Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

26 жовтня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 22 листопада 2015 року помер її батько [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 65. Померлим 28 травня 2015 року було складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 124, відповідно до якого все належне майно, майнові права та обовязки, які належать на момент складання заповіту, а також майно, майнові права та обовязки, які належатимуть у майбутньому, та земельні ділянки, які знаходяться в селищі Печеніжин заповідає їй, [PERSON]. Після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, яка складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район, с-ще Печеніжин, пров. Довбуша, буд. 2. З метою оформлення спадщини після смерті батька вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус витребував подати правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності та реєстрацію права власності на житловий будинок. Однак надати витребувані документи вона не взмозі, оскільки батько не здійснив державну реєстрацію права власності на житловий будинок Оскільки вона фактично прийняла спадщину, то просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: с-ще Печеніжин, пров. Довбуша, буд. 2., Коломийського району, Івано-Франківської області. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача теж подав до суду заяву, згідно якої позов визнає та просить справу розглядати без його участі. Зясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 2015 року помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 65. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, яка складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться в с-щі Печеніжин, пров. Довбуша, буд. 2, Коломийського району, Івано-Франківської області. 28 травня 2015 року [PERSON] було складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 124, відповідно до якого все належне майно, майнові права та обовязки, які належать йому на момент складання заповіту, а також майно, майнові права та обовязки, які належатимуть йому у майбутньому, та земельні ділянки, які знаходяться в селищі Печеніжин заповідає [PERSON]. Заповіт не змінювався та не скасовувався. З дня смерті батька позивачка вступила в управління спадковим майном, проводила поховання, обробляє земельні ділянки, доглядає за будинком, сплачує податкові платежі. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, у померлої не було. З метою оформлення спадщини після смерті батька позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус витребував подати правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності та реєстрацію права власності на житловий будинок. Однак надати витребувані документи вона не взмозі, оскільки батько не здійснив державну реєстрацію права власності на житловий будинок. Виходячи з положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого цим кодексом строку він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так як позивачка фактично прийняла спадщину після смерті батька, а представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: с-ще Печеніжин, пров. Довбуша, буд. 2., Коломийського району, Івано-Франківської області. Наведене стверджується: копією заповіту /а.с.4/, копією свідоцтва про смерть /а.с.5/, копією технічного паспорта /ае.с.6-10/, копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с.11/, копіями довідок Печеніжинської селищної ради /а.с.12-13/. На підставі ст.,ст. 16, 328, 346, 392, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved