Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

26 листопада 2013 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-3). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20 травня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №1/42/Р3GK/07-07-11/0236 , відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у сумі 9 441,91 грн. строком до 19 травня 2015 року зі сплатою відсотків за користування в розмірі 23% річних. Позивач свої зобов'язання по кредитному договору виконав в повному обсязі, кредит надав, однак відповідачка свої зобов'язання не виконала, допустила прострочення виконання кредитних зобов'язань, внаслідок чого за нею, станом на 23 жовтня 2013 року утворилась заборгованість у сумі 14 549,31 грн., з якої: - сума несплачених відсотків за користування кредитом - 753,96 грн.; - сума неповернутого кредиту - 8 885,55 грн.; - сума неповернутої комісії - 188,84 грн.; - штраф - 4 720,96 грн. Оскільки відповідачка добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутись до суду та просив суд стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості у розмірі 14 549,31 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання позивач, в особі свого представника, не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без участі його законного представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с.25). Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Про день, час і місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. Причини своєї неявки в судове засідання не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилала. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 20 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №1/42/Р3GK/07-07-11/0236, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти в сумі 9 441,91 грн. строком користування до 19 травня 2015 року зі сплатою відсотків за користування в розмірі 25% річних, з врахуванням офіційного індексу інфляції за відповідний період, над прогнозованим індексом інфляції (а.с.6-8). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у відповідності до умов договору. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідачка свої зобов'язання не виконала, допустила прострочення повернення кредитних коштів, внаслідок чого за нею, станом на 23 жовтня 2013 року утворилась заборгованість в сумі 14 549,31 грн., з якої: - сума несплачених відсотків за користування кредитом - 753,96 грн.; - сума неповернутого кредиту - 8 885,55 грн.; - сума неповернутої комісії - 188,84 грн.; - штраф - 4 720,96 грн. (а.с.17-18). За п. 5.1, 5.2 кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами банк має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. У випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 50% від суми виданого кредиту. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 1/42/Р3GK/07-07-11/0236 від 20 травня 2013 року в розмірі 14 549,31 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачено судовий збір, і його вимоги задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved