Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

26.04.2019 р. позивач [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , в особі свого представника - адвоката Сірко Людмили Петрівни, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги (а.с.13), звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради як орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей, у якій, з підстав визначених ст.ст. 150, 155, 164, 165 Сімейного кодексу України (далі - СК України), у спосіб захисту визначений ст.16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), в якій просить суд: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач [PERSON] , [INFO] має сина [PERSON] , [INFO] (відповідача по справі), який з 2011 року проживав без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . [INFO] у відповідача та його співмешканки [PERSON] народилась донька - [PERSON] . При реєстрації народження доньки відповідач надав заяву про визнання батьківства і в свідоцтві про народження його зазначено батьком. Відповідач та його співмешканка не маючи власного житла проживали на орендованих квартирах, матеріальним утриманням та вихованням доньки не займались. [INFO] мати малолітньої дитини [PERSON] - [PERSON] померла, відповідач по справі так і залишився проживати окремо від дитини в орендованій квартирі та до квартири за місцем проживання позивача та своєї доньки не повернувся, дитину за місцем свого проживання не забрав та малолітня залишилась на вихованні та утриманні позивача по справі. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, розвитком і вихованням не цікавиться, коштів на утримання дитини не надає. Сторона позивача зазначає, що малолітня проживає та зареєстрована з позивачем в квартирі [ADDRESS] , в якій також зареєстровані позивач [PERSON] , її чоловік [PERSON] , їх малолітня донька [PERSON] та син позивача [PERSON] , проте фактично, крім позивача та її онуки, в квартирі також проживає [PERSON] і малолітня [PERSON] . Вихованням та утриманням дитини [PERSON] займається її бабуся - позивач по справі, яка несе і всі матеріальні витрати по забезпеченню дитини продуктами харчування, одягом, іграшками, витратами на лікування, відпочинок, тощо, в квартирі позивача, для онуки створені всі необхідні умови для розвитку, відпочинку і її навчання, що також вбачається з зазначеного акта обстеження житлово-побутових умов. Оскільки позивач не має статусу опікуна відносно своєї онуки, вона не може вирішувати всі юридичні питання стосовно дитини. В добровільному порядку позивач не може вирішити питання, у зв`язку з чим, вона змушена була звернутися до суду. (а.с.2-4). Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області Бульби О.М. від 28.05.2019 р. по справі призначено підготовче судове засідання (а.с.17). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.08.2019 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.32). В судове засідання, для розгляду справи по суті, позивач [PERSON] , яка діє за себе та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі за участю представника - адвоката Сірко Людмили Петрівни, позовні вимоги просить задовольнити (а.с.44). В судове засідання, для розгляду справи по суті, представник позивача: адвокат Сірко Людмила Петрівна, не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі, просить позові вимоги задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечує щодо розгляду справи у заочному провадженні (а.с.49). В судове засідання, для розгляду справи по суті, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчого комітету Енергодарської міської ради як органу опіки та піклування, в особі служби у справах дітей - [PERSON] , яка діє на підставі письмової довіреності (а.с.42), не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.41). Відповідач [PERSON] , в судове засідання, для розгляду справи по суті, не з`явився повторно, заяв або клопотань про розгляд справи у відсутності, про відкладення розгляду справи, відзову на позов - до суду не надав. Викликався до суду шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією через відділення «Укрпошти» як за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання/перебування відповідно даних інформаційної довідки з Сектора реєстрації Енергодарської міської ради (а.с.16) так і за відомою позивачу адресою фактичного місця проживання, проте, до суду повернулися поштові конверти судового відправлення з відмітками відділення поштового зв`язку «Укрпошта»: «адресат відсутній» та «за спливом терміну зберігання» (а.с.37, 38, 47, 48). Згідно п.4 ч.8 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачем до суду не надавались повідомлення із зазначенням іншої адреси місця проживання, ніж тих які відомі суду, враховуючи приписи п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи судом. Підстав визначених ч.2 ст.223 ЦПК України для відкладення слухання справи суд не вбачає. Враховуючи зазначене, наявність сукупності умов визначених ч.1 ст.280 ЦПК України для розгляду справи в заочному провадженні, суд ухвалив: провести розгляд справи за відсутності учасників справи, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] малолітня [PERSON] , народилась [INFO] (а.с.7), її батьками записано [PERSON] , [INFO] (а.с.8) (відповідача по справі) та [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10). Шлюб між батьками малолітньої дитини [PERSON] не укладався. Згідно довідки №3477 Сектора реєстрації Енергодарської міської ради (а.с.11) встановлено, що малолітня [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , в якій також зареєстровані позивач [PERSON] та відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.6) - чоловік позивача [PERSON] , а також зареєстровані неповнолітня донька [PERSON] та повнолітній син позивача від першого шлюбу - [PERSON] (відповідач по справі). Проте, фактично у зазначеній квартирі проживають: позивач [PERSON] , її чоловік [PERSON] , їх донька [PERSON] та малолітня [PERSON] , яка є онукою позивача, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов неповнолітньої доньки: [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). З зазначеного акту також встановлено, що позивачем у вказаній квартирі створені всі належні умови та зручності для відпочинку, занять та ігор малолітньої дитини, наявний необхідний одяг, взуття, іграшки, книжки, стан квартири відповідає санітарно-гігієнічним нормам та сприятливий для виховання та розвитку малолітньої дитини. Згідно висновку №01-01-40/2850 від 04.07.2019 р. наданого Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради, стосунки між членами родини в якій проживає малолітня дитина доброзичливі, ставлення до дитини лагідне, оскільки [PERSON] не є законним представником малолітньої онуки, в неї виникають проблеми при вирішенні багатьох питань в інтересах дитини, батько ж малолітньої дитини: [PERSON] (відповідач по справі) самоусунувся від її виховання, матеріального утримання та виконання інших батьківських обов`язків, у зв`язку з чим виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки - [PERSON] , [INFO] (а.с.28-29). Згідно із частиною 8 статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України, відповідно до якої батьки можуть бути позбавлені батьківських прав за наступних підстав: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз`яснень наданих у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2017 р., позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Про виключність, такої міри, як позбавлення батьківських прав, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері) так і для дитини зазначено і у статті 166 СК України. Відповідно до ст.10 ЦПК України, ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-ІV (із змінами), суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини по справі «Мамчур проти України», заява №10383/09, рішення від 16.07.2015 р., §100, зауважує, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.. З аналізу наявних у суду матеріалів та доказів встановлено, що батько малолітньої дитини ігнорує свої обов`язки відносно неї самоусунувшись від її виховання, розвитку та догляду, фактично позбавивши дитину турботи зі свого боку, отже позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , на час розгляду справи судом, відповідає та буде як найкраще для інтересів самої малолітньої дитини, яка проживає з позивачем котра забезпечує дитину турботою, належним доглядом та вихованням, отже, суд погоджується з Висновком про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] №01-01-40/2850 від 04.07.2019 р. Згідно приписів ст.169 СК України, батько позбавлений батьківських прав має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved