Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

25 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом до Комишнянської селищної ради Миргородського району в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , право на земельну частку (паю) площею 4,56 в умовних кадастрових гектарах, із земель колишнього КСП «Прогрес», розташованих на території Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області, право на отримання якої мала відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0074616 [PERSON] , що померла [INFO] . Обґрунтовуючи позов послалася на те, що рішенням Миргородського міськрайонного суду від 07.05.2018 року яке набрало законної сили 07.06.2018 року, встановлено факт спільного проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] в [ADDRESS] , з 1998 року по дату смерті останнього [INFO] . Факт смерті [PERSON] [INFO] в смт Комишня Миргородського району підтверджено свідоцтвом про його смерть. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка на території Комишнянської селищної ради Миргородського району з кадастровим номером 5323255400:00:007:0002 площею 3,71 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки заповіту [PERSON] не робив, спадкування здійснювалося за законом. [PERSON] як спадкоємець четвертої черги за законом прийняла його спадщину. Право \~ \~ \~ \~власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5323255400:00:007:0002 площею 3,71 га [PERSON] оформила, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 05.07.2018 року. Крім цього до складу спадщини [PERSON] ввійшла земельна частка (пай) площею 4,56 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Прогрес», розташованих на території Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області, внаслідок паювання цих земель, яке було посвідчене зареєстрованим та виданим 25.12.1996 року сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0074616 на ім`я його матері [PERSON] , що померла [INFO] в смт Комишня Миргородського району Полтавської області, а після її смерті в порядку спадкування за заповітом належало [PERSON] , який помер [INFO] в смт Комишня Миргородського району Полтавської області. Обставини щодо видачі [PERSON] вказаного сертифікату підтверджуються довідкою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 29.08.2019 року. Згідно довідки Комишнянської селищної ради від 28.05.2019 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.06.2019 року зазначена земельна частка (пай) на даний час виділена в натурі із формуванням земельної ділянки на території Комишнянської селищної ради Миргородського району з кадастровим номером 5323255400:00:004:0145 площею 5,54 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі після смерті [PERSON] [INFO] . При цьому площа земельної ділянки відрізняється від площі земельної частки (паю) у бік збільшення за рахунок включення до площі земельної ділянки охоронної зони навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи. За змістом Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5323255400:00:004:0145 площею 5,54 га не зареєстровано. Дана земельна ділянка у власність [PERSON] не передавалася. Її право власності на цю земельну ділянку не реєструвалося, а тому [PERSON] на момент її смерті належало право на вищевказану земельну частку (пай), яке ввійшло до складу її спадщини. [PERSON] за життя набула права на земельну частку (пай) площею 4,56 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Прогрес», розташованих на території Комишнянської селищної ради, внаслідок паювання цих земель, яке було посвідчене зареєстрованим та виданим на її ім`я вищевказаним сертифікатом на право на земельну частку (пай). Дане право [PERSON] після її смерті ввійшло до складу її спадщини і перейшло до [PERSON] , а після його смерті - було успадковане позивачем . 18.03.1998 року [PERSON] зробила заповіт, яким все її майно заповідала синові [PERSON] . Смерть [PERSON] 31.03.2000 року підтверджується довідкою Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану від 08.05.2019 року. Згідно довідки Комишнянської селищної ради від 29.03.2019 року та витягу з домової книги разом із [PERSON] на момент її смерті [INFO] та після цього проживали та були зареєстровані син [PERSON] до моменту його смерті [INFO] та [PERSON] до цього часу. З урахуванням цього [PERSON] прийняв спадщину після матері за заповітом. Проте право на спадщину він не оформляв, а вищезгаданий сертифікат загубив, тобто правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) відсутній. З урахуванням цього приватний нотаріус Карбан Є.О. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті [PERSON] її син [PERSON] прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Проте право на спадщину ним документально не оформлялося. Внаслідок смерті [PERSON] [INFO] відкрилася його спадщина. Заповіту на випадок смерті він не робив. Позивачем протягом 6 місяців до нотаріуса була подана заява про прийняття спадщини. Інші заяви про прийняття спадщини не надходили. З метою оформлення даного права вона звернулася до приватного нотаріуса Карбан Є.О. Оскільки зазначений сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою судді від 01.10.2019 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі . Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.01.2020 по справі за позовом [PERSON] до Комишнянської селищної ради Миргородського району про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, третя особа Миргородська районна державна адміністрація підготовче провадження закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник, адвокат Огризков А.А. підтримав вимоги позовної заяви та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Представник відповідача Комишнянської селищної ради Миргородського району в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.140). Представник третьої особи Миргородської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, в раніше направленій на адресу суду заяві, просив розглядати справу без участі представника, проти позову не заперечував, при вирішенні спору покладається на розсуд суду(а.с.118). Заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 07.05.2018 року яке набрало законної сили 07.06.2018 року, встановлено факт спільного проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] в [ADDRESS] , з 1998 року по дату смерті останнього [INFO] (а.с. 15,16). [PERSON] помер [INFO] в смт Комишня Миргородського району, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 01.06.2006 (а.с. 17). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка на території Комишнянської селищної ради Миргородського району з кадастровим номером 5323255400:00:007:0002 площею 3,71 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] оформила право \~ \~ \~ \~власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5323255400:00:007:0002 площею 3,71 га, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 05.07.2018 року та посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Карбаном Є.О. (а.с. 18,19). До складу спадщини [PERSON] також ввійшло право на земельну частку (пай) площею 4,56 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Прогрес», розташованих на території Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області, внаслідок паювання цих земель, яке було посвідчене зареєстрованим та виданим 25.12.1996 року сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0074616 на ім`я його матері [PERSON] , що померла [INFO] в смт Комишня Миргородського району Полтавської області (а.с. 24) Згідно довідки Комишнянської селищної ради від 28.05.2019 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.06.2019 року зазначена земельна частка (пай) на даний час виділена в натурі із формуванням земельної ділянки на території Комишнянської селищної ради Миргородського району з кадастровим номером 5323255400:00:004:0145 площею 5,54 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі після смерті [PERSON] [INFO] (а.с. 25-29). За змістом Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5323255400:00:004:0145 площею 5,54 га не зареєстровано (а.с 30). Дана земельна ділянка у власність [PERSON] не передавалася, право власності на цю земельну ділянку не реєструвалося, а тому [PERSON] на момент її смерті належало право на вищевказану земельну частку (пай), яке ввійшло до складу її спадщини. [PERSON] за життя набула права на земельну частку (пай) площею 4,56 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Прогрес», розташованих на території Комишнянської селищної ради, внаслідок паювання цих земель, яке було посвідчене зареєстрованим та виданим на її ім`я вищевказаним сертифікатом на право на земельну частку (пай). 18.03.1998 року [PERSON] зробила заповіт, яким все її майно заповідала синові [PERSON] . Смерть [PERSON] 31.03.2000 року підтверджується довідкою виданою Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану від 08.05.2019 року (а.с. 34). Згідно довідки Комишнянської селищної ради від 29.03.2019 року та витягу з домової книги разом із [PERSON] на момент її смерті [INFO] проживали та були зареєстровані син [PERSON] до моменту його смерті [INFO] та [PERSON] (а.с. 35-39). Після смерті [PERSON] її син [PERSON] прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Проте право на спадщину ним документально не оформлялося. Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Карбаном Є.О. від 20.08.2019 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) після померлого [INFO] [PERSON] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві (а.с. 40). На даний час отримати правовстановлюючі документи (їх дублікат) на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Згідно із ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 2 п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Оскільки державний акт не видано, то є дійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я померлого. Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з положенням ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Факт прийняття [PERSON] , який помер [INFO] , спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , підтверджується постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Карбаном Є.О. від 20.08.2019, довідкою Комишнянської селищної ради від 29.03.2019 року та витягом з домової книги де зазначено, що разом із [PERSON] на момент її смерті [INFO] проживали та були зареєстровані син [PERSON] до моменту його смерті [INFO] та [PERSON] (а.с. 35-40). Отже, враховуючи те, що оригінал сертифікату у позивача на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Прогрес» відсутній тому з метою оформлення спадщини необхідно встановити за спадкоємцем [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] , право на земельну частку (паю) площею 4,56 в умовних кадастрових гектарах, із земель колишнього КСП «Прогрес», розташованих на території Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області, право на отримання якої мала відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0074616 [PERSON] , що померла [INFO] ., виходячи з положень ст. 16 ЦК України, якою передбачено способом захисту цивільних прав та інтересів - визнання права. За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі. В зв`язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved