Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

24 жовтня 2018 року комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 9987 грн. 72 коп. та витрати на судовий збір. В обґрунтування заявленого позову, позивач посилався на те, що комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» надає послуги теплопостачання відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються до до житлового приміщення, яке розташоване: [ADDRESS]. Однак відповідач оплату за послуги теплопостачання фактично комунальному підприємству «Павлоградтеплоенерго» не проводив. В результаті за період з 01 вересня 2007 року по 01 січня 2015 року утворилась заборгованість перед комунальним підприємством «Павлоградтеплоенерго» у сумі 9987 грн. 72 коп. Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2019 року замінено первісного відповідача у справі за позовом Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, на належного [PERSON]. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, та у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву в якій просив, розглянути справу за його відсутності та просив застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 2-299 від 12.03.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори [PERSON] Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» надавало послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS]. Плата за послуги теплопостачання не проводилась своєчасно на розрахунковий рахунок підприємства щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як вбачається з особового рахунку № 4-603002204, оформленого на [PERSON] за адресою: [ADDRESS], утворилась заборгованість за оплату послуг з теплопостачання у період з 01 вересня 2007 року по 01 січня 2015 року перед комунальним підприємством «Павлоградтеплоенерго» у сумі 9987грн. 72 коп. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 17 вищевказаного договору купівлі-продажу № 2-299 від 12.03.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори [PERSON], продавець стверджує, що звільнить відчужувану квартиру від речей домашньої обстановки та вжитку і зніметься з реєстраційного обліку до 18.03.2013 року, а також повідомляє, що заборгованість по комунальним платежам переходить до покупця. Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони, кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, згідно зазначеної статті, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. [PERSON] у справі заявлено про застосування строку позовної давності. З позовом про стягнення боргу за спожиту теплову енергію до [PERSON] комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» звернулось до суду 24 жовтня 2018 року, однак свої вимоги позивач пред'явив відповідачу, [PERSON], 16 січня 2019 року, коли подав заяву про заміну відповідача на належного. Відповідно до ст.ст. 256,257, ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно частин 2-5 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідач до винесення рішення у справі наполягав на застосуванні позовної давності. Згідно особистого рахунку 4-603002204 останній платіж за послуги теплопостачання було зроблено у лютому 2013 року. Проте відповідно до частин 1,3 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. При купівлі відповідачем квартири №204, яка знаходиться в будинку №2, розташованому на вулиці Кравченка в м. Павлограді Дніпропетровської області в посвідченому нотаріально договорі купівлі-продажу від 22 березня 2013 року, де продавцем є [PERSON], покупцем [PERSON], зазначено, що продавець повідомляє, що заборгованість по комунальним платежам переходить до покупця. Тобто в даному випадку у звязку з укладенням договору купівлі-продажу від 22 березня 2013 року відбулось переривання строку позовної давності, оскільки відповідач станом 22 березня 2013 року був обізнаний про наявність боргів за сплату комунальних послуг та заборгованість по комунальним платежам перейшла до нього. Таким чином, з 22 березня 2013 року перебіг позовної давності починається заново. Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у сумі 9987 грн. 72 коп. з відповідача, яка утворилась у період з 01 вересня 2007 року по грудень 2014 року включно, поза межами строку позовної давності в три роки. Таким чином, з урахуванням строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у сумі 9987 грн. 72 коп., яка утворилась у період з 01 вересня 2007 року по 01 січня 2015 року. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed