Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

25 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS]. Заяву мотивує тим, що вона з відповідачами є наймачами квартири [ADDRESS], яка складається з двох кімнат житловою площею 25,9 кв.м. і кухні, площею 12,7 кв.м. та комунальних вигод. Квартира не приватизована та належить ЛМР. Протягом останніх десяти років, з часу прийняття рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 січня 2003 р., розпорядження ШРА ЛМР від 09.04.2003 р. № 349 «Про укладення договору найму» та розпорядження ШРА ЛМР № 104 від 10.02.2004 р. «Про об'єднання особових рахунків квартир № 3 та № 4 в будинку [ADDRESS]», [PERSON] систематично звертається з позовами до суду про позбавлення її права на користування спірною квартирою. Суди відмовляли йому в позовах та визнавали за позивачкою право на проживання у вказаному помешканні. Відповідач перешкоджав їй вселятися у квартиру та вона вселялася за допомогою ДВС. Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25.10.2013 р. позов [PERSON] був задоволений та суд визнав позивачку такою, що втратила право користування вказаною квартирою, однак Апеляційний суд Львівської області рішенням від 18.03.2014 р. скасував рішення районного суду та відмовив [PERSON] у задоволенні його позову. Незважаючи на це, [PERSON] перешкоджає їй в доступі до квартири, поміняв замки від вхідних дверей та кімнати, погрожує їй, а ДВС відмовляється вселити її у спірну квартиру без судового рішення, а тому вона змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є наймачами квартири [ADDRESS]. Квартира не приватизована та належить ЛМР. Між сторонами існує тривалий конфлікт, внаслідок чого відповідач створює позивачці перешкоди в користуванні житлом. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23.06.2011 р. [PERSON] зобов'язано не чинити перешкод [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS]. Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25.10.2013 р. позов [PERSON] був задоволений та суд визнав [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Апеляційний суд Львівської області рішенням від 18.03.2014 р. скасував вищезгадане рішення районного суду та відмовив [PERSON] у задоволенні його позову. Таким чином, вищевказаними рішеннями судами було встановлено, що [PERSON] має право на користування спірною квартирою. Статтями 10, 12 та 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеними вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача не чинити перешкоди в користуванні спірною квартирою, оскільки встановлено, що позивач на законних підставах має право користуватися спірною квартирою, однак позбавлена такої можливості. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю та зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити позивачу перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS]

Outcome: approved