Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

26.01.2016 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 08.02.2007, та просив визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,2555\~га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, що їй належала на підставі Державного акта від 14.12.2004. Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явились, однак подали суду письмову заяву, в якій вказали, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд розгляд справи провести за відсутнтості позивача та його представника. Відповідач [PERSON], повідомлений про день, час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, письмових заперечень проти позову не подав. Представник відповідача [PERSON] сільської ради сільський голова [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши суду заяву, в якій просить суд розгляд справи провести за відсутності представника сільради; заперечень проти позову сільрада не має. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 08.02.2007 в с. Гродзеве Уманського району Черкаської області померла мати позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії ІСР №\~212510 від 08.02.2007 та Свідоцтвом про народження [PERSON] серії ЧЕ №\~385002 від 20.08.1957. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,5109 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території [PERSON] сільської ради, що належала спадкодавцю згідно з Державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯВ №\~269332, виданим 24.12.2004 Уманською районною державною адміністрацією. Згідно з відомостями Уманської районної державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] на імя її спадкоємця сина [PERSON] 02.03.2009 було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки розміром 2,5109\~га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради. А другому спадкоємцю [PERSON] було залишено 1/2 частку майна відкритою. Відповідно до наявних в Управлінні Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області відомостей відповіді нотаріусу від 29.10.2015 та суду від 06.07.2016 вказана земельна ділянка [PERSON] була на підставі виданого [PERSON] 02.03.2009 Свідоцтва про право на спадщину за законом була поділена на дві: на земельну ділянку площею 1,2554 га був виданий державний акт ЯЗ №\~044577 від 22.09.2009 [PERSON], а на земельну ділянку площею 1,2555 га право власності не зареєстроване. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За захистом особа може звернутися до суду. Одним зі способів захисту цивільного права є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Разом з тим, на виконання вимог, встановлений статтею 1297 України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] у зв'язку з відмовою нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, належної спадкодавцю, через її поділ на дві земельні ділянки, не може реалізувати своє право спадкоємця на набуття права власності на частку земельної ділянки, що входить до складу спадщини, після смерті [PERSON] Тому право позивача на спадщину щодо земельної ділянки підлягає судовому захисту шляхом визнання його права на спадкове майно. На підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і законними, тому позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved