Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

26 березня 2019 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним вказавши, що 23 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції у Луганській області зареєстровано її шлюб з відповідачем, актовий запис № 207. Від шлюбу сторони дітей не мають. Після укладення шлюбу сторони проживали сім`єю десять днів, після чого відповідач поїхав у справах і більше подружніх стосунків вони не підтримували. Надалі позивачу стало відомо, що відповідач на момент укладення шлюбу з нею перебував у шлюбі з [PERSON] , який було зареєстровано 02 квітня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 417. Просить визнати недійсним шлюб, зареєстрований між сторонами 23 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції у Луганській області зареєстровано її шлюб з відповідачем, актовий запис № 207 (а.с. 3-5). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 01.04.2019 прийнято дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження (а.с. 25). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 02.05.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 38). У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, відзиву на позов не надав. Відповідачу були надіслані виклики в судове засідання за адресою, відповідно відомостей загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області, якіповернулися до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» та «за не запитом» (а.с. 32, 36, 41, 44). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без її участі, неповідомлення відповідача про причини неявки до суду, відсутність відзиву відповідача на позов та надання позивачем заяви про розгляд справи за її відсутності в якій не вказано заперечення проти ухвалення заочного рішення та яку суд розцінює як згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що учасники справи не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який є громадянином Індії та [PERSON] , [INFO] , яка є громадянкою України, перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23 листопада 2013 року серії [NUMBER] та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00022194895 від 22.02.2019 (а.с. 8, 9-10). Одночасно, з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № [NUMBER] від 13.04.2019 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 20 квітня 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який розірвано рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області № 425/1067/14-ц від 23.06.2014 (а.с. 34-35). Згідно з приписами ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Положеннями ст. 25 СК України визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», згідно з СК шлюб може бути визнано недійсним за рішенням суду або за заявою заінтересованої особи до органу РАЦС; позасудовий порядок визнання шлюбу недійсним настає при вчиненні сторонами при укладенні шлюбу таких істотних порушень умов вступу в шлюб, в силу яких він вважається недійсним і без рішення суду (ст. 39 СК), зокрема у разі реєстрації шлюбу з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі; між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою; особою, яка до того була визнана недієздатною. У вказаних випадках за заявою заінтересованої сторони орган РАЦС анулює актовий запис про шлюб. При розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК). Таким чином, вирішуючи справу, судам слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення. Наявність рішення суду про розірвання шлюбу є перешкодою для визнання цього шлюбу недійсним. Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 39 СК України, недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Якщо шлюб зареєстровано з особою, яка вже перебуває у шлюбі, то в разі припинення попереднього шлюбу до анулювання актового запису щодо повторного шлюбу повторний шлюб стає дійсним з моменту припинення попереднього шлюбу. Оскільки в ході розгляду справи судом встановлений факт розірвання шлюбу між відповідачем та [PERSON] , шлюб, укладений між сторонами є дійсним з моменту розірвання шлюбу, укладеного між відповідачем та [PERSON] , а саме з 23 червня 2014 року. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним задоволенню не підлягає. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що вона має право звернутися до суду із заявою про розірвання шлюбу.

Outcome: dismissed