Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

26 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначає, що шлюб з відповідачем [PERSON] зареєстрований 18.04.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського управління юстиції Львівської області. Від шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, діти знаходяться на її утриманні, тому просила постановити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 3 квітня 2012 року в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до їх повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с.12-13). Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо позовних вимог не заперечує, просить їх задовольнити (а.с.14-15). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористала позивач. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов необхідно задовольнити, виходячи із наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що з 18 квітня 2008 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського управління юстиції Львівської області, актовий запис №28 (а.с.4). Від шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 5,6). Дані про те, що в даний час шлюб розірвано сторонами не подано. Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти проживають разом із позивачкою та перебувають на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обовязку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей є правомірними. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що діти потребують матеріальної допомоги, а відповідач є працездатними, офіційно працює та може таку надати. Відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 26 липня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів, відповідно до Закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів; обовязок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття; суд робить висновки про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: approved