Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

25 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у реалізації спадкового права. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1829 від 16.12.2004р., земельна ділянка розміром 1,44га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території колишньої Акмечетської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯГ №605426 від 04.04.2007 року та земельна ділянка площею 6,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах колишньої Акмечетської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії І - МК №024282 від 01.11.2001 року. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач, [PERSON] та дружина померлого [PERSON] . У встановлений законом строк вони звернулися до приватного нотаріуса Лацановської С.М. з заявами про прийняття спадщини. 19 квітня 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Доманівського районного нотаріального округу Лацановської С.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримала відмову в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Державні акти на право власності на землю та свідоцтво про право власності на квартиру перебуває у відповідача і вона відмовляється надати їй для оформлення нею спадкових прав, таким чином створюючи їй перешкоди у реалізації її права на спадщину. Позивач, точнивши позов, просила суд усунути перешкоди у користуванні нею майном шляхом зобовязання [PERSON] надати у її розпорядження Державний акт на право власності на землю серії ЯГ №605426 від 04.04.2007 року, Державний акт на право власності на землю серії ЯГ №605426 від 04.04.2007 року та договір купівлі-продажу №1829 від 16.12.2004р. Представник позивача за довіреністю Вовчанська Г.С. в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні пояснила, що всі правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] знаходяться у її адвоката. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з`явилася, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштові повідомлення. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані матеріали справи, спадкову справу в копіях, оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим повторно 24 квітня 2018 року Доманівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №13, після якого відкрилася спадщина. Спадковим майном є квартира [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1829 від 16.12.2004р., земельна ділянка розміром 1,44га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території колишньої Акмечетської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯГ №605426 від 04.04.2007 року та земельна ділянка площею 6,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах колишньої Акмечетської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії І -МК №024282 від 01.11.2001 року. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON] за законом та у встановлений законом строк прийняли спадщину та звернулися до приватного нотаріуса Доманівського районного нотаріального округу Лацановської С.М. з заявами про оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину. Зокрема, відповідно до заяви про прийняття спадщини від 04 липня 2018 року [PERSON] звернулася із заявою до приватного нотаріуса Доманівського районного нотаріального округу про прийняття заяви після смерті батька [PERSON] 19 квітня 2019 року приватний нотаріус Доманівського нотаріального округу Лацановська С.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадщину, про що видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як встановлено в підготовчому судовому засіданні Державний акт на право власності на землю серії ЯГ №605426 від 04.04.2007 року, Державний акт на право власності на землю серії І - МК №024282 від 01.11.2001 року та договорів купівлі-продажу №1829 від 16.12.2004р. перебуває у відповідача [PERSON] , як вона пояснила, у її адвоката, і вона не надала їх для оформлення спадкових прав позивача [PERSON] , порушивши її права та інтереси, які необхідно поновити. Через перешкоди одного із спадкоємців позивач не може реалізувати своє право на отримання спадкового майна у власність. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним;3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов`язку в натурі;6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення;8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову, тому його задовольняє, виходячи з положень ст. 391 ЦК України, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved