Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

25.07.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна, нажитого ними під час шлюбу, посилаючись на те, що з 11.10.2008 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], а [PERSON] відповідач удочерив. Під час спільного проживання сторони поживали в будинку відповідача в [ADDRESS]. За час проживання у шлюбі за спільні кошти ними було придбано наступне майно: металопластикові у кількості 4 штуки загальною вартістю 6400 гривень; двері у кількості 2 штуки загальною вартістю 3500 гривень; керамічну плитку вартістю 1000 гривень; кухонний гарнітур вартістю 8000 гривень; мийку вартістю 700 гривень; витяжку вартістю 1500 гривень; газову панель вартістю 3000 гривень; водонагрівач вартістю 800 гривень; м'який куточок вартістю 3000 гривень; трактор «Джима» вартістю 80000 гривень, культиватор вартістю 2500 гривень; фрезу вартістю 8000 гривень; картоплесаджалку вартістю 8000 гривень; електрозварювальний апарат вартістю 1500 гривень; мотокосу вартістю 2500 гривень; диван вартістю 2000 гривень; стіл вартістю 2000 гривень; холодильник вартістю 5000 гривень; пральну машину вартістю 2000 гривень; комод у кількості 2 штуки загальною вартістю 3500 гривень; акваріум вартістю 1000 гривень; ноутбук вартістю 4000 гривен, автомобіль ВАЗ 2105, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 12000 гривень, всього майна на суму 161900 гривень. Просила суд виділити їй на праві особистої власності наступне майно: диван вартістю 2000 гривень; стіл вартістю 2000 гривень; холодильник вартістю 5000 гривень; пральну машину вартістю 2000 гривень; комод у кількості 2 штуки загальною вартістю 3500 гривень; акваріум вартістю 1000 гривень; ноутбук вартістю 4000 гривен, всього майна на суму 19500 гривень. Решту майна виділити на праві особистої власності відповідачу, стягнувши з нього компенсацію на її користь різниці вартості в частці майна. 11.11.2014 року позивачка уточнила позовні вимоги, пред'явила до поділу душову кабіну вартістю 4500 гривень, яку просила залишити за відповідачем, та замість поділу автомобіля ВАЗ 2105, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 12000 гривень, просила поділити між сторонами порівну 12000 гривень, які вони витратили на придбання даного автомобіля. З посиланням на ст. ст. 60, 70, 71 СК України, ст. 372 ЦК України просила задовольнити позов. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, з урахуванням змін і доповнень, наполягали на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові. Відповідач та його представник [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечували з тих підстав, що позивачкою не доведено вартість майна, пред'явленого до поділу, автомобіль ВАЗ 2105, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 12000 гривень ними не придбавався, а взятий ним в користування, трактор «Джима» був придбаний за 44700 гривень, а не за 80000 гривень, як стверджує позивачка. Крім того, навісне обладнання до трактора (культиватор, фреза, картоплесаджалка) ним були виготовлені власноручно, а тому не вартують зазначених позивачкою сум. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 11.10.2008 року сторони перебували у шлюбі між собою, що ними не заперечується та не потребує доказування. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], а [PERSON] відповідач удочерив. За час перебування у шлюбі сторонами було придбане наступне майно: вікна металопластикові у кількості 4 штуки загальною вартістю 6400 гривень; двері у кількості 2 штуки загальною вартістю 3500 гривень; керамічну плитку вартістю 1000 гривень; кухонний гарнітур вартістю 8000 гривень; мийку вартістю 600 гривень; витяжку вартістю 1500 гривень; газову панель вартістю 3000 гривень; водонагрівач вартістю 800 гривень; м'який куточок вартістю 3000 гривень; трактор «Джима» вартістю 44700 гривень, культиватор вартістю 2500 гривень; фрезу вартістю 8000 гривень; картоплесаджалку вартістю 8000 гривень; електрозварювальний апарат вартістю 1500 гривень; мотокосу вартістю 2500 гривень; душову кабіну вартістю 4500 гривень; диван вартістю 2000 гривень; стіл вартістю 2000 гривень; холодильник вартістю 5000 гривень; пральну машину вартістю 2000 гривень; комод у кількості 2 штуки загальною вартістю 3500 гривень; акваріум вартістю 1000 гривень; ноутбук вартістю 4000 гривен, всього майна на суму 119000 гривень. При цьому суд приймає до уваги при ухваленні рішення вартість трактора «Джима» саме в розмірі 44700 гривень, та мийки в сумі 600 гривень, що підтверджено належними доказами. Згідно статті 70 С К України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За статтею 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до частин 1-2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У відповідності до пунктів 22-24 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). В частині поділу коштів в сумі 12000 гривень на придбання автомобіля ВАЗ 2105, реєстраційний номер [NUMBER], то позов в цій частині задоволено бути не може, оскільки цих коштів у сторін не має на момент поділу. Також ці кошти суд не можу врахувати при визначені сторонам компенсації вартості часток, так як сторонами не доведено факт придбання ними вказаного автомобіля за зазначену суму. З урахуванням того, що житловий будинок в [ADDRESS], в якому проживали сторони, належить відповідачу і він там залишився проживати, суд при поділі майна враховує це, а також враховує, що відповідач вміє працювати на тракторі і працював на ньому під час спільного проживання сторін, а тому вважає за необхідне поділити спільне майно сторін наступним чином: виділити позивачці на праві особистої приватної власності наступне майно: диван вартістю 2000 гривень; стіл вартістю 2000 гривень; холодильник вартістю 5000 гривень; пральну машину вартістю 2000 гривень; комод у кількості 2 штуки загальною вартістю 3500 гривень; акваріум вартістю 1000 гривень; ноутбук вартістю 4000 гривен, всього майна на суму 19500 гривень. виділити відповідачу на праві особистої приватної власності: вікна металопластикові у кількості 4 штуки загальною вартістю 6400 гривень; двері у кількості 2 штуки загальною вартістю 3500 гривень; керамічну плитку вартістю 1000 гривень; кухонний гарнітур вартістю 8000 гривень; мийку вартістю 600 гривень; витяжку вартістю 1500 гривень; газову панель вартістю 3000 гривень; водонагрівач вартістю 800 гривень; м'який куточок вартістю 3000 гривень; трактор «Джима» вартістю 44700 гривень, культиватор вартістю 2500 гривень; фрезу вартістю 8000 гривень; картоплесаджалку вартістю 8000 гривень; електрозварювальний апарат вартістю 1500 гривень; мотокосу вартістю 2500 гривень; душову кабіну вартістю 4500 гривень, всього майна на суму 99500 гривень. При цьому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація різниці вартості майна, виділеного сторонам, з урахуванням рівності їх часток, виходячи з наступного розрахунку: (19500 грн. + 99500 грн.)/2 - 19500 грн. = 40000 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 595,00 грн. судового збору (пропорційно до суми задоволених позовних вимог), а з позивачки на користь держави підлягає стягненню 22,50 грн. пропорційно до суми задоволених вимог, у зв'язку з їх збільшенням в процесі судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: partial