Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

24 червня 2015 року позивач ПАТ «Ідея Банк» звернулось до Галицького районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2015 року, справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави передано на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області. Позовна заява мотивована тим, що 01 вересня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 858.70006, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 102\~183 грн. 42 коп. на купівлю транспортного засобу Huanghai Plutus 2.4i, 2008 року випуску, колір Бежевий, номер шасі (кузова, рами) LDD5308BX80015157, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором до 01 вересня 2015 року. Відповідач не виконує зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим станом на 08 червня 2015 року у останнього утворилась заборгованість у розмірі 56\~345 грн. 09 коп. Виконання зобовязання за договором № 858.70006 від 01 вересня 2008 року забезпечено порукою ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс», відповідно до договору поруки від 10 червня 2015 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» та позивачем. В забезпечення виконання кредитних зобовязань між відповідачем та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу Huanghai Plutus 2.4i, 2008 року випуску, колір Бежевий, номер шасі (кузова, рами) LDD5308BX80015157, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності. З огляду на зазначене вище, позивач просить суд в рахунок погашення кредитних зобов'язань на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» за кредитним договором № 858.70006, укладеним між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON], звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль Huanghai Plutus 2.4i, 2008 року випуску, колір Бежевий, номер шасі (кузова, рами) LDD5308BX80015157, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «ІДЕЯ БАНК» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати ПАТ «ІДЕЯ БАНК» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо). Стягнути солідарно з [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 100 грн. 00 коп. та судові витрати. Представник позивача до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника позивача та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 вересня 2008 року між ВАТ «Плюс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 858.70006, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 102\~183 грн. 42 коп., терміном до 01 вересня 2015 року, для придбання транспортного засобу Huanghai Plutus 2.4i, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Позичальник у порядку та строки, що визначені цим договором, сплачує банку проценти у розмірі 18% річних (а.с. 13-14). Додатком № 1 до Кредитного договору № 858.70006 від 01 вересня 2008 року встановлено графік ануїтетних платежів, відповідно до якого відповідач мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів (а.с. 15). Статтею 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором у відповідача станом на 08 червня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 56\~345 грн. 09 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] (а.с. 30). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. 01 вересня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Плюс Банк» було укладено договір застави транспортного засобу, згідно з умовами якого заставодавець передає в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 858.70006 від 01 вересня 2008 року та всіма додатковими угодами до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, наступне майно: транспортний засіб марки Huanghai Plutus 2.4i, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить заставодавцю згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АВС 092497 (а.с. 19-22). В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та сьомою статті 20 ЗУ «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. На підставі договору застави, укладеного з Відповідачем, обтяження на транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 21699056 від 14 листопада 2008 року (а.с. 23-24). Згідно з договором застави, укладеним з Відповідачем, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором Заставодержателя (Позивача), у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретній особі. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок відповідача передати предмет застави в заклад заставодержателя, суд вважає вимогу позивача стосовно зобов'язання відповідача виконати зобов'язання в натурі - законною та обґрунтованою. Відповідно до договору поруки № 15/345 від 10 червня 2015 року, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» (кредитор) та ТОВ «Фінансова Компанія «Гарант Плюс» (поручитель), поручитель зобовязується солідарно відповідати перед кредитором за виконання Боржником [PERSON] зобовязань, передбачених кредитним договором № 858.70006 від 01 вересня 2008 року, укладеним між Кредитором та боржником (а.с. 26-27). Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17 листопада 2015 року, провадження у справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON], ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс», [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, стягнення заборгованості за кредитним договором закрито в частині вимог до ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» (а.с. 38). Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього закону, яка передбачає продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Отже, враховуючи те, що відповідач не виконав умов кредитного договору № 858.70006 від 01 вересня 2008 року забезпеченого заставою, суд вважає, що існують всі підстави для задоволення вимог банку про звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 563 грн. 45 коп. Враховуючи вищевикладене, та на підставі ст.ст. 6, 526, 530, 543, 549, 551, 554, 610-612, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. З, 88, 109, 113, 118-120, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

Outcome: approved