Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

25.02.2014 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] селищної ради Миргородського району про визнання права васності на частину житлового будинку за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що 09 вересня 2001 року в с. Комишня Миргородського району померла [PERSON], яка була власницею 9/20 частини житлового будинку розташованого в с. Комишня по вул.. Леніна 111. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном її чоловік [PERSON]. В подальшому позивач, через представництво свого батька [PERSON] придбав у [PERSON] 9/20 частини житлового будинку розташованого в с. Комишня по вул. Леніна 111, сплативши йому за будинок кошти в сумі 1700 доларів США та отримавши правовстановлюючі документи на будинок, але договір купівлі-продажу юридично оформлений не був, мається лише розписка, яка підтверджує отримання коштів [PERSON] В подальшому позивач безпреривно володів придбаним будинком, провів там ремонтні роботи і з жовтня 2001 року разом із своєю сімєю постійно проживав у ньому, вважаючи себе його власником. В 2011 році він дізнався, що юридично не являється власником будинку та не може ним розпорядитися. На день розгляду справи судом [PERSON] помер, спадщину після його смерті ніхто не прийняв. Отже, він добросовісно володів спірним будинком з жовтня 2001 року, жодних претензій з приводу незаконності володіння майном до нього ніхто не заявляв. Зважаючи на вище викладене, просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 9/20 житлового будинку по вулиці Леніна 111 в с. Комишня Миргородського району Полтавської області у вигляді квартири №1. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.26) позов підтримав, просив його задовольнити в повному обємі, як законний та обґрунтований. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Миргородського району в судове засідання не зявився. З установи на адресу суду надійшов лист з якого вбачається, що селищна рада не має жодних заперечень проти задоволення позову, а справу просить розглянути у відсутності її представника. Третя особа [PERSON] суду пояснив, що йому відомо, що його брат позивач [PERSON] через посередництво їхнього батька в жовтні 2001 року придбав в [PERSON] частину житлового будинку в смт. Комишня по вул. Леніна 111, сплативши за це 1700 доларів США, зробив там ремонт та постійно проживає з 2001 року разом з сімєю. Просить визнати за позивачем право власності на спірний будинок за набувальною давністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи. В матеріалах справи мається нотаріально посвідчена заява від третьої особи з якої вбачається, що він не приймав спадщини після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON], визнає факт безперешкодного та тривалого користування позивачем квартирою №1, яка знаходиться за адресою: с. Комишня, вул. Леніна 111. Позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на вище зазначену квартиру визнає, а судові засідання просить проводити у його відсутності (а.с.24). Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 09 вересня 2001 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). За життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02 січня 1991 року була власницею 9/20 житлового будинку з надвірними побудовами, що розташований в с. Комишня по вул. Леніна 111 (а.с. 5-6). Спадщину після її смерті, шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном прийняв її чоловік [PERSON], який юридично не оформивши спадщину, 26.10.2001 року продав 9/20 житлового будинку розташованого в с. Комишня по вул. Леніна 111 [PERSON], не оформивши договору купівлі-продажу (а.с.9; 45-46). 30 квітня 2002 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Згідно з даними Спадкового реєстру спадщину після смерті [PERSON] ніхто не прийняв (а.с.47-48). З акту посвідченого [PERSON] селищною радою Миргородського району вбачається, що позивач [PERSON] проживає разом із своєю сімєю за адресою [ADDRESS] з 2001 року (а.с.18). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що позивач [PERSON] з жовтня 2001 року постійно проживає в [INFO], користується присадибною земельною ділянкою, підтримує будинок в належному стані. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, зі змісту ст. 344 ЦК України, вбачається, що обставинами які мають значення для справи, і, які повинен довести позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Суд вважає, що в наявності є усі складові для визнання за позивачем права власності на майно за набувальною давністю виходячи з наступного. Майно, яким позивач заволодів є чужим, він це усвідомлював , оскільки у його розпорядженні були документи про належність цього майна [PERSON], яка померла. Заволодів майном позивач добросовісно і відкрито, оскільки проживав в цьому будинку, ремонтував і утримував його. Всі ці дії були явними як для нього, так і для оточуючих. Володіє будинком безперервно більше десяти років. Будь-яких інших осіб, які б претендували на спірне майно і оспорювали право позивача на отримання вказаного майна у власність позивача за набувальною давністю судом не встановлено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved