Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

24 грудня 2013року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач на обґрунтування зазначених вимог вказав, що 11 січня 2011 року уклав з [PERSON] договір у формі письмової розписки, за яким позичив останньому 3000 євро на строк у два місяці (до 11 березня 2011 року). Згодом між позивачем та відповідачем було узгоджено про відстрочку виплати боргу. 30 серпня 2011 року позивач на прохання [PERSON] позичив йому ще 5000євро на строк у три місяці (до 30 листопада 2011 року), одна кошти на прохання останнього передав його матері [PERSON], яка написала йому розписку про отримання коштів. Оскільки станом на час звернення до суду відповідачі не виконали прийнятого на себе зобов'язання з повернення грошових коштів, позивач просив стягнути з [PERSON], [PERSON] на його користь борг в сумі еквівалентній за курсом Національного банку України станом на 20 грудня 2013р.- 91600грн., а також стягнути з відповідачів 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 2748 грн. Позивач в судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлені належним чином в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками,а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками ( ст.1046 Цивільного кодексу України). З приводу цього у справі встановлено, що 11 січня 2011 року, 30 серпня 2011 року між сторонами в письмовій формі у виді розписок було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] передав відповідачу [PERSON] 3000 євро, відповідачу [PERSON] 5000 євро, які останні зобов'язувалися повернути до 30 листопада 2011 року. Проте свого зобов'язання відповідачі на неодноразові вимоги позивача не виконали. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. За правилами ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На порушення договірних зобов'язань відповідачі у визначений договором строк отримані грошові кошти не повернули. За повідомленням Полонського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» при продажу банківськими установами валюти офіційний курс гривні до євро за курсом Національного банку України станом на 20 грудня 2013 року становив: 1,0 євро-11,45 грн. Відповідно до стст. 625,1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків. Судом перевірено надані позивачем розрахунки щодо основного боргу, відсотків, які відповідають вимогам закону, тому вони у зазначених розмірах підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved