overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

24 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначив, що з відповідачем зареєстрували шлюб 08 червня 2014 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] - [INFO]. Вказав, що подружнє життя не склалось, у кожного з них змінилось ставлення до спільного подружнього проживання, як подружжя разом не проживають більше двох років, кожен з них фактично створив нову сімю. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, доручив свої інтереси представляти адвокату [PERSON], який подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив розірвати шлюб, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, відзив на позовну заяву не подала, причини неявки суду не повідомила, про день, час та місце слухання судом справи повідомлена належним чином. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 05 листопада 2018 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд\~вважає, що позов\~ підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони 08 червня 2014 року зареєстрували шлюб у Полонському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №60, від якого мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] - [INFO]. Через непорозуміння та різне ставлення до подружнього життя, сторони припинили сімейні відносини і спільне проживання. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони та їх дитини, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання між сторонами шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

24 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить розірвати шлюб з [PERSON], у зв'язку з тим, що одруження виявилось невдалим, через різні погляди на життя шлюбні відносини фактично припинені, більше шести місяців проживають окремо, ніяких стосунків не підтримують. Таким чином, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. У підготовче судове засідання [PERSON] не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 27 листопада 2018 року позивач подав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, засідання просив проводити без його участі. У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином. Відповідач 23 жовтня 2018 року подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає в поному обсязі. Також зазначила, що наслідки передбачені ст. 206 ЦПК України їй відомі та зрозумілі. Розгляд справи просить провести без її участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] до початку підготовчого судового засідання подала заяву про визнання позову, яка не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України розподіляються таким чином: половина витрат у сумі 352,4 грн. має бути повернута позивачу з державного бюджету, а інша половина у розмірі 352,4 грн. покладається на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

24 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявився але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд без його участі, позовні вимоги підтримує, у випадку неявки відповідача просить проводити заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду невідомі, заперечень відносно позову не надав. Із письмової згоди позивача суд ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.280-281 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] до [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. Відповідні обставини підтверджуються, копією свідоцтва про народження дитини. \~ \~ \~ \~Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний її утримувати до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

24 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом до [PERSON] [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку № 7 по вул. Гагаріна в с. Куцуруб Очаківського району Миколаївської області, в якому зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] [PERSON] Співвласником іншої частини будинку є третя особи [PERSON]. Відповідач з 2007 року не проживає за вказаною адресою. Наявність зареєстрованої особи позбавляє її права розпорядитися своїм нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. Сторони та третя особа будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не зявилися, представник позивачки надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого. Позивачка є власницею 1/2 частини будинку № 7 за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Куцуруб, вул. Гагаріна, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 27337526 (а. с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з положеннями ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За зазначеною вище адресою зареєстрований відповідач [PERSON] [PERSON] Ід, але фактично не проживає там понад десять років, що підтверджується довідкою Куцурубської сільської ради № 1147 від 21 вересня 2018 року (а. с. 16), а також актом, складеним за участю сусідів [PERSON] та [PERSON], з якого вбачається, що відповідач [PERSON] [PERSON]\~Ід за вказаною адресою не проживає з 2007 року (а. с. 18). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що відповідач за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Куцуруб, вул. Гагаріна, буд. 7, фактично не проживає більше одного року, а також те, що наявність зареєстрованої особи позбавляє позивачку права розпорядитися своїм нерухомим майном, суд вважає позов останньої таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

24 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON]із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги представник позивачки обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], є донькою сторін та після розірвання шлюбу проживає з позивачкою. 02 липня 2015 року остання уклала шлюб з іншим чоловіком та змінила прізвище на [PERSON]. Посилаючись на те, що дитина, якій вже виповнилося 10 років, бажає йменуватися прізвищем своєї матері, а також на те, що органом опіки та піклування Очаківської міської ради було відмовлено у зміні прізвища дитини, просила змінити прізвище доньки з «[PERSON]» на «[PERSON]» та внести відповідні зміни в актовий запис про народження. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. [PERSON], [INFO], є донькою позивачки і відповідача, у теперішній час проживає разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження (а. с. 9) та довідкою про склад сім'ї позивачки (а. с. 14). Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 8), а 02 липня 2015 року позивачка уклала інший шлюб та змінила прізвище на [PERSON] (а. с. 11-12) Відповідно до ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків; спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. 08 жовтня 2018 року виконавчим комітетом Очаківської міської ради як органом опіки та піклування позивачці відмовлено у зміні прізвища її малолітньої доньки з посиланням на п. 71 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» та рекомендовано звернутися до суду з цього питання (а. с. 15). Приймаючи рішення у справі, суд бере до уваги той факт, що відповідачем 30 травня 2014 року було подано нотаріально посвідчену заяву, в якій крім іншого, зазначено, що він надає згоду на вирішення нею усіх питань, що стосуються захисту прав та інтересів їх малолітньої доньки (а. с. 12). Таким чином, суд вважає, що зміна прізвища малолітньої дитини на прізвище, яким йменується її матір відповідатиме її інтересам, а тому вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

24\~вересня 2018\~року [PERSON]\~звернулася до\~суду з\~позовом до[PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 26 вересня 1987 року з відповідачем зареєстровано шлюб. В них різні погляди на життя, сімейні обовязки, відсутнє взаєморозуміння, взаємоповага. Між нею та відповідачем відсутні почуття взаємної любові. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, примирення між ними не можливе, більше трьох років проживають окремо. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву від 29.10.2018 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу за її відсутності.. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 29.10.2018 року, в якій позовні вимоги, визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 26\~вересня 1987\~року між\~відповідачем [PERSON]\~та позивачем\~[PERSON]\~було зареєстровано\~шлюбвиконкомом Української сільради Острозького району Рівненської області, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26 вересня 1987 року. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Також судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги ґрунтуються на встановлених законом підставах. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач визнав позов, не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини\~у своїй\~сукупності дають\~підстави для\~задоволення позовних\~вимог про\~розірвання шлюбу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

24 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 18 липня 1992 року в смт. Королево Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №30. Від даного шлюбу народилось двоє дітей, які вже повнолітні. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, спільного господарства не ведуть, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивачка просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не зявилась, проте 29.10.2018 року подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила (а.с.23). В судове засідання відповідач не зявився, проте 10.10.2018 року подав заяву, в якій позов визнав. Просив суд розглядати справу без його участі (а.с.19). Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 18 липня 1992 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, видане виконкомом Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №30 (а.с.3). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим позивачка відмовляється від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, неповнолітні діти відсутні. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони хоч і проживають разом, однак спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. В порядку ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат. Позивачем [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., а тому із відповідача, відповідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, який визнав позов до початку розгляду справи по суті, на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків сплаченого судового збору, що складає 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

24 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить квартира № 32 за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Короткова, буд. 8, в якій зареєстрований відповідач [PERSON]. Разом з тим останній з 2003 року не проживає за вказаною адресою. Наявність зареєстрованої особи позбавляє її права розпорядитися своїм нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого. Позивачка є власницею квартири № 32 за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Короткова, буд. 8, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло (а. с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з положеннями ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За зазначеною вище адресою зареєстрований відповідач, але фактично не проживає там з 2003 року, що підтверджується довідкою про склад сімї, актом обстеження квартири (а. с. 12, 13), а також показаннями [PERSON] та [PERSON], які будучи допитаними в якості свідків у судовому засіданні повідомили, що відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживає понад пятнадцять років. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що відповідач за адресою: [ADDRESS], фактично не проживає більше одного року, а також те, що наявність зареєстрованої особи позбавляє позивачку права розпорядитися своїм нерухомим майном, суд вважає позов останньої таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

24 вересня 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося з позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 14.07.2015 року. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 19.08.2018 має заборгованість у розмірі 19408 грн. 56 коп., з яких: 7642 грн. 52 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 4801 грн. 41 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5564 грн. 22 коп. - пеня; а також відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 900 грн. 41 коп. - штраф (процентна складова). Посилаючись на викладене АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором від 14 липня 2015 року. Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 10.08.2020 справу прийнято до провадження судді та призначено в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, одночасно з подачею позовної заяви надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не направив. З огляду на викладене,

Outcome: partial