Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

26.11.2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] та просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно на період навчання, але не більше, ніж як до досягнення нею двадцяти трьох років. Свої вимоги\~мотивувала тим,\~що відповідач\~ [PERSON] \~є її\~батьком.\~Вона в теперішній час є повнолітньою та продовжує навчання в Полтавському національному педагогічному університеті імені В.Г.Короленка. Форма навчання денна. І так як вона навчається на денній формі навчання, то не може заробляти самостійно. Вказувала, що у зв`язку з навчанням вона несе постійні витрати, пов`язані з навчанням, а саме: витрати на оплату навчальних матеріалів та інших канцелярських товарів, проїзд до навчального закладу, придбання одягу, підручників, продуктів харчування. Відповідач може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки він має офіційне місце роботи та має стабільний дохід. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2021 року було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до розгляду (а.с. 12). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним\~чином повідомленою\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи (а.с. 15), надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити (а.с.27). Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи (а.с.\~19).\~Надав заяву\~про розгляд\~справи без\~його участі, проти задоволення позову він не заперечує (а.с.\~28).\~А також надав клопотання про долучення до матеріалів справи копій квитанцій про перерахування грошових коштів (а.с.20-26). Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи встановлено, що батьком позивачки [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] , про що свідчить запис у свідоцтві про народження серії [NUMBER] видане Руденківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 5). Відповідно до довідки № 545 від 29.09.2021 року Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г.Короленка (а.с. 8) [PERSON] є студентом ІІ курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, денної форми навчання. Згідно зі\~ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі\~ст. 200 Сімейного Кодексу України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року\~зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] навчається в Полтавському національному педагогічному університеті імені В.Г.Короленка, є студентом ІІ курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, денної форми навчання, терміном з 11.09.2020 по 30.06.2024. (а.с. 8). Суд враховує, що навчальний заклад знаходиться не за місцем проживання [PERSON] , форма навчання є денною, вона потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо її потреби в матеріальній допомозі батьків. Обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання повнолітніх окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дітей, які хоча й досягли повноліття, однак продовжують навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їм можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітніх у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Аналіз ст. ст.\~182,\~191,\~199,\~200,\~201 СК України\~у поєднанні з основними правилами доказування (параграф перший глави\~п`ятої\~розділу\~першого ЦПК України) дає підстави зробити висновок про те, що обов`язок батька (матері) надавати матеріальну допомогу своїй дитині, яка продовжує навчання, презюмується. Батько (мати) можуть бути звільненні від такого обов`язку у разі доведеності факту неможливості надавати допомогу дитині, при цьому, зважаючи на специфіку спірних правовідносин, обов`язок доведення такого факту покладається саме на батька (мати), до яких пред`явлений позов. Позивачем суду надані докази, що підтверджують існування обставин, з яким закон пов`язує можливість покладення на батька (мати) обов`язку надавати допомогу дитині, яка продовжує навчання. При цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував, про що зазначив у відповідній заяві. Добровільне же надання матеріальної допомоги, у визначеному відповідачем розмірі, за відсутності домовленості між сторонами, не може бути підставою для відмови у позові про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, в судовому порядку. Обставин, які б свідчили про неможливість відповідачем надавати матеріальну допомогу дочці судом не встановлено. Інших обставин, які в розумінні\~ст. 199 СК України\~виключають можливість відповідача надавати матеріальну допомогу у зв`язку з продовженням навчання його дочкою, не наведено та не доведено. Таким чином,\~беручи\~до\~уваги обов`язковість\~сукупності\~таких\~юридичних фактів\~-\~як\~досягнення\~позивачкою\~повнолітнього віку,\~продовження\~нею\~навчання і\~у\~зв`язку\~з\~цим\~існування потреби\~у\~матеріальній\~допомозі,\~матеріальне становище\~платника\~аліментів,\~який\~є\~молодою,\~працездатною\~особою,\~відсутність\~даних\~щодо хворобливого\~стану\~його\~здоров`я та\~неможливості\~надавати\~таку допомогу,\~\~визнання відповідачем\~позову,\~суд\~ вважає\~за\~необхідне\~стягнути з\~відповідача\~на\~користь позивача\~аліменти\~в розмірі\~1/4\~частини\~заробітку\~(доходу)\~щомісячно,\~починаючи\~стягнення\~з 26.11.2021 року і на весь період навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У разі\~припинення\~ [PERSON] \~навчання\~у\~навчальному закладі\~\~відповідно\~до вимог\~частини\~2\~статті\~199\~СК\~України\~право на\~її\~утримання\~припиняється. В силу\~ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5\~Закону України «Про судовий збір». Відповідачем була надана копію посвідчення учасника бойових дій. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 13 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України- у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі № 545/1149/17, норма п. 13 ч.1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», згідно з якою учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені\~Закону України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У\~статті 22 цього Закону\~передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у\~статті 12 цього Закону. Тому, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 12 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст.\~12,\~22 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року зроблено правовий висновок, згідно якого учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору за подання позовів не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав, як учасників бойових дій. Оскільки предметом спору у справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, тобто, спір у цій справі виник не з розгляду питання щодо соціального захисту відповідача, як учасника бойових дій, а тому положення п. 13 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~до спірних правовідносин не застосовується та підстави звільнення відповідача від сплати судового збору не відсутні. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі ст. ст.\~182,\~199,\~200 СК України\~та

Outcome: approved