Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

24 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання спільної неповнолітньої дитини- доньки [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2015 року. З 17 жовтня 2016 року сторони припинили подружні стосунки, з вказаного часу проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивача. При цьому, відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, тому позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце його проведення повідомлена належним чином (а.с.20),у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, просила задовольнити її позов. Разом з тим, позивач справу прохала розглянути без її участіта не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином (а.с.22), причини своєї неявки судові не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.224 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача, викладену в письмовій заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва\~ про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 квітня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Розівського районного управління юстиції у Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис №06 (а.с.2). Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.3). З письмових пояснень позивача та з матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, у звязку з чим з 17 жовтня 2016 року сторони припинили подружні стосунки та проживають окремо, з вказаного часу неповнолітня дитина знаходяться на утриманні позивача. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання спільної неповнолітньої дитини, хоча зобовязаний та має можливість надавати таку допомогу, оскільки працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Прогрес» та отримує заробітну плату. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Разом з тим, відомостей про наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дружини, дітей на утриманні не має (а.с.1,4,). Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надав. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, що дає підстави суду для стягнення з відповідача [PERSON] коштів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про доведеність тих обставин, на які посилається позивач [PERSON] як на підставу своїх вимог до відповідача [PERSON], тому позов підлягає задоволенню. Оскільки позов задоволено, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved