Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

24 жовтня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 2500 грн. з урахуванням індексу інфляції щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення повноліття дітьми, мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати своїх дітей. 16 лютого 2018 року позивач подала доповнення до позовної заяви у якому зменшила розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, та просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1500 грн. на кожну дитину. В судове засідання позивач не зявилась, надала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи не надав. В наданих письмових запереченнях від 01.02.2018 року вказав, що з розміром аліментів не погоджується. Вказує, що на даний час перебуває на обліку у Дарницькому районному центрі зайнятості населення по м. Києву. Просить стягувати з нього аліменти у розмірі 500 грн. Зясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку. Із свідоцтва про народження (а.с. 5,6) вбачається, що [PERSON], являється батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, за змістом вказаної норми закону стягнення аліментів у твердій грошовій сумі можливе виключно за заявою одержувача аліментів. Стаття 182 СК України містить перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, якими є стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визначає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей фінансових можливостей умов життя необхідних для розвитку дитини. Статтею 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 25.01.1996 року, ратифікованої Законом № 69-Y від 03.08.2006 року передбачено, що під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини. Надаючи заперечення проти позову відповідач посилається на відсутність у нього постійного доходу, разом з тим не надає доказів того, що він за своїм станом здоровя чи з інших поважних причин не має можливості працювати та отримувати дохід. За таких обставин, суд вважає, що для забезпечення рівня життя неповнолітніх дітей, який є необхідним та достатнім для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку з відповідача [PERSON] підлягають стягненню аліменти у розмірі 1500 грн. на кожну дитину, а позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved