Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

25.10.2013 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі вони з відповідачем перебувають з 30.08.1997 року, від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стверджує, що упродовж останніх декількох років їхнє сімейне життя різко погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення у родині доброзичливої сприятливої, морально-психологічної атмосфери. Дедалі частіше у родині стали виникати непорозуміння, які зазвичай призводили до виникнення конфліктів, вважає подальше збереження шлюбу та примирення неможливим. Після розірвання шлюбу просить залишити за нею право надалі іменуватися дошлюбним прізвищем «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. У цій же заяві просить залишити за нею право і надалі іменуватися прізвищем, зміненим внаслідок укладення шлюбу «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30.08.1997 року, зареєстрованого Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 30.08.1997 року. Від спільного подружнього життя мають двох дітей [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане виконкомом Винниківської міської ради Львівської області, 25.06.1998 року, та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане виконкомом Винниківської міської ради Львівської області, 18.05.2005 року. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачкою. У відповідності із положеннями ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивачки відсутність згоди позивачки на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивачки про те, щоб залишити за нею право і надалі іменуватися прізвищем зміненим нею у зв'язку із реєстрацією шлюбу - «[PERSON]», є законним та обґрунтованим.

Outcome: approved