Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

25 лютого 2021 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначають, що будинок [ADDRESS] належить їм на праві приватної власності. Зареєстровані у спірному будинку позивачі, та відповідач по справі [PERSON] , який є колишнім співмешканцем позивача [PERSON] , який з грудня 2015 року перестав користуватись спірним житлом за вищезазначеною адресою до теперішнього часу, оскільки виїхав на постійне місце мешкання до Російської Федерації. Особистих речей відповідача в будинку не має, перешкод щодо користування житлом ніхто йому не чинив. Реєстрація відповідача створює низку незручностей та перешкод, оскільки позивачі мають оплачувати комунальні послуги за нього, що матеріальної для них дуже важко. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 26 лютого 2021 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання. Позивачі у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач, будучи двічі у встановленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи за місцем його реєстрації, у судове засідання не з`явився. Відзиву та заяв від нього не надходило. З урахуванням наведених обставин, суд вважає за можливе постановити рішення у відсутності сторін. З`ясувавши позиції позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить позивачам: [PERSON] 9/150 частки на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно Маріупольської міської ради, виданого 24 липня 2008 року (серія [NUMBER] ), [PERSON] 41/50 частки на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно Маріупольської міської ради, виданого 24 липня 2008 року (серія [NUMBER] ) та 18/150 частки на підставі договору дарування частини житлового будинку, виданого 06.03.2012 року, що також підтверджується відповідними витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.07.2008 р. та 03.12.2012 (а.с. 14-18). За інформацією Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 24.02.2021 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 25). Відповідно до акту, виданого головою КСН «Азовець» від 22 лютого 2021 року, у будинку [ADDRESS] , фактично проживають [PERSON] , його мати [PERSON] та сестра [PERSON] (а.с. 20). Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. Позивачі у позовній заяві вказали, що відповідач з грудня 2015 року не проживає за адресою реєстрації В свою чергу, відповідачем не надано заперечень щодо вказаних обставин. Отже, враховуючи, що відповідач не проживає більше року у будинку [ADDRESS] , тобто понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши пред`явлений позов по суті. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 454,00 гривень. Оскільки позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про судовий збір», решта судового збору, а саме 454,00 підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved