Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

26.11.2020 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що у листопаді 2019 року на її заробітну плату було звернуто стягнення на підставі постанови приватного виконавця на виконання виконавчого напису №7177 від 24.10.2019, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною. Цим виконавчим написом нотаріуса із позивачки на користь відповідача було стягнуто заборгованість у розмірі 24 688,86 грн. Позивачка заперечує наявність у неї заборгованості перед відповідачем та будь-яких цивільно-правових відносин між нею та ТОВ «Вердикт-Капітал», вважає незаконним оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса. З огляду на зазначене позивачка просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню вищевказаний виконавчий напис нотаріуса та стягнути на її користь судові витрати зі сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви та заяви про забезпечення позову. 27.11.2020 заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 7177 від 24.10.2019, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною до закінчення розгляду справи. 01.12.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, задоволено клопотання про витребування доказів від приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. 16.02.2021 ухвалою суду посвідчено довіреність на ім`я Голуба В.В. на ведення справи в суді у якості представника позивачки [PERSON] , повторно витребувано докази від приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. та витребувано докази від ТОВ «Вердикт Капітал». 18.05.2021 ухвалою суду витребувано докази від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. 03.08.2021 у судове засідання учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи. Позивачка та її представник подали до суду клопотання про проведення розгляду справи у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити, не заперечують проти винесення заочного рішення (а.с. 56-57, 102, 119). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи, був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.49, 106, 118, 172). Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав відзиву на позов чи заперечень проти зазначених у позові обставин. Отже, за письмової згоди позивача та її представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. ст. 280-281 ЦПК України. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини. 22.07.2013 між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 2004814991, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 81-83, 142-145). Згідно п. 1.1. вказаного договору, ПАТ «ОТП Банк» надав позивачці кредитні кошти у загальному розмірі 3218,88 грн на придбання товару та послуг із страхування на строк 12 місяців, з фіксованою процентною ставкою 0,01% річних (а.с.81, 142). Зазначений договір про надання споживчого кредиту нотаріально не посвідчений. Згідно виписки з особового рахунка № [NUMBER] [PERSON] , виданої ТОВ «Вердикт-Капітал», заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2004814991 станом на 16.10.2019 не погашена та загалом складає 24038,86 грн (а.с.84). 24.10.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 7177, за яким із [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 2004814991 від 22.07.2013 у розмірі 24038,86 грн. (а.с.146). Зі змісту виконавчого напису вбачається, що строк платежу за кредитним договором № 2004814991 від 22.07.2013 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 22 грудня 2018 року по 16 жовтня 2019 року. Сума заборгованості складає 24038,86 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10296,20 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 8073,67 грн; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 5668,99 грн. Окрім цього, з [PERSON] стягнуто плату за вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 650,00 грн. Вказаний виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клятченко Оксани Анатоліївни, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 60461442 від 31.10.2019 (а.с.151-152) та копією постанови про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 2468,89 грн від 31.10.2019 (а.с.154-155). Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок). Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, вчиняють нотаріальні написи. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями -не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, станом на 24.10.2019 (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», з моменту її прийняття. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Проте, незважаючи на це, всупереч вимогам закону, відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а приватний нотаріус у свою чергу, всупереч правилам встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, вчинив виконавчий напис від 24.10.2019, яким стягнув з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість. Встановлені обставини свідчать, що стягнення заборгованості за виконавчим написом відбулось на підставі договору про надання споживчого кредиту, який нотаріально не посвідчений. Окрім того, у частині 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до пункту 3.4. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. З наявної у справі копії про надання споживчого кредиту № № 2004814991 від 22.07.2013 вбачається, що строк дії договору визначено протягом 12 місяців, тобто до 22.07.2014, що є датою виникнення права вимоги. Виконавчий напис вчинено 24.10.2019, тобто поза межами трирічного строку, визначеного нормами ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса відповідно до пунктів 3.2, 3.5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до пункту 1 вищевказаного Переліку, для одержання виконавчого напису про стягнення за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також суд зазначає, що проценти за правомірне користування грошовими коштами можуть нараховуватись лише в межах визначеного договором строку кредитування. Після спливу строку кредитування, нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 ЦКУ, що підтверджується висновками Великої палати Верховного Суду викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Із виконавчого напису вбачається, що заборгованість стягнута за період з 22.12.2018 по 16.10.2019, в той час як строк виконання кредитного договору встановлено до 22.07.2014. Таким чином заявлений розмір процентів нараховано відповідачем після закінчення строку дії договору, що не відповідає закону. Окрім того, розмір заявленого відповідачем до стягнення тілу кредиту становить 10296,20 грн, тоді як відповідно до договору кредит отримано в загальному розмірі 3218,88 грн. Зазначені обставини свідчать про безпідставність стягнення, яке було допущено нотаріусом та відсутність обґрунтованих підстав для висновку про безспірний розмір заборгованості. Таким чином суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Окрім того, Верховний Суд в постанові від 27.08.2020 у справі №554/6777/17 зазначив, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначені висновки Верховного Суду зводяться до того, що кредитор повинен направити боржнику письмову вимогу про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису та на підтвердження цих дій надати нотаріусу відповідні докази. Як вбачається з матеріалів справи письмову вимогу про погашення заборгованості для усунення порушень основного зобов`язання позивач по справі не отримувала. Доказів на спростування даного твердження відповідачем суду не надано. Окрім того, суд звертає увагу, що жодних належних і допустимих доказів відступлення права вимоги ПАТ «ОТП Банк» за спірним кредитним договором та у якому розмірі матеріали справи не містять. Таким чином право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» стягнення заборгованості за кредитним договором договором № 2004814991 від 22.07.2013 не підтверджено. Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів. Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] , вчинив виконавчий напис позами межами трирічного строку за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, тобто вчинив виконавчий напис в порушення вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису № 7177, вчиненого 24.10.2019, таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.1). Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, понесені позивачкою судові витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved