Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

26 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі виконавчого листа № 2-5970 від 26.08.2009 про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, відкрито виконавче провадження. Однак, відповідач аліменти не сплачує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Добровільно сплатити борг [PERSON] відмовляється. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] неустойку за прострочення по сплаті аліментів з 01.11.2016 по 30.11.2019 в сумі 10032,00 грн. Ухвалою від 27.01.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась. Про розгляд справи повідомлена. У позовній заяві [PERSON] просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Пояснив, що він дійсно має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини. Однак наданий позивачем розрахунок заборгованості по аліментам не в повній мірі відповідає дійсним обставинам. На його звернення до відділу ДВС було надано оновлений розрахунок заборгованості, який він просить врахувати судом при розгляді справи. Також відповідач вказав, що перераховував кошти (аліменти) на банківський рахунок позивача через АТ «Альфа-Банк», однак з виписки по його рахунку не можливо встановити, що кошти відправлялись саме позивачу [PERSON] . Звертає увагу суду на те, що він не працює, а тому не має змоги сплачувати аліменти. Вважає, що позов підлягає задоволенню в частині 5000 грн. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, з розрахунку заборгованості головного державного виконавця Волочиського РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області П`ятницького О.О. зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-5970 від 26.08.2009 вбачається, що починаючи з 27 липня 2009 року і станом на 01 грудня 2019 року [PERSON] сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] нерегулярно, заборгованість відповідача по аліментах станом на 01.12.2019 становить 60538,35 грн. (а.с. 3-5). Відповідно до наданого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за період з 01.11.2016 по 01.12.2019 загальна сума неустойки становить 10032,00 грн. З долученого відповідачем до справи розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-5970 від 26.08.2009 вбачається, що починаючи з 27 липня 2009 року і станом на 01 грудня 2019 року заборгованість відповідача по аліментах становить 56196,36 грн. Вказаний розрахунок проведено головним державним виконавцем Волочиського РВ ДВС ЦЗМУМ (м. Хмельницький) у Хмельницькій області П`ятницьким О.О. 17.02.2020 (а.с. 23-26). Суд вважає, що приймаючи рішення по даній справі розрахунок пені за прострочення сплати аліментів має проводитись із врахуванням відомостей, наведених в останньому за часом виготовлення розрахунку заборгованості по аліментам відповідача, адже він містить уточнені дані (а.с. 23-26). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з положеннями статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір неустойки (пені) за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується неустойка (пеня) за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Таких правових висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного, суд дослідивши та оцінивши наявні в справі докази прийшов до висновку, що у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки - [PERSON] , а тому є правові підстави для застосування до нього відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2016 по 01.12.2019 (в межах заявлених позовних вимог). Суд вважає, що розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів має проводитись із врахуванням відомостей, які містяться в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] від 17.02.2020 (а.с. 23-26). Проте, з наведеним позивачем розрахунком пені в сумі 10032,00 грн. суд не може погодитись в повному обсязі, оскільки такий проведений на підставі відомостей, що містяться в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 02.12.2019, який в подальшому було уточнено державним виконавцем. Вказане зумовлює необхідність в проведенні судом самостійного розрахунку пені за вересень-листопад 2018 року та за липень 2019 року, адже саме в ці місяці державним виконавцем було змінено показники розміру заборгованості [PERSON] станом на 30 число поточного місяця (відомості вказані в колонці № 6 розрахунку заборгованості від 17.02.2020). Відтак, розмір пені за вересень 2018 року становить 21,573 грн (30х71,91х1%); розмір пені за жовтень 2018 року становить 50,74 грн (31х163,68х1%); розмір пені за листопад 2018 року становить 5,7 грн (30х19х1%); розмір пені за листопад 2019 року становить 18,29 грн (31х59х1%). Всього за період з 01 листопада 2016 року по 01 грудня 2019 року розмір неустойки становить 8956,30 грн. Саме така сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial