Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

26 вересня 2012 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 22.10.2007 року ВАТ «РОДОВІД БАНК», найменування якого 17.06.2009 р. змінено на ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 77.2/ІЖ-367.07.1 та договір від 02.10.2008 року про внесення змін до Кредитного договору № 77.2/ІЖ-367.07.1. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2 Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит на купівлю садового будинку та земельної ділянки на загальну суму 440000 дол. США. терміном по 22 жовтня 2028 року включно. Згідно з пунктом 1.3 Кредитного договору процентна ставка за кредитом дорівнює 15 % річних, а з 02 жовтня 2008 року 17 % відповідно до Договору про внесення змін. Відповідно до п.п. 4.1., 4.2, 4.3 Кредитного договору [PERSON] зобов'язався погашати кредит рівними частками в сумі 1746 доларів США 00 центів та сплачувати Банку проценти за користування кредитом щомісячно, в строк (термін) до 10 числа кожного календарного місяця включно починаючи з місяця наступного за звітним, а також 22 жовтня 2028 року або в день повного погашення заборгованості за кредитами шляхом внесення готівки чи перерахування зі свого поточного рахунку грошових коштів у касу Банку. Відповідач у порушення умов договору зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим за договором виникла заборгованість станом на 17.05.2012 року у сумі 3537081,83 дол. США, з яких: заборгованість з кредиту 413614,57 дол. США, заборгованість з процентів за користування кредитом 235455,35 дол. США, пеня 2873260,75 дол. США, 3% річних 14751,15 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язання між позивачем та [PERSON] укладено Договір поруки № 77.2/ІЖ-367.07.1 від 22.10.2007 року, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалася солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які укладені, а також, що можуть бути укладені між Банком та Позичальником. Просив: стягнути солідарно з громадянина України [PERSON] ([NUMBER], виданий Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровський області 25.10.2006р., ідентифікаційний номер: [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]) та з громадянки України [PERSON] ([NUMBER], виданий Голосіївськими РУ ГУМВС України в м. Києві 29.06.2006 року, ідентифікаційний номер: [NUMBER], зареєстрована за адресою: [ADDRESS].) на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» (адреса: м. Київ вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3. код ЄДРПОУ 14349442) заборгованість за Кредитним договором №77.2/1Ж-367.07.1 від 22.10.2007 року в загальному розмірі 3537081,83 дол. CШA; стягнути з громадянина України [PERSON] ([NUMBER], виданий Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровський області 25.10.2006р., ідентифікаційний номер: [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]) та з громадянки України [PERSON] ([NUMBER], виданий Голосіївськими РУ ГУМВС України в м. Києві 29.06.2006 року, ідентифікаційний номер: [NUMBER], зареєстрована за адресою: [ADDRESS].) на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» (адреса: м. Київ вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3. код ЄДРПОУ 14349442) суму сплаченого судового збору в розмірі 3219 грн. 00 коп. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Справа розглянута в порядку ст. 169 ЦПК України. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила застосувати до вимог про стягнення пені позовну давність, зменшити розмір неустойки до 20 % від суми основного боргу, відмовити в задоволенні позовних вимог заявлених до [PERSON] з підстав припинення поруки в силу закону. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Як встановлено у судовому засіданні, 22 жовтня 2007 року ВАТ «РОДОВІД БАНК», найменування якого 17.06.2009 р. змінено на ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 77.2/ІЖ-367.07.1 (а.с. 7-8) та договір від 02 жовтня 2008 року про внесення змін до Кредитного договору № 77.2/ІЖ-367.07.1 (а.с. 12). Данні договори підписані сторонами та безпосередньо відповідачем [PERSON], що свідчить про те, що сторони на момент підписання договорів досягли згоди щодо всіх істотних умов укладених між ними договорів. Відповідно до п.п. 1.1, 2.1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит на купівлю садового будинку та земельної ділянки, на загальну суму 440000,00 дол. США терміном по 22 жовтня 2028 року включно. Згідно з пунктом 1.3 Кредитного договору процентна ставка за кредитом дорівнює 15 % річних, а з 02 жовтня 2008 року 17 % відповідно до Договору про внесення змін. Відповідно до п.п. 4.1., 4.2, 4.3 Кредитного договору [PERSON] зобов'язався погашати кредит рівними частками в сумі 1746,00 дол. США та сплачувати Банку проценти за користування кредитом щомісячно, в строк (термін) до 10 числа кожного календарного місяця включно починаючи з місяця наступного за звітним, а також 22 жовтня 2028 року або в день повного погашення заборгованості за кредитами шляхом внесення готівки чи перерахування зі свого поточного рахунку грошових коштів у касу Банку. Згідно з пунктом 3.1. Кредитного договору для забезпечення зобов'язань щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування грошовими коштами, пені за несвоєчасну сплату процентів, штрафу, а також відшкодування збитків у зв'язку з порушенням умов Кредитного договору є іпотека - садового будинку СТ «Будівельник-1», що знаходиться за адресою м. Київ, Дарницький район (с/т «Будівельник- 1»), [ADDRESS] та земельної ділянки, що знаходиться за адресою м. Київ, Дарницький район (с/т «Будівельник-1»), [ADDRESS], кадастровий номер 8000000000:90:806:0038. Позичальник також відповідає перед Банком за зобов'язаннями, що випливають з Кредитного договору, всіма коштами, майном та іншим, що йому належить на праві власності, на яке може бути звернуто стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України (пункт 3.1. Кредитного договору). Відповідно до п. 4.6. Кредитного договору Позичальник зобов'язався за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, сплачувати Банку пеню за кожен день прострочки у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості. В забезпечення виконання зобов'язання між позивачем та [PERSON] укладено Договір поруки № 77.2/ІЖ-367.07.1 від 22.10.2007 року, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалася солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які укладені, а також, що можуть бути укладені між Банком та Позичальником. Відповідно до п. 1.1. Договору поруки Поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які укладені, а також, що можуть бути укладені між Банком та Позичальником. Згідно з п. 1.3. Договору поруки [PERSON] бере на себе зобов'язання відповідати перед Банком у тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і Позичальник. Поручитель відповідає перед Банком за зобов'язаннями, що випливають з цього договору, майном та грошовими коштами, на які може бути звернено стягнення у відповідності з чинним законодавством України. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Щодо вимог підпункту «в» пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Стаття 543 ЦК України надає право Позивачу вимагати виконання обов'язку (договірних зобов'язань) частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В силу ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає, перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа, (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Стаття 543 ЦК України надає право Позивачу вимагати виконання обов'язку (договірних зобов'язань) частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В силу ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає, перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а також, що пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Частиною 2 п. 27 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, істотними обставинами в розумінні часини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір, а також доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач свої зобов'язання виконав належним чином, надав кредитні кошти, проте відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим за договором виникла заборгованість. Згідно наданого позивачем до суду розрахунку заборгованості (а.с. 20) за Кредитним договором № 77.2/ІЖ-367.07.1 від 22.10.2007 року заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 17.05.2012 року становить 3537081,83 дол. США, що еквівалентно 28261283 грн. 80 коп., з яких: заборгованість з кредиту 413614,57 дол. США, що еквівалентно 3304780 грн. 41 коп., заборгованість з процентів за користування кредитом 235455,35 дол. США, що еквівалентно 1881288 грн. 27 коп., пеня 2873260,75 дол. США, що еквівалентно 22957353 грн. 41 коп., 3% річних 14751,15 дол. США., що еквівалентно 117861 грн. 71 коп. Враховуючи те, що з наданого позивачем розрахунку суми заборгованості по Кредитному договору № 77.2/ІЖ-367.07.1 від 22.10.2007 року становить - 413614,57 дол. США, що еквівалентно 3304780 грн. 41 коп., а сума нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості становить - 2873260,75 дол. США, що еквівалентно 22957353 грн. 41 коп., суд вважає, виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності, визначених статтею 3 ЦК України, з урахуванням вимог ст. 551 ЦК України, за необхідне зменшити суму нарахованої пені до 100000,00 дол. США, оскільки нарахований позивачем розмір пені у сумі 2873260,75 дол. США значно перевищує розмір збитків. Таким чином, вимоги ПАТ «Родовід Банк» про стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 763821,07 доларів США з яких: заборгованість з кредиту 413614,57 доларів США, заборгованість з процентів за користування кредитом 235455,35 доларів США, пеня 100000,00 доларів США, 3% річних у сумі 14751,15 доларів США за кредитним договором № 77.2/ІЖ-367.07.1 від 22 жовтня 2007 року та судових витрат у розмірі 3216 грн. 00 коп. підлягають задоволенню. Що стосується вимог щодо солідарного стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 763821,07 доларів США з яких: заборгованість з кредиту 413614,57 доларів США, заборгованість з процентів за користування кредитом 235455,35 доларів США, пеня 100000,00 доларів США, 3% річних у сумі 14751,15 доларів США за кредитним договором № 77.2/ІЖ-367.07.1 від 22 жовтня 2007 року та судових витрат у розмірі 3216 грн. 00 коп. з поручителя [PERSON], то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Проте, з договору поруки вбачається, що в ньому читко не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п. 4 Договору) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 ЦК України та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За таких обставин, у Банку виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту починаючи з моменту виникнення заборгованості [PERSON] перед банком - 11.02.2009 року, протягом наступних шести місяців. Таку вимогу до поручителя Банк пред'явив лише 08 лютого 2011 року, тобто після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку. Крім того, Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Проте, правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, урегульовані ст. 554 ЦК України. Зі змісту цієї норми вбачається можливим встановлення поруки щодо виконання одного й того самого зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає на підставі спільного надання, у формі укладання одного договору (ч.3 ст. 554 ЦК України). У такому разі поручителі відповідають перед кредитором солідарно. Законом не заборонено укладання й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання, але в цьому випадку ч.3 ст. 554 ЦК України застосована бути не може. Поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності, оскільки не можна говорити про їхню спільну поруку. За таких обставин кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов'язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором. Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин » п. 12., уразі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. З огляду на вищевикладене, зважаючи на те, що позивачем частково доведені обставини викладені у позовній заяві, суд вважає за необхідне позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» задовольнити частково, стягнути з [PERSON] (ІН [NUMBER]) на користь ПАТ «Родовід Банк» суму заборгованості за кредитним договором № 77.2/ІЖ-367.07.1 від 22 жовтня 2007 року у розмірі 763821,07 доларів США з яких: заборгованість з кредиту 413614,57 доларів США, заборгованість з процентів за користування кредитом 235455,35 доларів США, пеня 100000,00 доларів США, 3% річних у сумі 14751,15 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] (ІН [NUMBER]) на користь ПАТ «Родовід Банк» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3219 грн. 00 коп. сплачені останнім при пред'явленні позову до суду (а.с.6). В решті заявлених позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial