Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

26.09.2019 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що в [ADDRESS] , на земельній ділянці 403 кв.м. розташований житловий будинок з господарськими будівлями, який був збудований в період часу 1970-1972 роки її чоловіком [PERSON] , відповідно до рішення виконкому Балтської міської ради Одеської області № 154 від 26.06.1969 року та дозволу на проведення робіт від 26.06.1970 року. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті вона, як спадкоємиця за законом першої черги, прийняла спадщину у вигляді вищевказаного майна - житлового будинку з господарськими будівлями, так як проживала з чоловіком на день смерті разом, продовжувала проживати в його будинку та користувалась предметами домашнього вжитку її чоловіка. Однак отримати свідоцтво на право на спадщину не виявилось можливим, так в неї відсутній правовставнолюючий документ на будинок, оскільки її чоловік не отримав свідоцтво пр. право власності на будинок з невідомих їй причин. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину її чоловіка [PERSON] , немає. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак представник позивачки адвокат Печарський В.Д. надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, викладені в позовній заяві вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - представник Балтської міської ради Одеської області до судового засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує.(а.с. 50) Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення про задоволення позову. За умовами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, прийнявши до уваги позиції сторін, вивчивши матеріали справи судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) 03.07.1960 року уклали шлюб, який був зареєстрований Балтським райбюро ЗАГСу Одеської області, актовий запис № 96 від 03.07.1960 року, відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 03.07.1960 року Балтським райбюро ЗАГСу Одеської області (а.с. 6). Згідно копії повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21.08.2019 року Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1973 від 17.02.1973 року (а.с. 8) [PERSON] помер [INFO] в м. Балта Одеської області. Відповідно до копії акту представника облвідділу по справам будівництва та архітектури Бондарчук Л.К , відповідно до рішення виконавчого комітету Балтської ради депутатів трудящих ся від 26.06.1968 року за № 154, виділив в натурі земельну ділянку загальною площею 350 кв.м., місцезнаходження якої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до копії договору про надання в дострокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, [PERSON] надано на праві безстрокового користування земельну ділянку загальною площею 350 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , договір було посвідчено 09.09.1969 року нотаріусом Балтської нотаріальної контори Логач Е.Г. (а.с. 19-22) Відповідно до копії дозволу на виробництво робіт (а.с. 17) [PERSON] надано дозвіл на будівництво будинку за адресою: [ADDRESS] , строк закінчення робіт - 26.06.1971 року. Відповідно до характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який вбачається з технічного паспорту на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , виготовлений 28.08.2019 року КП «Техінвентаризатор», інвентаризаційна справа № 1143 (а.с. 11-15) житловий будинок (літ. А) та прибудова (літ а) були збудовані 1972 року, погріб з шиєю (літ. Б1, б) - 1974 року, сарай (літ. Б), вбиральна (літ. В), гараж (літ. Г), оглядова яма (літ. г), літня кухня (літ. Д), тамбур (літ. д) - 1990 року (а.с. 15). У зв`язку зі смертю [PERSON] , померлого [INFO] відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями, яку [PERSON] прийняла, так як на день смерті свого чоловіка проживала разом з ним, що підтверджується довідкою голови мікрорайону від 04.09.2019 року (а.с. 9) Однак, як вбачається з тексту листа-відповіді приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвої І.П. за вихідним № 1707/01-16 від 24.09.2019 року, яке адресоване позивачці, у зв`язку із тим, що у [PERSON] відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарським будівлями, не є можливим, і тому було рекомендовано звернутись до суду. (а.с. 10) [PERSON] 28.01.1976 року уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє прізвище на прізвище чоловіка, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 28.01.1976 року відділом ЗАГСу м. Балта Одеської області (а.с. 7). Згідно довідок державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. від 09.10.2019 року № 1372/01-16 (а.с. 44), приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвої І.П. від 08.10.2019 року № 1768/01-16 (а.с. 43), приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Смірнової Н.С. від 15.10.2019 року № 739/01-16 (а.с. 45, 46), після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкоємці не зверталися, спадкова справа не заводилась. Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Здійснення державної реєстрації права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1972 рік) регулювалося підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. У відповідності до ст. 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», який кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи із числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пунктом 2 Постанови Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» було визначено, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу затвердженої Міністерством комунального господарства СРСР 31 січня 1966 року підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалася вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Зокрема, за п.10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого громадянином житлового будинку, цей громадянин набуде право володіння, користування і розпорядження цим майном. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-137цс13 від 18грудня 2013 року. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А. 3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 24.06.2011 N 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 199 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] є об`єктом завершеного будівництва та належить на праві особистої власності [PERSON] , який помер [INFO] . Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР 1963 року, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Згідно положень ст. 524 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. (ст. 529 ЦК УРСР) Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на момент смерті останнього перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину свого чоловіка, оскільки фактично вступила в управління спадковим майно. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину [PERSON] , судом не встановлено. Враховуючи вищевикладені докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідача, відсутність інших спадкоємців, які претендують на спадщину, суд вважає, що за позивачкою належить визнати право власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved