Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

25 лютого 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що 29 вересня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від подружнього життя вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач проживає окремо, матеріально доньку не забезпечує, дитина знаходиться на повному утриманні матері. Відповідач є працездатним, пенсійного віку не досяг, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх дитини. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачка звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши письмову заяву про те, що позов підтримує, просила розглянути справу без її участі, проти винесення заочного рішення суду не заперечує (а. с. 13 ). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи ( а. с. 14 ). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України та роз'яснень, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька. На підставі ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2009 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції Сумської області в Книзі реєстрації шлюбів 29 вересня 2009 року зроблено відповідний запис за № 110, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 3). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Зі змісту довідки, виданої виконавчим комітетом Білопільської міської ради Сумської області від 25 лютого 2015 року вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] та проживає разом з донькою [PERSON], 2010 р. н., чоловік [PERSON] з сім'єю на даний час не проживає (а. с. 6). У відповідності до довідки про доходи, виданої ТОВ «Моноліт-С» від 23 лютого 2015 року [PERSON] працює у даному товаристві з 01 листопада 2012 року на посаді оператора БРВ і має стабільний дохід у розмірі 1 820 грн. на місяць (а. с. 5). При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне положення дитини та її матері, а також відповідача, який є працездатним і зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов'язки батьків і дітей випливає, що відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved