Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

25 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 11.04.2008 року між ними було укладено кредитний договір № 001-14094-110408 за яким відповідачу було відкрито картковий рахунок на загальну суму 30 000 грн., та встановлено кредитний ліміт на день укладення кредитного договору в сумі 3000 грн. В свою чергу відповідач зобов'язалась щомісяця у строки, визначені Договором і Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості, відсотки за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов договору. Оскільки відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором у неї виникла заборгованість на суму 3762 грн. 98 коп., яку позивач просив стягнути на його користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву у якій позовні вимоги не визнала, просила застосувати строк позовної давності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 11 квітня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» правонаступником якого є позивач та відповідачкою було укладено договір № 001-14094 -110408 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (далі Договір), відповідно до умов якого їй було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті та надано в користування картку платіжної системи Visa International, що обслуговувалась за умовами тарифного пакету Visa Швидкі гроші, що містяться в додатку № 1 до укладеного договору, Умов надання картки та Правил (а.с.3). Згідно п. 1.3 кредитного договору відповідачу було відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладення договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 3000 грн. з терміном кредитування 364 календарних дні. За умовами п. 1.5 кредитного договору кредитні кошти були надані відповідачу для розрахунків за товари та послуги, придбаних у суб'єктів господарювання та вчинення інших операцій, не заборонених діючим законодавством України, тобто зазначене свідчить про надання позивачем відповідачу споживчого кредиту. За п.п.3.6; 3.7 кредитного договору та Тарифами на обслуговування платіжних карток Visa Classik Тарифний пакет «Швидкі гроші» відповідач зобов'язалась щомісяця в строки визначені Правилами (в останній робочий день кожного місяця) здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, який складається із частки обов'язкового погашення тіла кредиту (3,5% від суми використаних коштів), нарахованих процентів за кредит (0,00001 річних), плати за обслуговування( 3,50%), Овердрафту, відсотків за користування овердрафтом, штраф за прострочення обов'язкового мінімального платежу (0,01% але не менше та не більше 50 грн. за кожен факт прострочення) і пеню нараховану за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та овердрафтом. Згідно п.5.2 договору кредитний договір набув чинності з дня підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за договором (а.с.4). Як зазначає позивач, оскільки відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором його заборгованість перед банком станом на 06 липня 2015 року складає 3762 грн. 98 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту. Вказане свідчить про виникнення між сторонами спору що виникає із кредитних правовідносин врегульованих нормами ст.ст.526,1046 ЦК України. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю три роки. За ч.4 ст.267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У ч.1 ст.261 ЦК України вказано, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Абзацом 2 ч.5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Судом встановлено, що за умовами кредитного договору (п.3.6) та умовами тарифного пакету строк виконання зобов'язання відповідачем був чітко визначений періодичними платежами щомісячно, в останній робочий день поточного місяця. З розрахунку заборгованості наданого позивачем (а.с.6) убачається, що останній платіж за кредитним договором відповідач вчинила 26 лютого 2010 року в сумі 1682 грн. 54 коп., що були зараховані на погашення заборгованості за тілом кредиту та 213 грн. що були зараховані на погашення заборгованості за комісією, після чого зобов'язання за договором не виконувались. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання що деталізують обов'язок відповідача повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення (вказані висновки містяться у правовій позиції Верховного суду України по справі № 6-116 цс 13). Таким чином, ураховуючи що за умовами кредитного договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником щомісяця, то початок перебігу строку позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. З розрахунку заборгованості відповідача убачається, що останній платіж по кредитному договору було здійснено 26 лютого 2010 року року, з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду лише 25 серпня 2015 року, тобто за спливом загального строку позовної давності. На підставі викладеного вище, суд доходить висновку про необхідність застосування наслідків спливу строку позовної давності визначених ч.4 ст. 267 ЦК України, оскільки про таке заявлено відповідачем у справі. З огляду на викладене, вище суд доходить висновку, що позивачу слід відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності для пред'явлення вимоги про повернення споживчого кредиту.

Outcome: dismissed