Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

26 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги\~позивачка обґрунтовує\~наступним,що Суворовським районним судом міста Одеси 13 вересня 2017 року було ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та матір дитини. Суворовський районний суд м. Одеси вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 05.05.2016р. до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а також аліменти на її ( [PERSON] ) особисте утримання у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, починаючи із 05.05.2016р. до досягнення [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Свої зобов`язання [PERSON] покладені на нього судовим рішенням у повному обсязі не виконує, чим ставить в скрутне матеріальне становище свою дитину, як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах відповідач про стягнення аліментів в примусовому порядку знає, але рішення суду не виконує. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, що складений головним державним виконавцем Боєвою О.О., заборгованість по аліментах на утримання матері дитини, станом на 04.10.2019 року становить - 20\~241, 94 (двадцять тисяч двісті сорок одна) гривня 94 коп., а заборгованість по аліментах на утримання дитини, станом на 04.10.2019 року становить - 9\~998, 99 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 99 коп.. У позові позивачка просить стягнути з [PERSON] , неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання матері дитини в розмірі - 69 632 (шістдесят дев`ять тисяч шістсот тридцять дві) гривні 00 коп., а також стягнути неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] в розмірі - 14 300 (чотирнадцять тисяч триста) гривні 00 коп. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси 27 грудня 2019 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка, [PERSON] в судове засідання не з`явилась надала заяву в який просила суд розглянути цивільну справу за її відсутністю, підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився надав заяву в який просив суд розглянути цивільну справу за його відсутністю, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, за місцем своєї реєстрації, відзив не направив. Судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.8\~ст.128 ЦПК України\~щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вимоги ст. ст. 223, 247, 280, 281, 282, ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В силу частин 1-3\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою другою\~ст.13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з нормами ч.2\~ст.78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини Суворовським районним судом міста Одеси 13 вересня 2017 року по цивільній справі 523/6154/16-ц було ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та матір дитини. Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси вирішив позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задовольнити частково, а саме вирішив стягнути з [PERSON] (уродженця м. Находка, Приморського краю Російської Федерації, [INFO] , ІПН [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , уродженки м. Тальне, Черкаської області, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , іпн. [NUMBER] ) аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 05.05.2016р. до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . А також аліменти на її ( [PERSON] ) особисте утримання у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, починаючи із 05.05.2016р. до досягнення [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Відповідно до розрахунку по сплаті аліментів на утримання матері дитини підготовленого головним державним виконавцем державним Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області м. Одеси Боєвою О.О станом на 04.10.2019 року становить - 20\~241, 94 (двадцять тисяч двісті сорок одна) гривня 94 коп. Відповідно до розрахунку по сплаті аліментів на утримання дитини підготовленого головним державним виконавцем державним Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області м. Одеси Боєвою О.О станом на 04.10.2019 року становить - 9\~998, 99 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 99 коп. Статтею 180 СК України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Частиною першою\~ст.196 СК України, встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому за змістом\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Згідно ч. 1 ст. 20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених\~частиною другою статті 72,\~частиною другою статті 129,\~частиною третьою статті 138,\~частиною третьою статті 139\~цього Кодексу. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постанова від 29 серпня 2018 року по справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17) висловила висновок, що відповідно до частини першої\~статті 196 СК України\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та на час звернення до суду з цим позовом) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У пункті 22\~постанови від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що передбачена\~статтею 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з не залежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Ці роз`яснення залишилися поза увагою судів попередніх інстанцій при розгляді справи. Крім того, за аналогією із цивільним законодавством у цьому випадку слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного, однак відповідач не спростував належним чином обставин позову, передбачених\~статтею 196 СК України, які є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки». Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 12 вересня 2018 року справа № 759/9457/15-ц відійшла від попереднього висновку Верховного Суду України та висловила висновок, що у\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A 1 ?1%? Q 1) + ( A2 ?1%? Q2)+………\~. (A n?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Розмір неустойки (пені) у зв`язку з заборгованістю відповідача по сплаті аліментів за рішенням суду на утримання [PERSON] , становить 14\~300 (чотирнадцять тисяч триста) гривень 00 коп.. Вказаний розрахунок позивачем здійснено виходячи із розміру 1% щомісячного платежу - 10 000 грн. та починаючи з 01.07.2019 по 21.11.2019 року. Розмір неустойки (пені) у зв`язку з заборгованістю відповідача по сплаті аліментів за рішенням суду на утримання матері дитини, [PERSON] , становить 69 632\~ (шістдесят дев`ять тисяч шістсот тридцять дві) гривні 00 коп.. Вказаний розрахунок позивачем здійснено виходячи із розміру 1% щомісячного платежу - 2 000 грн. та починаючи з 06.12.2018 року по 21.11.2019 року. Отже, з урахуванням положення ст. 196 СК України, враховуючи законодавче обмеження, суд обмежується сумою, яка становить 100 відсотків заборгованості, заборгованість на дату звернення з позовом до суду, яка складає на утримання дитини - 9\~998, 99 грн., та на утримання матері дитини - 20\~241, 94 грн., а тому зазначена сума пені підлягає стягненню з відповідача. \~ \~ \~ \~Під час ухвалення рішення в силу ст. 263 ЦПК України, суд враховує наступну правову позицію Великої Палати Верховного Суду по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18 від 25.04.2018 року, правову позицію Верховного Суду по справі № 572/1689/16-ц. \~ \~ \~ \~Згідно статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Щодо судового збору, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а позов задоволено частково та стягнуто 30\~240 (тридцять тисяч двісті сорок) гривень, 93 коп., таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь держави - 768,40 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial