Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

24 грудня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі за текстом ПАТ «ПУМБ»), як правонаступник ЗАО «Донгорбанк», звернулося до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] як солідарних боржників, на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк», заборгованості за Кредитним договором № 630-07/ЖК від 14.09.2007 року, договором поруки № 630-07а/ЖК від 14.09.2007 року, договором поруки №630-07б/ЖК від 14.09.2007 року, договором поруки № 630-07в/ЖК від 14.09.2007 року станом на 16.12.2015р. (включно) за сумою кредиту та відсотками за користування кредитом в сумі 7405,22 доларів США. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, щовідповідно до умов кредитного договору № 630-07/ЖК від 14.09.2007р. ЗАО «Донгорбанк» зобовязався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 10 000,00 Доларів США (десять тисяч доларів США 00 центів), а Позичальник зобовязався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором до 13 вересня 2027 року. З метою забезпечення належного виконання кредитних зобовязань Позичальника перед Банком було укладено договори поруки між позивачем та відповідачами: [PERSON] договір поруки №\~630-07а/ЖК від 14.09.2007р.; [PERSON] - Договір поруки №\~630-07б/ЖК від 14.09.2007р.; [PERSON]. - Договір поруки №\~630-07в/ЖК від 14.09.2007р. Відповідно до зазначених вище договорів поруки відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поручилися перед Банком за виконання відповідачем [PERSON] зобовязань за Кредитним договором. [PERSON] взяті на себе зобовязання [PERSON] умови кредитного договору № 630-07/ЖК від 14.09.2007р. не виконує, поточних платежів за кредитом не сплачує, у звязку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором станом на 16.12.2015р. (включно) в сумі 7 405,22 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 6428,45 доларів США та заборгованості за відсотками 976,77 доларів США. Позивач вважає, що діями відповідачів порушені його законні права, зокрема - на повернення основної суми кредиту, наданої відповідачу [PERSON] відповідно до умов Кредитного договору, та сплату процентів за користування кредитом. Тому просив стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку вказану заборгованість та судові витрати. 01 лютого 2016 року до суду надійшли зустрічні позовні заяви [PERSON] та [PERSON] про визнання договорів поруки припиненими. Свої вимоги вони обґрунтовували тим, що в порушення укладених договорів поруки ЗАО «Донгорбан» без їх відома та згоди передав право вимоги за кредитним договором ПАТ «ПУМБ» - позивачу у справі. Крім того, у звязку із значним зростанням курсу долару відносно гривні значно збільшились їх відповідальність за кредитним договором. В порушення їх прав, як поручителів, кредитор зобовязав позичальника [PERSON] сплачувати борг по кредиту тільки в доларах США згідно додаткової угоди №12351259 від 19.08.2011 року про що їх не повідомили. Вважають, що укладені із ЗАО «Донгорбанк» договори поруки є припиненими у відповідності до п. 4.2 вказаних договорів, оскільки позивачем пропущений встановлений ст. 559 ЦК України шестимісячний строк звернення до суду із позовом до них, як до поручителів. Ухвалою суду від 28 березня 2016 року провадження у справі відносно позовних вимог до [PERSON] було закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 206 ЦПК України у звязку із смертю останнього. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, посилаючись на наведені у ньому доводи. Проти зустрічних позовів [PERSON] та [PERSON] заперечувала, вважав їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач скористався своїм правом на звернення до суду із цим позовом до настання строку виконання основного зобовязання, який визначено у кредитному договорі датою 13 вересня 2027 року, тому строк предявлення вимоги до поручителів, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України, позивачем не пропущений. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Представник відповідачів за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти позову до вказаних поручителів заперечував у повному обсязі, зустрічний позов просив задовольнити. Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до умов кредитного договору № 630-07/ЖК від 14.09.2007р. ЗАО «Донгорбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ «ПУМБ», надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 10 000,00 Доларів США (десять тисяч доларів США 00 центів), а Позичальник зобовязався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором до 13 вересня 2027 року (а.с. 8-15, 18-22). Вказані обставини не оспорюються сторонами і додаткового доказування, у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України, не потребують. Відповідач [PERSON] умови кредитного договору № 630-07/ЖК від 14.09.2007р. не виконує, поточних платежів за кредитом не сплачує, у звязку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором станом на 16.12.2015р. (включно) в сумі 7 405,22 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 6428,45 доларів США та заборгованості за відсотками 976,77 доларів США (а.с. 5-6). В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Таким чином, судом встановлено, що згідно Графіку повернення кредиту, визначеному у додатку № 1 до кредитного договору № 30-07/ЖК від 14.09.2007р. (а.с. 12-15), відповідач [PERSON] повинен був повертати позику частинами. Останній черговий платіж ним було здійснено частково 14.11.2014 року (а.с. 6) і позивач набув право дострокового повернення частини позики, що залишилася. Тобто позовні вимоги до відповідача [PERSON] в цій частині є обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню. З метою забезпечення належного виконання кредитних зобовязань Позичальника перед Банком були укладені договори поруки з відповідачами [PERSON] - Договір поруки №\~630-07б/ЖК від 14.09.2007р (а.с.26-27) і [PERSON]. - Договір поруки №\~630-07в/ЖК від 14.09.2007р. (а.с.24-25). Відповідно до зазначених вище договорів поруки відповідачі [PERSON] та [PERSON] поручилися перед Банком за виконання відповідачем [PERSON] зобовязань за Кредитним договором та несуть солідарну із ним відповідальність за зобовязаннями. У той же час, згідно із частиною четвертою\~статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні\~статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу\~про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою\~частини четвертої\~статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку предявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку, передбаченого нормою\~частини четвертої\~статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості предявити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обовязок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою\~статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2662цс15 від 20 квітня 2016р. З наданих позивачем письмових доказів встановлено, що згідно Графіку повернення кредиту, визначеному у додатку № 1 до кредитного договору № 30-07/ЖК від 14.09.2007р. (а.с. 12-15), відповідач [PERSON] повинен був повертати позику частинами. Останній черговий платіж ним було здійснено частково 14.11.2014 року (а.с. 6). Позивач ПАТ «ПУМБ» звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду з цим позовом 24.12.2015 року, тобто після закінчення дії договорів поруки, укладеними із відповідачами [PERSON] і [PERSON], тому, відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у справі № 6-2662цс15 від 20 квітня 2016р., позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором із вказаних поручителів не підлягають задоволенню. Відповідно, зустрічні позови [PERSON] і [PERSON] про визнання припиненою поруки за кредитним договором № 630-07в/ЖК від 14 вересня 2007 року слід задовольнити. Відповідно до положень\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. При цьому, суд виходить з того, що згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до\~ст. 131 ЦПК України\~сторони зобовязані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Згідно\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що задоволені позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» до відповідача [PERSON], розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 2612,48 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial