Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

26 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. Мотивувала свої вимоги тим, що [INFO] в м. Горлівка Донецької області помер [PERSON] , [INFO] , який доводився сином [PERSON] . Також зазначила, що 21 січня 2021 року складено лікарняну довідку про причину смерті № 212 та [INFO] так званим Калінінським відділом ЗАГС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після цього заявниця звернулася до Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із проханням про державну реєстрацію смерті сина заявниці та видачі свідоцтва про смерть. Однак, їй було відмовлено в державній реєстрації смерті [PERSON] та видачі свідоцтва, оскільки пред`явлено документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті в судовому порядку заявниці необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд, встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Горлівка, Донецької області, громадянина України, померлого [INFO] у м. Горлівка, Донецької області. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, у заяві просила розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи: Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, в залу суду не з`явився. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.03.1962 року Калінінським рай. ЗАГС м. Горлівки, [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Отже, заявниця [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] , та заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України може бути подана заявницею до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. [PERSON] народився [INFO] в м. Горлівка, Донецької області, про що свідчить копія його паспорту серії [NUMBER] , виданого Калінінським РВ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області від 04.04.2008 року. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.01.2021 року, виданого так званим Калінінським відділом ЗАГС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Горлівка, Донецької області. Відповідно до Довідки про причину смерті № 212 від 21.01.2021 року, [PERSON] у віці 58 років помер [INFO] від загального переохолодження тіла. Крім того, на підтвердження факту смерті [PERSON] , заявницею надано Догоровір-замовлення, Акт приймання-передачі наданих послуг від 23.01.2021 р. та фото з місця поховання на кладовищі з зображенням таблички з надписом прізвища, ім`я та по батькові [PERSON] , з датами народження та смерті останнього. Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження та смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 76, 77 ЦК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої ст. 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справі судом береться до уваги практика (ЄСПЛ), а саме правові висновки, що зазначені у справі «Кіпр проти Туреччини». Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Як вбачається зі змісту відмови Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 20.18-62-303 від 26.03.2021 року, представнику заявниці [PERSON] було відмовлено, оскільки ним пред`явлено копію свідоцтво про смерть виданого 26.01.2021 року на тимчасово окупованій території. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Також пред`явлені документи представником заявниці не відповідають формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Надати такі документи заявниця не має можливості, оскільки син [PERSON] помер на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, і наявні в неї документи не відповідають вимогам законодавства України. Заявниця зазначила, що метою звернення до суду з даною заявою є отримання в ВДРАЦС свідоцтва про смерть належного державного зразку. За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Заявниця не має іншої можливості одержати в державному органі реєстрації актів цивільного стану документ (свідоцтво про смерть), який посвідчує факт смерті сина [PERSON] [PERSON] . За наведених обставин, суд приходить до висновку, що задоволення заяви має для заявниці юридичне значення, метою якого є отримання свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України. На підставі викладеного,

Outcome: approved