Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

25.04.16. позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Мрія Груп ЛТД» про поділ спільного майна подружжя та визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, який неодноразово уточнювала (том 1 а.с.139-145, 178-181), крім того ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.06.17. в частині вимог щодо визнання недійсним нікчемного договору купівлі-продажу транспортного засобу № 986894 від 19 лютого 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо продажу легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN LT 30, 2006 року випуску, номер кузова (VIN) - [NUMBER] та застосувати наслідки недійсності правочину, припинивши право власності [PERSON] на вказаний автомобіль з державним знаком [NUMBER], провадження по справі було закрито (том 4 а.с.27-28). [PERSON] вимоги за позовом мотивує тим, що з 17 липня 2012 року вона та відповідач перебували у шлюбі, який заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.12.14. його було розірвано. За період перебування у шлюбі сторони набули право власності на майно, а саме: VOLKSWAGEN LT, д.н.з. [NUMBER], право власності на який зареєстровано на відповідача. Даний автомобіль придбано на зароблені кошти позивачки та кошти, запозичені у її батьків, відповідач жодних грошей на його придбання не надавав. Після припинення шлюбних відносин, відповідач не дає змоги користуватися та володіти вказаним автомобілем. Згодом позивачці стало відомо, що 19.02.15. на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 986894 спірний автомобіль через магазин ТОВ «Мрія Груп ЛТД» був проданий [PERSON] за ціною 23 993,59 грн. Просила стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 частин у середньо ринкової вартості транспортного засобу марки VOLKSWAGEN LT 30, 2006 року випуску, номер кузова (VIN) - [NUMBER]; стягнути з [PERSON] на [PERSON] судові витрати у повному обсязі. 25.05.16. [PERSON] подав до суду зустрічний позов, який 09.06.16. уточнив (том 1 а.с.58-64), до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, мотивуючи його наступним. 17.07.12. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігові від 18.12.14. розірвано. Сторони познайомились в травні 2006 року. 01.09.06. вони почали мешкати разом в будинку матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Разом з ними в помешканні постійно проживали: його вітчим [PERSON] (помер в [INFO]), його мати [PERSON] та брат [PERSON] [PERSON] допомагала його матері по господарству та в догляді за братом, а він забезпечував сім'ю матеріально. До моменту реєстрації шлюбу сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках, оскільки мешкали разом, вели спільне господарство, спільно їздили на відпочинок і їх подружні обов'язки були розподілені. 06.02.12. за рахунок сімейних заощаджень, придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS], з дальшим оформленням договору купівлі-продажу, на ім'я його колишньої дружини [PERSON], однак через відсутність реєстрації шлюбу не було враховано його права спільної сумісної власності на дану квартиру. Сторони робили ремонт у придбаній квартирі та спільно купували меблі, побутову техніку й інші предмети домашнього побуту, оскільки фактично проживали однією сім'єю., про те що між ним та [PERSON] розірвано шлюб не знав. Остання даний факт від нього приховала. Після ухвалення заочного рішення суду про розірвання шлюбу [PERSON], вважаючи що перебуває в шлюбі, на протязі більше ніж півроку проживав за вищевказаною адресою з [PERSON] підтримував родинні стосунки з її батьками. Разом з [PERSON] та її матір'ю [PERSON] вів спільний сімейний бізнес, а за дорученням батька позивача [PERSON] та від його імені вчиняв правочини. Відповідач вважає стосунки з [PERSON] в період часу з 18.12.2014 року по 30.06.2015 року сімейними. Крім того, 30.05.16. [PERSON] дізнався, що [PERSON] 29.07.14. подарувала квартиру за адресою: [ADDRESS], своїй матері [PERSON] Договір дарування був укладений під час перебування сторін у шлюбі, а тому [PERSON] вважає, що таким чином було порушено його законне право власності на частину даної квартири. Не поставивши його до відома [PERSON], [PERSON] за спільні кошти накопичені ними за час сімейних стосунків і перебування в шлюбі, придбала та зареєструвала на своє ім'я трьохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] Просив встановити юридичний факт проживання однією сім'ю без державної реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період часу з 01.09.2006 р. по 17.07.2012 р. та з 06.01.2015 року по 30.06.2015 року; визнати недійсним з моменту вчинення Договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] від 29.07.2014 року № 2312, виданий приватним нотаріусом Куранковою О.М.; визнати об'єктом спільної сумісної власності квартиру за адресою: [ADDRESS] та визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаної квартири; визнати об'єктом спільної сумісної власності квартиру за адресою: [ADDRESS] та визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаної квартири; визнати об'єктом спільної сумісної власності автомобіль Ford fiesta, державний номерний знак [NUMBER], 2010 року випуску; визнати об'єктом спільної сумісної власності автомобіль Mercedes-Benz Vito 109 CDI, державний номерний знак [NUMBER], 2007 року випуску; визнати меблі кухонні, плиту газову кухонну з витяжкою, телевізор «Філіпс» 32 дм., телевізор 32 дм., телевізор 19 дм., шафу-купе спільною сумісною власністю; виділити у власність позивачу [PERSON] автомобіль Ford fiesta, державний номерний знак [NUMBER], 2010 року випуску, плиту газову кухонну з витяжкою, телевізор «Філіпс» 32 дм., телевізор 19 дм., шафу-купе; виділити у власність відповідачу [PERSON] автомобіль Mercedes-Benz Vito 109 CDI, державний номерний знак [NUMBER], 2007 року випуску, меблі кухонні, телевізор 32 дм. В судовому засіданні позивачка та її представник первісний позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та в уточненнях до нього (том 1 а.с.2-4,139-145,178-181). В задоволенні зустрічного позову просили відмовити, посилаючись на письмові заперечення (том 1 а.с.130-131,132-138). Додатково пояснили, що відповідач без згоди позивачки продав автомобіль, що є спільною сумісною власністю, однак жодних коштів нею отримано не було. Зустрічний позов вважають необґрунтованим, оскільки квартира та побутові речі по [ADDRESS] купувалась за власні кошти позивачки, а інше майно після розірвання шлюбу. Відповідач та його представник первісний позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити, а зустрічний позов підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у зустрічному позові та в уточненнях до нього (том 1 а.с.35-39,58-64). Додатково пояснили, що автомобіль VOLKSWAGEN LT 30 відповідач купив у Луцьку за кошти, подаровані другом сім'ї [PERSON] Щодо власних вимог відповідач зазначив, що вони з [PERSON] познайомилися в 2006 році та почали жити разом. На той час їй було 16 років та вона навчалась у 11 класі. Разом відвідували дні народження та весілля. Він не працював, а займався разом з матір'ю позивачки бізнесом - продажею м'яса. Щодо квартири по [ADDRESS] зазначив, що її купували перед весіллям, та вирішили оформити право власності на ім'я позивачки. Квартиру купували за спільні кошти матері [PERSON] та відповідача, і вартість квартири склала 296 000,00 грн. Вони проживали у даній квартирі з 2013 року по 30.06.2015 року. Квартиру по [ADDRESS], яка є 3-кімнатною, придбали за спільні кошти. Автомобіль Ford fiesta купувався за кошти від продажу спільного автомобіля за 11 000,00 доларів США, а автомобіль Mercedes-Benz Vito 109 CDI був придбаний приблизно 13.02.15. за 12500,00 доларів США. На ньому їздить теща. Відповідач зазначив, що кухонні меблі в квартиру по [ADDRESS] замовляли у кума в 2014 році, меблі складалися з 9 шаф, мийки, столу коричневого кольору, вартість меблів склала 35 000,00 грн. Крім того вони купували газову плиту з витяжкою у 2014 році за 15000,00 грн., у 2013 році телевізор «Філіпс» за 7000,00 грн. в магазині «Фокстрот» біля Макдональдсу, телевізори діагоналлю 32 дюйми та 19 дюймів замовляла теща з Італії, назви не пам'ятає, крім того, вони разом купували шафу-купе зі склом коричневого кольору за 6000,00 грн. в 2014 році. Автомобіль VOLKSWAGEN LT 30 продав двоюрідному брату [PERSON]. За час проживання з [PERSON] відповідач працював у [PERSON], однак трудовий договір з ним не укладався, документів на підтвердження доходів не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в 2011 році купила квартиру по [ADDRESS], 61 а. Щодо квартири [PERSON] зазначила, що бачила як вони розвантажували речі. ЇЇ співробітниця [PERSON] сказала, що діти купили квартиру, вони там живуть та роблять ремонт. Почали робити ремонт приблизно весною 2012 року. В ній проживав [PERSON], бо вона часто його там бачила, він вивантажував будматеріали, потім бачила коли вони разом виходили з під'їзду. Близько року-півтора він там вже не проживає. [PERSON] їй сказала, що разом вони вже не живуть, з якого часу не знає. В квартирі жодного разу не була. [PERSON] бачила за даною адресою, але з нею не спілкувалася. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає відповідача [PERSON] як сина співробітниці. В 2008 році вона приходила провідати [PERSON], тому що вона поламала ногу. У неї вдома вона бачив [PERSON], яку [PERSON] представила як дружину [PERSON]. [PERSON] була в домашньому одязі та подавала їм чай. Особисто з [PERSON] не спілкувалася. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її племінником. В 2006 році він повернувся з армії та познайомився з [PERSON]. З осені з вересня 2006 року [PERSON] перейшла жити до [PERSON]. Своє вісімнадцятиліття вона відсвяткувала на морі в Рибаковці. [PERSON] не зміг тоді приїхати, бо працював. У 2012 році [PERSON] та [PERSON] одружилися, але перед цим в лютому купили житло, і частину грошей на яке дала [PERSON]. Зазначила, що [PERSON] є другом сім'ї [PERSON]. Він подарував йому гроші, і [PERSON] на свій день народження купив 06.03.13. автомобіль. Скільки він коштує, не знає. Авто купив її син, за яку суму не знає. Коли купили квартиру по [ADDRESS], то перейшли жити в неї у 2013 році, але вона там не разу не була. [PERSON] жила у [PERSON] по [ADDRESS], зі згоди своїх батьків. [PERSON] з середини літа 2015 року живе у матері по [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] купили квартиру у лютому 2012 року, розповідали про це, за яку суму не знає. Одружилися у липні 2012 році. [PERSON] працював у вітчима [PERSON], а потім в Острі та Чернігові на металобрухті. Вони вели спільне господарство, в квартиру [PERSON] купував меблі, кухню, люстру, телевізори. Про розлучення нічого не знає. Яке ще майно купувалося у шлюбі, не знає, за інші квартири та машини нічого не знає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір'ю [PERSON]. З 2006 року син з [PERSON] почали проживати разом однією сім'єю, з вересня 2006 року по березень 2013 року проживали у неї. Вони разом відпочивали, та з 2009 року почали говорити, що хочуть одружитися. Син працював у вітчима, а потім почав працювати з металом та добре заробляти. З 2010 року [PERSON] почав працювати з [PERSON] мамою. Вони жили разом, вели спільне господарство, говорили, що необхідно купували власне житло. По [ADDRESS] у трикімнатному будинку жили вона, її цивільний чоловік, син [PERSON], син [PERSON] з [PERSON]. [PERSON] постійно їздила до Москви, а батько вживав алкоголь, тому її мати казала, що [PERSON] у них буде спокійніше. В 2013 році [PERSON] подарували на день народження гроші для придбання автомобіля у розмірі 50 000,00 грн. Про розлучення нічого не знає, однак знає, що з червня 2015 року не проживають. Квартиру по [ADDRESS] купили за 296 000,00 грн., та гроші на її придбання 15000,00 доларів США дала бабуся [PERSON], 7000,00 грн. їх заощадження, а решту надали батьки. В квартирі робили ремонт, купували телевізори, кухню заказали у [PERSON]. В квартирі була близько 4-х разів. В лютого 2015 року вони придбали 2 автомобіля - Mercedes автобус, та Ford білого кольору., які були не новими. [PERSON] свій автомобіль продав [PERSON]. Квартиру по [ADDRESS] оформили на [PERSON], щодо іншого майна нічого не знає. [PERSON] з'їхав з квартири по [ADDRESS] у червні 2015 року та з [PERSON] не спілкувався. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є бабусею [PERSON]. Онук періодично просив у неї гроші в борг, і вона давала йому по 100-200 гривень. Знає, що [PERSON] проживав з [PERSON] у цивільному шлюбі. З 2012 року гроші не просив, так як одружився. Також зазначила, що в 2007 році вона продала власну однокімнатну квартиру за 18 000,00 доларів США, і 15 000,00 доларів США віддала [PERSON] для купівлі квартири. Куди він витратив кошти не знає, але він повинен був купити квартиру. Чи були у [PERSON] та Наташі заощадження не знає. Вони почали проживати разом десь у 2007-2008 році. Знає, що квартира по [ADDRESS] оформлена на [PERSON], і в ній вона ні разу не була. Чи купували вони інше майно, не знає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є близьким знайомим матері [PERSON], оскільки вони давно товаришують. Близько 23 лютого 2013 року подарував [PERSON] 50 000,00 гривень, оскільки мав таку можливість. Автомобіль [PERSON] купив пізніше, в березні 2013 року. На час передачі грошей, [PERSON] жив по вул. Довгій з дружиною. При передачі грошей була присутня мати [PERSON]. Третя особа за зустрічним позовом - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Куранкова О.М. в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи від неї міститься заява, згідно якої просить судове засідання провести за її відсутності (том 4, а.с.14) Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 17 липня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. 18.12.14. Новозаводським районним судом м. Чернігова було винесено рішення, яким ухвалено: шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 823 - розірвати (том 1 а.с.5). Заочне рішення суду набуло законної сили 06.01.15. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 22.07.16. по цивільній справі за апеляційною скаргою [PERSON] на заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2014 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було вирішено заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2014 року залишити без змін (том 2, а.с.33-34). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - VOLKSWAGEN LT 30, д.н.з. [NUMBER], номер кузова (VIN) - [NUMBER] 2006 року випуску, вбачається, що 02.03.2013 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на даний автомобіль (том 1, а.с.53-54). 19.02.15. між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір ВІА № 986894 купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до якого продавець продав, а покупець придбав транспортний засіб VOLKSWAGEN LT 30, д.н.з. [NUMBER], номер кузова (VIN) - [NUMBER] 2006 року випуску; зазначений транспортний засіб належить продавцеві на підставі свідоцтва реєстрації транспортного засобу серії [NUMBER] від 02.03.13.; покупець придбав у продавця транспортний засіб за 23993,59 грн. (том 1 а.с.41). 19.02.15. було здійснено перереєстрацію автомобіля [NUMBER] згідно довідки-рахунку та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (том 1 а.с.50-54). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. В матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які свідчать про те, що спірний автомобіль придбаний сторонами в період перебування у шлюбі, однак [PERSON] в період після розірвання шлюбу його продав. Згідно пояснень позивачки та її представника коштів від реалізації спірного автомобіля вона не отримувала. Крім того, допустимих доказів того, що спірний автомобіль був проданий за згодою позивачки, відповідач суду не надав. Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірний автомобіль було придбано за його особисті кошти. Згідно з висновком експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 15.02.17. № 3990-3992/16-24 була встановлена середньоринкова вартість автомобіля [NUMBER] станом на момент проведення експертизи, тобто на 01.02.2017 року, у розмірі 252423,24 грн. (том 3, а.с.101-111). За даних обставин, виходячи з приписів норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, положень п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, відповідно до якого загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає, що при вирішенні спору у вказаній частині необхідно прийняти до уваги середню ринкову вартість спірного автомобіля, що визначена судовим експертом-автотоварознавцем у розмірі 252423,24 грн., а тому необхідно первісний позов [PERSON] задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частку вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN LT 30, 2006 року випуску, номер кузова (VIN) - [NUMBER] в розмірі 126 211,62 грн. Щодо вимоги за зустрічним позовом про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період часу з 01.09.2006 р. по 17.07.2012 р. та з 06.01.2015 року по 30.06.2015 року, то вона не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1, 2 ст. 21 СК України визначено, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Ч. 1 ст. 4 СК України визначає, що особа, яка досягла шлюбного віку, має право на створення сім'ї. Відповідно до ч. 2 ст. 21 СК України передбачено, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Згідно копії паспорта [PERSON] вбачається, що вона народилася [INFO] (том 1, а.с.7) Відповідач та його представник зазначають, що [PERSON] почала проживати разом з [PERSON] з 01.09.2006. і до реєстрації між ними шлюбу, тобто до 17.07.2012. Однак станом на 01.09.2006. позивачці було 16 років, і повноліття вона досягла лише [INFO], тому проживання однією сім'єю у вказаний період не може бути встановлений, оскільки вона не мала повної цивільної дієздатності. Згідно акту майстра КП «ЖЕК-13» ЧМР від 02.09.16., складеного в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON], [INFO], проживала постійно без реєстрації з січня 2001 р. по грудень 2012 р. за адресою: [ADDRESS], про що свідчать сусіди (том 2, а.с.32). Актом вуличного комітету № 21 Новозаводської районної ради від 13.09.16. встановлено, що громадянка [PERSON], [INFO], без реєстрації постійно проживала в [ADDRESS] в період часу з вересня 2006 року по березень 2013 року (том 2, а.с.50). Судом встановлено, що 17.07.12. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.12.15. було розірвано; заочне рішення суду набуло законної сили 06.01.15. (том 1 а.с.5). 29.07.15. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (том 1 а.с.6,7). Від шлюбу у [INFO] у них народилася дитина - донька [PERSON]. Таким чином вбачається, що з 01.09.2006 року по [INFO] сторони не могли проживати однією сім'єю, оскільки у вказаний період позивачка не досягла повноліття, а отже не мала повної цивільної дієздатності. Щодо проживання сторін разом як одна сім'я в період з [INFO] по 17.07.2012 року, то відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження або спростування даного твердження, акти, які надані сторонами від 02.09.16. та 13.09.16., є взаємовиключними доказами, а тому суд не бере їх до уваги. Покази відповідача, свідків та долучені до справи фотографії не доводять, що ним та позивачкою в даний період велося спільне господарство, побут, виконувалися взаємні права та обов'язки як подружжя. Крім того, щодо проживання позивачки з відповідачем за період з 06.01.2015 року по 30.06.2015 року, то вказана обставина спростовується тим, що 29.07.15. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та у [INFO] народила від нього дитину. Крім того, суд критично ставиться до показів свідків [PERSON], [PERSON] , [PERSON] та [PERSON], оскільки вони є близькими родичами та друзями відповідача, а покази свідків [PERSON] та [PERSON], надані в судовому засіданні щодо обставин, які їм відомі зі слів матері відповідача [PERSON], а тому вони не можуть братися судом до уваги як доказ на підтвердження факту проживання сторін однією сім'єю та придбання ними спільного майна. Одночасно стороною відповідача до суду в якості доказу надано рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.02.17. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, згідно якого посилаються на пояснення [PERSON] та свідка [PERSON] з приводу часу проживання [PERSON] та [PERSON] разом, однак пояснення надані в іншому судовому засіданні не можуть бути доказом по даній справі. Щодо вимог за зустрічним позовом про визнання недійсним договору дарування квартири за адресою: [ADDRESS], та про визнання майна спільною сумісною власністю та виділення його у власність, слід зазначити наступне. 06.02.12. між ТОВ «ЖИТЛОБУДСЕРВІС» (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти у власність квартиру, що належить продавцю на праві власності, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], і сплатити за неї грошову суму, за ціною, визначеною цим Договором (том 2, а.с.90-91). Пунктом 1.6. вказаного Договору визначено, що нерухомість буде особистою приватною власністю покупця та не буде спільною сумісною власністю, так як на момент набуття Покупець не перебуває в шлюбі. 29.07.14. між [PERSON]. (дарувальник) та [PERSON] (обдарована) було укладено договір дарування квартири, згідно якого дарувальник подарувала, а обдарована, яка є її матір'ю, прийняла у дар квартиру зі всіма зручностями [ADDRESS] безоплатно (том 2, а.с.53-56) Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 30.05.16. вбачається, що 08.02.12. за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.12. зареєстровано право власності на 1/1 частку квартири за адресою: [ADDRESS]; 29.07.14. - право власності на дану квартиру зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування від 29.07.14. (том 1 а.с.70-71). 26.02.15. між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого продавець зобов'язується передати у власність покупця нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS] (том 2, а.с.59-62) Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 04.06.16. вбачається, що 26.02.15. за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.15. зареєстровано право власності на 1/1 частку квартири за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с.75-76). Згідно довідки Територіального сервісного центру № 7441 вбачається, що за [PERSON] 25.02.15. було зареєстровано автомобіль Ford fiesta, державний номерний знак [NUMBER], 2010 року випуску, а 13.02.15. - автомобіль Mercedes-Benz Vito 109 CDI, державний номерний знак [NUMBER], 2007 року випуску (том 1 а.с.74). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що спірні квартири та автомобілі не можуть вважатись спільним майном подружжя, оскільки вони придбавалися позивачкою в період, коли вона в шлюбі з відповідачем не перебувала. Щодо визнання кухонних меблів, газової плити з витяжкою, телевізора «Філіпс» 32 дм., телевізора 32 дм., телевізора 19 дм., шафи-купе спільною сумісною власністю, то з наданих до суду документів та доказів не вбачається, ким вони купувалися, та встановлено, що вони придбавалися в період до реєстрації сторонами шлюбу (том 2, а.а.134-135), тому дані вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, належних та допустимих доказів того, що вищевказане спірне майно було придбано за спільні кошти сторін як подружжя, відповідачем до суду не надано. Одночасно, суд критично ставиться до показів свідків, оскільки їх пояснення не ґрунтуються та не підтверджуються належними та допустимими доказами. Відповідно до змісту ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідач та його представник в судовому засіданні зазначили, що позивачка [PERSON] в порушення вимог закону без згоди відповідача подарувала своїй матері квартиру за адресою: [ADDRESS]. Однак як вбачається з вищевикладених обставин, вказана квартира не є спільною сумісною власністю, а тому твердження відповідача, що позивачка розпорядилась спільним майном без його згоди, є безпідставним, а отже вимога про визнання недійсним з моменту вчинення Договіру дарування квартири за адресою: [ADDRESS] від 29.07.2014 року № 2312, виданого приватним нотаріусом Куранковою О.М., задоволенню не підлягає. При вирішенні питання про стягнення судових витрат, суд враховує вартість майна, що визначено судовою автотоварознавчою експертизою, якою встановлена середньоринкова вартість автомобіля [NUMBER], у розмірі 252423,24 грн.; позивачка просить стягнути на її користь вартість 1/2 частини даного автомобіля, що складає 126 211,62 грн.; при зверненні до суду позивачка визначила вартість автомобіля у розмірі 55 120,00 грн. та сплатила судовий у сумі 551,20 грн., який підлягає стягнення на її користь з відповідача. Крім того, оскільки згідно експертизи судовий збір повинен був бути сплачений у розмірі 1262,11 грн., тому різниця у сумі 710,91 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Крім того витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи не підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки, оскільки [PERSON] та її представник не надали до суду квитанцію на підтвердження понесення ними таких витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved