Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

26.07.2017 заявник звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просить суд : встановити факт смерті [PERSON], місце смерті м. Луганськ, яка стала 30 січня 2017 року. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що її матір [PERSON], [INFO] померла своєю смертю 30 січня 2017 року в м. Луганськ, Луганської області. Заявник зазначає, що 25 липня 2017 року вона звернулась до заінтересованої особи про реєстрацію смерті, проте отримала відмову, оскільки лікарське свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Реєстрація факту смерті необхідна їй для вступу у спадщину. У судовому засіданні заявник підтримала заяву та просила задовольнити, при цьому пояснила, що про смерть матері вона дізналась від рідного брата її матері, а також була присутня на похоронах матері. Ці обставини заявник повністю підтвердила, будучи допитаною в якості свідка, в порядку, визначеному ст.184 ЦПК України Від заінтересованої особи Бориспільського МРВ ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області надійшов лист від 28.07.2017 № 2606/16.4-36, з проханням слухати справу без участі представника, заперечень по суті заяви не мають. Заслухавши пояснення заявника та відповідно до ст. 184 ЦПК України покази заявника у якості свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 24 серпня 1954 року померла матір заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, лікарським свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про народження заявника щодо родинних відносин (а. с. 4-7), а також показанням допитаної в якості свідка дочки померлої, заявника у справі, [PERSON] . Факт родинних звязків заявника [PERSON] та померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії ІІІ-ЕД №440071, виданим 17.12.1984 року Артемовським відділом ЗАГС м.Луганськ (стара назва Ворошиловград). Питання державної реєстрації смерті регулюються статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 N 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 N 3307/5). За змістом вищенаведених нормативних актів державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я чи судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у вищевказані строки, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У разі надходження заяви після закінчення одного року з дня настання смерті та, якщо факт смерті встановлено у судовому порядку або особа оголошена судом померлою, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. З заявою про реєстрацію смерті можуть звернутись родичі померлого, представники органу опіки та піклування, працівники житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інші особи. Державна реєстрація смерті особи, оголошеної судом померлою, проводиться за рішенням суду, надісланим судом відділу державної реєстрації актів цивільного стану, після набрання ним законної сили або за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. За змістом п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, державна реєстрація актів цивільного стану має здійснюватися в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях Відповідно до п. 3 розділу ІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, у звязку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території. За заявами громадян України, які переселилися з тимчасово окупованої території України, державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених в п. 2 Постанови Пленуму від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених в п.13 Постанови Пленуму від 30.05.2008 №7 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Так, з наданих заявником документів встановлено, що 25 липня 2017 року № 2536/16.4-161 Бориспільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, заявнику було відмолено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявником для підтвердження факту смерті предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відмовлено у державній реєстрації смерті (а. с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом ч. 2 та 3 вказаної статті будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей тимчасово окупованими територіями» м. Луганськ є тимчасово окупованою територією. Відповідно до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року, вважаються недійсними. В звязку з цим отримане заявником лікарське свідоцтво про смерть № 35 не може бути підставою для здійснення державної реєстрації смерті громадянина [PERSON]. Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть та прийняття в подальшому спадщини. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved