Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

25.08.2015 позивач ПАТ «Дельта Банк» звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 01.10.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого виступає ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №11226874000 за умовами якого банк надав відповідачу 35440,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 18,00% річних на строк з 01.10.2007 по 01.10.2014. 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ПАТ «Дельта Банк» належні йому права за вищевказаним кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідач порушила умови договору, належним чином свого обов'язку щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконала, ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка визначена станом на 31.07.2015 та складається з: суми заборгованості за кредитом - 538617,09 грн., суми заборгованості за процентами - 750482,06 грн., пені - 411175,40 грн., суми 3% річних від простроченої заборгованості по кредиту - 13582,70 грн., суми 3% процентів річних від простроченої заборгованості по процентам - 13144,50 грн. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача в ході судового розгляду проти позову заперечувала, посилаючись на те, що вимога банку пред'явлена з пропуском строку позовної давності, у зв'язку з чим подала заяву про застосування до вимог позивача позовної давності. В судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. При таких даних суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін у даному судовому засіданні. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 01.10.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого виступає ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №11226874000 за умовами якого банк надав останній 35440,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 18,00% річних на строк з 01.10.2007 по 01.10.2014. АКІБ «УкрСиббанк» свої зобов'язання за договором щодо надання кредиту виконав в повному обсязі. Відповідач зобов'язалася повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти за його користування. У відповідності до умов договору погашення кредиту повинно здійснюватися шляхом внесення щомісячних платежів у строки та розмірах, які визначені у графіку погашення заборгованості, який наведений у додатку №1 до договору. 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ПАТ «Дельта Банк» належні йому права за вищевказаним кредитним договором, що вбачається із відповідно акту приймання-передачі документації від 17.02.2012. Таким чином, відповідно до вимог ст. ст. 512, 514 ЦК України, ПАТ «Дельта Банк» набуло усіх прав та обов'язків за кредитним договором від 01.10.2007 №11226874000, які належали ПАТ «УкрСиббанк». Як видно з матеріалів справи, у результаті порушення відповідачем умов кредитного договору, а саме, невнесення грошових коштів для погашення кредиту та процентів у визначені додатком 1 до договору строки станом на 31.07.2015 у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 538617,09 грн., суми заборгованості за процентами - 750482,06 грн., пені - 411175,40 грн., суми 3% річних від простроченої заборгованості по кредиту - 13582,70 грн., суми 3% процентів річних від простроченої заборгованості по процентам - 13144,50 грн. Таким чином, у позивача виникло право вимоги до відповідача у зазначеному вище розмірі. В той же час, згідно положень ст.ст. 256, 257 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, у межах строку позовної давності, загальна тривалість якого встановлюється в три роки. У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, кінцевим терміном повернення заборгованості є 01.10.2014. Як далі видно з розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем, з 19.12.2011 останнім не здійснено жодного платежу у рахунок погашення заборгованості. Таким чином, позивач був обізнаний з порушенням своїх прав з 19.12.2011. Таким чином, оскільки позивач звернувся з даним позовом до суду 25.08.2015 року, сплив строку позовної давності є очевидним. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Між тим, позивач в позовній заяві не зазначив причини пропуску строку позовної давності. Судом також не встановлено поважних причин пропущення позивачем строку позовної давності. Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 14.03.2016 представником відповідача подану суду заяву про застосування до вимог позивача позовної давності. Враховуючи обставини викладені вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, внаслідок спливу строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Outcome: dismissed