Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

26.06.2018 року до Володимирецького районного\~суду Рівненської\~області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя (а.с.1-7). 26.07.2018 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.43). 06.11.2018 року відповідач [PERSON] подала відзив на позов (а.с.50-54) та зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя (а.с.56-61), який прийнято до розгляду одночасно із первісним позовом 07.11.2018 року (а.с.63). 19.11.2018 року позивачем надано відзив на зустрічний позов (а.с.67-79). 27.11.2018 року представник позивача за первісним позовом [PERSON] надала заяву про зменшення первісних позовних вимог у справі (а.с.85-86). 27.11.2018 року представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] надала заяву про збільшення позовних вимог у справі (а.с.87-92) 05.12.2018 року представник позивача за первісним позовом [PERSON] надала заяву про збільшення позовних вимог у справі (а.с.93-95). 05.12.2018 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження по справі на час її проведення (а.с.98). 04 лютого 2019 року до суду надійшло повідомлення №01/08 складене 30.01.2019 року судовим експертом про неможливість надання висновку судової експертизи за цивільною справою №556/889/18, у зв`язку з чим 08.02.2019 року поновлено провадження у справі (а.с102-104, 106). 05.03.2019 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження по справі (а.с.113). 14.06.2019 року до суду надійшов висновок експерта №198/5 від 10.06.2019 року разом з матеріалами справи та поновлено провадження у справі (116-138, 139). 09.07.2019 року прийнято заяви сторін про збільшення та зменшення позовних вимог, залучено в якості співвідповідача [PERSON] та відкладено підготовче судове засідання (а.с.142). 09.08.2019 року по справі призначено судову товарознавчу експертизу та зупинено провадження по справі на час її проведення (а.с.168). 30.09.2019 року до суду надійшли висновки експерта №71 та №72 від 19.09.2019 року разом з матеріалами справи. 01.10.2019 року поновлено провадження у справі (а.с.171-191, 192). 27.11.2019 року представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] подала заяву про уточнення зустрічних позовних вимог (а.с. 200-212) та клопотання про виклик свідків (а.с.213). 06.12.2019 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 03.08.2020 року представник [PERSON] адвокат Савонік Л.О. подала заяву про стягнення з [PERSON] судових витрат (а.с.222-233). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали власні позовні вимоги з урахуванням внесених уточнень, частково заперечили зустрічний позов. Зокрема, [PERSON] пояснив, що колісний трактор [NUMBER] було придбано за кошти його матері, [PERSON] і зареєстровано за нею, тому вказаний трактор не належить до спільного майна подружжя. Аналогічно, автомобіль «Фольксваген» було придбано сином подружжя [PERSON] за власні кошти та для власних потреб, тому вказаний автомобіль також не є спільним майном подружжя. Виходячи з переліку узгодженого сторонами майна, [PERSON] просив визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , а також виділити в рахунок спільного майна подружжя водяний насос, набір м`яких меблів для вітальні, набір меблів для кухні, бойлер, пральну машину, бензопилу. Колісний трактор просив залишити у власності його матері [PERSON] , а автомобіль «Фольксваген» - у власності сина [PERSON] . Представник [PERSON] адвокат Кругліцька В.М. крім того, заперечила проти стягнення з позивача судових витрат, а саме оплачених [PERSON] судових експертиз та послуг адвоката, оскільки ці витрати не підтверджені належними доказами. [PERSON] та її представник в судовому засіданні підтримали власні позовні вимоги з усіма змінами (в редакції заяви від 27.11.2019 року), заперечили проти первісних позовних вимог [PERSON] . З урахуванням узгодженого сторонами переліку спільного майна, [PERSON] просила визнати за нею право власності на 60/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , а також виділити в рахунок спільного майна подружжя копач до трактора, вартістю 2000 гривень; плуги до трактора, вартістю 1000 гривень; станок для обробки дерева електричний, вартістю 1000 гривень; меблевий м`який куточок, вартістю 2000 гривень; кухонні куточок, стіл та сервант, вартістю 1500 гривень; прихожу, вартістю 500 гривень; душову кабіну, вартістю 1000 гривень; бойлер для нагріву води, вартістю 500 гривень; пральна машина-автомат LG, вартістю 1500 гривень; холодильник LG, вартістю 1500 гривень; водонасосна станція, вартістю 500 гривень. Також просили визнати спільним майном подружжя трактор колісний марки Т-25А2, р.н. [NUMBER] , 1980 р.в., заводський № [NUMBER] , автомобіль марки «Volkswagen Passat ВЗ», д.н.з. [NUMBER] , 1991 р.в., виділити їх у власність [PERSON] , стягнувши в користь [PERSON] половину вартості вказаного майна. Відповідач [PERSON] , будучи належно повідомленою про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на зустрічний позов, а також будь-яких доказів в його заперечення не надала. Крім пояснень в судовому засіданні, сторони та їх представники надали суду письмові заяви по суті справи, а також письмові докази та фотографії, які долучено до справи. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши докази по справі, в т.ч. показання свідків, висновки експертиз та письмові докази, приходить до висновку, що позови сторін про поділ спільного майна подружжя підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 11 липня 1995 року. Вказаний шлюб розірвано рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 04 грудня 2017 року, яке сторонами не оскаржувалось і набрало законної сили. Таким чином, сторони у справі перебували у шлюбі в період з 11 липня 1995 р. по 04 січня 2017 року. Дана обставина визнана сторонами, і крім того, підтверджується відомостями про реєстрацію шлюбу (а.с.11, 14) та рішенням Володимирецького районного суду (а.с.30-31). У відповідності до ст.60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч.1 ст.69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, як це вбачається зі ст.71 Сімейного Кодексу. Відповідно до статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі обидві сторони набували нерухоме та рухоме майно, після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, згоди щодо добровільного поділу майна ними не досягнуто, будь-яких домовленостей щодо зміни розміру часток у випадку поділу майна, а також шлюбного договору не укладалось. В ході судового розгляду справи, в своїх поясненнях сторони визнали, що за час шлюбу ними придбано наступне майно, яке обидві сторони вважають спільною власністю подружжя: - \~ \~ \~ \~будинковолодіння [ADDRESS] , вартістю 712 600 гривень; - \~ \~ \~ \~косарка до трактора, вартістю 3000 гривень; - \~ \~ \~ \~копач до трактора, вартістю 2000 гривень; - \~ \~ \~ \~плуги до трактора, вартістю 1000 гривень; - \~ \~ \~ \~станок для обробки дерева електричний, вартістю 1000 гривень; - \~ \~ \~ \~меблевий м`який куточок, вартістю 2000 гривень; - \~ \~ \~ \~кухонні куточок, стіл та сервант, вартістю 1500 гривень; - \~ \~ \~ \~меблевий набір у передпокій (прихожу), вартістю 500 гривень; - \~ \~ \~ \~душову кабіну, вартістю 1000 гривень; \~ \~ \~ \~' - \~ \~ \~ \~бойлер для нагріву води, вартістю 500 гривень; - \~ \~ \~ \~пральна машина-автомат LG, вартістю 1500 гривень; - \~ \~ \~ \~холодильник LG, вартістю 1500 гривень; - \~ \~ \~ \~водонасосна станція, вартістю 500 гривень; - диван, вартістю 2000 гривень; - серванти меблеві 2 шт., вартістю по 300 гривень кожний; - \~ \~ \~ \~плита електрична Privileg, вартістю 1000 гривень; - \~ \~ \~ \~трельяж, вартістю 500 гривень; - \~ \~ \~ \~шафа, вартістю 1000 гривень; \~ \~ \~ \~ - \~ \~ \~ \~комод, вартістю 300 гривень; - \~ \~ \~ \~телевізор, вартістю 1000 гривень; - \~ \~ \~ \~кухонний гарнітур: навісні та наземні шафи, вартістю 2000 гривень; - \~ \~ \~ \~бензопила Schtil, вартістю 2500 гривень. Оскільки дана обставина визнана сторонами, вона не потребує доказування, як це передбачено ст.82 ЦПК України. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вказане вище майно є спільним майном подружжя і підлягає поділу. Щодо належності до спільного майна подружжя і вартості трактора Т-25, д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля Volkswagen Passat ВЗ, д.н.з. [NUMBER] , судом встановлено наступне. Будучи допитаною в судовому засіданні під присягою, за правилами допиту свідка, [PERSON] пояснила суду, що автомобіль Volkswagen Passat ВЗ, д.н.з. [NUMBER] було придбано подружжям в 2013 році за власні кошти у приватної особи. Фактично автомобіль купляв [PERSON] , разом з ним їздили син подружжя [PERSON] та брат [PERSON] - [PERSON] , він же позичав кошти, яких не вистачало. Свідок [PERSON] підтвердив ці пояснення та вказав, що він разом з племінником [PERSON] та чоловіком сестри [PERSON] їздили на автобазар, щоби придбати автомобіль. При цьому мова йшла саме про купівлю-продаж, а не про користування за дорученням. Частину коштів мав [PERSON] , а частину йому позичив свідок. Вони вибрали автомобіль, розрахувались, і поїхали додому. Факт придбання автомобіля підтвердив також свідок [PERSON] , який пояснив, що в 2013 році він разом з батьком та дядьком [PERSON] придбали автомобіль на авторинку. Цей автомобіль купляв свідок для себе і за власні кошти. Дані показання свідка [PERSON] суд не приймає до уваги, зважаючи на ту обставину, що на час придбання автомобіля [PERSON] був неповнолітнім, і не зміг назвати законного джерела походження коштів для придбання ним автомобіля. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що автомобіль Volkswagen Passat ВЗ, д.н.з. [NUMBER] було придбано сторонами за кошти і у власність подружжя. При цьому, доручення на право користування автомобілем є удаваним правочином з огляду на таке. У відповідності до ч.2 ст.235 ЦК України в разі укладення удаваного правочину, відносини сторін регулюються правилами, встановленими для правочину, який вони насправді вчинили. Тобто, за удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме той правочин, на укладення якого було спрямовано волевиявлення сторін, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Як вбачається зі ст.655, 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно, майнові права та право вимоги. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] фактично уклав договір купівлі-продажу автомобіля, умови якого не суперечать вимогам чинного законодавства, в т.ч. домовились про всі істотні умови договору ціну, предмет, і повністю виконали договір, оскільки продавець передав автомобіль та прийняв оплату, а покупець [PERSON] сплатив вартість придбаного автомобіля та прийняв придбане. Таким чином, [PERSON] набув майно внаслідок укладення цивільно-правової угоди, а саме договору купівлі-продажу, умови якої повністю виконані сторонами. На користь такого висновку суду свідчить і та обставина, що незважаючи на закінчення строку дії доручення, автомобіль продовжує перебувати у володінні та користуванні [PERSON] , що сторони та свідки підтвердили в своїх поясненнях. Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаний вище автомобіль належить до спільного майна подружжя і підлягає поділу. Вартість вказаного автомобіля, як це вбачається з висновку №72-2019 від 19.09.2019 року судової автотоварознавчої експертизи (а.с.172-182), становить 51308,4 грн. З приводу належності колісного трактора судом встановлено наступне. [PERSON] , будучи допитаною під присягою за правилами допиту свідків, а також свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що колісний трактор було придбано [PERSON] та [PERSON] під час перебування в шлюбі, за спільні кошти подружжя. Брати [PERSON] власними силами виготовили різне приладдя для трактору (борони, культиватор, інші насадки), після чого трактор використовувався для обробітку власних земельних ділянок подружжя, а також для надання послуг з обробітку землі іншим громадянам. Після розірвання шлюбу [PERSON] , маючи повний доступ до всіх документів, зареєстрував трактор на ім`я своєї матері [PERSON] , і про це [PERSON] стало відомо тільки під час судового розгляду справи про поділ майна, після отримання інформації на запит адвоката. Вказані показання підтверджуються письмовими доказами, які досліджені судом. Так, у відповідності до договору комісії №89/70-22 від 01.03.2018 року, ПП «Сільгоспагроторг» від імені [PERSON] здійснило продаж [PERSON] трактора колісного [NUMBER] , який в подальшому був зареєстрований за [PERSON] (а.с.147-162). Таким чином, суд констатує, що до моменту продажу вказаного трактора, його власником з 22.11.2010 року був [PERSON] , що також підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.156). Вказані письмові докази свідчать про придбання трактора сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі та за рахунок спільних коштів подружжя, і повністю спростовують пояснення [PERSON] . З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що трактор Т-25А2 є спільним майном подружжя. Наступне відчуження трактору [PERSON] в користь своєї матері [PERSON] в березні 2018 року не змінює правового статусу транспортного засобу з огляду на таке. У відповідності до ст.65 Сімейного Кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. У відповідності до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Як вбачається з пп.24, 30 цієї ж Постанови, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. У випадку, коли при поділі спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд, проти волі іншого подружжя і не в інтересах сім`ї, чи не на її потреби, або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що трактор був відчужений [PERSON] всупереч волі другого співвласника, без відома та згоди [PERSON] , тобто не в інтересах сім`ї, а з метою приховати майно від поділу. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що частки подружжя у спільному майні є рівними, суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на відшкодування Ѕ частини вартості трактора, який до часу його продажу перебував у спільній власності подружжя, і вартість якого враховується судом при поділі майна подружжя. У відповідності до висновку №72-2019 від 19.09.2019 року судової автотоварознавчої експертизи (а.с.186-191), вартість трактора Т-25, д.н.з. [NUMBER] становить 46430 грн., таким чином [PERSON] має право на компенсацію половини цієї вартості, що становить 23215 грн. Що стосується вимоги [PERSON] включити до складу спільного майна подружжя корову, три свині та 15 штук птиці, а також вартість врожаю 2018 року, то вказана вимога є недоведеною, з огляду на таке. Як вже встановлено судом, шлюб між сторонами було розірвано в грудні 2017 року. В подальшому сторони проживали окремо, спільного господарства не вели. Разом з тим, відомості про наявність в господарстві [PERSON] корови, свиней та птиці, надані станом на 01.01.2018 року (а.с.95). Доказів того, що такі сільськогосподарські тварини та птиця були наявні на час звернення до суду з позовом про поділ майна та на час судового розгляду справи, а також докази їх вартості, суду не надані. Також відсутні будь-які докази щодо розміру та вартості врожаю сільськогосподарських культур, який був отриманий сторонами в 2018 році. З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним первісний та зустрічний позови в тій частині, що до спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] належить таке майно загальною вартістю 837238,40 грн.: - \~ \~ \~ \~будинковолодіння [ADDRESS] , вартістю 712 600 гривень; - \~ \~ \~ \~трактор Т-25, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 46430 гривень; - \~ \~ \~ \~косарка до трактора, вартістю 3000 гривень; - \~ \~ \~ \~копач до трактора, вартістю 2000 гривень; - плуги до трактора, вартістю 1000 гривень; - \~ \~ \~ \~ автомобіль Volkswagen Passat ВЗ, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 51308,40 гривень; - \~ \~ \~ \~ станок для обробки дерева електричний, вартістю 1000 гривень; - \~ \~ \~ \~меблевий м`який куточок, вартістю 2000 гривень; - \~ \~ \~ \~кухонні куточок, стіл та сервант, вартістю 1500 гривень; - \~ \~ \~ \~набір меблів для передпокою (прихожа), вартістю 500 гривень; - \~ \~ \~ \~душова кабіна, вартістю 1000 гривень; \~ \~ \~ \~' - \~ \~ \~ \~бойлер для нагріву води, вартістю 500 гривень; - \~ \~ \~ \~пральна машина-автомат LG, вартістю 1500 гривень; - \~ \~ \~ \~холодильник LG, вартістю 1500 гривень; - \~ \~ \~ \~водонасосна станція, вартістю 500 гривень; - диван, вартістю 2000 гривень; - серванти меблеві 2 шт., вартістю по 300 гривень кожний; - \~ \~ \~ \~плита електрична Privileg, вартістю 1000 гривень; - \~ \~ \~ \~трельяж, вартістю 500 гривень; - \~ \~ \~ \~шафа, вартістю 1000 гривень; \~ \~ \~ \~ - \~ \~ \~ \~комод, вартістю 300 гривень; - \~ \~ \~ \~телевізор, вартістю 1000 гривень; - \~ \~ \~ \~ кухонний гарнітур: навісні та наземні шафи, вартістю 2000 гривень; - \~ \~ \~ \~бензопила Schtil, вартістю 2500 гривень. яке підлягає поділу між сторонами. При цьому, враховуючи обставини справи, суд не знаходить підстав для відступлення від принципу рівності часток подружжя і приходить до висновку, що майно підлягає поділу в рівних частках по Ѕ частині кожному з подружжя. При цьому суд враховує, що у відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи №198/5 від 10.06.2019 року (а.с. 117-138), ринкова вартість будинковолодіння [ADDRESS] , становить 712600 гривень, і його фактичний поділ можливий у відповідності до запропонованого експертом єдиного варіанту, який не потребує втручання в несучі конструктивні елементи будівлі, передбачає виплату компенсації одному із співвласників та проведення опоряджувальних будівельних робіт. Вартість спільного рухомого майна подружжя становить 124638,40 грн. (включаючи вартість відчуженого [PERSON] трактора). Таким чином, вартість рухомого майна, яке наявне на час вирішення справи і підлягає поділу, становить 78208,40 грн, і вартість частки кожного з подружжя становить по 39104,40 грн. З приводу судових витрат судом встановлено наступне. У відповідності\~до ст.133\~ЦПК України,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати на залучення експертів. Як вбачається зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] надано суду належні письмові докази, з яких вбачається, що нею понесено витрати на оплату експертиз в сумі 5600 грн. (а.с.230-233) та на правничу допомогу в розмірі 20000 грн (а.с.229). На думку суду, вказані витрати підлягають відшкодуванню за рахунок [PERSON] , з якого слід стягнути в користь [PERSON] 25600 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial