Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

25.11.2015р. до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про надання права користування майном, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме позивачка просила надати їй в користування строком на п'ять років автомобіль [NUMBER], придбаний за час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем 07.12.2015р. позивачка [PERSON] надала суду уточнену позовну заяву, в якій просить здійснити виділ частки майна - автомобіля FORD FOCUS C307, 2007р. випуску, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя шляхом стягнення ? частини вартості майна в розмірі 79920,00грн.(а.с.33-34, 87). В судовому засіданні від 29.02.2016р. представник позивачки [PERSON] - [PERSON] надала суду заяву про зменшення суми позовних вимог, в якій позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 1/3 частину вартості спірного автомобіля в розмірі 53280,00грн., оскільки під час знаходження в шлюбі ними було оплачено 67% кредитних коштів за зазначений автомобіль. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з 01 липня 1995 року по 26 листопада 2012 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 листопада 2012 року шлюб розірвано. Рішення набуло законної силу 07.12.2012 року. Від шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею. За час сумісного проживання у шлюбі - 25 травня 2007 року ними було придбано автомобіль марки FORD FOCUS C307, 2007р. випуску, державний реєстраційний № [NUMBER], який зареєстровано на відповідача [PERSON], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого РЕЕ м.Красноармійська УДАІ ГУМВС України в Донецькій області. Факт придбання даного майна підтверджується договором купівлі продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Богатовою І.О. 25 травня 2007 року, нею також було надано письмову згоду на укладення договору застави автомобіля відповідачем в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним кредитному договором, кошти якого використовувались на придбання автомобіля (копія заяви долучається). Позивачка вважає, що зазначений автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. Після розлучення він знаходиться у користуванні відповідача. Зважаючи на неможливість виділу частки з майна, вона вважає, що має право на грошову компенсацію своєї частки спільного майна, яка складає 1/3 від вартості автомобіля на час звернення до суду(після уточнення а.с.108) - 52280грн. Раніше нею порушувалось питання щодо розподілу спільного майна подружжя: рішення Красноармійського міськрайонного суду від 02.04.2013 року, яке скасоване рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12 червня 2013 року, рішення Красноармійського міськрайсуду від 27.08.2014 року, але в попередніх судовий справах не заявлялась вимога щодо виділу частки майна(автомобіля) шляхом стягнення грошової компенсації вартості частки - автомобіля. Позивач вважає, що у даному позові наявний інший предмет позову, оскільки заявляється інша матеріально-правова вимога(у розумінні цивільно-процесуального закону). В жодному попередньому рішенні не визначена доля спірного майна (автомобіля), що згідно з законом знаходиться у спільній сумісній власності з моменту придбання цього майна. Раніше заявлялися позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя, сплати половини грошових коштів виплачених по кредиту та половини первісного внеску на придбання даного автомобіля. Оскільки предмети позову(матеріально-правові вимоги) різняться, то позивач вважає, що як співвласник автомобіля, який належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності вона має право на захист свого права власності. Крім того, Верховним судом України прийнята постанова від 22 квітня 2015 року, в якій викладені правові висновки стосовно того, що нетотожність хоча б одного елемента позову (сторони, предмету, підстави) не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з новим позовом і не дає суду підстави закривати провадження у справі за пунктом 2 частини 1 ст.205 ЦПК України. У даній Постанові Верховного суду України також зазначено, що прийняте з певних підстав судове рішення про відмову в позові за окремими категоріями справ при збереженні існуючих правовідносин, які спричинили звернення до суду, не є перешкодою для повторного звернення до суду заінтересованих осіб з метою вирішення спору. Фактично спір між ними щодо об'єкта спільної сумісної власності - автомобіля, придбаного у шлюбі до сих пір не вирішений і правовідносини у сфері права спільної сумісної власності тривають. Враховуючи викладене позивач просить суд здійснити виділ частки автомобіля марки FORD FOCUS C307, 2007р. випуску, державний реєстраційний № [NUMBER], що є у спільній її та [PERSON] сумісній власності шляхом стягнення з [PERSON] на її користь [PERSON] грошової компенсації вартості її частки у сумі 53280 грн.. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій наполягала на задоволенні своїх вимог.(а.с.93, 107). Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, за участю його представника [PERSON] (а.с.57). В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] підтримала змінені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки експертиза автомобіля проводилась без огляду автомобіля, врахування стану автомобіля, який на цей час є жахливим. Позивачкою не надано підтвердження того, яка саме сума грошових коштів була сплачена сторонами спільно в рахунок погашення кредиту, а попереднє рішення про розподіл спільного майна подружжя в частині розподілу автомобіля скасоване. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.07.1995р.(а.с.6). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.11.2012р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. При розгляді справи судом було встановлено, що сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з травня 2010р..(а.с.8). Під час перебування в юридичному шлюбі на ім»я відповідача [PERSON] за кредитні кошти в сумі 94065,00грн. було придбано автомобіль марки FORD FOCUS C307, 2007р. випуску, державний реєстраційний № [NUMBER], що підтверджується кредитним договором № 32ДС/29/2007-Аклн від 25.05.2007р., укладеним між ВАТ «Кредитпромбанком» та [PERSON](а.с.8-10). Автомобіль FORD FOCUS C307, 2007р. випуску, державний реєстраційний № [NUMBER] був заставним майном банку ВАТ «Крадитпромбанк», згідно договору застави № 32ДС/29/2007-Аклн від 25.05.2007р., на (а.с.11-12) . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 02.04.2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON]А до [PERSON] про розподіл майна відмовлено в задоволенні зустрічних вимог позивачки [PERSON] в частині стягнення половини суми, сплаченої за кредитним договором(а.с.35-36). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12 червня 2013 року скасоване рішення Красноармійського міськрайонного суду від 02.04.2013 року, визнано спільною сумісною власністю частину майна - меблі та побутова техніка та виділено в натурі сторонам по справі. В решті позовних вимог, в т.ч. і зустрічному позові [PERSON] про поділ кредитних коштів відмовлено, оскільки вимоги про поділ самого автомобіля сторонами заявлені не були, також судом не враховано, що кредит повністю не погашений та за договором існували невиконані зобов'язання.(а.с.37-39) В 2014 році позивачка [PERSON] повторно зверталась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - автомобіляFORD FOCUS C307, 2007р. випуску, державний реєстраційний № [NUMBER] та просила суд провести розподіл таким чином: стягнути з відповідача половину коштів, сплачених за кредитним договором від 25 травня 2007 року за період з 25.05.2007 року по листопад 2012 року, а також половину первісного внеску за придбаний автомобіль. Рішенням Красноармійського міськрайсуду від 27.08.2014 року, яке набрало чинності 09.09.2014 року(а.с.54-55) позивачці [PERSON] було відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя (а.с.40-41). Цим рішенням було встановлено, що кредитний договір № 32ДС/29/2007-Аклн від 25.05.2007р., укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], по якому право вимоги з 20.05.2013 року було відступлене АТ «Дельта Банк», припинив свою дію з 16.06.2014 року у зв'язку з повним виконанням позичальником зобов'язань перед кредитором. Тобто, за період з травня 2010 року(час коли сторони фактично припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини) і до 16.06.2014 року відповідач [PERSON] сплачував заборгованість за кредитним договором одноособово, позивачка [PERSON] не приймала ніякої участі в зобов'язанні відповідача по виплаті кредитних коштів. Жодних доказів того, яка сума за кредитним договором була сторонами сплачена за час їх спільного проживання(з 25 травня 2007 року по травень 2010 року) суду не надано. Посилання представника позивача на суму 63340,53грн., що була встановлена рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 02 квітня 2013 року є необґрунтованим, оскільки це рішення було скасоване Апеляційним судом Донецької області від 12 червня 2013 року з постановленням нового рішення, яким також було відмовлено в задоволенні вимог в частині автомобіля. Акт про оцінку транспортного засобу від 04.12.2015 року, яким встановлена ринкова вартість автомобіля FORD FOCUS C307, 2007р. випуску, за відсутності спірного автомобіля, станом на грудень 2015 року в розмірі 159840 грн., на думку суду, не може бути належним доказом в даних правовідносинах, оскільки відсутні докази того, що автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.08.2014 року, яке набрало чинності 09.09.2014 року(а.с.54-55) позивачці [PERSON] було відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя. При зверненні до суду позивачка заявляла вимоги про передачу їй в користування автомобіляFORD FOCUS C307, 2007р. випуску, державний реєстраційний № [NUMBER] терміном на 5 років(а.с.4-5). Згодом змінила предмет позову і заявила вимоги про виділ частки автомобіля шляхом стягнення з відповідача компенсації вартості її частки - спочатку ? частки(а.с.87), а 29.02.2016 року зменшила свої вимоги до 1/ 3 частки вартості автомобіля без будь-якого юридичного обґрунтування . Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки про виділ частки майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя шляхом стягнення 1/3 частини вартості майна у сумі 53280грн 00коп. є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed