Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

25.06.2014 року до Дніпровського районного суду м. Києва звернулася позивач з вищеназваною позовною заявою, в якій вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.10.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] посилається на те, що з лютого 2014 року відповідач пішов з сім'ї, тому сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча отримує дохід і має змогу це робити. Заробітна плата у відповідача неофіційна і розмір заробітку неможливо визначити. Аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає. У зв'язку з цим просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1700 грн. щомісячно, починаючи з лютого 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій зменшила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 750, 00 гривень щомісячно починаючи з дати звернення з даним позовом до суду та просить суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вказав, позов визнає в зміненому розмірі, згоден виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову та до повноліття дитини, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Судом встановлено, що 29.11.2011року було укладено шлюб між сторонами (а.с.8). Сторони разом не проживають, спільного бюджету та господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 9), яка проживає з позивачем. Відповідач офіційно не працевлаштований, в добровільному порядку не приймає участі в утримані дитини. Ці обставини ніхто зі сторін не оспорює. Суд звертає увагу на невиконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню доньки та перекладення всього тягаря батьківського обов'язку по її утриманню та вихованню на позивача. Також, суд враховує, що відповідач не має постійного заробітку, однак не має перешкод у вирішенні питання працевлаштування, у тому числі й за станом здоров'я, аліментів на інших дітей не сплачує. Враховуючи стан здоров'я дитини, матеріальне становище позивача та відповідача, визначений Законом обов'язок батьків приймати однакову участь у вихованні та утриманні дитини, те, що відповідач може надавати незначну матеріальну допомогу дружині, оскільки офіційно не працює, пороте не має перешкод у працевлаштуванні, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки підлягають задоволенню - в розмірі 750,00грн. щомісячно на утримання дитини, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 7, 180, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved