Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

25 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив припинити обтяження на житловий будинок та на земельну ділянку, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв, вул. 4 Козацька, 25. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 19.07.2007 року він уклав кредитний договір № 14/078/07-G з ВАТ «Кредитпромбанк», в забезпечення виконання зобовязання за вказаним договором був укладений договір іпотеки від 19.07.2007 року, згідно умов якого позивач передав банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 304,8 кв.м. та земельну ділянку площею 1000,00 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Миколаїв, вул. 4 Козацька, 25. 26.06.2013 року ВАТ «Кредитпромбанк» продав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за вказаним кредитним договором та договором іпотеки. На підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєві від 22.09.2015 року, [PERSON] та [PERSON] повинні були сплатити на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 14/078/07-G у розмірі 419523,16 грн. Посилаючись на те, що заборгованість за вказаним кредитним договором була сплачена ним в повному обсязі, а обтяження нерухомого майна не припинено, тому він був вимушений звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1952-ІУ від 01.07.2004 р., Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 р., іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до ст. 2 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном , яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 6 Конституції України вказано, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до Законів України. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, зокрема кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у праві користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що на нерухоме майно позивача, а саме на житловий будинок та на земельну ділянку, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв, вул. 4 Козацька, 25 накладено обтяження, на підставі іпотечного договору від 19.07.2007 року. 22.04.2016 року позивач сплатив заборгованість за кредитним договором № 14/078/07-G у розмірі 419523,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 22.04.2016 року. Відповідно ч. 3 ст. 10, ч. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved