overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

26.10.2015 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.08.1995 року, від шлюбу мають повнолітніх дітей. Подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося, оскільки між ними виникли суттєві взаємонепорозуміння та різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, зникли почуття, підтримка та допомога, почали часто виникати сварки та скандали, спільне господарство не ведеться, родина фактично розпалася з 2012 року. Примирення, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу неможливі, спору про поділ спільного майна немає, відповідач відмовляється проти розірвання шлюбу в органах РАЦС. Позивач просить розірвати шлюб. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідач була повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилася, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 17 серпня 1995 року у Словянському міському відділі РАГС Донецької області між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Носата) [PERSON] був зареєстрований шлюб (актовий запис № 532 від 17.08.1995 року) (а. с. 4) Від шлюбу позивач та відповідач не мають неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини між подружжям припинені з 2012 року, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сімї є недоцільним, сімейні відносини припинені. Спору про поділ сумісного майна та місце проживання неповнолітньої дитини немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати додаткових заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини не дали позитивного результату.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

26.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON] від якого мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені внаслідок того що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явився, позов підтримує в повному обсязі, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов слід задовольнити. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 22.03.2003 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернівського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис за № 100 (а.с. 4). Сторони припинили шлюбні відносини з тієї причини, що у них різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

26.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові він вказав, що 21.06.2013 року вступив в шлюб з відповідачкою, який було зареєстровано виконкомом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №39. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Як зазначив позивач, сумісне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміня, різні погляди на життя у зв'язку з чим постійно виникають сварки, шлюбні відносини припинено. Спору про поділ майна не має. [PERSON] у судове засідання не з'явився, звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] позов [PERSON] визнала, просила розглянути справу у її відсутність, прізвище після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]». Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони уклали шлюб 21.06.2013 року, який було зареєстровано виконкомом Комсомольської селищної ради Змівського району Харківської області, актовий запис №39, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14.02.2014 року. (а.с.4) Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 07.08.2013 року, виданого Андріївською селищною радою Балаклійського району Харківської області. (а.с.5) Шлюбні відносини припинено. Судом встановлено, що припинення шлюбних відносин сталося за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Ст.112 СК України передбачає, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Причини припинення шлюбу, на які вказала позивачка, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. За таких обставин, подальше збереження сім'ї сторін є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору про поділ майна не мають. Згоди про місце проживання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], досягнуто, вона після розірвання шлюбу залишається проживати з матір'ю [PERSON] Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню. З відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

26.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новогродівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи на те, що 13.02.2015 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді квартири за адресою: м.Новогродівка, вул.Донецька,3/37. Він є спадкоємцем першої черги, також він є власником 1/2 частини цієї квартири, але пропустив строк для прийняття спадщини, так як помилково вважав, що до нотаріуса треба звертатися через 6 місяців. При зверненні до нотаріуса в теперішній час йому було відмовлено в реєстрації права спадкування по причині пропуску строку прийняття спадщини. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини. В судове засідання позивач надав заяву про слухання справи без його участі, на позові наполягає. Представник відповідача, згідно наданої письмової заяви, позов визнає повністю, просить розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню, так як строк для прийняття спадщини було пропущено позивачем з поважних причин, а саме необізнаністю в правових питаннях, а також того факту, що він є власником ? частини цієї квартири, а тому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про народження позивач [PERSON] є сином [PERSON], та згідно ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 13.02.2015 року у віці 66 років. Згідно витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно Селидівської БТІ від 06.03.2007 року квартира за адресою: м.Новогродівка, вул. вул.Донецька,3/37 належить на праві особистої власності [PERSON] та синові позивачу [PERSON] Таким чином судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири за адресою: м.Новогродівка, вул.Донецька,3/37. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Новогродівського державного нотаріуса від 21.10.2015 року [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про вступ до спадщини після смерті батька [PERSON], в зв»язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого законом строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На думку суду, з урахуванням викладеного, вищезазначена причина пропущення строку на прийняття спадщини є поважною, а тому пропущений строк підлягає поновленню, і суд вважає можливим призначити [PERSON] додатковий строк для подачі заяви на прийняття спадщини в три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

26.10.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій ставить питання про розірвання шлюбу, зареєстрованому виконкомом Новгородської селищної ради м. Дзержинська Донецької області, актовий запис № 27. Від зазначеного шлюбу позивач з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Спору про поділ майна немає. Позивач надала суду заяву, де просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 07.07.2007 року виконкомом Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області, актовий запис №27, що підтверджено свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 4). Згідно матеріалів справи, а саме згідно з свідоцтвом про народження, від зазначеного шлюбу позивач з відповідачем мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Судом встановлено, що сумісне життя подружжя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач просила суд залишити їй прізвище - «[PERSON]». Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

26.10.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів в розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця до закінчення навчання, але не більш як до досягнення нею 23 років. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідач є її батьком. Вона (позивач) навчається у Львівському державному коледжі декоративного і ужиткового мистецтва ім.І.Труша, на платній основі. Термін навчання з 01.09.2013 року до 30.06.2017 року. Самостійного заробітку не отримує. Відповідач матеріальної допомоги не надає, в звязку з чим вона змушена була звернутися до суду. У судове засідання [PERSON] не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO](копія свідоцтва про народження Серії 1-КЕ №323330). Згідно Свідоцтва про зміну імені від 13.11.2013 року, [PERSON] змінила імя на - [PERSON]. Відповідно до ч.1ст.180 СК України обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. На теперішній час [PERSON] є студентом, власних доходів не має. Згідно ст..199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 2 зазначеної статті право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно довідки №580 від 15.10.2015 року [PERSON] є студентом 3 курсу денного відділення Львівського державного коледжу декоративного і ужиткового мистецтва ім.І.Труша. Термін навчання з 01.09.2013року до 30.06.2017 рік. Згідно до ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Доказів того, що [PERSON] не може надавати належну допомогу на утримання доньки суду не надано. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог і стягнення на користь позивачки аліментів з відповідача у розмірі 1\\4 частини доходу, починаючи з 26.10.2015 року і до закінчення навчання тобто до 30.06.2017 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

26.10.2015 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.02.1995 року, від шлюбу мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося, оскільки між ними виникли суттєві взаємонепорозуміння та різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, зникли почуття, підтримка та допомога, почали часто виникати сварки та скандали, спільне господарство не ведеться, родина фактично розпалася. Примирення, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу неможливі, спору про поділ спільного майна немає. Позивач просить розірвати шлюб. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, вказавши, що примирення між нею та відповідачем неможливе, сімейні відносини припинені з 2012 року, прохала прізвище залишити без змін. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 25 лютого 1995 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Єнакієве, Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 117 від 25.02.1995 року) (а. с. 7). Від шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сім'ї є недоцільним, сімейні відносини припинені. Спору про поділ сумісного майна та місце проживання неповнолітньої дитини немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати додаткових заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини не дали позитивного результату.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

26.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій ставить питання про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], померлого 25.04.2015 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 25.04.2015 року помер її чоловік [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис за №555 від 27.04.2015 року. Після його смерті вона є законним спадкоємцем щодо спадщини, яка відкрилася на нерухоме майно у м. Єнакієве. Заявник звернулась до Дзержинської державної нотаріальної контори та склала заяву на прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що свідоцтво про смерть, видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області 27.04.2015 року, не є документом, підтверджуючим факт смерті спадкодавця. У звязку з цим, заявник просив суд встановити факт смерті [PERSON] Заявник та його представник наполягали на задоволенні заявлених вимог, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через розміщення оголошення про виклик учасників процесу та офіційному сайті Дзержинського міського суду від 31.10.2015 року. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Згідно до п.13 постанови №5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Як встановлено в судовому засіданні, факт смерті [PERSON] [INFO], підтверджений посмертним епікризом з історії хвороби №1818-396, свідоцтвом про смерть [PERSON] І-НО №834769, лікарським свідоцтвом про смерть №488 (а.с. 11-12, 13,16-17). Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факт смерті. Судом встановлено, що орган державної реєстрації знаходиться на тимчасово окупованій території у м. Єнакієвому. Враховуючи, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення для [PERSON] права на отримання спадщини, суд вважає за необхідне встановити факт, що [PERSON] [INFO], зареєстрований за адресою [INFO], помер 25.04.2015 року у м.Єнакієве Донецької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

26.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах своїх підопічних про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню і утриманню малолітніх дітей. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Вона пояснила, що відповідач зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, в звязку з чим не займається вихованням своїх малолітніх дітей та їх матеріальним утриманням. З 2014 року діти відповідача проживають разом із нею в Російській Федерації. З цього часу відповідач жодного разу не цікавилася долею своїх дітей та їх розвитком. Відповідач позов визнала повністю. Вона підтвердила наявність психічної та поведінкової залежності від вживання опіоідів та не можливість, у звязку з цим, виконання своїх батьківських обовязків. Представник органу опіки та піклування висловив позицію про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач є матірю трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Батьки дітей записані в актах цивільного стану про їх народження за вказівкою матері, згідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Позивач є матірю відповідача і бабусею її малолітніх дітей. З 2014 року малолітні діти відповідача проживають разом із позивачем за адресою: м. Нарян-Мар (Російська Федерація), [ADDRESS]. Відповідач не займається вихованням дітей, не піклується про їх духовний і фізичний розвиток. Зазначене повністю визнано відповідачем, що в силу положень частини першої статті 61 ЦПК України звільняє позивача від обовязку доказування цих обставин у суді, а тому вважається доведеним. Орган опіки та піклування надав суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей. Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України встановлено, що мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дітей. Оскільки ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню і матеріальному утриманню малолітніх дітей є доведеним, за приписом закону її слід позбавити батьківських прав по відношенню до них. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved