Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

24.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, третя особа - [PERSON], в якому зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Заповіту спадкодавець на випадок смерті не залишив, отже має місце спадкування за законом. Коло спадкоємців за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є таким: дружина спадкодавця [PERSON]; позивач - донька спадкодавця [PERSON], син спадкодавця - [PERSON], який помер [INFO]. Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством України, немає. До нотаріальної контори чи приватних нотаріусів за місцем відкриття спадщини із заявами про прийняття чи відмовою від спадщини ніхто із спадкоємців не звертався, має місце фактичне прийняття спадщини. Єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину, є позивач [PERSON], що відповідає положенням ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявила про відмову від неї. Дружина спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] спадщину після смерті чоловіка та батька відповідно не прийняли, оскільки на час відкриття спадщини не проживали разом зі спадкодавцем, заяви про прийняття спадщини нотаріусу в установлений законом термін не подали, до суду за визначенням додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини не зверталися і вважаються такими спадкоємцями за законом, що відпали (правові наслідки неприйняття спадщини), а належна їм частка в спадщині перерозподіляється між іншими спадкоємцями за законом, що прийняли спадщину, в даному випадку добавляється до належної [PERSON] частки в спадщині і становить єдину цілу. [PERSON] (третя особа по справі), яка проживає та зареєстрована в спадковому будинку, в тому числі постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - є донькою позивача, а онукою спадкодавця, а відповідно спадкоємицею за законом послідуючої черги. Враховуючи вимоги ст. 1258 ЦК України право на спадщину в неї не виникло. Заповіту на її користь спадкодавець не залишив. За захистом своїх законних прав та інтересів [PERSON] змушена звернутися до суду з даним позовом, щоб довести своє право спадкоємця на спадщину до майна померлого в цілому. Спірним є доведення реалізації норми ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки дружина спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON], будучи зареєстрованими на час відкриття спадщини за однією адресою зі спадкодавцем разом постійно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживали, а фактично вони проживали разом і вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] з 2007 року і до дня смерті [PERSON], який помер [INFO] в м. Курськ, Росія. З огляду на зазначене, ані дружину, ані сина спадкодавця неможливо вважати такими, що спадщину прийняли. 27.08.2014 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька та надала необхідні документи, однак листом нотаріальної контори було підтверджено спірність питання щодо оформлення спадщини після померлого [INFO] [PERSON] та запропоновано заявниці звернутися до суду. Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у складі якої є: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належав померлому в цілому, хоча і був придбаний під час зареєстрованого шлюбу батьків позивача, але на особисті кошти та збереження саме [PERSON] Відповідач за життя чоловіка свої права на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями не заявляла, питання поділу чи виділу половинної частки в цьому майні не ставила, спору щодо цього майна між ними не існувало, вона втратила інтерес до цього нерухомого майна і фактично в ньому не проживала з 2007 року. Після смерті чоловіка, [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на половинну частку в майні, як пережившій дружині не зверталася, до суду за визнанням права власності на половинну частку в майні, як пережившій дружині також не зверталася. Фактично відповідач повідомила, що не має будь - яких претензій щодо зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями, намірів щодо його оформлення на своє ім'я у неї також немає, і вона не заперечує проти оформлення цього майна в цілому на ім'я позивача. На підставі викладеного, [PERSON] просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимог наполягала і просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, вказувала на те, що після смерті свого чоловіка [PERSON] спадщину вона не приймала, на неї не претендує, фактично в управління та володіння спадковим майном не вступала, до нотаріальної контори не зверталася, спору відносно спадщини не існує. [PERSON] повідомила, що хоча і була зареєстрована за адресою [ADDRESS], однак, на день смерті [PERSON] вона не проживала разом з ним, так як починаючи з 2007 року мешкала разом із сином - [PERSON], який помер [INFO], у Курській області Російської Федерації. Також, відповідач вказувала на те, що житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS], в цілому належав померлому, оскільки останній придбавав його за власні кошти, тобто і спадкуватися він повинен в цілому. Третя особа - [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти позову не надавала, зазначила, що у разі задоволення позову її права та законні інтереси порушені не будуть. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.01.1972 року зареєстрували шлюб [PERSON] (копія Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 6) та [PERSON] (до шлюбу - [PERSON] - копія Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 21) [PERSON] - копія Свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER], актовий запис № 1 /а.с. 12, 13, 20/. Подружжя мало дітей: [PERSON] - копія Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 137 та [PERSON] - копія Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 5 /а.с. 8, 9, 23/. Відповідно до копії Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], [PERSON] [INFO] - помер у м. Курск Курської області Росія, актовий запис № 97 /а.с. 21/. З матеріалів справи, а саме копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.01.2010 року, копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.01.2010 року, копії технічного паспорту на будинок, копії довідки КП «Зміївське БТІ» від 18.06.2014 року № 1836, вбачається, що [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS] /а.с. 35, 36, 37, 38-42/. [INFO] [PERSON] - помер у м. Змієві Харківської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], актовий запис № 156 /а.с. 17/. Окрім того, що померлий був власником житлового будинку [ADDRESS], [PERSON] також був і зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується листом Зміївського РС ГУДМС України в Харківській області від 29.10.2014 року вих. № 37/1082. З копії будинкової книги вбачається, що за адресою [ADDRESS], також були зареєстровані: [PERSON] - донька померлого, [PERSON] - дружина померлого, [PERSON] - син померлого, [PERSON] (копія Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 121) - онука померлого /а.с. 16, 25-34/. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] разом із сином - [PERSON] на момент смерті [PERSON], а саме, починаючи з 2007 року і по день смерті [PERSON] - [INFO], фактично проживали та вели спільне господарство за адресою [ADDRESS] /а.с. 24/. Крім того, спірний житловий будинок в цілому належав померлому, оскільки був придбаний [PERSON] в період шлюбу із [PERSON], але за його власні кошти та заощадження, що не заперечувалося відповідачем по справі. Таким чином, житловий будинок підлягає спадкуванню також в цілому. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи той факт, що [PERSON] проживала та була зареєстрована на час відкриття спадщини за однією адресою із померлим [PERSON], вона вважається такою, що прийняла спадщину. [PERSON] також була зареєстрована за однією адресою разом із померлим, однак, не має права на спадщину, оскільки її мати жива, що відповідає положенням ч. 1 ст. 1266 ЦК України. [PERSON] не прийняла спадщину, оскільки на момент смерті чоловіка разом з ним не проживала, заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала, взагалі, як повідомила суду не претендує на спадщину. Син [PERSON] - [PERSON] [INFO] - помер. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON], яка фактично прийняла спадщину. 27.08.2014 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою, в якій просила повідомити її чи можливо отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в безспірному позасудовому порядку в цілому на її ім'я після смерті [PERSON] і чи може бути прийнята нотаріальною конторою, як доказ неприйняття спадщини іншими спадкоємцями довідка з місця їх проживання, а в разі неможливості за таких обставин просила письмово відмовити їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, для можливості захисту своїх законних прав та інтересів в судовому порядку. Листом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 13.09.2014 року № 1440/02-14 на вказану заяву [PERSON], було підтверджено спірність питання щодо оформлення спадщини після померлого [INFO] [PERSON] та запропоновано їй звернутися до суду, що вказує на неможливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку /а.с. 43, 44/. Крім того, листом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 23.10.2014 року № 1622/01-16 повідомлялось, що із заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців після смерті [INFO] [PERSON] - не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Що також підтверджувалося Витягами зі спадкового реєстру. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, встановлено, що померлий [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS], його донька [PERSON] фактично прийняла у спадщину даний будинок, що відповідає положенням ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але Свідоцтво про право на спадщину не отримала, оскільки за вказаною адресою були зареєстровані дружина та син померлого. В той же час судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] фактично проживали на території Російської Федерації, відповідач не претендує на спадщину після смерті чоловіка, а син померлого також помер [INFO]. Таким чином, враховуючи, що інакше, ніж через суд, [PERSON] свої права на спадщину оформити не має можливості, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення.

Outcome: approved