Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

24.07.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди (а.с.1-9). Ухвалою від 05.08.2020 відкрите провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.32-33). 30.10.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позов (а.с.82-89). 06.11.2020 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.91-95). 27.11.2020 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення (а.с.108-109). 28.01.2021 від представника позивача надійшли письмові пояснення (а.с.119-121). Ухвалою суду від 14.04.2021 закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що [INFO] на сторінці відповідача в соціальній мережі «Facebook» було розміщено статтю такого змісту : «уже більше тижня [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] - двома групами (машинами) їздять по с.Євтодія та с.Кармалюківка та знову ошукують людей, дають підписувати липові договори на підставі розірвання з ПП «[PERSON]»; «вона користується наївністю людей, маніпулюючи нами, недаючи прочитати і строчки в договорі, сразу суне ручку в руки на підпис зі словами «що тобі тяжко підписати і таке інше», других залякують»; « [PERSON] самовільно підробляла договора, доручення, заяви, печатки, підписи та рейдерським захватом хотіла забрати землі пайщиків які входять до ТОВ «Балтський хлібороб» та підприємства «АгроФон»; «визивалися пайщики в Райотдел для дачі показів, по поводу махінацій [PERSON] та безліч чого було»; «вона хвалиться, що у неї все куплене - суди, прокуратура, земельний…»; «їй потрібні підписи подліні, щоб доказати свою невинуватість в шахрайстві на судах. В другому випадку їй світе повна конфіскація майна, якщо недокаже на судах»; «якщо [PERSON] виграє суди, вона ще більше тоді нас ошукає, тому що вона аферистка і від свого не відстане»; «якщо вона програє у неї конфіскують усе що куплене за наші гроші - це і земля і молоко за яке вона дає копійки»; «за моєю спиною, не питаючи мене [PERSON] оформила доручення, заяву, підпис та достала мої ксерокопії паспорта та кода, без мого відома та згоди»; «купляє за наші ж гроші, як вона сказала «у мене все купляно»; «нехай у неї заберуть усе, що вона накрала у нас та як обкрадає нас»; «я знаю, що ця людина може завдати мені та моїй сім`ї болю, тому що заради своєї цілі та наживи [PERSON] здатна на все»; «десь 4 чи 5 років тому вона взірвала собі машину. Наробила такого галасу на весь Балтський район. Всі підозри вона кинула на директора «Балтський хлібороб», а виявилось, коли слідство дійшло кінця, що вона сама це й організувала, щоб заплямувати орендатора»; «чому оформляє на людей, яким на той час коли йшла розпайовка їм було по 2, 4, 6 років (були дітьми), де вони заробили цю землю? І чи вони її побачать»; «після оформлення [PERSON] заключає договір на 49 років. Без права на спадок». Вважає, що у статті відповідач безпідставно та необґрунтовано звинувачує позивача у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, у шахрайстві, залякуванні людей, підробці договорів, доручень, заяв, печаток, підписів, рейдерському захваті земель, підкупі судів, прокуратури тощо, крадіжках. Ці твердження є неправдивими, такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача. Доведена до невизначеного кола осіб неправдива інформація завдала шкоди особистим немайновим благам позивача, внаслідок її розповсюдження до неї погіршилося ставлення з боку осіб, з якими вона веде підприємницьку діяльність, а також сусідів та односельців. Тому позивач просить визнати недостовірною та такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену відповідачем на сторінці у соціальній мережі «Facebook», зобов`язати відповідача протягом тижня з дня набрання рішенням суду законної сили опублікувати текст спростування недостовірної інформації відносно позивача у такий же спосіб, в тих самих місцях, де розміщувалася недостовірна інформація, тим же шрифтом, такого ж кольору, з посиланням на рішення суду, під заголовком «Спростування недостовірної інформації відносно [PERSON] » та два роки з дня опублікування спростування не знімати оголошення; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 грн та понесені судові витрати. Відповідач та її представник позов не визнали, пояснивши, що відповідач не є автором зазначеної статті. В соціальній мережі «Facebook» дійсно були публікації стосовно [PERSON] , пов`язані з наявністю судових спорів щодо визнання недійсними договорів оренди землі, розслідуванням кримінальних проваджень тощо, але відповідачка не писала їх. Вона має свою сторінку в цій соціальній мережі, однак статтю, про яку йдеться в позові, на своїй сторінці не розміщала та не видаляла її, хто є автором цієї статті, їй не відомо. Тому відповідач просить відмовити в позові. Суд, заслухавши доводи сторін, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст..201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Конституцією України визначено, що життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Як встановлено ст.ст.297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, ділової репутації. Згідно ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як визначено п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В підтвердження своїх вимог позивач надала роздруківку статті, розміщеної в соціальній мережі «Facebook» на сторінці користувача із зазначенням імені « [PERSON] », яка містить інформацію негативного характеру відносно позивача. Відповідач [PERSON] заперечувала той факт, що вона є автором цієї статті. Визнаючи той факт, що вона має сторінку в соціальній мережі «Facebook», відповідач стверджувала, що на своїй сторінці вона не розміщувала та не видаляла статтю, про яку зазначено в позові. Доводи представника позивача про те, що стаття містить ті ж вирази, які відповідач використовувала в судовому засіданні, як то «махінації» тощо, а також, що в статті йдеться про факти, які безпосередньо стосуються відповідача, не є беззаперечними доказами поширення інформації саме відповідачем, так як слова, використані в статті, є загальновживаними, а інформація, зазначена в ній, не є такою, яка могла бути відома тільки відповідачеві, отже не виключається її поширення іншими особами. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином крім доводів самого позивача будь-яких інших об`єктивних доказів, які б підтверджували той факт, що саме відповідач поширила негативну інформацію стосовно позивача, не надано, що позбавляє суд можливості зробити висновок про порушення прав позивача саме відповідачем. За таких обставин підстав для задоволення позову не вбачається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed