Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

26.11.2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до уточнених позовних вимог прохав суд виділити в окремий об`єкт нерухомого майна 3/5 частини житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] , що належать на праві приватної власності [PERSON] , а саме: частину загальною площею 59,5 кв.м. житлового будинку літ. А-1, у складі приміщень: санвузол №1-1 площею 5 кв.м., гардеробна №1-2 площею 6 кв.м., кімната №1-3 площею 16,7 кв.м., кімната №1-4 площею 12,7 кв.м., коридор №1-5 площею 6,5 кв.м., кухня №1-6 площею 12,6 кв.м.; сарай літ. Б1, сарай літ. Е, ворота №5; визнати за ним право власності, як на окремий об`єкт нерухомого майна, на 3/5 частини житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] , а саме: частину загальною площею 59,5 кв.м. житлового будинку літ. А-1, у складі приміщень: санвузол №1-1 площею 5 кв.м., гардеробна №1-2 площею 6 кв.м., кімната №1-3 площею 16,7 кв.м., кімната №1-4 площею 12,7 кв.м., коридор №1-5 площею 6,5 кв.м., кухня №1-6 площею 12,6 кв.м.; сарай літ. Б1, сарай літ. Е, ворота №5; поділити земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , визначивши фактичний порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 688 кв.м., наступним чином: земельна ділянка площею 482 кв.м. - у користуванні [PERSON] ; ділянка площею 206 кв.м. - у користуванні іншого співвласника. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідно до договору дарування від 25 червня 2004 року, укладеного між ним та громадянкою [PERSON] з іншої сторони, він прийняв у дар 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Інша частина нерухомого майна, а саме 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належала відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 25 березня 1977 року. Маючи намір у повній мірі розпоряджатися своїм майном позивач неодноразово звертався до співвласників з пропозицією поділити нерухоме майно, однак домовленості не було досягнуто. Оскільки у досудовому порядку не було вирішено питання про виділ у натурі частки позивача у спільному нерухомому майні та поділ земельної ділянки шляхом визначення фактичного порядку користування земельною ділянкою, позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 29.11.2019 року відкрито загальне позовне провадження з викликом всіх учасників справи. На підготовчому провадженні судом було встановлено згідно з листом Шевченківського районного у місті Полтаві відділу ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), наданого на запит суду, що відповідач [PERSON] помер [INFO] (актовий запис про смерть № 327 від 01.03.2018 р.). Ухвалою суду від 29.01.2020 року продовжено проведення підготовчого провадження на тридцять днів у справі. Ухвалою суду від 13.02.2020 року витребувано з Першої Полтавської державної нотаріальної контори (36000, м. Полтава, вул. Гоголя, 11) відомості про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , кола спадкоємців, осіб, які прийняли спадщину, а також відомостей про видачу свідоцтв про право на спадщину в межах спадкової справи. 06.03.2020 року на виконання ухвали суду про витребування доказів у справі надійшли відомості про те, що 19.06.2018 року Першою Полтавською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 216/2018 після смерті [PERSON] , [INFO] ; єдиним спадкоємцем після смерті якого є його дружина - [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] , подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] ; свідоцтво про право на спадщину видане 29.10.2018 року на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 12.03.2020 року залучено до участі у вказаній цивільній справі [PERSON] ( [INFO] ,адреса [ADDRESS] ), як правонаступника померлого відповідача [PERSON] . Разом із тим, вказаною ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 15.05.2020 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив, відповідно до якого остання прохала уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання 09.06.2020 року не з`явився; представник [PERSON] в інтересах позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у відзиві прохала суд справу розглянути за її відсутності. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] між громадянкою [PERSON] , з однієї сторони, та позивачем [PERSON] , з другої сторони, було укладено договір дарування нерухомого майна, за яким [PERSON] прийняв у дар 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Інша частина нерухомого майна, а саме: 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . Відповідно до положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частина 5 статті 55 Конституції України передбачає, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні». Відповідно до частини 2 статті 321 Цивільного кодексу України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1 статті 364 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 2 статті 367 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження від 07 грудня 2018 року за № 107, складеного судовим експертом [PERSON] (надалі - Висновок № 107) встановлено, що на підставі проведених досліджень, санітарно-гігієнічні умови, пожежна безпека та інженерне обладнання житлової прибудови літ. А1-1 до житлового будинку літ. А-1 у складі приміщень: кімната №1- 4 площею 12,7 кв.м., коридор №1-5 площею 6,5 кв.м. та кухня №1-6 площею 12,6 кв.м. та сараю літ.Е - відповідають будівельно-технічним вимогам, що діють на території України та висуваються до житлових будинків; на підставі проведених досліджень, експерт установив, що частина житлового будинку з частиною господарських будівель за адресою: [ADDRESS] , яка складає частку 3/5 і належить на праві приватної власності [PERSON] , є планувально-ізольованою частиною, яка має окремий вхід зі сторони провулку Спілчанського, частина житлового будинку (Висновок № 107 - додаток №2) має необхідну сукупність житлових та допоміжних приміщень, котрі відповідають будівельно-технічним вимогам для окремого проживання; за результатами проведеного дослідження експертом зроблено висновок, що за умови визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва та переобладнання, виділити у самостійний об`єкт нерухомого майна 3/5 частини житлового будинку з частиною господарських будівель за адресою: [ADDRESS] , що належать на праві приватної власності [PERSON] , технічно можливо, при цьому площа закріпленої під цією частиною ділянки землі складає 482 кв.м. (Висновок № 107 - додаток №3); до складу 3/5 частин, які можливо виділити [PERSON] , входять: - частина загальною площею 59,5 кв.м. житлового будинку літ. А-1, у складі приміщень (Висновок № 107 - додаток № 2): санвузол №1-1 площею 5 кв.м., гардеробна №1-2 площею 6 кв.м., кімната №1-3 площею 16,7 кв.м., кімната №1-4 площею 12,7 кв.м., коридор №1-5 площею 6,5 кв.м., кухня №1-6 площею 12,6 кв.м.; сарай літ. Б1, сарай літ. Е, ворота №5. Фактичний порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 688 кв.м., установлений наступним чином: ділянка площею 482 кв.м. - [PERSON] ; ділянка площею 206 кв.м. - іншого співвласника (Висновок № 107 - додаток № 3). Згідно технічного паспорту вбачається, що наявні самочинно збудовані (або переобладнані) об`єкти. З висновку експерта вбачається, що переобладнання квартири №1 відбулося шляхом прибудови у складі приміщень кімнати № 1-4 площею 12,7 кв. м., коридору №1-5 площею 6,5 кв. м. та кухні №1-6 площею 12,6 кв.м. з приведенням площі кухні до вимог, передбачених будівельними нормами. Проведене переобладнання спрямоване на приведення квартири №1 у відповідність вимогам будівельно-технічних норм, а саме: приведення площі кухні до мінімальних вимог нормативного рівня комфортності, регламентованих ДБН В.2.2- 15.2005 «Житлові будинки. Основні положення». Проведення переобладнання зі збільшенням загальної площі будинку за рахунок улаштування добудови літ. А1-1 передбачена п. 8.3 ДБН В.3.2-2-2009. З урахуванням відповідності самочинно здійсненого будівництва будівельно-технічним нормам, враховуючи те, що самочинно збудовані об`єкти не порушують права інших осіб, суд вважає за можливе визнання права власності на вищевказані об`єкти самочинного будівництва та переобладання. Відповідно до ч. 1 ст. 100 ЖК України переобладнання і перепланування житлового приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім`ї, які проживають разом з ним, та наймодавця з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 16 ЦК України суд захищає невизнані, оспорювані або порушені цивільні права кожної особи. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved