Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

24.12.2015 року [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовною заявою до Миколаївської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом та встановлення належності правовстановлюючих документів. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є спадкоємцем за законом після чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. Однак після того як вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв'язку із тим, що прізвище спадкодавця [PERSON] не збігається із його прізвищем, що зазначено у правовстановлюючих документах на домоволодіння, а саме «[PERSON]», а також у зв'язку із тим, що на даний момент не зареєстровано право власності на 12/100 власності домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14.04.2006 року щодо зміни ідеальних часток співвласників домоволодіння. На підставі викладеного, просила встановити факт належності [PERSON], який помер [INFO] року, договору купівлі - продажу 4/25 частини домоволодіння в [ADDRESS], посвідченого 26.12.1980 року державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі №1855; встановити факт належності [PERSON], який помер [INFO] року, рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14.04.2006 року щодо зміни ідеальних часток співвласників домоволодіння в [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 12/100 домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. До судового засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, вимоги, викладені в заяві підтримала у повному обсязі. Представник відповідача - Миколаївської міської ради до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити за відсутності представника, рішення просили прийняти на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. З 16.08.1994 року позивачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER], виданого Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 26 листопада 1998 року. Згідно рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2006 року [PERSON] належить 12/100 будинку [ADDRESS]. [INFO] року помер чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Після смерті чоловіка позивачка проживала у вказаному домі та фактично отримала в порядку права спадкування за законом житловий будинок. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сидоренко Л. М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку із тим, що прізвище спадкодавця не збігається у правовстановлюючих документах та відсутня реєстрація права власності на 12/100 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] на ім'я спадкодавця. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті чоловіка позивачки [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем є його дружина, яка є позивачкою по справі. Однак, у зв'язку із тим, що прізвище спадкодавця «[PERSON]» не збігається із його прізвищем, оскільки вказано як «[PERSON]» у правовстановлюючому документі на домоволодіння, а саме у договорі купівлі - продажу, укладеного 26 грудня 1980 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого нотаріусом державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори та зареєстровано у ММБТІ за реєстровим №1855, на даний час позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до ч. 1ст. 178 ЦК України, об'єкти цивільних прав можуть переходити від однієї особи до іншої в порядку спадкування, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України), після відкриття спадщини (ст. 1220 ЦК України) та належить спадкоємцеві (ст. 1268 ЦК України). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів справи позивач є спадкоємцем за законом, але нотаріусом спадкові права позивача не були оформлені з причини розбіжностей прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі на спадкове майно у вигляді частини домоволодіння. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»(пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що інші спадкоємці, в судовому засіданні не встановлені, та приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку і той факт, що у правовстановлюючому документі на спадкове майно містяться розбіжності щодо написання прізвища спадкодавця, суд вважає, що вимоги позивача в частині щодо встановлення факту належності [PERSON], який помер [INFO] року, договору купівлі - продажу 4/25 частини домоволодіння в [ADDRESS], посвідченого 26.12.1980 року державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі №1855 та визнання за [PERSON] права власності на 12/100 домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року підлягають задоволенню, оскільки розбіжність у написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючого документі на спадкове майно у вигляді житлового будинку, унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Що стосується вимог позивача щодо встановлення факту належності [PERSON], який помер [INFO] року, рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14.04.2006 року щодо зміни ідеальних часток співвласників домоволодіння в [ADDRESS], суд приходить до висновку, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки дане питання вирішується шляхом подачі заяви про виправлення описки у судовому рішенні.

Outcome: partial