Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

26.04.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право користування квартирою № 5 будинку № 89 по пр-ту Свободи у м. Одесі; зобовязати відповідача укласти з нею договір житлового найму вказаної квартири та переоформити особовий рахунок, відкритий на імя [PERSON] При цьому позивач посилається на те, що її батьки проживали у [INFO]. У 1991 році мати позивача захворіла, та того ж року померла, тому позивач разом із своєю сестрою стали проживати у бабусі за адресою: [ADDRESS]. В подальшому, а саме з 1997 року позивач переїхала проживати назад до батька у квартиру [ADDRESS], в якій проживали разом понад пять років та вели спільне господарство. У звязку із тим, що позивач не в змозі реалізувати свої житлові права, вона змушена звернутися до суду із позовом. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Чаплицького В.В. від 28.04.2016 року відкрито провадження по справі. В зв'язку із рішенням зборів суддів від 29.11.2016 року справу передано до авторозподілу. За результатами реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду зазначену справу передано на розгляд судді Васильків О.В. та ухвалою від 06.12.2016 року справу прийнято до провадження судді. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. При цьому представник пояснила, що позивач ніколи не була зареєстрована у спірній квартирі, а тому на її думку, відсутні підстави для визнання за нею права користування житлом. Представник третьої особи КП «ЖКС «Чорноморський» у судових засіданнях, призначених на 16.01.2017 року, 21.02.2017 року, 28.03.2017 року, 11.05.2017 року підтримував позицію представника [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради та заперечував проти задоволення позову. В подальшому представник підприємства до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши учасників справи, які зявилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, відповідальним наймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується випискою КП «ЖКС «Чорноморський» з особового рахунку № 05089005. Квартира складається із двох кімнат, площею 32,70 кв.м. /а.с. 14/. 25.07.1985 року у віці 57 років помер [PERSON], актовий запис № 5710, що вбачається із свідоцтва про смерть серії ІІ- ЖД № 448697 /а.с. 9/. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є онукою [PERSON], померлого 25.07.1985 року, що підтверджується відповідними свідоцтвами /а.с.8-13/. Батьками позивача є: батько [PERSON], померлий 18.05.2002 року, мати [PERSON], померла 28.09.1991 року. У ході розгляду справи сторона позивача пояснювала, що сімя [PERSON] у складі: батько [PERSON], мати [PERSON], доньки [PERSON] та [PERSON] проживали у [INFO], відповідальним наймачем якої був дідусь позивача [PERSON] У 1991 році мати позивача перебувала на стаціонарному лікуванні та того ж року померла, у звязку із чим позивач разом із сестрою переїхали проживати до бабусі [PERSON] у квартиру за адресою: [ADDRESS]. У бабусі позивач проживала до закінчення школи, та через необхідність отримання громадянського паспорта позивач 01.08.1996 року була зареєстрована саме у квартирі бабусі. Проте в подальшому, а саме у 1997 році позивач закінчивши школу та вступивши до навчального закладу повернулася до квартири батька, з яким вони проживали однією сімєю, вели спільне господарство. Саме у спірній квартирі позивач продовжує проживати до цього часу, а її сестра так і живе у квартирі бабусі. На підтвердження доводів позивача судом досліджено: -Довідку загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 85 від 15.03.2006 року про те, що [PERSON] навчалася у вказаній школі у період з 1986 року по 1999 рік. В особовій книзі учениця зареєстрована за адресою проживання: [INFO] /а.с. 17/; -Довідку КЗ «Одеська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 88 І-ІІ ступенів» № 70 від 12.06.2015 року про те, що [PERSON] працює на посаді вчителя початкових класів. Проживає за адресою: [INFO] /а.с. 18/; -Довідку загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 85 від 05.08.2015 року про те, що син [PERSON] - [PERSON] навчається у вказаній школі. В особовій книзі учень зареєстрований за адресою проживання: [INFO] /а.с. 19/; -[PERSON], складений жителями будинку № 89 по пр. Свободи у м. Одесі, про те що [PERSON] з моменту народження по теперішній час проживає у вказаному будинку /а.с. 20/; -Договір про користування електричною енергію, укладений із [PERSON] стосовно квартири [ADDRESS] /а.с. 21-22/; -Поштові відправлення на адресу: [ADDRESS] на імя [PERSON] /а.с. 23-26, 31-32/; -Запрошення [PERSON] на вибори, направлене на адресу: [ADDRESS] /а.с. 27/; -Медичну картку [PERSON], в якій вказана адреса проживання: [INFO] /а.с. 28-29/; -[PERSON] огляду соціальних та матеріально-побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с. 30/; -[PERSON] ТОВ «Інфокс» № 487 /а.с. 33/; -Договір про надання послуг доступу до мережі інтернету № ИФ-12444 від 001.06.2012 року /а.с. 34-35/; -Довідку від 10.03.2016 року про те, що [PERSON] проживає без реєстрації у квартирі за адресою: [ADDRESS] /а.с. 42/; -Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON], з якого вбачається, що померлий проживав за адресою: [INFO]; -Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON], з якого вбачається, що померла проживала за адресою: [INFO]; -Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON], з якого вбачається, що померлий проживав за адресою: [INFO]; Судом також досліджено заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2015 року у справі № 520/11119/15-ц /з урахуванням ухвали про виправлення описки від 25.01.2016 року/, яким визнано [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житлом квартирою № 2 будинку № 78 по проспекту Свободи у м. Одесі. Рішення набуло чинності 01.12.2015 року /а.с. 36-37/. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2015 року у справі № 520/11119/15-ц встановлено, що сестри [PERSON] обидві проживали під час хвороби своєї матері, яка померла 28.09.1991 року, у квартирі бабусі № 2 будинку № 78 по проспекту Свободи у м. Одесі. Після смерті матері залишилися проживати у бабусі. [PERSON] по досягненню 16 років був виданий паспорт громадянина України, та її місцем реєстрації було вказано: [ADDRESS]. Однак, [PERSON] у 1997 році переїхала жити до батька за адресою: [ADDRESS], де й перебуває досі. Окрім того, у заочному рішенні Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2015 року встановлено, що [PERSON] з 1997 року не проживає, своїх речей не утримує у спірній квартирі [ADDRESS]. Натомість у матеріалах справи № 520/11119/15-ц наявний акт від 05.10.2015 року, посвідчений ОСОН «Люстдорф» /а.с. 24/, з якого вбачається, що [PERSON] з 1997 року проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні за клопотанням сторони позивача судом допитано свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Так свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що вони проживають у будинку за адресою: м. Одеса, пр. Свободи, № 89, і добре знають позивача [PERSON] як сусідку із квартири № 5. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він двоюрідний брат батька позивача [PERSON] по батьківській ліній, та підтвердив, що дійсно [PERSON] постійно проживає у спірній квартирі. Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, враховуючи пояснення свідків та обставини, встановленні заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2015 року у справі № 520/11119/15-ц, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] постійно проживає у [INFO]. У звязку із чим заперечення представника [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради щодо відсутності однозначних доказів постійного проживання позивача у спірній квартирі спростовуються дослідженими матеріалами справи та є неспроможними. Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Частиною 1 ст. 63 ЖК України передбачено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно з положеннями ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. Статтею 811 ЦК України визначено, що договір найму житла укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 812 ЦК України, Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому. Положеннями ч. 1 ст. 816 ЦК України передбачено, що у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом. Відповідно до п. 3.2.7 Положення про [PERSON] районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 13.02.2014 року, [PERSON] районна адміністрація Одеської міської ради вирішує, зокрема, питання оформлення та переоформлення особистих рахунків на житло, питання укладання та внесення змін до договорів найму житлових приміщень та їх бронювання. Судом встановлено, що позивач в позасудовому порядку 14.03.2016 року зверталася до голови [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради із заявою з проханням укласти з нею договір житлового найму квартири [ADDRESS] /а.с. 38/. Так, листом [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради від 05.04.2016 року [PERSON] повідомлено, що згідно інформації керівництва КП «ЖКС «Чорноморський» ордер на квартиру [ADDRESS] відсутній, [PERSON] у квартирі не зареєстрована, у звязку із чим не вбачається можливим задовольнити заяву /а.с. 39/. Суд зазначає, що серед основних прав і свобод людини і громадянина [PERSON] України проголошує право на житло. Тобто право на житло - це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадян України, оскільки воно стосується основ життя людини. Відповідно до ст. 25 Загальної декларації прав людини « Кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоровя й добробуту її самої та її родини». Невідємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року (ст. 10). При цьому, як вбачається із п. 1 ст. 12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16 грудня 1966 року, право на житло має реалізовуватися за умови вільного вибору людиною місця проживання. Повага до права людини на житло закріплена також у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо судової практики розгляду судами спорів, що виникають із договору найму жилого приміщення (статті 61-71 Житлового кодексу України; далі - ЖК України), право членів сімї на жиле приміщення виникає не у звязку з реєстрацією, а за наявності відповідних обставин. Виходячи із положень [PERSON] про гарантування громадянам свободи пересування і вільного вибору місця проживання, сама по собі наявність чи відсутність реєстрації не може бути підставою як для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилася до наймача, так і для відмови в цьому. Таким чином, заперечення представника [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради з посиланням на неправомірність вимог щодо права користування житлом через відсутність реєстрації позивача у квартирі [ADDRESS] не заслуговують на увагу. Оскільки, право членів сімї на жиле приміщення виникає не у звязку з реєстрацією, а за наявності відповідних обставин. Окрім того, суд вважає неприйнятними заперечення представника [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради щодо відсутності доказів наявності у сімї [PERSON] права на користування квартирою № 5 будинку № 89 по пр. Свободи у м. Одесі. Оскільки вказані доводи спростовуються дослідженими матеріалами справи. Проаналізувавши встановлені обставини, враховуючи фактичне постійне проживання позивача у квартирі [ADDRESS] без реєстрації, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право на спірне жиле приміщення. У звязку із чим, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved