Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

25.05.2020 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Новоград-Волинської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов обґрунтовує тим, що 14.02.2014 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 31.10.2019 року шлюб було розірвано. Після розлучення, за домовленістю із відповідачем, син проживав та проживає із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідач почав погрожувати, що забере дитину та не віддасть. У зв`язку з цим [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом та просить винести рішення, яким визначити місце проживання дитини з нею. Крім цього, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на малолітнього сина [PERSON] у розмірі 10000 грн, щомісячно, до досягнення ним повноліття. [INFO] , у підготовчому судовому засіданні, було замінено третю особу - Службу у справах дітей Новоград-Волинської міської ради на Орган опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради. 28.09.2020 року, у підготовчому судовому засіданні, [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Свою зустрічну позовну заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що виходячи з об`єктивних обставин, його матеріального становища та матеріального становища позивача-відповідача [PERSON] в найкращих інтересах сина буде його проживання з батьком - відповідачем-позивачем [PERSON] . Оскільки у них налагоджений тісний зв`язок, вони завжди проводили багато часу разом, він піклується про сина, займається його розвитком та вихованням то, у зв`язку із цим просить визначити місце проживання сина [PERSON] з ним, за адресою: [ADDRESS] . 14.01.2021 року ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Позивач-відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Єсін П.С. просили задовольнити первісний позов. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Відповідач-позивач [PERSON] та його представник - адвокат Ширко М.Р. просили відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити їхню зустрічну позовну заяву. Представник Органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради - Пелешок І.В. надала свої пояснення, з яких випливає, що Органом опіки та піклування проведено обстеження житлових умов обох сторін. Умови проживання як матері так і батька є належними та у повній мірі дозволяють проживання малолітньої дитини. Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дійшов наступного висновку. Встановлено, що 14.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. В подальшому вказаний шлюб рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31.10.2019 року було розірвано, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 8-9). [INFO] , під час шлюбу, у подружжя [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). На даний час [PERSON] проживає з матір`ю - [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї (а.с. 7), та сторонами не оспорюється. З акту обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання [PERSON] від 16.06.2020 року встановлено, що створені належні умови для проживання та розвитку [PERSON] (а.с. 132). З акту обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання [PERSON] від 12.06.2020 року встановлено, що створені належні умови для проживання та розвитку [PERSON] (а.с. 132). У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка являється матір`ю відповідача-позивача [PERSON] , надала пояснення, з яких випливає, що позивач-відповідач [PERSON] чинить перешкоди у вихованні [PERSON] свого сина. Намагається обмежити їхнє спілкування. Дитину надає з великими опором. Свідок [PERSON] надав пояснення про те, що він неодноразово привозив з магазину [PERSON] продукти харчування для [PERSON] . Матеріали справи містять докази, які підтверджують існування спору про виховання [PERSON] свого сина [PERSON] (а.с. 97-101, 114-124, 192-197). Ст 51 Конституції України передбачає, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Ч. 1 ст. 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. На підставі вищевикладеного, та враховуючи те, що батьки мають рівні умови для гармонійного розвитку дитини, як батько так і мати однаково проявляють любов та турботу до малолітнього [PERSON] , не допускаючи зміни обстановки проживання та режиму для дитини, що може негативно вплинути на її психоемоційний стан, суд вирішив залишити малолітнього [PERSON] на проживання з тим із батьків з ким він проживав до часу розгляду справи - [PERSON] . Крім визначення місця проживання дитини позивач-відповідач [PERSON] просить стягнути із відповідача-позивача [PERSON] аліменти у розмірі 10000 грн. Судом встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів відповідач-позивач [PERSON] офіційно отримав дохід за період з 01.01.2019 до 30.09.2020 рік 130 тис. грн., що становить близько 6 000 у місяць (а.с. 159-160). Інших доказів на підтвердження спроможності відповідачем сплатити аліменти у розмірі 10000 грн у місяць позивачем [PERSON] не надано. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. У разі ухилення від сплати аліментів, кошти на утримання стягуються в судовому порядку. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини не може бути покладено виключно на одну матір. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, та враховуючи те, що позивачем [PERSON] не надано достатніх доказів які свідчили б про спроможність [PERSON] сплачувати аліменти у розмірі 10000 грн, суд вирішив задовольнити позовні вимоги частково та стягнути із відповідача аліменти на дитину у розмірі 2000 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави за позовну вимогу щодо стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від такої сплати. У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, із відповідача-позивача [PERSON] , в силу ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь позивача-відповідача [PERSON] сплачений нею судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. за позовну вимогу щодо визначення місця проживання дитини. Оскільки первісний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визначення місця проживання дитини задоволено, то у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самосійних вимог: орган опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визначення місця проживання дитини слід відмовити. Повний текст рішення складено 27.04.2021 року.

Outcome: partial