Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

25 березня 2019 року позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення понесених судових витрат в розмірі 768,40 сплаченого судового збору та 1000 гривень оплати за надання професійної правничої допомоги. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 20 липня 2018 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого дітей не мають. Крім того позивач зазначає, що фактично після реєстрації шлюбу у них змінилося відношення одне до одного, відповідач зловживає спиртними напоями та створює скандали при який присутня її неповнолітня дочка. На даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сім`я фактично розпалась, шлюб існує формально та збереження такого шлюбу позивач вважає не доцільним. У судове засідання позивач не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а також не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у підготовче та судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місце його проживання, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву, заяв та клопотань від нього не надійшло. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 20 липня 2018 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 345, прізвища після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище : чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] видане Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 5). Згідно позовної заяви, сторони спільних дітей не мають. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору при подачі позовної заяви про розірвання шлюбу в сумі 768,40 грн. (а. с. 1) підлягають стягненню на її користь з відповідача. Щодо понесених судових витрат у виді правничої допомоги у розмірі 1000 гривень (а.с. 9), слід відмовити, оскільки позивачем не надані докази надання такої допомоги. Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати : на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження викладених обставин позивачем не надані докази щодо понесених судових витрат на правничу допомогу, в тому числі договір про надання правничої допомоги та докази, що особа яка надавала таку допомогу є адвокатом, акт приймання та передачі виконаних робіт, розрахунок таких витрат. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial