overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

26.02.2014 р. позивач звернулася з позовом у суд до відповідача про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач зареєстрований у належному їй на праві власності житловому будинку за [ADDRESS] однак із часу реєстрації (18.01.2013 р.) не проживає у ньому. Реєстрація відповідача у належному їй нерухомому майні чинить перешкоди у користуванні ним. Тому прохає вимоги задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення розміщене друкованому засобі масової інформації (газета «Урядовий кур'єр» №84 від 14.05.2014 р.). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Установлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] (а.с. 6-9). Згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Комишанської сільської ради за вищенаведеною адресою зареєстрований також і відповідач [PERSON], [INFO], однак за вищезазначеною адресою не проживає із дня реєстрації. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на вищевикладене, суд установив, що в судовому засіданні повністю доведено факт не проживання відповідача без поважних причин за місцем реєстрації починаючи з 18.01.2013 р., а, отже, є всі підстави для задоволення вимог позивача. Питання розподілу судових витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 84, 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. 71, 72, 163 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

26.02.2014р. позивачка звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] в м. Погребище Вінницької області померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, земельної ділянки та іншого майна. Позивачка являється єдиним спадкоємцем на все майно спадкодавця. Але протягом передбаченого законом шестимісячного терміну до нотаріальної контори не звернулась через відсутність грошових коштів, які були витрачені на поховання спадкодавця, поминальні обіди та інші затрати пов'язані з його смертю, а відтак в теперішній час не має можливості прийняти спадщину через пропуск вказаного строку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, просила розглянути дану справу за її відсутності про що до суду подала заяву, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Погребищенської міської ради Вінницької області просив провести розгляд даної справи без його присутності, проти заявлених позовних вимог не заперечує, про що до суду подав відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивачка є спадкоємцем за законом після померлої [INFO] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 8). Однак не подала у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори через відсутність грошових коштів, які були витрачені на поховання спадкодавця, поминальні обіди та інші затрати пов'язані з її смертю, що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON], пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту її майнових прав, необхідно визначити її додатковий строк, достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

26.02.2014 р. позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментам, яка утворилась, в зв'язку з неналежним виконанням рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини. Згідно до рішення суду від 27.04.2011 р. відповідач повинен сплачувати аліменти з усіх видів заробітку, але він не повідомив виконавчу службу, що він не тільки отримує пенсію, а і працює. В зв'язку з чим утворилась заборгованість по аліментам. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. Позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем з 21.04.2001 р. по 30.11.2010 р. З 04.04.2010 р. сторони мешкають окремо. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.04.2011 р., стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця. У відповідача перед позивачем виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 10152, 81 грн., у зв'язку з чим позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) в розмірі 25253, 25 грн. (розрахунок зазначений в позовній заяві). Заочним рішенням суду від 05.06.2014 р., позов [PERSON] задоволено. Ухвалою суду від 11.07.2014 р., скасовано заочне рішення суду від 05.06.2014 р. та справу призначено до розгляду. Позивачка в подальшому уточнила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь суму в розмірі 7478, 56 грн. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, будучи допитаним в судовому засіданні, позов визнав частково, а саме не погодився з розміром суми, яку просить стягнути з нього позивач. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 21.04.2001 р. по 30.11.2010 р. З 04.04.2010 р. сторони мешкають окремо. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.04.2011 р., стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд погоджується з розрахунком позивача, який викладений у уточненому позові, щодо суми неустойки (пені), яка складає 7478, 56 грн. та не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки суду не надано інших розрахунків щодо суми, яка підлягає стягненню. Таким чином, суд вважає, що маються підстави для задоволення позову. При подачі позовної заяви судовий збір не сплачено, в зв'язку з чим суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

26.02.2014 р. позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) в розмірі 25 253, 25 грн. за прострочення виплат аліментів на користь позивача. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. Позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем з 21.04.2001 р. по 30.11.2010 р. З 04.04.2010 р. сторони мешкають окремо. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.04.2011 р., стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця. У відповідача перед позивачем виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 10152, 81 грн., у зв'язку з чим позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) в розмірі 25253, 25 грн. (розрахунок зазначений в позовній заяві). Позивачка, до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 21.04.2001 р. по 30.11.2010 р. З 04.04.2010 р. сторони мешкають окремо. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.04.2011 р., стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця (а.с.3). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам Орджонікідзевського відділу ДВС ХМУЮ від 10.02.2014 р., заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.01.2014 р. складає 10152, 81 грн. (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд погоджується з розрахунком позивача, який викладений у позові, щодо суми неустойки (пені), яка складає 25253, 25 грн. Таким чином, суд вважає, що маються підстави для задоволення позову. При подачі позовної заяви судовий збір не сплачено, в зв'язку з чим суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

26.02.2014 р. та уточнено 27.05.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання відповідача втратившим право користування, зобов'язання зняття відповідача з реєстрації по квартирі [ADDRESS]. Вказує, що є власником спірної квартири, яку придбала за договором купівлі-продажу 15.07.2013 р. у [PERSON] який був співвласником, та залишився в ній зареєстрованим. Реєстрація відповідача, чинить перешкоди в користуванні власністю, він не проживає в квартирі. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний порядок розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений в порядку ст.76 ч.3-4 ЦПК України через житловий орган за місцем реєстрації, оскільки за місцем реєстрації не проживає. Третя особа ГУДМС України в Дніпропетровській області було повідомлено про час та місце розгляду справи, представник в судове засідання не з'явився. Дослідивши письмові докази, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача позов слід задовольнити частково, а в частині позову про усунення перешкод в користуванні власністю, та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити. Судом встановлено договором купівлі-продажу, довідкою з місця проживання, а.с.6-9, що квартира [ADDRESS] придбана позивачем 15.07.2013 р. В спірній квартирі залишився зареєстрованим співвласник [PERSON] Згідно ст.116 ч.1 ЖК України - особи які самовільно займають житлове приміщення підлягають виселенню, без надання іншого житлового приміщення. Таким чином відповідач підлягає виселенню з житлового приміщення, як особа яка самовільно його займає. Позовні вимоги стосовно усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням не можуть застосовуватися до власника, оскільки втратившими право користування житловим приміщенням відповідно до ст.71 ЖК України, на норми якої посилається позивач, можуть визнаватися лише наймачі, або члени родини наймача, а не власники. Тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. В частині позову про усунення перешкод в користуванні власністю, та зобов'язанню по зняттю з реєстрації позивачу слід відмовити, оскільки позивач не надав суду доказів, яким чином реєстрація відповідача в квартирі, чинить перешкоди для власника в користуванні, чи розпорядженні власністю. Оскільки відповідач підлягає виселенню, то згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - орган державної міграційної служби при винесенні рішення про виселення, зобов'язаний самостійно зняти особу з реєстраційного обліку, для цього винесення окремого судового рішення не потрібно. На підставі ст.116 ч.3 ЖК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

26.02.2015р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки - [PERSON], [INFO]., посилаючись на те, що 03.09.2013 р. розірвала шлюб з відповідачем, який ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, участі у її вихованні не бере, добровільно матеріального утримання не надає, оскільки власних коштів не вистачає, вона потребує матеріальної допомоги відповідача, просила вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. В суд позивачка [PERSON] не з'явилась, подала заяву, в якій позов підтримла, просила стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 400 (чотириста) грн., а справу розглядати без її участі (а.с. 15). Відповідач [PERSON] в суд не явився, подав заяву, в якій позов визнав, просив справу розглядати у його відсутності, згідний сплачувати аліменти в розмірі по 400 грн. (а.с. 16). За наведеного, суд ухвалив розглянути справу згідно вимог ч.2 ст.158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить переконання про задоволення позову з таких підстав. Так, відповідно до положень ст. ст. 180, 182, 184 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд призначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Сторони 03.09.2013 р. розірвали шлюб, від подружнього життя у них народилася дочка - [PERSON], [INFO], що видно з копій рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03.09.2013р. (а.с. 5) та свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Позивачка на даний час не працює, перебуває на обліку як безробітна та отримує щомісячну допомогу по безробіттю в розмірі 544 грн., що підтверджується довідкою № 575 від 23.02.2015р., виданою Городоцьким районним центром зайнятості (а.с. 7), дитина перебуває на повному утриманні позивачки. Ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дочки ставить позивачку в скрутне матеріальне становище. З довідки № 947 від 24.02.2015р., виданої виконкомом Городоцької міської ради Львівської області (а.с. 6) вбачається, що [PERSON] проживає по [ADDRESS], з нею проживає дочка [PERSON], [INFO], є на її утриманні. Враховуючи наведене, а саме, що позивачці самій матеріально утримувати дитину важко, відповідач батьківства не оспорює, вихованням та доглядом за дитиною займається мати, а також те, що батьки обоє зобов'язані утримувати дітей, та при визнанні позову відповідачем, суд задоволює позов. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним і відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь УДКСУ у Городоцькому районі (поточний рахунок 31217206700076, ЄДРПОУ 37965536, Банк одержувача ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО банку 825014, одержувач УДКСУ у Городоцькому районі) 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

26.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який був зареєстрований 18.06.1994 року Новоград-Волинським міським відділом РАЦС, актовий запис № 207. Позивач та відповідач у судове засідання з'явились. Позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги. Позивач має позашлюбні стосунки з іншою жінкою. Відповідач проти задоволення позову не заперечувала, просила залишити шлюбне прізвище «[PERSON]», після розірвання шлюбу. Майновий спір між сторонами відсутній. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.06.1994 року, який зареєстрований Новоград-Волинським міським відділом РАЦС, актовий запис № 207. (а.с. 3) Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України відповідач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

26.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В судове засідання сторони по справі не з'явились, надали до суду заяви з проханням розгляду справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позов визнала. Відповідно до ст. 169 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, на підставі наданих доказів Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.08.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 920. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні стосунки сторони припинили в грудні 2013 року через відсутність взаєморозуміння у сім'ї. Сторони сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Встановлене свідчить, що сім'я сторін розпалася, спільне життя суперечить їхнім інтересам, а збереження сім'ї є неможливим. Таким чином, суд вважає, що згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

26.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла його мати [PERSON], та [INFO] - його баба [PERSON]. Після їх смерті відкрилася спадщина на земельні ділянкі розташовані на території Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом. Проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, так як державні акти про право власності на земельні ділянки було втрачено, про що було подано оголошення у районну газету «Колос». В судове засідання позивач не з'явився, просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що до суду подав відповідну заяву. Представник Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області - сільський голова Довгополюк Т. В. просив розгляд даної справи провести за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував, про що суд повідомив у телефонному режимі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Беззаперечно встановлено, що померлі [INFO] [PERSON], [INFO] [PERSON] (свідоцтва про смерть а.с. 9,10) були власницями земельних ділянок, які розташовані на території Педосівської сільської ради Погребищенського району, що підтверджується довідками відділу Держземагенства у Погребищенському районі (а.с. 15,16). Після смерті спадкодавців позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом (а. с. 11). Позивач має намір успадкувати майно померлої [PERSON], [PERSON] проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, про що було подано оголошення у районну газету «Колос» (а. с. 11). Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: · ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; · ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; · ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. · ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], яка померла [INFO], були власницями земельних ділянок, що розташовані на території Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON] як спадкоємець за заповітом має намір успадкувати майно, проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право власності на земельні ділянки, які належали померлим [PERSON], [PERSON]

Outcome: approved