Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

26.01.2021 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] . На утримання дитини за рішенням суду відповідач зобов`язаний був сплачувати аліменти. В теперішній час син досяг повноліття та стягнення аліментів на його утримання припинено. Син являється курсантом І курсу Харківського національного університету внутрішніх справ. Термін навчання - до серпня 2022 року. У зв`язку із продовженням навчання син не має самостійного джерела доходу та потребує матеріальної допомоги батьків. Вона самостійно несе витрати з утримання сина; відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на його утримання, хоча має таку можливість, оскільки є здоровою особою та працює у ПрАТ «Первомайський МКК». За таких обставин просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, тобто до 31.08.2022 року. Ухвалою суду від 27.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи. Відзиву та доказів у встановлений судом строк не надав. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, враховуючи позиції сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 21.07.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.04.2011 року у справі № 2-573/2011 розірвано. За час сімейного життя у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.03.2003 року. За рішенням суду від 12.04.2011 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття, починаючи з 12.04.2011 року. Оскільки син досяг повноліття, стягнення аліментів в примусовому порядку з відповідача на користь позивачки припинено. Син [PERSON] являється курсантом І курсу Харківського національного університету внутрішніх справ, що підтверджується довідкою навчального закладу № 2/01353-к від 13.10.2020 року. Термін навчання з 01.09.2020 року по серпень 2022 року. Син не одружений. Він не працює, так як навчається на денній формі навчання, і, тому потребує матеріальної допомоги від батьків. Мати забезпечує сина всім необхідним, однак повнолітній [PERSON] потребує також матеріальної допомоги батька; відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на період навчання сина. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до частини 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, позивачка забезпечує сина всім необхідним, однак повнолітній син потребує також матеріальної допомоги батька. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча є здоровою, повнолітньою, працездатною особою, яка може надавати таку допомогу. Іншого судом не встановлено. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 201 СК Країни до відносин між батьками і сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 77, ч.1 ст. 79 СК України визначено, що аліменти сплачуються щомісячно та присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісяця, починаючи з 26.01.2021 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. При цьому граничний розмір аліментів на утримання повнолітнього сина судом не визначається. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Крім того, на підставі до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, встановлений Законом України «Про судовий збір» в розмірі 908 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 цього Закону.

Outcome: partial