Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

25 січня 2021 року АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 11 червня 2015 року між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений договір приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок за умовами визначеними тарифами банку на час його укладення. Відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами договору виконував неналежним чином. [INFO] боржник [PERSON] помер. Станом на день смерті заборгованість позичальника становила 5\~709 грн 65 коп. Кредитор, обґрунтовуючи свої вимоги до відповідачів, зазначив, що вони є спадкоємцями померлого, оскільки проживали разом із померлим за однією адресою, та у визначений строк не подали заяви про відмову від спадщини. З огляду на викладене згідно ст.ст.1268, 1281, 1282 ЦК України позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом померлого позичальника. 15 березня 2021 року представник відповідачів подав до суду відзив на позов, в якому у задоволенні вимог банку просив відмовити з тих підстав що [PERSON] та [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа була зведена виключно на підставі заяви кредитора, яким є АТ КБ «ПриватБанк». Згідно положень ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості успадкованого майна. У справі відсутні докази того, що у померлого боржника у власності було майно, яке було успадковано відповідачами, крім цього вони вважають, що позивач пропустив строк звернення із відповідними вимогами до спадкоємців. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити. Представник відповідачів подав до суду заяву, в якій в задоволенні позову просив відмовити, а справу розглянути без його участі. Ухвалою суду від 18 травня 2021 року було витребувано з Другої Хмельницької Державної нотаріальної контори копію спадкової справи №117-2020 заведеної після смерті [PERSON] . Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11 червня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в межах якого позичальнику було встановлено кредитній ліміт на картковий рахунок. \~ \~ \~ \~До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», довідка про умови кредитування підписана позичальником та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті\~https://privatbank.ua/terms/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією відповідного свідоцтва серії [NUMBER] . Станом на 06 червня 2019 року заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» згідно наданого банком розрахунку становила 5\~709 грн 65 коп. 30 липня 2020 року за заявою АТ КБ «ПриватБанк» Другою Хмельницькою Державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №117-2020. Спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Дані обставини підтверджуються кредитним договором, розрахунком заборгованості, випискою по рахунку, статутом АТ КБ «ПриватБанк», копією спадкової справи. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України,\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 11.06.2015 року процентна ставка, неустойка не передбачені. Банк, пред`являючи вимоги до спадкоємців про погашення кредиту, просив стягнути тіло кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), однак згідно виписки по рахунку включив до тіла кредиту такі складові як відсотки та пеню. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22.11.2013 року, посилався на\~Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:\~https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів [PERSON] та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання позичальником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 останній зазначив про неможливість застосування до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом , тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостої\~статті 81 ЦПК України\~ доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Згідно ст.611 п.1 даного Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст.625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд, дослідивши виписку по рахунку, приходить до висновку, що заборгованість у позичальника перед банком відсутня, оскільки при загальній сумі залишку 5\~709 грн 65 коп., банком було безпідставно нараховано та частково погашено відсотки за користування коштами та пеню, які у заяві анкеті позичальника передбачені не були, на загальну суму 10\~871 грн 14 коп., що перевищує розмір залишку після операції та є свідченням того, що заборгованість позичальника перед кредитором відсутня. З огляду на викладене в задоволенні позову слід відмовити з підстав його необґрунтованості заявлених вимог, оскільки заборгованість у померлого позичальника перед кредитором відсутня. Крім цього згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідачі того факту, що мали зареєстроване місце проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не заперечували, крім цього звернули увагу на той факт, що кімната [ADDRESS] на праві власності померлому [PERSON] не належала, як і не належить жодній іншій особі. З відповіді Територіального сервісного центру МВС №6841 наданої на адвокатський запит представника відповідачів від 20 березня 2021 року вбачається, що зареєстрованих за померлим [PERSON] станом на 06 червня 2019 року транспортних засобів не було. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05 березня 2021 року за [PERSON] нерухомого майна не обліковується. Позивачем доказів того, що у померлого [PERSON] було інше майно, яке було успадковано відповідачами суду не надано. Відповідно із встановлених обставин, у зв`язку із відсутністю належного померлому [PERSON] будь-якого майна, оскільки протилежного в судовому засіданні встановлено не було, позов не може бути задоволений також додатково і з цих підстав. Судові витрати по справі становлять 2 270 грн. Враховуючи, що в задоволенні позову було відмовлено, судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed