Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

24 вересня 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником житла і в її житловому будинку зареєстрований [PERSON] , який ще в 2010 році виїхав за кордон, де залишився проживати, а відтак втратив право користування її житловим будинком. Зазначає, що будь-яке особисте майно [PERSON] в житловому будинку відсутнє, він не сплачує жодних комунальних послуг за місцем своєї реєстрації, при цьому добровільно знятись з реєстрації не бажає, а тому просить суд визнати останнього таким, що втратив право користування її житловим будинком. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Орендарчук В.О. про дату, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно, в судове засідання не з`явилися, однак від представника надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у їхній відсутності, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Та обставина, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14 червня 2004 року № 3843859 та свідоцтвом про право власності від 14 червня 2004 року № 767952. Із довідки Ямпільської селищної ради Білогірського району Хмельницької області від 09 вересня 2019 року № 2763/02-29, Акту обстеження фактичного проживання від 02 вересня 2019 року та довідки цієї ж селищної ради від 21 жовтня 2019 року № 1028/02-24 встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] , власником якого є позивач [PERSON] , однак фактично за даною адресою не проживає більше року. З письмових пояснень односельців [PERSON] та [PERSON] , пояснення яких визнані судом як письмові докази, слідує, що [PERSON] в житловому будинку [PERSON] не проживає з 2010 року. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, враховуючи, що відповідач не надав доказів того, що між ним та позивачем є інша домовленість про користування житлом, чи про поважність причин не проживання в житловому будинку позивача більше одного року, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] , а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved