Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

26.03.2018 року [PERSON]звернувся до Миргородського міськрайонного суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 31.12.2014 року відповідач [PERSON] отримав від нього позику в розмірі 7000 доларів США і зобовязувався повернути її, відповідно до розписки, до 01.04.2015 року. Умови договору відповідачем порушено, оскільки ним повернуто лише частину боргу 2200 доларів США. Зважаючи на що, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 126720 грн. боргу та понесені при зверненні з позовом до суду судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, як законний та обґрунтований. Відповідач [PERSON] повідомленим про день та час судового розгляду справи у відповідності до ст.128 ЦПК України за місцем реєстрації, в судове засідання повторно не зявився, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався, своїх заперечень проти задоволення позову на адресу суду не направив. Суд, у відповідності до положень ст.ст.280,281 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що 31.12.2014 року позивач [PERSON] передав в борг відповідачу [PERSON] 7000 доларів США, відповідач зобовязався повернути згадані кошти до 01.04.2015 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.5). У визначений строк [PERSON] не повернув суму позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Наявність оригіналу розписки у позивача, оглянутої судом в судовому засіданні, підтверджує той факт, що відповідачем грошові кошти за договором позики не повернуто. Також судом встановлено, що відповідач частково повернув позику в розмірі 2200 доларів США, проте неповернутою залишилася сума в розмірі 4800 доларів США. Відповідно до ч.1\~ст. 192 ЦК\~законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.14\~Постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. На час розгляду справи судом, згідно встановленого Національним банком України офіційного курсу іноземних валют, курс долара США до гривні складає 2629,02 грн. за 100 доларів США. Тому суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики від 31.12.2014 року в сумі 126192,96 грн. грн., що за курсом НБУ еквівалентно 4800 доларів США (26,2902 грн. х 4800 дол. США = 126192,96 грн.). Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial