Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

25.05.2021 позивач звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилась спадкова маса, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] . На день смерті батька разом з ним проживав та був зареєстрований його син та брат позивача [PERSON] , який прийняв спадщину після померлого батька. На даний час позивач має бажання оформити спадщину на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, оскільки батько за життя не отримав на вказаний будинок свідоцтва про право власності. З цих підстав позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] . Ухвалою суду від 04.06.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву, призначено підготовче засідання та витребувано докази. 06.07.2021 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тими ж підставами, що і первісний позов. Додатково [PERSON] повідомив, що на день смерті батька він був зареєстрований і проживав разом з померлим у спадковому будинку, тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. [PERSON] у встановлений шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини не подавала. Позивач за зустрічним позовом визнає право своєї сестри на спадковий будинок, тому відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України подав до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу заяву про залучення [PERSON] до спадкування. Постановою приватного нотаріуса від 20.05.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. З цих підстав позивач за зустрічним позовом просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] . Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 06.07.2021 відкрито провадження у справі, об`єднано в одне провадження первісний та зустрічний позови, призначене підготовче засідання. 13.07.2021 у підготовче засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник адвокат Середюк О.В. не з`явились, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, первісний позов підтримали повністю та просили його задовольнити, зустрічний позов визнали повністю, не заперечували проти його задоволення. У підготовче засідання відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, первісний позов визнав повністю та не заперечував щодо його задоволення, зустрічний позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Згідно із ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~ст. 206\~цього Кодексу. Частина 4 ст. 206 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Померлий [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8) та копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яким підтверджується зміна позивачем прізвища (а.с. 9). Також, згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 10). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті свого батька [PERSON] та їх частки у спадщині відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України є рівними та становлять по 1/2 частині спадкового майна. Як вбачається з копії довідки відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради № 44 від 09.02.2021 [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . На день смерті вказаної особи за даною адресою також був зареєстрований [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 45). Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 49). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Серебрякової Ю.В. № 65/01-16 від 28.04.2021 спадкоємцем, який фактично проживав із спадкодавцем [PERSON] та прийняв спадщину є син [PERSON] (а.с. 16). Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За таких обставин [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки на день смерті останнього проживав та був зареєстрований з ним за однією адресою і протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. З метою оформлення спадщини 29.04.2021 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Серебрякової Ю.В. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Вказаною заявою [PERSON] також надав згоду на включення до кола спадкоємців своєї сестри [PERSON] (а.с. 43). [PERSON] з метою оформлення спадщини 20.05.2021 звернулась до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Серебрякової Ю.В. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] (а.с. 54). Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Серебрякової Ю.В. від 20.05.2021 [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі на їх ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами (а.с. 31). Відповідно до довідки Комунального підприємства Могилів-Подільського міжрайонного бюро технічної інвентаризації № 117 від 11.02.2021 згідно архівних даних станом на 31.12.2012 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності виданого 09.06.1967 та посвідченого Могилів-Подільською державною нотаріальною конторою 10.06.1967 та зареєстрованого в Могилів-Подільському МБТІ 16.06.1967 за № 1494. Згідно вказаної довідки адреса будинку змінилась з [ADDRESS] , згідно книги нумерації складеною в 1975 році. На номер 15 змінився згідно книги нумерації складеної в 1985 році, а на номер 17, згідно нумерації проведеної в 1997 році. З [ADDRESS] зміна відбулась згідно рішення виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради 8 сесії 7 скликання № 174 від 26.04.2016 (а.с. 20). Відповідно до копії рішення № 419 виконкому Могилів-Подільської міської ради депутатів трудящих від 13.11.1965 [PERSON] надано право індивідуального будівництва житлового будинку на земельній ділянці [ADDRESS] площею 600 кв. м. (а.с 28). Відповідно до копії договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності від 09.06.1967 [PERSON] відповідно до вказаного вище рішення виконкому Могилів-Подільської міської ради депутатів трудящих надано право безтермінового користування земельною ділянкою по передмістю [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчено нотаріусом нотаріальної контори міста Могилева-Подільського 10.06.1967 та зареєстровано в Могилів-Подільському МБТІ 16.06.1967 за № 1494 (а.с. 26-27). Відповідно до акту від 09.06.1967 вказану земельну ділянку було виділено в натурі та передано [PERSON] (а.с. 29). Також з копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами вбачається, що роком спорудження спадкового житлового будинку значиться 1972 рік (а.с. 17-19). \~Відповідно до положення\~статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та\~Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормами статей 1216, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Статтею 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 328\~ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обмежень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.\~3\~зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним Кодексам України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до частини першої статті 58\~Конституції України закони, та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5\~Цивільного кодексу\~України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 5\~серпня 1992\~року №\~449\~«Про порядок\~прийняття в\~експлуатацію закінчених\~будівництвом об`єктів\~державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Таким чином, з аналізу положень\~Конституції України\~та\~Цивільного кодексу України\~вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). До 19 січня 1996 року згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введений лише з 29.06.1998 року, тобто з набранням чинності Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року № 121. Відповідно до ст.ст.25,\~30,\~346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Як роз`яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до п. 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи дані норми закону та враховуючи визнання позовів відповідачами, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] у передбачений законом спосіб набув права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , проте за життя не встиг зареєструвати своє право власності, то після його смерті таке право перейшло до його дітей [PERSON] та [PERSON] . За таких підстав, враховуючи, що позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом є єдиними спадкоємцями за законом після померлого [PERSON] , з урахуванням визнання відповідачами первісного та зустрічного позовів, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved