Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

25.05.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 15818 грн. 68 коп. заборгованості згідно кредитного договору б/н від 22.08.2014 року. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 22.08.2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 4666,51 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами», «тарифами» складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] свої зобовязання по кредитному договору належним чином не виконувала і станом на 12.05.2017 року в останньої утворилася заборгованість по кредиту в сумі 15818 грн. 68 коп., яка складається з: 4666 грн. 51 коп. заборгованість по кредиту; 1 грн. 28 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом, 5786 грн. 46 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 5364 грн. 43 коп. штраф /а.с.4/. Просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.08.2014 року у розмірі 15818 грн. 68 коп., а також судові витрати по справі в сумі 1600 грн. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи, справу просить розглянути у відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, суду пояснила, що вона дійсно брала кредит. Знає, що у неї є заборгованість перед банком, однак на даний час вона не працює, живе за рахунок тимчасових заробітків та доглядає за мамою яка постійно хворіє. А тому, вона не мала змоги погасити кредит. Суд, вислухавши пояснення відповідача, взявши до уваги доводи позовної заяви, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторони вважають достатніми для обґрунтування своїх позовних вимог, та, зясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 22.08.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4666,51 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами», «тарифами» складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Зясовано також, що в порушення прийнятих на себе зобовязань відповідач не сплачувала щомісячних внесків на погашення заборгованості, крім того не платила відсотки за користування кредитом, пеню та штрафи за несвоєчасність виконання зобовязань, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 22.08.2014 року, який є в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору. Ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. В даному випадку відповідач порушила умови кредитного договору, а саме не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що свідчить про ухилення [PERSON] від виконання своїх зобовязань за кредитним договором. Тому, суд, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ст.88 ЦПК України, сплачені судові витрати на користь позивача підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 610-612, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved