади чи місцевого самоврядування, в даному випадку Відділ Держземагенства у Овідіопольському районі Одеської області, здійснити скасування державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку, після письмової відмови Відділу Держкомзему здійснити скасування державної реєстрації державного акту в порядку адміністративного судочинства, якої, як встановив суд, в даному випадку не було отримано прокурором. Крім того, Вищий спеціалізований суд України по справі, № 6-39079 св 13, за позовом прокурора Овідіопольського району Одеської області в інтересах держави, в особі Одеської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства в Одеській області до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, Відділу Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області, [PERSON] та [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Овідіопольської РДА № 79 від 28.01.2010 р. та визнання недійсними та скасування державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки, підтримує аналогічну позицію, що підтверджується ухвалою від 30.10.2013 р. Таким чином, суд вважає, що оспорюване розпорядження Овідіопольської РДА № 1271 від 03.11.2009 р. «Про зміну цільового призначення земельних ділянок громадянам України [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на масиві [NUMBER] на території Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів)» - було прийнято в межах своїх повноважень і з дотриманням норм чинного земельного законодавства, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про землеустрій», на підставі якого, відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у встановленому законом порядку були отримані державні акти на право власності на землю, а тому будь-яких законних підстав для визнання незаконними та скасування розпорядження та державних актів на право власності на землю, скасування їх державної реєстрації - не існує. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, які на думку суду, не підтверджені жодними будь-якими належними та допустимими доказами, як того вимагають приписи ст.ст. 57-60 ЦПК України. У зв'язку з чим, суд вважає необхідним - відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Суд звертає увагу на той факт, що Постанова КМУ № 502 від 11.04.2002 р. «Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб», на порушення п. 9 якої, як на підставу своїх вимог посилається прокурор - втратила чинність на підставі Постанови КМУ № 154 (154-2013-п) від 20.02.2013 р., тобто за 6 днів до подачі даного позову до суду.

Outcome: dismissed