Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

26 березня 2018 року до суду надійшла заява завідуючого 8-м відділенням Комунального закладу Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни [PERSON], заінтересована особа [PERSON], про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] 12.12.2015 року був госпіталізований до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» згідно вимого ЗУ «Про психіатричну допомогу». 06.10.2017 року рішенням Роменського міськрайонного суду останній раз подовжено госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку строком до 6 місяців. Щомісяця [PERSON] оглядався комісією лікарів-психіатрів, виносилося рішення про необхідність продовження стаціонарного лікування. У звязку з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року подальше перебування на лікуванні пацієнта можливе лише за наявності рішення суду. [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді: «Шизофренія, інший тип (пропфшизофренія), безперервний тип перебігу з параноїдним синдромом з вираженим стабільним дефектом по апатико абулічному типу», виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді параноїдного синдрому на фоні вродженої недоумкуватості, внаслідок чого він неспроможний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує спеціалізованого медичного нагляду та лікування в умовах психіатричного стаціонару. По своєму стану є безпорадним, не може задовольнити життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, хворий вчиняє і виявляє наміри вчинити дії, що є небезпечними для нього самого. Ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити та продовжити [PERSON] госпіталізацію в психіатричному закладі у примусовому порядку. Надала пояснення стосовно стану хворого. Заінтересована особа в судовому засіданні проти заяви не заперечував. В судове засідання хворий [PERSON] не доставлений, оскільки характер його психічного та соматичного захворювання перешкоджає йому з»явитися в судове засідання, про що лікарем додано відповідну довідку до матеріалів справи. Адвокат та прокурор не заперечували проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Роменського районного суду Сумської області від 25 вересня 1996 року [PERSON] визнаний недієздатним (а. с. 6). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07.07.2016 року над недієздатним [PERSON] встановлено опіку, його опікуном призначено [PERSON] (а. с. 7). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.10.2017 року відносно [PERSON] продовжено госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку на строк до шести місяців (а. с. 8). Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «1-ша ОСЛ» [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді: «Шизофренія, інший тип (пропфшизофренія), безперервний тип перебігу з параноїдним синдромом з вираженим стабільним дефектом по апатико абулічному типу», виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді параноїдного синдрому на фоні вродженої недоумкуватості, внаслідок чого він неспроможний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує спеціалізованого медичного нагляду та лікування в умовах психіатричного стаціонару. По своєму стану є безпорадним, не може задовольнити життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, хворий вчиняє і виявляє наміри вчинити дії, що є небезпечними для нього самого. Ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків (а. с. 3). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 17\~Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. З огляду на викладене, суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без його згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він по своєму стану є безпорадним, не може самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що є небезпечними для нього. На основі викладеного,

Outcome: approved