Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

25.06.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, у зв'язку з навчанням сина, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення 23 років. Позов обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.07.1995 року по 21.03.2008 року. Від шлюбних відносин вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 25.07.2007 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50 відсотків з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19.12.2012 року розмір стягуваних аліментів було зменшено з 50 відсотків до 1/3 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на місяць. [INFO] син [PERSON] досяг повноліття і відповідно припинено стягнення на нього аліментів. 01.09.2013 року [PERSON] вступив до першого курсу денної форми навчання Навчально-наукового інституту історії та права Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського внаслідок чого потребує матеріальної допомоги, яку вона самостійно надавати не в змозі. У своїй письмовій заяві [PERSON] просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні і наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач не з?явився в судове засідання натомість надав суду письмові заперечення проти позову у яких посилається на те, що право на звернення до суду з позовом має син, а не його мати. Крім того, позивачкою не надано доказів, що вона утримує сина, здійснює будь-які витрати на навчання. На цей час він не працює, так як хворіє, має іншу багатодітну сім?ю з трьома дітьми. Крім того, на утриманні має матір яка проживає одна і потребує догляду та підтримки. В тім, що він знаходиться у скрутному становищі свідчить наявність у нього заборгованості по аліментам. Єдиним джерелом його доходів є земельна ділянка сільськогосподарського призначення з якої він одержує орендну плату, яку повністю перераховує для виплати аліментів. Не має можливості надавати сину [PERSON], який навчається, матеріальну допомогу у виді аліментів на користь позивачки, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. У своїй письмовій заяві [PERSON] просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Дослідивши докази по справі, враховуючи позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних обставин справи. Встановлено, що повнолітній син сторін, [PERSON], [INFO], навчається на першому курсі Навчально-наукового інституту історії та права Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського, ІV рівня акредитації, денної форми навчання з терміном навчання по 30.06.2017 року, що підтверджується відповідною довідкою навчального закладу від 08.05.2014 року №635 у якій також зазначено, що він стипендію не отримує. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати його до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає син, а також самі діти, які продовжують навчання. Довідка з місця проживання позивачки підтверджує, що вона проживає разом зі своїм сином [PERSON]. Пунктом 2 статтею 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З наданих відповідачем доказів вбачається, що на його утриманні перебуває і інша неповнолітня дитина [PERSON], 2012 року народження. Доказів того, що він знаходиться у декретній відпустці не надано. Не доведено суду, що на його утриманні перебуває і мати, [PERSON], а довідку Преображенської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області №432 від 17.07.2014 року суд не приймає за доказ, оскільки іншими доказами вона не підтверджена. Копія посвідчення свідчить, що статус багатодітної матері має його теперішня дружина. Також суд вважає, що відповідач не достатньо надав доказів для звільнення його від сплати аліментів на повнолітнього сина за станом свого здоров?я. Суду надано лише виписки комп?ютерного обстеження стану здоров?я за 2013 рік, однак відсутні витяги з медичної картки, або епікризи, які б підтверджували наявність відповідного діагнозу у відповідача. У зв?язку з навчанням повнолітній [PERSON] потребує витрати на харчування та придбання продуктів, учбові підручники та іншу літературу, одяг та предметів особистої гігієни. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей. Натомість, суд вважає достатнім стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 400 гривень, що буде достатнім для забезпечення потреб повнолітнього сина на навчання, враховуючи наявність у нього ще двох неповнолітніх дітей, на одного з нього стягуються аліменти за рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19.12.2012 року, оскільки 1/4 частина з його доходів буде занадто завищеним розміром аліментів на одну дитину, а 30 відсотків прожиткового мінімуму встановлений законодавством для неповнолітніх дітей.

Outcome: partial