overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

26.02.2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що з відповідачем по справі вона знаходиться у шлюбі з 26.01.1991 року, який зареєстровано у Петриківській селищній раді Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 6. Від спільного шлюбу із відповідачем мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинені з вересня 2013 року через різні погляди на сімейне життя, розбіжності поглядів на вирішення питань, пов'язаних з життєвими та сімейними проблемами. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, задовольнити із наступних підстав. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них такі правовідносини. 26.01.1991 року у Петриківській селищній раді Царичанського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7). Від шлюбу подружжя мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 9,10). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з вересня 2012 року шлюбно - сімейні відносини фактично припинилися, до цього часу примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу є дійсною волею сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, з'ясувавши фактичні відносини між подружжям, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Судові витрати сплачені в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

26.02.2014 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання безвісно відсутнім батька її малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви приведені доводи про те, що з 2005 року відсутні відомості про місце перебування батька малолітньої дитини, з яким заявник перебувала в незареєстрованому шлюбі. Метою визнання фізичної особи безвісно відсутнім є необхідність оформлення державної допомоги на дитину. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав. Представник заінтересованої особи вважає, що заява підлягає задоволенню. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявник є матір'ю малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], а [PERSON], [INFO] є батьком вказаної дитини (а.с.6). Згідно даних Чернігівського МВ УМВС України, місце перебування [PERSON] з березня 2012 року встановити не можливо (а.с.8-9). Відповідно до ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Встановлені судом обставини є підставами для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

26.02.2014 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 1 199,57 грн., посилаючись на те, що станом на 29.01.2014 року відповідачі не сплачують за вказані послуги. В судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України, а тому відповідно до вимог ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено що відповідачі не здійснюють оплату послуг за теплопостачання, внаслідок чого станом на 29.01.2014 року виникла заборгованість в сумі 1 199,57 грн. Вказана обставина підтверджується довідкою про склад сім'ї, розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Враховуючи викладене, суму боргу 1 199,57 грн. слід стягнути з відповідачів в примусовому порядку. Судові витрати становлять 243,60 грн. і розприділяються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

26.02.2014 року ОСББ «Мир» м. Новогродівка звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті членських внесків, вказуючи на те, що відповідач мешкає за адресою [ADDRESS], але плату за користування житлом та витрати на його утримання, не здійснює за період з 01.08.2007 року по 01.02.2014 року, в зв'язку з чим станом на 01.02.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 650грн.46коп., яку відповідач добровільно не відшкодовує. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача, згідно наданої письмової заяви, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить справу розглядати без його участі, а у разі відсутності відповідача- заочно. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов ОСББ «Мир» м. Новогродівка обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, так як відповідач дійсно проживає в жилому приміщенні по [ADDRESS], та зобов'язаний сплачувати витрати на утримання квартири та комунальні послуги, однак відповідач цей обов'язок не виконує, в зв'язку з чим за період з 01.08.2007 року по 01.02.2014 року, згідно представлених документів, утворилась заборгованість по квартплаті в розмірі 650грн.46коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Наданий розрахунок заборгованості перевірений судом. Згідно ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату за комунальні послуги. Квартирна плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вноситься щомісяця. Згідно ст.13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови власника приміщення сплачувати обов'язкові платежі на утримання та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Згідно ст.151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок, квартиру, зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 243,60грн. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Такої заяви від відповідача не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

26.02.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів до [PERSON] вказавши, що з відповідачем вона перебувала у незареєстрованому шлюбі з грудня 2011 року по жовтень 2013 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із позивачем. Відповідач мешкає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач вважає, що щомісячна сума аліментів повинна складати 30 % від прожиткового мінімуму, тобто 365,4 грн. В зв'язку з викладеними обставинами просила стягнути з відповідача на її користь одноразово суму заборгованості по аліментам за період з листопада 2013 року по лютий 2014 року у розмірі 1 461,60 грн., а також неустойку у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки у розмірі 434,41 грн., а разом 1 900 грн. та зобов'язати відповідача сплачувати щомісячно, починаючи з 01.03.2013 року по 365,40 грн. в місяць на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача щомісячно, починаючи з 01.03.2013 року по 365,40 грн. на місяць, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття. З вказаних обставин позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

26.02.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що позивач із відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Подружжя проживає окремо одне від одного, дитина проживають разом з матір»ю та перебувають на її утриманні. Відповідач припинив надавати матеріалу допомогу на утриманні їх спільної дитини, що і спідкало звернутися позивача до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з»явилась надавши до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, та справу розглядати без її участі. В судове засідання відповідач не з»явився попередньо надавши до суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. В зв'язку з повним визнанням позову відповідачами та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного ст.ст. 180, 182, 183 СК України, п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

26.02.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення донькою повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач коштів на утримання дитини не надає, в добровільному порядку аліменти не сплачує, усі обов'язки щодо утримання та виховання доньки вона несе самостійно. В судове засідання на розгляд справи позивач [PERSON] не з'явилася, від неї надійшла письмова заява, в якій вона просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує,просить позов задоволити. Відповідач [PERSON], який про дату час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою з поштовим рекомендованим повідомленням по зареєстрованому місцю проживання, не з'явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, а тому суд, враховуючи згоду позивача, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про одруження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу, згідно пред'явленої копії свідоцтва про народження, сторони мають одну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. При розгляді справи встановлено, що на даний час домовленості між батьками про утримання дитини не досягнуто. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. Відповідно до ст.ст.181 ч.3 ст.183 ч.1 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і така частка заробітку (доходу) визначається судом. 2 При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який являється інвалідом 3 групи , відсутність у відповідача інших утриманців, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і приходить до висновку, що розмір аліментів по даній справі слід визначити в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

26.02.2014 року позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 75000,00 грн., а також судових витрат в сумі 871,80 грн. Позивач , який надав заяву про підтримку позову та про розгляд справи за його відсутності , в позові зазначає, що 20 листопада 2013 року він уклав з відповідачем [PERSON] договір позики , відповідно до якого передав йому 75000,00 грн. в борг з умовою повернення боргу до 20.12.2013 року. Про отримання суми позики відповідач надав йому розписку. Договором також було передбачено , що в разі несвоєчасного повернення боргу, відповідач зобов'язався сплатити 1% від суми позики за кожний день прострочення. В передбачений договором термін відповідач борг не повернув, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь заборгованість в сумі 75000,00 грн. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув , про поважні причини не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані позивачем докази , та розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає позов таким що підлягає задоволенню. Згідно розписки , написаної від імені [PERSON], [INFO], уродженця м. Кілія , паспорт серії [NUMBER], виданий Кілійським РВ ГУМВС України 10.11.2005 р., ІНН [NUMBER], зареєстрований в [ADDRESS], 20 листопада 2013 року ним отримано від позикодавця [PERSON] 75000,00 грн. в борг з умовою повернення до 20.12.2013 року. Таким чином судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що витікають з договору позики , які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні грошові кошти або інші речі, в позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку , що встановлені договором. Як встановлено судом , між позивачем та відповідачем укладено договір позики , відповідно до якого позивач передав відповідачу в борг 75000,00 грн., з умовою повернення суми позики до 20.20.2011 року. В передбачений Договором строк зобов'язання не виконане, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

26.02.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем, що був зареєстрований 28.09.1991 року виконавчим комітетом Сошниківської сільської ради, Бориспільського району, актовий запис №12. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28.09.1991 року. Від даного шлюбу вони мають сина, який на даний час є повнолітнім. За час перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння і сварки через несумісність характерів, що призвело до подальшого припинення шлюбних відносин. З вересня 2005 року шлюб фактично не існує, на даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З огляду на це він вважає, що збереження їхнього шлюбу є недоцільними і таким, що суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу слухати у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, проте через канцелярію суду також надала заяву в якій позов визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечує і просить справу слухати у їївідсутність. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази в їх сукупності, і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з тих підстав, що спільне життя у сторін неможливе, шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, що свідчить про те, що сім'я фактично розпалась. Спору щодо поділу спільного майна немає. Згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюбу ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Надавати сторонам строк на примирення суд вважає за недоцільне, оскільки відповідачка визнала позов. Згідно з п.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

26.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій зазначає, що відповідачі є споживачами послуг з опалення та гарячого водопостачання, отримують послугу, але в добровільному порядку оплату за отриману послугу не здійснюють, в результаті чого у відповідачів перед КП «Харківські теплові мережі» утворилась заборгованість за період з 01.06.2006 року по 30.11.2010 року в сумі 5225,25 грн., яку на теперішній час не відшкодовано, дану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідачів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, додатково пояснивши, що позивач 07 грудня 2010 року звертався до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з заявою про ухвалення судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячу воду, та вважає, що саме з цього часу строк позовної давності був перерваний. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надавав, повідомлявся належним чином та своєчасно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій проти позовних вимог заперечував повністю, просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала повністю, заперечувала проти задоволення позовних вимог згідно до строку позовної давності, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувавши строк позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідачі проживають в [ADDRESS], зобов'язані своєчасно та в повній мірі вносити плату за надані позивачем послуги з опалення та гарячого водопостачання, однак оплату в добровільному порядку не здійснюють. У підсумку, за період з 01.06.2006 року по 30.11.2010 року заборгованість складає суму в розмірі 5225,25 грн. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється протягом трьох років. Таким чином заборгованість за період з 01.06.2006 року по 30.11.2010 року в сумі 5225 грн. 25 коп. не підлягає стягненню, у зв'язку із спливом строку позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд відмовляє позивачу в стягненні з відповідачів суми сплаченого судового збору, у зв'язку з відмовленням в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed