Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

26.03.2019 року представник позивача - адвокат Остапенко С.Ю. в рамках розгляду кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України відносно [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 17034,86 грн. В обґрунтування позову зазначала, що 28.12.2017 року о 18-40 год. відповідач, рухаючись на автомобілі ВАЗ-21102, реєстраційний номер [NUMBER] , по проспекту Перемоги в м. Лозова Харківської області та вулиці Кутузова біля магазину «Вікторія» здійснив на неї наїзд. В результаті вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (внаслідок дорожньо-транспортної пригоди) вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Внаслідок наїзду були зіпсовані її речі та взуття, загальну вартість яких вона оцінює у розмірі 7200 грн. Також внаслідок ДТП був пошкоджений її мобільний телефон «U20 32GB WHITE MEIZU», який відновленню не підлягав та був придбаний нею за 5246 грн. з урахуванням захисного скла, чохла, налаштування, у зв`язку з чим нею придбано новий мобільний телефон «XIAOMI MI A1» вартістю 7546 грн. з урахуванням захисного скла, чохла, налаштування. Крім того, нею на лікування та проїзд до лікувального закладу було витрачено 32042,86 грн. Всього їй завдано матеріальну шкоду у загальному розмірі 52034,86 грн., яка відповідачем у добровільному порядку відшкодована частково в розмірі 35000 грн. Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.12.2019 року визнано [PERSON] винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та піддано покаранню у виді штрафу в розмірі 8500 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. Цивільний позов потерпілої [PERSON] задоволено частково, стягнено з обвинуваченого на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 17034,86 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50000 грн. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25.06.2020 року вирок від 04.12.2019 року скасовано в частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди та призначено в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без змін. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.07.2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, прийнято до розгляду. Позивач та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, представник позивача надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги не визнав в зв`язку з їх безпідставністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.12.2019 року, який набрав законної сили 25.06.2020 року, визнано [PERSON] винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та піддано покаранню у виді штрафу в розмірі 8500 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. Вироком встановлено, а отже не підлягає доказуванню, що 28.12.2017 року о 18-40 год. [PERSON] , рухаючись на автомобілі ВАЗ-21102, реєстраційний номер [NUMBER] по проспекту Перемоги в м. Лозова Харківської області, в порушення вимог п. 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України не врахував дорожню обстановку, у зв`язку з чим не вибрав безпечної швидкості руху, допустивши її перевищення, не впорався з керуванням та допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка переходила проїзду частину, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому кісток правої гомілки, гострої закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 8-9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч. 4,6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює. Матеріалами справи підтверджено, що в результаті вчинення відповідачем кримінального правопорушення, позивачу було заподіяно матеріальну шкоду, яка складається з витрат на придбання титанового стержню та болтів для великоберцової кістки в розмірі 11400 грн., лікарських препаратів у розмірі 17042,86 грн. (1548,88+8087,33+7406,65), транспортних витрат у зв`язку з проїздом до лікарні та у зворотному напрямку у розмірі 3600 грн., тобто позивач понесла матеріальні витрати на загальну суму 32042,86 грн. Відповідачем до подання позову добровільно відшкодовано позивачу матеріальні збитки у розмірі 35000 грн. Щодо вартості пошкоджених в результаті ДТП одягу, взуття та мобільного телефону, які позивач оцінює в сумі 19992 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст. 12,13 ЦПК України, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, що одяг, взуття та мобільний телефон були пошкоджені в результаті ДТП, як не надано доказів їх вартості, доказів того, чи знищено це майно, чи відремонтовано і чи взагалі ці речі придатні до використання. Крім того, позивачем у суму матеріальних збитків включено вартість двох мобільних телефонів. Таким чином суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , як безпосередньо винна особа у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 28 грудня 2017 року, зобов`язаний відшкодувати позивачу [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок ушкодження її здоров`я, спричинену вказаною дорожньо-транспортною пригодою, у загальному розмірі 32042,86 грн. Однак, з урахуванням відшкодування відповідачем у добровільному порядку до подання позову матеріальної шкоди позивачу у розмірі 35000 грн., що підтверджено належними та допустимими доказами та не заперечувалось позивачем та її представником, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 17034,86 грн. не підлягають задоволенню. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Outcome: dismissed