Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~25.04.2019 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла вказана заява, в якій заявник просить встановити факт, що [PERSON], [INFO], який народився у сел..Гвардійський Новомосковського району Дніпропетровської області, помер 26.01.2018 р. в місті Сімферополь. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що вона є рідною сестрою [PERSON], який помер 26.01.2018 р. в м. Сімферополі у віці 47 років. Родинні відносини між ними підтверджуються свідоцтвом про народження заявника, де її батьками зазначені: мати [PERSON], батько [PERSON], та свідоцтвом про народження покійного брата заявника - [PERSON], де батьками брата зазначені: мати [PERSON], батько [PERSON]. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть І-АЯ № 621657, виданим 27.01.2018 р. відділом записів смерті м. Сімферополя Департамента записів актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим. Факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України. Внесення до Реєстру запису про смерть та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, серед яких вступ у спадщину, що залишилась після померлого, можливість встановлення опіки над його дітьми, що залишились без батьківського піклування та інші правові наслідки. Місцем фактичного проживання та настання смерті померлого в даному випадку є [PERSON] Крим (м. Сімферополь). Тому родичі померлого не мають підстав для звернення до органів РАЦС на території України для реєстрації смерті. Дане підтверджується відмовою Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 29.03.2019 року № 3430/15.1-04-01 у проведенні державної реєстрації смерті. Тобто, єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення, у звязку з чим заявник звернулась до суду з даною заявою. У судове засідання заявник не зявилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій просила провести розгляд заяви про встановлення факту смерті її брата [PERSON] без її участі, на підставі наявних у заяві доказів. Доводи заяви підтримала в повному обсязі (а.с.34). \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції в Харківській області\~ у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, 26.04.2019 р. суду надано письмові пояснення, в яких зазначено, що ознайомившись із отриманими матеріалами, Харківський міський відділ ДРАЦС заперечень з приводу задоволення заяви [PERSON] не має та просить розглянути справу у відсутності представника (а.с.35-36). Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника та заінтересованих осіб.\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. \~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч.2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ У звязку з тим, що місто Сімферополь, у якому помер брат заявника, визначено тимчасово окупованою територією відповідно до п. 1 ч.1 ст.3 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», факт смерті [PERSON] не було зареєстровано в органах реєстрації актів громадянського стану, в установленому законом порядку. Згідно наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 р. №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» зі змінами та доповненнями, було тимчасово призупинено доступ до Державних peєстрiв та відповідно призупинена реєстрація актів цивільного стану. Судом встановлено, що заявник\~ [PERSON], є рідною сестрою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження заявника, виданим Виконкомом Гвардейської селищної ради депутатів трудящих Новомосковського району Дніпропетровської області 15.09 1964 року серія УІ-УР № 1249246, де її батьками зазначені: мати [PERSON], батько [PERSON] та свідоцтвом про народження [PERSON], виданого Виконкомом Гвардейської селищної ради депутатів трудящих Новомосковського району Дніпропетровської області 01.08 1970 року серія II-АВ № 104575, де батьками зазначені: мати [PERSON], батько [PERSON] (а.с.9, 10). 26 січня 2018 р. [PERSON] [INFO], помер, про що складено запис акту про смерть №443 від 27.01.2018 р., причиною серті є рак товстого кишечника, місце смерті м.Сімферополь, Республіка Крим, на підтвердження чого надано довідку про смерть №443, видану відділом реєстрації смерті м.Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим (а.с.25). Факт смерті\~ [PERSON] 26.01.2018 р. підтверджується\~ свідоцтвом про смерть І-АЯ\~№ 621657,\~виданим 27.01.2018\~року відділом\~записів смерті м. Сімферополя Департамента записів актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим (а.с. 11). Крім того, заявник надала фотографію з місця поховання брата [PERSON], із зазначенням прізвища, імя, по-батькові, дати народження та дати смерті (а.с.26). Місцем смерті [PERSON] є м.Сімферополь, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та яке на цей час має статус тимчасово окупованої території. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ (далі ВССУ), «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016р. №990-V-III «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території»», при розгляді заяв, прийняття судом до уваги документів, виданих органами та установами (лікарняними закладами), які знаходяться на окупованій території, ВССУ зазначив, що відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Висновок ЄСПЛ сформульований у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званий намібійський виняток, який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосовано до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоді особам, які проживають на такій території. \~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно п.13.Постанови пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»- заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник [PERSON] звернулась до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області \~ із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON], однак їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявником предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 з №1150/13024 (а.с.12) Згідно Постанови пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. \~ \~ \~ \~Суд вважає підтвердженим факт смерті\~ [PERSON] та приймаючи до уваги наявність об'єктивних перешкод для проведення державної реєстрації факту смерті, що повязано з визнанням м.Сімферополя тимчасово окупованою територією України, вважає, що заявник позбавлена можливості реалізувати свої права, щодо офіційного визнання і підтвердження державою факту смерті в загальному порядку, та приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved