Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулась у суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. На обґрунтування своїх вимог вказала, що діти перебувають на повному її утриманні, домовленості між нею та відповідачем про спосіб утримання дітей не досягнуто. Позивач подала заяву про підтримання позову та слухання справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач заперечень проти позову не подав і двічі не зявився у судове засідання, про час та місце розгляду справи згідно з ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Стаття 180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) встановлює обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України). Сторони у справі з 14 вересня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується фотокопією свідоцтва про шлюб серії 1-ЕГ №026631 від 14 вересня 2007 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, а також відміткою у паспорті громадянина України на імя позивача. У шлюбі народили двох дочок: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтв про народження серії 1-ЕГ № 073744, та №127796, виданих Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, матірю дітей є позивач, батьком відповідач [PERSON]. Встановлені обставини вказують на те, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей і відповідно до наведених положень закону зобовязаний їх утримувати до досягнення ними повноліття. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі немає, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вимоги позивача про стягнення із відповідача у її користь аліментів обґрунтовані. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не працює, не отримує постійного доходу, тому аліменти підлягають стягненню в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що діти перебувають на повному утриманні позивача, вік дітей, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до шести та від шести років. Відомостей про наявність у відповідача медичних протипоказань до праці немає, він не позбавлений можливості працевлаштуватись на роботу, отримувати дохід і забезпечувати звичайні потереби неповнолітніх дітей та достатній рівень їхнього життя. Тому, достатнім і справедливим буде розмір коштів на утримання неповнолітніх дітей у визначеному позивачем розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Враховуючи, що позивач при подачі даного позову звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», п. 3 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 487 гривень 20 копійок судового збору. З урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved