Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

25.08.2016 р. [PERSON]В, звернулася до суду з позовом до [PERSON] по стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, [PERSON], [INFO], з 2010 року. Мають спільну дитину, [PERSON], [INFO] У 2013 році, 20 березня вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №354. З червня 2015 року сторони спільно не проживають, спільне господарство не ведуть. Дитина, [PERSON], 2011 року, проживає разом з позивачем. Усною домовленістю відповідач [PERSON], [INFO], обіцяв брати участь у вихованні дитини та надавати матеріальну допомогу на виховання дитини. Однак, за рік, відповідач жодного разу не виконав умов домовленості, більш того, не виходить на зв'язок та не допомагає в оформленні документів, необхідних для влаштування дитини до дошкільного навчального закладу. Належний рівень позивач одна забезпечити не зможе, тому батько, [PERSON], [INFO], здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 614 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з серпня 2016 року і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але в позовній заяві зазначила, що просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2010 року, 20.03.2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №266347. Дитина на даний час проживає з матірю та виховується матірю, батько дитини на її утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може\~\~визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що розмір аліментів, що присуджуються з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно зі\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Куруючись ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved