Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

26.12.2019 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить визнати частки у квартирі [ADDRESS] по ј частині за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 15.06.1996 року за договором міни №136 була придбана квартира [ADDRESS] . Право власності на квартиру належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно до рішення суду від 10.02.2009 року, яке було зареєстроване у Миколаївському БТІ 08.04.2009 року за №14-981 але без визначення часток за кожним. У зв`язку з смертю [PERSON] позивачка звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини від померлого на що отримала від приватного нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із не визначенням розміру часток за кожним із співвласників, у тому числі і спадкодавцю. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.01.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження. У період з грудня 2019 року по 10.02.2021 року справа перебувала в провадженні іншого складу суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 лютого 2021 року головуючим суддею у даній справі визначено суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.02.2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. У судове засідання з`явилися сторони у справі. Позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачі позов визнали, проти його задоволення не заперечували. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 30.07.1977 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим вона змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] зареєстрованого Братським відділом РАЦС Миколаївської області про що зроблено актовий запис №50. 05.06.1996 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (ініціатори угоди) на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» укладено договір міни квартири [ADDRESS] . Заочним рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.02.2009 року визнано дійсним договір міни нерухомого майна, укладений 05.06.1996 року за №156 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість-Південь» в журналі реєстрації біржових угод за №156 від 05.06.1996 року, за якими квартира [ADDRESS] перейшла у власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи, слідує, що [PERSON] помер [INFO] . Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, вбачається, що приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Коханенко О.Г. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] на його частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на вищевказане майно та неможливістю визначення частки кожного з власників. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд зазначає таке. З матеріалів справи слідує, що відповідно до договору міни № 156 від 05 липня 1996 року учасники справи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набули права власності на квартиру [ADDRESS] . Зазначене підтверджується і відповіддю КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13.03.2019 року № п/3 від 11.03.2019 року. Частина перша статті 355 ЦК України вказує на те, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). \~ \~ \~ \~Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина друга, третя та четверта статті 355 ЦК України). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України). Зважаючи на викладене вище суд дійшов висновку, що квартира [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності позивачки, відповідачів та померлого [PERSON] . Згідно із приписів статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (частина перша статті 370 ЦК України). Матеріали справи № 490/10787/19 не містять доказів наявності домовленості між співвласниками щодо визначення розміру їх часток у праві спільної сумісної власності на зазначену вище квартиру. Тому суд дійшов висновку, що частки позивача, відповідачів та померлого [PERSON] є рівними та складають по 1/4 на кожного співвласника. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та про необхідність його задоволення. За такого, слід визначити, що частки співвласників у квартирі [ADDRESS] є рівними та складають по ј частиці за кожним співвласником, а саме за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved