Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

25 червня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 06.05.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого відновлювального кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач станом на 11.06.2014 року зобов'язання за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 18388,97 гривен, тому позивач звернувся з цим позовом до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, надала суду заяву в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причин неявки в судове засідання відповідач суду не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутності суду не надала, заперечень на позов не надала. Відповідачу було надіслано виклики в судове засідання за адресою відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу: [ADDRESS], які було повернуто на адресу суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 40,41). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за її відсутності та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.05.2008 року [PERSON] звернулася до ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», з заявою про отримання кредиту за тарифом «Швидка готівка» (а.с. 10). Відповідно до положень п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до статей 628, 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «Приватбанк» було надано [PERSON] споживчий кредит, про що було укладено 06.05.2008 року кредитний договір шляхом підписання та надання банкові ПАТ КБ «Приватбанк» відповідної заяви позичальника та ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, відповідно до якого банк зобов'язався надати кредит в сумі 3000,00 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі базової відсоткової ставки по кредиту 2% на місяць від залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 11-15). Своїм підписом у заяві від 06.05.2008 року відповідач підтвердила, що ознайомилася та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення (а.с. 10). Згідно п. 6.5. Умов і правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язувалася погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 9.12. Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно п. 8.6. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань. передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від ціни позову. Банк, взяті на себе зобов'язання щодо надання кредиту відповідачу виконав, проте відповідач зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати по кредитним зобов'язанням, відповідно до умов кредитного договору, належним чином не виконала. Згідно позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем станом на 11.06.2014 року складає 18388,97 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 1828,38 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 8313,73 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом - 6895,99 гривень, штрафу: 500,00 гривень фіксована частина та 851,86 гривні процентна складова. Судом перевірено правильність розрахунків заборгованості відповідача перед позивачем станом на 11.06.2014 року у загальній сумі 18388,97 гривень. За таких обставин, з врахуванням порушення [PERSON] умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] 18388,97 гривень, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved