Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

26 березня 2021 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «Перший Український Міжнародний Банк») засобами поштового зв`язку звернулось до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 05 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~26255018857674, на підставі якого відповідачу було видано кредитну картку з лімітом овердрафту у сумі 3000 грн, який згодом було збільшено до 16593 грн 40 коп. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість [PERSON] станом на 18 лютого 2021 року складає 52980\~грн 13 коп., з яких: 16593 грн 40 коп. заборгованість за кредитом; 28236\~грн 70\~коп. заборгованість за процентами; 0 грн заборгованість за комісією; 8150 грн 03 коп. штрафні санкції, яку банк просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] адвокат Цюпка О.В. заперечив проти позову повністю з підстав пропуску строку позовної давності. Крім того, зазначив, що позивач не надав суду жодних доказів на обґрунтування розміру процентів, заявлених ним до стягнення, тому не зрозуміло, за який період нараховувалися позивачем проценти, у якому розмірі, чи підтверджено їх розмір, на яку суму боргу вони нараховувалися та у якому розмірі. Також зауважив, що умовами укладеного між сторонами кредитного договору не передбачена сплата неустойки у вигляді штрафу та умов, за яких він може бути застосований. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, при подачі позову надав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Представник відповідача [PERSON] адвокат Цюпка О.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши думку представника відповідача про відмову у задоволенні позову, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] було видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 3000 грн, зі сплатою процентів за користування овердрафтом: у розмірі 0,0001\~% річних при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту), у розмірі 36\~% річних при здійсненні інших дебетових операцій по рахунку за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту), зі строком користування овердрафтом 24 місяці (а.с. 5). До кредитного договору банк додав загальні умови відкриття та порядку ведення карткового рахунку та договору страхування, які також підписані відповідачкою (а.с. 6-7). Як передбачено пунктом 3.2.7 вказаних загальних умов, клієнт зобов`язаний щомісячно здійснювати погашення заборгованості за овердрафтом, що виникла у розрахунковому періоді шляхом поповнення рахунку на кожну розрахункову дату коштам у розмірі, що є не меншим мінімального платежу. При цьому, у пункті 1.1 вказаних загальних умов передбачено, що розрахунковим періодом є період часу, який розпочинається 26 числа кожного місяця та закінчується 25 числа кожного наступного місяця. Згідно з наданою банком виписки з рахунку відповідача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення заборгованість [PERSON] станом на 18 лютого 2021 року складає 52980\~грн 13\~коп., з яких: 16593 грн 40 коп. заборгованість за кредитом; 28236\~грн 70\~коп. заборгованість за процентами; 0 грн заборгованість за комісією; 8150 грн 03 коп. неустойка за порушення зобов`язань по кредиту (а.с. 10). Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами\~ЦК України\~мають різний зміст. Відповідно до частини першої\~статті 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша\~статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати\~з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта\~статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у\~статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. У цій справі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк користування овердрафтом, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. Так, судом встановлено, що 05\~червня 2012 року сторони уклали договір, за умовами якого відповідач отримала строком на 24\~місяці, тобто до 05 червня 2014 року включно, кредитні кошти зі встановленим лімітом овердрафту 3000 грн, які зобов`язалась повернути зі сплатою процентів за користування овердрафтом: у розмірі 0,0001\~% річних при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту), у розмірі 36\~% річних при здійсненні інших дебетових операцій по рахунку за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту). Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мала здійснювати щомісячними платежами у розрахунковий період, який розпочинається 26 числа кожного місяця та закінчується 25 числа кожного наступного місяця. Згідно зі\~статтею 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного. Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві. Остання зобов`язалась за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами до 25\~числа кожного наступного місяця. Також сторонами узгоджено строк користування овердрафтом 24\~місяці. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою\~статті 267\~ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта\~статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої\~статті 258 ЦК України). Відповідно\~до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається\~статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування\~право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного\~платежу починається\~після\~невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення\~чергового\~платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі\~статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23\~листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі\~№ 6-2462цс16. Отже, оскільки за умовами договору відповідач мала виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (24 місяці), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.\~А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних\~платежів за договором\~визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж за кредитним договором відповідачка здійснила 17 березня 2016 року, поповнивши картковий рахунок на суму 1112 грн 00 коп. (а.с. 40 на звороті), після чого жодних платежів за кредитним договором не здійснювала (а.с. 11-42, 43-46). Отже, позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права з 26\~квітня 2016 року, тобто, з наступного дня після спливу строку для внесення відповідачкою чергового платежу. Відтак, перебіг строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом щодо стягнення заборгованості за кредитним договором розпочався з 26 квітня 2016 року та сплив 26\~квітня 2019 року (26 квітня 2016 року + 3 роки). Таким чином, звернувшись 26 березня 2021 року до суду з даним позовом, позивач, тим самим, пропустив строк позовної давності, тому у задоволенні позову необхідно відмовити за спливом позовної давності. Оскільки в позові відмовлено, тому відсутні підстави для відшкодування позивачу понесених судових витрат зі сплати судового збору. Разом з тим, на підставі ст. 137 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн, факт понесення та розмір яких підтверджується наявними в матеріалах справи належними і допустимими доказами, зокрема, договором про надання правової допомоги від 22 квітня 2021 року, описом робіт виконаних адвокатом за договором про надання правової допомоги від 27 квітня 2021 року та квитанцією №\~19 від 27 квітня 2021 року на суму 5000 грн (а.с. 64, 65, 66). На підставі викладеного,

Outcome: approved