Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

25.05.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, указуючи, що 11 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір 213488-cred. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачці кредит у розмірі 15000 гривень до 11.09.2009 року, а відповідачка зобовязувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, відповідачка повинна була щомісяця надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідачка сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Згідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачці кредит у розмірі 15000 гривень. В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка свої зобовязання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідачка станом на 30.03.2015 року має заборгованість в сумі 18728 гривень 64 копійки, яка складається: 6002 гривні 85копійок заборгованість за кредитом; 11595 гривень 85 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до договору: 250 гривень штраф (фіксована частина); 879 гривень 94 копійки штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязання за договором 213488-cred між ПАТ КБ «ПриватБанк» та нижчевказаними особами було укладено: - договір поруки з поручителем [PERSON] (відповідачем -2) в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON]А (відповідачем - 1); - договір поруки з [PERSON] (відповідачем - 3), в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] (відповідачем - 1 ). Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Тому на підставі п.п. 5, 6 договору поруки позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконанних зобовязань за кредитним договором. Відповідачів було повідомлено про необхідність виконання зобовязань на протязі пяти календарних днів з моменту отримання листа. Вимога, що була предявлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобовязання, залишена без задоволення. Відповідачі добровільно заборгованість не повернули, тому позивач був змушений звернутися до суду за примусовим стягненням заборгованості і просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у сімі 18728 гривень 64 копійки; та судові витрати. Справа слухалась неодноразово. У дане судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи, не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с. 67 ). Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про день та місце розгляду справи, до суду не з'явилися, не повідомили суд про причини неявки, в зв'язку з чим, згідно ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу заочно, на підставі наявних доказів. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов задовленню не підлягає з таких підстав. Між сторонами виникли правовідносини, повязані з невиконанням кредитного договору, тому при вирішенні даного спору слід керуватися ЦК України, Законом України Про банки та банківську діяльність. Згідно до ст.ст. 525, 526, 530, 549, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства … Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. За кредитним договором банк ... (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник, який не повернув своєчасно суму кредиту, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У судовому засіданні встановлено, що дійсно 11 березня 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір 213488-cred, відповідно до якого відповідачці наданий кредит у сумі 15000 гривень (а.с. 9-11). В забезпеченння виконання вказаного кредитного договору, з відповідачами: [PERSON], та [PERSON] були укладені договори поруки (а.с. 12, 12-а). За зазначеним кредитним договором, відповідно до розрахунку позивача, станом на 30.03.2015 року, є заборгованість у загальній сумі 18728 гривень 64 копійки, яка складається: 6002 гривні 85копійок заборгованість за кредитом; 11595 гривень 85 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до договору: 250 гривень штраф (фіксована частина); 879 гривень 94 копійки штраф (процентна складова) (а.с. 4-5). Як видно із копії заочного рішення Саратського районного суду Одеської області від 04 лютого 2010 року суд розглядав даний спір, позов був задоволений, і з відповідачів солідарно вже було стягнута заборгованість за кредитним договором № 213488-cred, у сумі 11891 гривня 69 копійок, судовий збір в сумі 118 гривень 92 копійки та 120 гривень на витрати інформаційно-технічного забезпечення (а.с. 70-71). Відповідно до копій постанов державного виконавця, закінчено виконання вказанного рішення суду стосовно відповідачів, на підставі виконавчих листів від 01.03.2010 року (а.с 73,74,75). Згідно до ст.ст. 3,4, п. 3 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо в провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав. У разі виникнення такої ситуації сторони мають у найкоротший термін повідомити суд про наявність обставин, що перешкоджають відкриттю провадження у справі... У зв'язку з тим, що справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав вже розглянута і вирішена по суті, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed