Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

25 травня 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Перший Український [PERSON]» (надалі ПАТ «ПУМБ») звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову зазначив, що 07 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №6232834 (надалі Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору, ПАТ «ПУМБ» надав [PERSON] кредит у розмірі 28000,00 доларів США, а [PERSON] зобовязалася використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,49 процента річних та повернути кредит частинами і розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 07 грудня 2017 року. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та [PERSON] був укладений договір поруки №6284774 від 07.04.2008 (надалі - Договір поруки), відповідно до умов якого, [PERSON] поручився перед банком за виконання [PERSON] зобовязань за Кредитним договором. Як вказує ПАТ «ПУМБ», [PERSON] сплачувала проценти за користування кредитом з моменту видачі кредиту та по 14 вересня 2014 року включно, але згодом, [PERSON] перестала своєчасно виконувати грошові зобовязання за Кредитним договором. Через невиконання [PERSON] своїх зобовязань за Кредитним договором, ПАТ «ПУМБ» направив 06.02.2015 року їй вимогу про дострокове повернення протягом 60 днів всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом. Вказана вимога була особисто отримана [PERSON] 14.02.2015 року та у встановлений строк не виконана. Таким чином, станом на 11.05.2015 року (включно) заборгованість [PERSON] за Кредитним договором склала 14097,94 долара США, еквівалент 980,86 доларів США та 19591,00 гривню. Вважаючи, що предявлення позову до [PERSON] та [PERSON], як солідарних боржників на підставі кредитного договору та договору поруки, є належним способом предявлення вимоги до поручителя, ПАТ «ПУМБ», посилаючись, зокрема на ст.ст. 554, 611, 629, 1048, 1050 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ПАТ «ПУМБ» просив суд стягнути з [PERSON] та [PERSON], як з солідарних боржників на свою користь заборгованість за Кредитним договором станом на 11.05.2015 року (включно), а саме: заборгованість за сумою кредиту в розмірі 12968,49 доларів США; заборгованість за несплаченими процентами в розмірі 1129,45 доларів США; суму пені за порушення строків виконання зобовязань за Кредитним договором в еквіваленті 700,86 доларів США; суму штрафів за порушення обовязків, передбачених пп.4.3.2-4.3.6 Кредитного договору в еквіваленті 280,00 доларів США; суму штрафів за порушення обовязків щодо поновлення дії договорів страхування в розмірі 19591,00 гривень, а також понесені судові витрати. Письмових заперечень проти позову до суду не надходило. В судовому засіданні, 01 жовтня 2015 року представник ПАТ «ПУМБ» [PERSON], що діє на підставі довіреності, повідомила суд, що за наявною у банка інформацією, відповідач [PERSON] помер 22.11.2012 року, про що Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області було складено відповідний актовий запис №1530 від 23.11.2015 року та видане свідоцтво про смерть. Надала копію відповідного свідоцтва. Відповідно до інформації, одержаної в порядку передбаченому ч.3 ст.122 ЦПК України від Орджонікідзевскього РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. На вказану адресу судом неодноразово надсилалися судові повістки про виклик. Однак, у призначений час відповідач [PERSON] в судове засідання не з'являвся, про причини своєї неявки суд не повідомляв, хоча про місце і час судового розгляду справи була повідомлена належним чином, заяву про розгляду справи за її відсутності до початку судового засідання до суду також не подала (а.с.51, 57, 70). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 29 жовтня 2015 року до суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій вона повідомила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, справу просить розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 07 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений Кредитний договір. Відповідно до умов вказаного Кредитного договору, ПАТ «ПУМБ» надав [PERSON] кредит у розмірі 28000,00 доларів США, а [PERSON] зобовязалася використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,49 процента річних та повернути кредит частинами і розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 07 грудня 2017 року. Відповідно до п.3.1.3 Кредитного договору, проценти за користування кредитом повинні сплачуватися [PERSON] в строки, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку №1, який підписується Сторонами та є невідємною частиною цього Договору. Згідно з п.3.2.1 Кредитного договору, [PERSON] зобовязана здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку №1, який підписується Сторонами та є невідємною частиною цього Договору (а.с.10). Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (§1.Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частина 2 ст.1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок невиконання зобовязань за Кредитним договором, станом на 02.02.2015 року [PERSON] мала перед банком прострочену заборгованість у розмірі 560,90 доларів США (а.с.20). 12.02.2015 року банком року на адресу [PERSON] була відправлена вимога №MPL-44/31 від 06.02.2015 року про дострокове повернення протягом шістдесяти днів з дати отримання цієї вимоги всієї суми кредиту в сумі 13618,74 долара США та процентів по кредиту (а.с.21-23). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої позивачем ПАТ «ПУМБ», станом на 11.05.2015 року розмір заборгованості відповідача [PERSON] перед банком складає 14097,94 долара США, з яких 12968,49 доларів США заборгованість за сумою кредиту; 1129,45 доларів США заборгованість за непогашеними процентами по кредиту (а.с.7). Доказів того, що заборгованість за Кредитним договором була погашена [PERSON] перед банком у встановлений строк суду не надано. Таким чином, суд вважає, що вимоги банку про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 14097,94 долара США, з яких 12968,49 доларів США заборгованість за сумою кредиту; 1129,45 доларів США заборгованість за непогашеними процентами по кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, суд приходить до висновку, що наявність заборгованості відповідача [PERSON] перед ПАТ «ПУМБ» є доказом порушення [PERSON] своїх зобовязань перед ПАТ «ПУМБ». Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 5.2 Кредитного договору сторони погодили, що у разі порушення [PERSON] строків виконання зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, [PERSON] зобовязана сплатити на вимогу банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (надалі НБУ), що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобовязань за кожен день прострочення. Також, пунктом 5.4 Кредитного договору сторони погодили, що за кожний випадок порушення [PERSON] обовязків щодо поновлення дії договорів страхування, [PERSON] зобовязана сплатити на вимогу банку на його користь штраф у розмірі 10% від мінімальної страхової суми, на яку має бути укладений договір страхування. Також, пунктом 5.5 Кредитного договору, сторони погодили, що за кожний випадок порушення [PERSON] обовязків, передбачених пп.4.3.2 4.3.6 Кредитного договору, [PERSON] зобовязана сплатити на вимогу банку на його користь штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту (а.с.11). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої позивачем ПАТ «ПУМБ», станом на 11.05.2015 року розмір нарахованої банком відповідачу [PERSON] пені: за період з 16.04.2015 року по 11.05.2015 року за порушення строків сплати кредиту складає 545,27 долара США, за порушення строків сплати процентів по кредиту за період з 16.10.2014 по 11.05.2015 року складає 146,59 доларів США, а всього 700,86 доларів США (а.с.7-8). При цьому суд враховує, що відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», м.Маріуполь було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте, 05.11.2014 року дію вказаного розпорядження було зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р. Отже, вимоги ПАТ «ПУМБ» про стягнення суми пені, яка була нарахована банком за період з 16.10.2014 року по 04.11.2014 року за порушення строків сплати процентів за кредитом в розмірі 1,97 доларів США стягненню з [PERSON] не підлягає. Також з вказаного розрахунку вбачається, що сума штрафу за ненадання [PERSON] банку документів щодо свого фінансового стану, становить 280,00 доларів США, а сума штрафу за невиконання [PERSON] умов страхування складає 19591,00 гривня. Таким чином, виходячи з офіційного курсу НБУ на день ухвалення рішення, стягненню підлягає сума пені в розмірі 15995,14 гривень ((700,86 1,97) х 22,886491), а також сума штрафу в розмірі 25999,22 гривень (6408,22 (280,00 х 22,886491) + 19591,00). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» до відповідача [PERSON] про стягнення суми судового збору у розмірі 3297,71 гривень також є обгрутнованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором з [PERSON] солідарно з [PERSON], то суд виходить з того, що у разі смерті поручителя (крім випадків майнової поруки), з огляду на положення ст.607 ЦК України, ч.1 ст.608 ЦК України, а також сутність поруки як особистого зобовязання відповідати за належне виконання основного зобовязання, позовні вимоги банку в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки спадкоємці поручителя не є солідарними боржниками за Кредитним договором. На підставі викладеного,

Outcome: partial