Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

26 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2008 року до кінця 2009 року. Мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьківство щодо якого позивач визнав згідно діючого сімейного законодавства. Після припинення фактичних шлюбних відносин син залишився проживати з відповідачем. Позивач весь час брав належну участь в утриманні сина, оскільки сторони домовились про добровільну виплату аліментів. В лютому 2017 року внаслідок отриманої травми позивач потрапив у лікарню на тривалий курс лікування. У звязку із цим останній не міг працювати, а тому тимчасово не міг допомагати відповідачу в утриманні сина. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2017 року по справі № 127/14690/17, яке набуло законної сили 09 вересня 2017 року з позивача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1\~500 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 01 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. З моменту винесення рішення суду у позивача змінився матеріальний стан, що дає йому право на звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів. В наслідок отриманої травми позивачу встановлено безтерміново 3 групу інвалідності, в результаті чого [PERSON] позбавлений можливості працювати. Враховуючи наявність у позивача ще однієї дитини, крім спільної дитини із відповідачем, і те, що обоє дітей мають право на утримання, позивач вважає, що аліменти, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання їхньої спільної дитини, могли б становити 1/6 частину від усіх видів його доходу. З огляду на зазначене вище, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову визнали часткова, а саме: не заперечували щодо зміни розміру аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу, однак, вважають, що розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина повинен становити ? частку від усіх отриманих позивачем доходів. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 384071, видане 21 грудня 2017 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 11). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2017 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з 10 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-6). Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 20 червня 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Махнівської сільської ради Козятинського району Вінницької області, актовий запис № 12 (а.с. 9). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 269814, видане 09 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 10). Як вбачається із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 926021 від 21 листопада 2017 року, [PERSON] являється інвалідом третьої групи безтерміново, причина інвалідності: загальне захворювання, протипоказане помірне фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці (а.с. 7). [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Вінниці та отримує пенсію по інвалідності, сума пенсії становить 1\~452 грн. 00 коп. (а.с. 8, 27). Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі за № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та вважає за необхідне змінити спосіб стягнення присуджених аліментів, визначених рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2017 року та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. за подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved