Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

26.11.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Будьоннівської районної у м.Донецьку ради, про визначення місця проживання дитини, зазначивши на підтвердження своїх позовних вимог, що 03.07.2010 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Шлюбно-сімейні відносини між ними фактично були припинені з 01.04.2012 року, внаслідок чого рішенням Калінінського районного суду м.Донецьк від 18.10.2012 року їх шлюб було розірвано. Від даного шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Після припинення фактичних шлюбних відносин донька залишилася проживати разом з позивачкою. На момент розірвання шлюбу відповідач не заперечував проти цього. Але останнім часом відповідач почав погрожувати позивачці відібранням дитини. Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. До теперішнього часу позивач та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання доньки. Зараз дитина мешкає разом з позивачкою, яка виховує її самостійно. Позивачка вважає, що в інтересах дитини проживати саме з нею, оскільки донька є дуже малою та в першу чергу потребує турботи саме мами. З самого народження позивачка постійно піклується про дитину, забезпечує матеріально. Позивачка працює директором магазину в ФОП [PERSON] та отримує заробітну плату в розмірі 4000,00 грн. Працевлаштування в магазині матері дає позивачці перевагу закінчувати робочий день у необхідний час, відводити дитину в дитячий садок та забирати її із садка, за необхідності відводити до лікарні, займатися із донькою вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про неї. Крім того, позивачка має додатковий дохід в розмірі 4500,00 грн. в місяць від здавання в оренду власної двокімнатної квартири. Позивачка з дитиною проживає разом із своїми батьками (бабусею та дідусем дитини) - [PERSON] та [PERSON], в будинку, власником якого є батько позивачки [PERSON], за адресою: [ADDRESS], з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В цій квартирі також обладнана кімната для дитини, щоб донька могла мати здоровий сон, навчатися та гратися. Таким чином, позивачка вважає, що проживання доньки разом з мамою відповідає її інтересам, оскільки вона має можливість забезпечити належні умови проживання доньки, повною мірою займатися вихованням дитини. Разом з тим, позивачка зауважує, що вона не чинить та не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача з донькою і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька. Спиртними напоями та наркотиками позивачка не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до доньки. Вважає, що постійне проживання малолітньої доньки в сім'ї батька, а не мами, може негативно вплинути на її виховання. Позивачка хоче та в змозі дати дитині освіту і добробут, любов та виховання. Відповідач самостійно не може дати дитині належного виховання та розвитку, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров'я дитини умов проживання. На підставі вищевикладеного, просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], уродженки м.Донецьк, з нею - [PERSON] та судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином, від її імені на підставі нотаріально завіреної довіреності діє представник [PERSON], яка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.42). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.36), зі згоди представника позивача суд проводить розгляд справи в заочному порядку. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Будьоннівської районної у м.Донецьку ради в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що вимоги позивача [PERSON] законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у юридичному шлюбі з 03.07.2010 року, який було розірвано рішенням Калінінського районного суду м.Донецьк Донецької області від 18.10.2012 (а.с.12). Від даного шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Після припинення шлюбних відносин дочка залишилася проживати разом з позивачкою [PERSON] та продовжує проживати разом з нею. Мати займається вихованням дитини, грається з нею, відводить та забирає з дитячого садка, слідкує за станом здоров'ям доньки та за тим, щоб у неї було усе необхідне для життя, розвитку та її вікових потреб, створює усі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольняє гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та забезпеченості. Після припинення шлюбних відносин, відповідач не заперечував проти мешкання дитини разом з позивачкою. Однак, зараз у позивача з відповідачем по справі почали виникати непорозуміння стосовно постійного місця проживання їх доньки. Відповідач по справі останнім часом почав погрожувати позивачці відібранням дитини. Мати малолітньої [PERSON] - [PERSON], позивачка по справі, має постійне місце проживання та постійне місце роботи, має самостійний доход (а.с. 14-29). Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» Виховання в сімї є -першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації, тобто перевага надається матері. Судом при розгляді справи, враховуючи вік дитини, якій виповнилось три роки, стан її здоров'я, не встановлено жодних виняткових обставин, за яких дитина у малолітньому віці може бути розлучена з матір'ю. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з нею підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved