Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-01 00:00:00

25.11.2013 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому вказав, що 23 липня 2011 року [PERSON] усно укладаючи зі мною договір позики під розписку, позичив у неї 24 000,00 гривень, які зобов'язався повернути до 29 липня 2011 року. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. До цього часу взяті в позику грошові кошти відповідачем не повернуто. З огляду на вказане позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму основного боргу у розмірі 24 000,00 грн.; 1620,00 грн. - 3 % річних за весь термін прострочки, та відшкодувати понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив суд її задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказав, що з позивачем він розрахувався на початку серпня 2011 року, що може підтвердити його знайомий, який був з ним в той день. Між ним та позивачем були гарні відносини. Коли він віддавав позивачу грошові кошти, вона забула його розписку, хоча пообіцяла її йому повернути або порвати, і він їй повірив. Ніяких смс-повідомлень від позивача з приводу повернення боргу він не отримував. Письмових доказів в нього немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що обставини, викладені в позовній заяві відповідають дійсності та підтверджені документальними доказами: розпискою від 29.07.2011 року про отримання відповідачем від позивача грошових коштів у сумі 24 000,00 грн. (а.с.3), розрахунком 3 % річних (а.с.4). На неодноразові звернення позивача до відповідача про повернення коштів, відповідач не реагував та до цього часу кошти не повернув. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.614 ЦК України, особа яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду, та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, однак не надав суду жодних доказів, які б свідчили про відсутність в нього заборгованості та про необґрунтованість вимог [PERSON] Просив викликати в судове засідання колишнього чоловіка позивача, щоб останній надав характеристику [PERSON], однак вказані відомості не мають ніякого відношення до справи, більш того ніяким чином не доводять, що відповідач дійсно розрахувався з позивачем. Відповідачем не виконано зобов'язання відповідно до розписки про повернення коштів позивачу, у зв'язку з вищевикладеним суд вважає за можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] боргу в розмірі 24 000,00 грн., 1 620,00 грн. 3 % річних за термін прострочки. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати в сумі 256,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved