Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

24 листопада 2020 р. [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить: 1) визнати неправомірними дії Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (далі НТУ «ХПІ») щодо зменшення тарифного розряду заробітної плати професора до 16 тарифного розряду (асистента); 2) зобов`язати НТУ «ХПІ» вчинити дії щодо перерахунку та виплати (з урахуванням фактично проведених виплат) з дня переведення на посадовий оклад асистента (01.12.2016) їй, [PERSON] , заробітній плати згідно тарифного розряду 19 (доцента) враховуючи відповідний оклад за посадою, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), що проведено за ці роки; 3) стягнути з НТУ «ХПІ» на її користь компенсацію нанесеної за 4 роки моральної шкоди на суму 50000 грн. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона працює на посаді професора кафедри інформатики та інтелектуальної власності НТУ «ХПІ», має ступінь доктора наук із соціальних комунікацій та звання старшого наукового співробітника, науковий стаж роботи 42 роки, з них 17 років - педагогічного стажу. В НТУ «ХПІ» працювала з 2006 року за сумісництвом на посаді доцента кафедри інформатики та інтелектуальної власності. У зв`язку з присудженням наукового ступеня доктора наук із соціальних комунікацій з 01.09.2013 р. по 31.05.2017 р. працювала за сумісництвом на посаді професора кафедри інформатики та інтелектуальної власності. 3 01.06.2017 р. перейшла на постійну роботу в університет за строковим трудовим договором терміном до 31.05.2022 р. на посаду доцента кафедри інформатики та інтелектуальної власності на повний робочий день, а з 01.09.2017 р. перейшла на посаду професора кафедри, як обрану за конкурсом. Оскільки за пільговий період до 2 років під час її перебування на посаді професора (2013-2017 рр. за сумісництвом) вона не отримала звання професора, то відділ кадрів НТУ «ХПІ» призначив їй посадовий оклад асистента (тарифний розрад 16), тобто знизив тарифний розряд з 19 (доцент) до 16 (асистент) без її згоди. Своє рішення Відповідач мотивував, посилаючись на п. 6.2. Наказу МОН №90 від 2.04.1993 р.: «... якщо після закінчення двох років перебування на посаді професора чи доцента вчене звання не присвоєне, цим особам встановлюється оклад асистента (викладача) з урахуванням наявності наукового ступеня, а при переході на ці посади з посад доцента, старшого викладача - оклад доцента, старшого викладача». При цьому Відповідач акцентує свою увагу тільки на початку фрази стосовно асистента та ігнорує кінець фрази - при переході на ці посади з посади доцента - оклад доцента». Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.12.2020 р. вищезазначений позов [PERSON] був прийняти судом до розгляду та відкрите загальне позовне провадження. 03.02.2021 р. НТУ «ХПІ» був поданий відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому відповідач проти заявлених позовних вимог заперечує з тих підстав, що умови оплати праці науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів ІІІ - IV рівнів акредитації врегульовані наказом Міністерства освіти і науки України від 16.09.2005 року № 557 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ», а також наказом Міністерства освіти України від 02.04.93 року № 90 «Про затвердження Інструкції про оплату праці та розміри ставок заробітної плати професорсько-викладацького складу вищих навчальних закладів», що застосовується в частині, яка не суперечить умовам оплати праці, визначеним наказом МОН України № 557. У п. 6.2 Інструкції про оплату праці та розміри ставок заробітної плати професорсько-викладацького складу вищих навчальних закладів, затвердженої наказом Міносвіти від 02.04.93 року № 90, зазначено, що оклади професорів і доцентів встановлюються особам, які мають вчені звання відповідно професора або доцента (старшого наукового співробітника). Особам із числа професорсько-викладацького складу, обраним за конкурсом або призначеним на посади професорів чи доцентів, які не мають відповідного вченого звання, один раз строком до 2 років від часу першого обрання чи призначення, починаючи з 29.03.91 оклади встановлюються в таких розмірах: професорам - на 10 відсотків нижче від посадового окладу професора, доктора наук; доцентам - на 10 відсотків нижче від посадового окладу доцента, кандидата наук. Цей порядок поширюється на осіб із числа професорсько-викладацького складу, призначених у встановленому порядку на посади професорів чи доцентів незалежно від давності наукового ступеня, а також на сумісників. Якщо після закінчення двох років перебування на посаді професора чи доцента вчене звання не присвоєне, цим особам встановлюється оклад асистента (викладача) з урахуванням наявності наукового ступеня, а при переході на ці посади з посад доцента, старшого викладача - оклад доцента, старшого викладача. У додатку 2 до наказу МОН «Про впорядкування умов оплати праці та ствердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та актових установ» від 26.09.2005 року № 557 передбачено, що науково-педагогічним працівникам, які обрані чи призначені на посаду професора, не маючи відповідного вченого звання, один раз строком до двох років від часу першого обрання чи визначення встановлюється 20-й тарифний розряд. Тобто, установлення розміру посадового окладу обраному чи призначеному на посаду професора працівникові (без\~вченого звання\~професора)\~на рівні\~20-го\~тарифного розряду обмежується терміном до двох років. Згода науково-педагогічного\~працівника на\~таке зниження\~посадового окладу\~не потрібна, оскільки\~обираючись на\~посаду професора\~без однойменного\~звання,\~працівник обізнаний\~про такі\~умови праці.\~Термін два\~роки надається\~в таких\~випадках науково-педагогічним\~працівникам з\~тим,\~щоб вони\~виконали всі\~передбачені законодавством вимоги, необхідні для присвоєння відповідного вченого звання. Період до 01.02.2016 р. знаходиться поза межами позовних вимог. В період\~роботи з\~01.02.2016\~по 30.06.2016\~р.\~позивачу встановлено оклад на рівні 16 тарифного розряду (асистента) як особі, яка перебуваючи на посаді професора, вибрала два роки перебування на посаді із окладом професора та не здобула вчене звання професора. При цьому на посаду професора була призначена, перебуваючи на посаді зав. відділом ДУ Інститут медичної радіології АМН. В період з 01.07.2016 по 31.08.2016 позивач не перебувала у трудових відносинах з НТУ «ХПІ». В період роботи з 01.09.2016 по 31.05.2017 позивачу встановлено оклад на рівні 16 тарифного розряду (асистента) як особі, яка перебуваючи на посаді професора, вибрала два роки перебування на посаді із окладом професора та не здобула вчене звання професора. При цьому на посаду професора була призначена , перебуваючи на посаді зав. відділом ДУ Інститут медичної радіології АМН. В період роботи з 01.06.2017 по 31.08.2017 позивач перебувала на посаді доцента і отримувала оклад доцента на рівні 19 тарифного розряду із урахуванням наявного вченого звання старшого наукового співробітника. 01.09.2017 при черговому призначенні на посаду професора позивачу було встановлено оклад, що відповідає 16 тарифному розряду, оскільки право отримувати оклад професора особа вже вибрала у попередніх періодах, а на відповідну посаду (професора) вперше призначалася, займаючи посаду завідувача відділом ДУ Інститут медичної радіології. Крім того, у відзиві представник відповідача зазначає, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди не може бути задоволена, так як взагалі не вмотивована позивачем. 22.02.2021 р. позивачем до суду подана відповідь на відзив, в якій [PERSON] наполягає на законності та обґрунтованості своїх позовних вимог та вказує, що Відповідач так і не надав відповіді щодо правових підстав на зниження тарифного розряду від 20 (професор) до 16 (асистент), а чому не 19 (доцент) або 17 (ст. викладач). Також зазначає, що моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, престижу, що підтверджує той факт, що її як професіонального працівника, що має понад 40 років наукового стажу і понад 15 років педагогічного стажу, захистив кандидатську та докторську дисертації, має понад 250 наукових публікацій знизили до рівня асистента начальної викладацької посади, яку дають тим, хто немає стажу і тальки починає свою кар`єру. Внаслідок відмови НТУ «ХПІ» у мирному вирішенні питання спору та його тривалістю протягом 3,5 років, вона змушена доводити та захищати свої права та законні інтереси у суді. То ж обставини, що склалися внаслідок протиправних дій Відповідача, завдають їй значних моральних страждань та нервових потрясінь, порушився її повсякденний устрій життя, вона втратила спокій (присутній тривожний сон, щоденне підвищення кров`яного тиску та ін.). Під час підготовчого провадження, згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 27.04.2021 р. позовна заява [PERSON] була залишена без руху, у зв`язку із неповною сплатою судового збору. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2021 р. закрито підготовче провадження, а цивільна справа призначена до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони з`явились і кожен з учасників справи підтримав свої вимоги та заперечення з тих підстав, що викладені ними у раніше поданих процесуальних документах. Згідно зі ст.\~2\~ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Умови оплати праці науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів ІІІ - IV рівнів акредитації врегульовані наказом Міністерства освіти і науки України від 16.09.2005 року № 557 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ», а також наказом Міністерства освіти України від 02.04.93 року № 90 «Про затвердження Інструкції про оплату праці та розміри ставок заробітної плати професорсько-викладацького складу вищих навчальних закладів», що застосовується в частині, яка не суперечить умовам оплати праці, визначеним наказом МОН України № 557. Відповідно до додатку 2 до наказу Міністерства освіти і науки України від 26.09.2005 р. № 557 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» науково-педагогічним працівникам, які обрані чи призначені на посаду професора, не маючи відповідного вченого звання, один раз строком до двох років від часу першого обрання чи призначення встановлюється 20 тарифний розряд. Відповідно до п. 6.2. Інструкції про оплату праці та розміри ставок заробітної плати професорсько- викладацького складу вищих навчальних закладів, затвердженої наказом Міністерства освіти України від 02.04.93 р. № 90, якщо після закінчення двох років перебування на посаді професора вчене звання не присвоєно, такій особі встановлюється оклад асистента (викладача) з урахуванням наявності наукового ступеня, а при переході на цю посаду з посад доцента, старшого викладача оклад доцента, старшого викладача. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] має ступінь доктора наук із соціальних комунікацій та звання старшого наукового співробітника, науковий стаж роботи 42 роки, з них 17 років - педагогічного стажу. В НТУ «ХНІ» працювала з 2006 року за сумісництвом на посаді доцента кафедри інформатики та інтелектуальної власності. У зв`язку з присудженням наукового ступеня доктора наук із соціальних комунікацій з 01.09.2013 р. по 31.05.2017 р. працювала в НТУ «ХПІ» за сумісництвом на посаді професора кафедри інформатики та інтелектуальної власності. 3 01.06.2017 р. перейшла на постійну роботу в університет за строковим трудовим договором терміном до 31.05.2022 р. на посаду доцента кафедри інформатики та інтелектуальної власності на повний робочий день, а з 01.09.2017 р. перейшла на посаду професора кафедри, як обрану за конкурсом. Оскільки за пільговий період до 2 років під час перебування [PERSON] на посаді професора (2013-2017 рр. за сумісництвом) вона не отримала звання професора, то позивачу має бути встановлений тарифний розряд відповідно до посади, з якої вона перейшла на посаду професора, а саме посади доцента (19 тарифний розряд). Однак, в порушення цих вимог, Відповідачем було визначено [PERSON] 16-й тарифний розряд, що відповідає посаді асистента. Визначення саме 16-го тарифного розряду відповідач мотивує тим, що [PERSON] з 01.09.2017 р. при черговому призначенні на посаду професора встановлено оклад, що відповідає 16 тарифному розряду, оскільки право отримувати оклад професора особа вже вибрала у попередніх періодах, а на відповідну посаду (професора) вперше призначалася за сумісництвом ще 01.09.2013, займаючи посаду завідувача відділом ДУ Інститут медичної радіології. Однак, суд слід зазначити, що жоден нормативний акт, на який посилається Відповідач, не містить прямої заборони у разі повторного призначення на посаду професора, визначити тарифний розряд відповідно до посади, яку раніше обіймала особа, а у випадку [PERSON] посада доцента. Навпаки, як зазначалось вище, Інструкцією № 90 передбачено, що при переході на посаду професора з посад доцента, старшого викладача особі повинен бути встановлений оклад доцента, старшого викладача Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в цій частині законними та обґрунтованими, у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню в межах строку позовної давності, а саме з 01.09.2017. Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача компенсації завданої моральної шкоди, суд виходить з наступного. Частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної постави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Зазначаючи про завдану їй моральну шкоду, позивач вказує, що вона полягає у приниженні її честі та гідності, але жодних доказів цьому, а також розрахунок заподіяної шкоди, Позивач в судовому засіданні не надала, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial