Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

25 травня 2017 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що на підставі договору б/н від 18 квітня 2007 року відповідачка отримала кредит в розмірі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 36 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору він складається із заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та тарифів банку. Відповідачка зобов'язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконала, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносила, станом на 30 квітня 2017 року її заборгованість склала 14757,52 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив клопотання про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання також не зявилася, направила заяву про розгляд справи за її відсутності та заперечення проти позовних вимог позивача через сплив строку позовної давності. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав і обовязків якого є позивач, та відповідачкою було укладено договір про отримання кредиту, в розмірі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 36 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначений договір складається із заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг, правил користування платіжною картою та тарифів (а.с.7-13). Відповідно до п.п.3.2., 3.3. умов і правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і банк в будь-який момент має право збільшити його. Згідно п.8.6. вищевказаних умов при порушенні клієнтом строків платежу по будь-якому із зобовязань більше, ніж на 120 днів, клієнт сплачує банку штраф, в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми позову. У відповідності до п. 5.5.1. правил користування платіжною карткою, за несвоєчасне виконання боргових зобовязань, відповідач сплачує додаткову комісію, розмір якої визначається Тарифами. На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачці кредитну картку, однак остання не виконала взятих на себе зобовязань, не сплатила у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом. Станом на 30 квітня 2017 року їй нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 14757,52 грн., з яких 4271,41 грн. заборгованість за кредитом, 7897,75 грн. заборгованість за відсотками, 1409,43 грн. заборгованість за комісією, 500,00 грн. штраф фіксована частина та 678,93 грн. штраф процентна складова (а.с.3-6). Відповідачка суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобовязального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувалася з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими i підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи відповідачки про сплив строку позовної давності за вимогами позивача, оскільки відповідно до ст.ст. 257, 264 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Згідно розрахунку позивача (а.с.3-6) відповідачка востаннє сплачувала заборгованість за кредитом 30 липня 2014 року, а тому позивач не пропустив трирічний строк для стягнення заборгованості, звернувшись до суду 25 травня 2017 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обовязок по відшкодуванню позивачу судового збору.

Outcome: approved