overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

25 грудня 2015 року позивачка звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 19 серпня 2006 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську Купянського міськрайонного управління юстиції Харківської областіза актовим записом № 234. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 15 березня 2015 року вони перестали жити однією сімєю та проживають окремо, останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сімї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дітей та майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Коваленко». Відповідач в судове засідання також не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 серпня 2006 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську Купянського міськрайонного управління юстиції Харківської областіза актовим записом № 234 (а.с.5). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 7,8). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сімя фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дітей та майновий спір відсутній, в звязку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

25 грудня 2015 року позивачки звернулися до суду з позовом до [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є власницями домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS], в якому зареєстрований відповідач. З 1995 року відповідач не проживає, обов'язків члена сім'ї, пов'язаних з утриманням житлового приміщення, оплатою комунальних послуг, проведення поточного ремонту житлового будинку не виконує. Особистих речей відповідача у будинку немає. Запропонувавши відповідачу знятися з реєстраційного обліку добровільно, отримали відмову. Позивачки в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, наполягали на задоволенні позову. Відповідач в судові засідання не з'являвся, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку (а.с. 38). З`ясувавши позиції позивачок та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що [PERSON] та [PERSON] являються власницями домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS] (а.с. 17), в якому зареєстрований відповідач. [PERSON] не проживає у вище зазначеному житловому будинку понад один рік, обов'язків члена сім'ї, пов'язаних з утриманням житлового приміщення, оплатою комунальних послуг, проведення поточного ремонту житлового будинку не виконує. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

25 грудня 2015 року Саратським районним судом Одеської області було ухвалено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позов задоволено частково. 22 січня 2016 року позивачка звернулася до суду із заявою про винесення додаткового рішення, вказуючи на те, що в резолютивній частині рішення не вказано з якого числа стягувати аліменти, тому в державній виконавчій службі відмовились прийняти виконавчий лист до виконання. Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання в телефонному режимі, до суду не зявилися. Відповідно до п. 1 ч.1 ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо: ... стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд ухваляє додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність не є обов'язковою. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, в якому встановити, що аліменти на дітей присуджуються від дня предявлення позову, тобто з 27 листопада 2015 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

25 грудня 2015 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 07.10.2015 [PERSON] звернувся в суд із заявою про винесення додаткового рішення, в якій зазначив, що суд виносячи рішеннння про стягнення аліментів в резолютивній частині не вказав, що аліменти необхідно стягувати в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення , може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. У судове засідання сторони не з'явилися, їх присутність не є обов'язковою. За таких обставин суд вважає, можливим провести розгляд питання про ухвалення додаткового рішення у відсутності сторін. Вивчивши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про те, що дійсно суд, виносячи рішеннння про стягнення аліментів в резолютивній частині не вказав, що аліменти необхідно стягувати в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України, який діяв нв момент винесення рішення, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за вийнятком випадків, передбачених статтею 184 цого Кодексу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

25 жовтня 1986 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу є неповнолітніх дітей не має. Позивач посилаючись те, що він з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору між сторонами немає. Позивач в ході судового засіданні свої позовні вимоги підтримав. Відповідачка до суду повторно не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони спільне проживання припинили, строк на примирення позивачка брати не бажає, фактично сім'я розпалася у грудня 2010 року. З пояснень сторін позов про розподіл майна до суду не надавали. Майнового спору між сторонами не має, з урахуванням того, що сторони спільно не проживають тривалий час суд, вважає не доцільним надання строку для примирення. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно, зберегти її неможливо. Майнового спору між сторонами не має. При подані позову позивач сплатив судовій збір, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований, позивач питання про розподіл судових витрат не поставив, а тому відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

25 жовтня 1997 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, серія [NUMBER] видане Старомерчицькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 17. В сім'ї сторін народилася дитина, син [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Спільне життя між сторонами не склалося, в даний час вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, сім'я існує формально. Позивачка ставить питання про розірвання шлюбу, вона вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити подружні стосунки вони не бажають, у них різні погляди на життя, на сімейні відносини. В судовому засідання позивачка була відсутньою, але від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити позов у повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про слухання справи без його участі, позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи видно, що 25 жовтня 1997 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, серія [NUMBER] видане Старомерчицькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 17. В сім'ї сторін народилася дитина, син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого Старомерчицькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 08. Спільне життя між сторонами не склалося, в даний час вони проживають окремо, з 2002 року не підтримують подружніх стосунків, сім'я існує формально. При таких обставинах, суд вважає, що сім'ю зберегти не можливо, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно і відновити їх подружні стосунки немає можливості, сторони миритися не бажають. Згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення до суду про розірвання шлюбу, та інші обставини із життя подружжя. Суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Питання про розподіл майна сторони не порушують.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

25 жовтня 2006 року між ПАТ \~«УкрСиббанк» м. Харків та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 12100 швейцарських франків \~зі сплатою 8,99 % на рік, з кінцевим терміном повернення боргу до 24 жовтня 2013 року. 31 травня 2011 року між ПАТ \~«УкрСиббанк» м. Харків та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 згідно якої банк надав [PERSON] 39375 грн. 77 коп. траншу в межах ліміту кредитної лінії зі сплатою з 31 травня 2011 року 10,99 % на рік, з 31 травня 2012 року 14,99 % на рік, з кінцевим терміном погашення боргу до 24 жовтня 2013 року. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з неї \~36698 грн. 25 коп. Відповідачка позов визнала, про що вказала в заяві. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON], а вона 25 жовтня 2006 року отримала 12100 швейцарських франків \~зі сплатою 8,99 % на рік та 31 травня 2011 року - 39375 грн. 77 коп. зі сплатою з 31 травня 2011 року 10,99 % на рік, з 31 травня 2012 року 14,99 % на рік. Відповідно до кредитного договору відповідачка повинна була здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно. В порушення цього відповідачка не сплачувала своєчасно кредит та відсотки і станом на 28 січня 2014 року допустила заборгованість 36698 грн. 25 коп.(26473 грн. 02 коп., - кредитна заборгованість, 6965 грн. 01 коп. заборгованість за процентами, 423 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~82 коп. пеня за прострочення сплати процентів, 2836 грн. 40 коп. пеня за прострочення сплати кредиту). Згідно ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. Оскільки відповідачка не виконала взяті по договору на себе зобовязання, ця заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому. З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 366 грн. 98 коп. На підставі ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

25 жовтня 2008 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народились діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Позивачка посилаючись на те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору та спору про виховання дітей між сторонами не має. Позивачка та її представник наполягають на позовних вимогах. Відповідач з позовом не погоджується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позову та матеріалів справи видно, що з травня 2018 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову який надійшов до суду спору про розподіл майна та виховання дітей не має. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім?я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. З матеріалів справи вбачається, що діти донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] проживають разом з позивачкою, а тому суд вважає необхідним залишити неповнолітніх дітей на виховання позивачки [PERSON] Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивачка не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

25 жовтня 2012 року між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/ZВ5РRJ/3/001, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення грошові кошти в сумі 22 000 грн. зі сплатою 39,99 % річних на 36 місяців. В серпні 2014 року ПАТ «Фідобанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 30 991 грн. 65 коп. посилаючись на те, що останній не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів. В судове засідання представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності та позовні вимоги підтримує. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 25 жовтня 2012 року між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/ZВ5РRJ/3/001, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення грошові кошти в сумі 22 000 грн. зі сплатою 39,99 % річних на 36 місяців. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання відповідно до договору, внаслідок чого станом на 21 липня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 30 991 грн. 65 коп., з яких 9 231 грн. 81 коп. - тіло кредиту, 12 768 грн. 19 коп. - заборгованість по кредиту поточна, 8 991 грн. 65 коп. - заборгованість по відсотках. Ці обставини підтверджуються: договором № 014/ZВ5РRJ/3/001 від 25 жовтня 2012 року; розрахунком заборгованості по кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов'язань щодо повернення чергової частини кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. З урахуванням наявності заборгованості по кредиту відповідача перед банком, суд рахує, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

25 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 2700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 жовтня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 30698,81 грн., заборгованність за кредитом 2577,86 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 23082,91 грн, заборгованість за пенею та комісією 3100,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1438,04 грн., всього загальна сума забогованості склала 30698,81 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 жотвня 2012 року в розмірі 30698,81 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи сповіщена, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 25 жовтня 2012 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 2700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 жовтня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 30698,81 грн., заборгованність за кредитом 2577,86 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 23082,91 грн, заборгованість за пенею та комісією 3100,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1438,04 грн., всього загальна сума забогованості склала 30698,81 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

25 жовтня 2012 року Тарутинським районним судом Одеської області було винесено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Серпневської селищної ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності, яким вимоги позивача були задоволені частково, зокрема визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, загальною площею - 2.00 га., вартістю 30052,39 грн., наданої для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку загальною площею 0,093 га. вартістю 240,03 грн., наданої для ведення особистого підсобного господарства та земельну ділянку загальною площею 0.15 га. вартістю 58512,00 грн. наданої для обслуговування жилого будинку і господарських будівель /присадибна ділянка/, розташованих на території Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області. 12 лютого 2018 року до Тарутинського районного суду Одеської області звернулась [PERSON] з заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення по даній справі, так як у резолютивній частині рішення суду не було зазначено правовстановлюючі документи на підставі яких спадкодавцю належало спадкове майно, а саме : номер та серія Державного акту, ким та коли він був виданий та зареєстрований. Вказане рішення набуло чинності. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Дослідивши матеріали справи, рішення суду, суд вважає, що 25 жовтня 2012 року ухваливши судове рішення по суті позовних вимог [PERSON], судом не було вирішено питання стосовно частини позовних вимог, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, а тому є всі підстави для ухвалення додакового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved