Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

26 листопада 2007 року між позивачем [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» в особі Донбаської філії ВАТ «Кредитпромбанк», від імені якої діяла Шебанова І.В. на підставі довіреності № 2252 від 15.12.2006 р., укладений договір банківського рахунку № VE/03-2008/11/87 I. Предметом договору сторони визначили наступне: «на підставі отриманої заяви та інших документів, наданих Держателем згідно з вимогами Банку та законодавством України, Банк відкриває Держателю основний картрахунок (далі - КР) [NUMBER] в доларах США та додатковий КР [NUMBER] в гривнях для здійснення операцій за КР та видає платіжну/платіжні картку/картки (далі - ПК) та ПІН-коди до неї/них». За договором (п. 1.4.) Банк зобов'язався здійснювати обслуговування карткових рахунків Держателя згідно з умовами договору, чинного законодавства, правилами міжнародних платіжних систем та діючими на момент проведення операцій тарифами Банку. 16 грудня 2010 року позивачем (Держателем за договором) внесені грошові кошти на картковий рахунок № [NUMBER] в іноземній валюті в сумі 37 453, 18 доларів США, що підтверджується випискою Банку по рахунку приватного клієнта № 252566/2010/1225 за період з 01.10.2010 по 24.12.2010. 17 грудня 2010 року позивачу стало відомо про блокування його рахунку в банку, операції з використанням платіжної картки Банку неможливо було здійснити. В Макіївському відділенні Донбаської філії ВАТ «Кредитпромбанк» працівники Банку повідомили, що платіжна картка заблокована у зв'язку з перевищенням ліміту грошових коштів на картковому рахунку. Це твердження підтвердив в судовому засіданні представник відповідача. 22 грудня 2010 року позивач [PERSON] звернувся до ВАТ «Кредитпромбанк» із заявою про повернення грошових коштів, які були зараховані Банком на рахунок № [NUMBER] в іноземній валюті в сумі 37 453, 18 доларів США. В банку його повідомили про те, що грошові кошти, що були наявні на його рахунку переведені банком в результаті договірного списання на підставі договору поруки № 30 ДС/289/П12/2006-ИВ від 20 грудня 2006 року. Згідно вказаного договору поруки позивач [PERSON] виступив поручителем перед ВАТ «Кредитпромбанк» за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 30 ДС/289/К12/2006-ИВ від 20.12.2006 р. Відповідно до умов договору поруки (п. 2.2) «при порушенні Позичальником своїх зобов'язань за платежами, що виникли за Кредитним договором Поручитель на підставі письмового повідомлення Позичальника або Банку, в триденний строк (включаючи дату отримання повідомлення), виконує в повному обсязі платіжні зобов'язання Позичальника за Кредитним договором, які підлягали виконанню, але не були виконані Позичальником». Позивач стверджує, що не отримував від банку жодних повідомлень щодо порушення [PERSON] зобов'язань за кредитним договором і тому вважає дії банку щодо списанні коштів з його рахунку незаконними. 23 грудня 2010 року позивач звернувся до Банку із заявою про закриття банківського рахунка. Обидві заяви отримані Макіївським відділенням Донбаської філії ВАТ «Кредитпромбанк», про що свідчать відповідні штампи на копіях заяв (долучені до матеріалів справи). На дату звернення позивача до суду із позовною заявою відповідач грошові кошти йому не повернув, про припинення договору не повідомив, не надав будь-яких письмових пояснень з приводу отриманих заяв [PERSON]. Позивач [PERSON] в позовній заяві просить визнати дії ВАТ «Кредитпромбанк» такими, що суперечать вимогам закону, розірвати договір банківського рахунку № VE/03-2008/11/87 I від 20 листопада 2007 року, зобов'язати ВАТ «Кредитпромбанк» провести повний розрахунок за операціями з платіжними картками та повернути належні позивачу кошти. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - ВАТ «Кредитпромбанк» - в судовому засіданні проти позову заперечував, надав відзив на позовну заяву, в якій пояснив, що в матеріалах справи не міститься жодного доказу блокування платіжної картки позивача, тобто позивачем не доведено вказаної обставини. Більш того, на думку позивача, рух коштів, який відбувся пізніше дати блокування, є доказом необгрунтованності позиції позивача. Також відповідач стверджує, що банк не відмовляв позивачу у розірванні договору, оскільки така відмова не долучена до матеріалів справи. Представник банку також повідомив, що ВАТ «Кредитпромбанк» не заперечує проти розірвання договору банківського рахунку № VE/03-2008/11/87 I від 26 листопада 2007 року та проведення відповідного розрахунку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 26 листопада 2007 року між позивачем [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» в особі Донбаської філії ВАТ «Кредитпромбанк», від імені якої діяла Шебанова І.В. на підставі довіреності № 2252 від 15.12.2006 р., укладений договір банківського рахунку № VE/03-2008/11/87 I. Предмет договору: «на підставі отриманої заяви та інших документів, наданих Держателем згідно з вимогами Банку та законодавством України, Банк відкриває Держателю основний картрахунок (далі - КР) [NUMBER] в доларах США та додатковий КР [NUMBER] в гривнях для здійснення операцій за КР та видає платіжну/платіжні картку/картки (далі - ПК) та ПІН-коди до неї/них» (арк. с. 23-24). 16 грудня 2010 року позивачем внесено на картковий рахунок 37453,18 доларів США (арк. с. 12, 42). Картковий рахунок № [NUMBER] за своїм призначенням є поточним рахунком - згідно Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженому Постановою Правління Національного банку України від 17 червня 2004 року N 280: на активно-пасивних рахунках 2625 обліковуються кошти на вимогу фізичних осіб для здійснення операцій з використанням платіжних карток. Згідно ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року № 2346-III: платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Згідно ст. 2 «Законодавство про платіжні системи та переказ коштів» Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року № 2346-III: Загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, відносини у сфері переказу коштів регулюються Конституцією України, законами України «Про Національний банк України», «Про банки і банківську діяльність», «Про поштовий зв'язок», цим Законом, іншими актами законодавства України та нормативно-правовими актами Національного банку України, а також Уніфікованими правилами та звичаями для документарних акредитивів Міжнародної торгової палати, Уніфікованими правилами з інкасо Міжнародної торгової палати, Уніфікованими правилами по договірних гарантіях Міжнародної торгової палати та іншими міжнародно-правовими актами з питань переказу коштів. Згідно ст. 13 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року № 2346-III порядок виконання операцій із застосуванням платіжних інструментів, у тому числі обмеження щодо цих операцій, визначаються законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України. Тож посилання відповідача на правила міжнародних платіжних систем, які не є частиною законодавства України, не можуть бути прийняті судом до уваги. Аналізуючи договір № VE/03-2008/11/87 I від 26.11.2007 року суд дійшов висновку, що за своїм змістом це - договір банківського рахунку, який повинен відповідати вимогам Цивільного кодексу України. Згідно ч.3 ст. 1066 Цивільного кодексу України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ч.3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Заблокувавши всі операції по рахунку позивача банк таким чином порушив норми чинного цивільного законодавства України. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що картка позивача блокувалась у зв'язку з перевищенням ліміту на зняття готівки протягом доби, але не змог пояснити, як фізична особа може перевищити вказаний ліміт, якщо обмеження встановлюється банком, а користувач не має необхідного доступу до банківського обладнання. Згідно ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року № 2346-III, платник при укладанні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). У разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг. Умови договірного списання були встановлені позивачем і відповідачем в договорі поруки, згідно з яким Поручитель доручає Банку здійснити договірне списання грошових коштів зі своїх поточних рахунків в Банку в сумі заборгованості Позичальника за Кредитним договором починаючи з четвертого робочого дня після одержання від Банку письмового повідомлення, вказаного у пункті 2.2. цього договору (п.2.7. Договору поруки) (арк. с. 19-21). Всупереч вказаної умови Банк не повідомив Поручителя про порушення Позичальником умов кредитного договору і тому не мав належних підстав для здійснення договірного списання на свою користь. Відсутність такого повідомлення встановлено судом та не оскаржено представником відповідача. У запереченнях на позовну заяву представник відповідача вказує, що банком були здійснені усі можливі заходи, щодо добровільного виконання зобов'язань по погашенню заборгованості [PERSON] як поручителя за [PERSON], але жодних доказів, або посилань на такі докази, суду не надано. ВАТ «Кредитпромбанк» здійснив договірне списання грошових коштів з рахунку [PERSON] на підставі: - Договору банківського рахунку № VE/03-2008/11/87 I від 20 листопада 2007 року, згідно якого Держатель доручає, а Банк бере на себе зобов'язання здійснювати договірне списання грошових коштів з будь-яких рахунків Держателя, відкритих у Банку за будь-якими зобов'язаннями Держателя перед Банком (п.7.9.1. Договору); - Договору поруки № 30 ДС/289/П12/2006-ИВ від 20 грудня 2006 року, згідно якого Поручитель доручає Банку здійснити договірне списання грошових коштів зі своїх поточних рахунків в Банку в сумі заборгованості Позичальника за Кредитним договором починаючи з четвертого робочого дня після одержання від Банку письмового повідомлення, вказаного у пункті 2.2. цього договору (п.2.7. Договору поруки). Однак відповідач не надав суду докази того, що ним направлялось повідомлення на адресу позивача про порушення позичальником ([PERSON]) кредитного договору та про необхідність сплатити солідарний борг згідно договору поруки. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем безпідставно, в порушення умов договору, здійснено списання коштів, які належать [PERSON] Факт списання грошових коштів не є спірним між сторонами та підтверджується випискою з банківського рахунку, наданою представником банку. Як вбачається з вказаної виписки, у грудні 2010 року з рахунку позивача списані кошти на погашення простроченої заборгованості у розмірі 14 592,67 доларів США (арк. с. 42). У той же час, згідно виписки банку по рахунку [PERSON], на рахунок погашення простроченої заборгованості за відсотками згідно з кредитним договором № 30ДС/289/К12/2006 від 20.12.2006 р. [PERSON] перераховано 10 422,35 доларів США, та в рахунок погашення кредитної заборгованості за тим же договором перераховано 4 170,32 доларів США, що у сумі складає 14 592,67 доларів США. Згідно ст. 1075 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта в будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. В даному випадку під банківськими правилами слід розуміти нормативні акти Національного банку України. Ці правила, встановлені Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 N 492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» і є обов'язковими для всіх банків на території України. Інструкція регулює правовідносини, що виникають під час відкриття банками, їх відокремленими підрозділами, які здійснюють банківську діяльність від імені банку, та філіями іноземних банків в Україні (далі - банки) поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах суб'єктам господарювання, фізичним особам, іноземним представництвам, нерезидентам-інвесторам, ініціативній групі з проведення всеукраїнського референдуму (далі - клієнти). Згідно п.20.5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах «закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов'язкових реквізитів: · найменування банку; · найменування (прізвища, ім'я, по батькові), коду за ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) власника рахунку; · номера рахунку, який закривається; · дати складання заяви». Позивач звернувся до банку із заявою про розірвання договору банківського рахунку, про що свідчить копія вказаної заяви з відбитком штемпелю вхідної кореспонденції банку (арк. с. 11), але по теперішній час банком договір не розірвано, що підтвердив представник відповідача у судовому засіданні. Згідно п. 20.6. згаданої Постанови банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком [з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо]. Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день. Якщо на поточному рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку, то датою закриття поточного рахунку є день отримання банком цієї заяви. У заяві про закриття поточного рахунку (паперовій копії заяви в електронній формі) головний бухгалтер банку або інша уповноважена особа банку зазначає дату та час отримання заяви, дату закриття рахунку та засвідчує це своїм підписом. Заява про закриття поточного рахунку зберігається в справі з юридичного оформлення рахунку. У день закриття поточного рахунку банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунку. Таким чином, отримавши заяву клієнта про закриття поточного рахунку банк повинен був здійснити завершальні операції за рахунком: видати залишок грошових коштів готівкою або перерахувати на інший рахунок, вказаний клієнтом і не пізніше наступного дня закрити рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved