Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

26.04.2018 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку(а.с.3-5). Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, в позовній заяві просила цивільну справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити(а.с.5). Представник відповідача - Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, просить розглянути справу в відсутності представника, рішення прийняти на розсуд суду, про що надав відповідну заяву (а.с. 39). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть [INFO] помер [PERSON], який постійно мешкав в [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2400га, які належали спадкодавцю, відповідно, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку і земельних ділянок, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 19.01.2010 за реєстровим № 81, зареєстрованого в КП БТІ м. Слов'янська 27.01.2010 за № 16-1-24940147, та державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданого Криволуцькою сільскою радою 19.08.2009 і зареєстрованого у книзі записів державних актів за № 010915500274; земельної ділянки площею 0,0460га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], що знаходяться в [ADDRESS] Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкове майно після смерті спадкодавця [PERSON] прийняв єдиний спадкоємець за законом першої черги - дружина(позивач по справі) [PERSON](а.с. 9), що підтверджується повідомленням державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 17.05.2018. Інші спадкоємці після смерті спадкодавця відсутні(а.с. 40). Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 29.03.2018 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на ім'я померлого, а саме земельну ділянку площею 0,0460га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], що знаходяться в [ADDRESS](а.с.27-28). Інше спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], дружина померлого- позивач по справі- [PERSON], прийняла, про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, які видані 29.03.2018 за реєстровим №№780,781 на ім'я позивача, та яке складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2400га, які належали спадкодавцю, відповідно, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку і земельних ділянок, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 19.01.2010 за реєстровим № 81, зареєстрованого в КП БТІ м. Слов'янська 27.01.2010 за № 16-1-24940147, та державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданого Криволуцькою сільскою радою 19.08.2009 і зареєстрованого у книзі записів державних актів за № 010915500274(а.с.21-26). Статтею 25 ч.4 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності, не встановлена судом. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним, із способів такого захисту може бути і визнання права власності. В Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (ст. ст. 13, 14, 41). Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з вищевказаних підстав. Враховуючи викладене та

Outcome: approved