Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

26.05.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради про позбавлення батьківських, стягнення аліментів, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 22.11.2001 року. Від спільного шлюбу в них є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. В актовому запису про народження батьком дитини вказаний відповідач. В 2007 році вона з відповідачем припинила сімейні відносно та з вказаного часу вони проживають окремо. Їх шлюб був розірваний рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області в 2010 році. З моменту припинення шлюбних відносин син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських прав - не спілкується з сином, не цікавиться його розвитком, станом здоров'я, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, повність припинив спілкування з ним. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, в період спільного проживання з'являвся в стані алкогольного сп'яніння, застосовував фізичне насилля відносно неї в присутності дитини. Перешкод в спілкуванні з дитиною відповідачу вони не чинить. Позивач просить суд: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON], [INFO], - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, - стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. З 22 листопада 2001 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Слов'янського міськрайонного суду. [INFO] у позивачки з відповідачем народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Дитина знаходиться на повному утриманні позивача, проживає разом зі нею за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 330/01-2, КП ЖЕК № 6 26.05.2015р., та актом обстеження від 25.05.2015 року (а.с.6, 8) Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, думку прокурора, пояснення свідка [PERSON], який пояснив, що він є батько позивача, [PERSON] більше року не цікавиться життям сина - [PERSON], утриманням та вихованням дитини займається його матір - позивач, свідка [PERSON], яка пояснила, що вона є класним керівником дитини - [PERSON], в школу приходить тільки матір та цікавиться навчанням дитини, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради № 29/01-641 від 16.06.2015 року, [PERSON] свої батьківські обов'язки не виконує протягом тривалого часу, та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, вихованням та утриманням дитини займається мати, яка створила належні матеріально-побутові умови для свого сина, орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], її виховання та утримання, що суд розцінює як ухилення від виховання сина та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками. На підставі наданих доказів суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками і, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини та конкретних обставин справи, немає можливості вплинути на відповідача з метою змінити ставлення до виховання свого сина, відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-Х1У (із змінами та доповненнями), максимальний загальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 70 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно зі свідоцтвом про народження дитини [PERSON], [INFO], його батьком є відповідач [PERSON], який, в порушення ст. 180 СК України, не виконує свої обов'язки по утриманню сина до повноліття. Оскільки [PERSON] свідомо ухиляється від цього зобов'язання, даний спір сторонами не вирішений в позасудовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина підлягає задоволенню, кошти на утримання дитини повинні бути стягнуті в судовому порядку в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина [PERSON], тобто до [INFO]. При цьому суд враховує сімейний стан, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а саме те, що відповідач [PERSON] працездатна, аліменти нікому більше не сплачує, стан здоров'я - задовільний, не є інвалідом. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути суми судового збору в розмірі 121,80 грн. за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав та в розмірі 243,60 грн. - за подання до суду заяви про стягнення аліментів. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правову допомогу в сумі 2500 грн., та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в сумі 158 грн. На підставі Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 81, 150, 155, 164, 180, 182, 183 СК України, ст. ст. 10, 11, 82, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, суд -

Outcome: approved