Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

25 січня 2016 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з вищевказаним позовом. Ухвалою вказаного суду від 12 лютого 2016 року цивільна справа була передана за підсудністю на розгляд до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська. В позові, який позивачем був неодноразово уточнений до початку розгляду справи по суті (а.с.48, 57), позивач посилався на слідуючи обставини. Позивач користувався послугами відповідача- прямував у поїзді за маршрутом № 42 сполученням «Трускавець-Дніпропетровськ» 23 липня 2015 року 24 липня 2015 року у вагоні № 6. Під час руху, приблизно з 15 години, стала значно підвищуватись температура повітря, але зясувалось, що система кондиціювання у вагоні вийшла з ладу. На його претензії працівники поїзду, в тому числі начальник поїзду, відмовились від усунення поламки та надання належних послуг. Про вказане позивач написав у «Книгу скарг та пропозицій». Після цього у вагон прийшов електромеханік поїзду, повідомив, що внаслідок виходу з ладу фільтрів системи кондиціювання вона не може працювати за умови високої температури зовнішнього повітря. Він, як і начальник поїзду, відмовився від складання акту стосовно технічного стану вагону № 6, посилаючись на відсутність у них таких повноважень. Позивач вимушений був складати відповідний акт самостійно, без працівників поїзду. Також вимушений був разом з іншими пасажирами покинути купе, знаходитись в коридорі, де були відкриті вікна, що сприяло деякому зменшенню температури повітря. З урахуванням уточнень, позивач просив суд винести рішення про: -стягнення з відповідача на його користь повної вартості проїзду- 266 грн. 19 коп., -стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди за затрачений час для зясування обставин і виконання роботи, яку повинна була виконана посадова особа відповідача (він затратив 7 годин з моменту початку вирішення проблеми до складання акту), а це, за його підрахунками складає 9943 грн. 50 коп., -стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди за створення стресової ситуації і неможливості перебувати у спокої під час подорожі- 9943 грн. 50 коп. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказуючи, що позивач не надав належних доказів позову, при цьому зауважено на те, що у вагоні, в якому прямував позивач, навіть відсутня система кондиціювання, тому звернення позивача з вказаним позовом є безпідставним. Суд, заслухав сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, визнав, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивач [PERSON] користувався послугами відповідача- поїздом за маршрутом № 42 сполученням «Трускавець-Дніпропетровськ» 23 липня 2015 року- 24 липня 2015 року у вагоні № 6 він прямував з сім'єю зі станції «Трускавець» до станції «Дніпропетровськ Головний». Вказане підтверджено проїздним документом ЄЖ № 241616 (а.с.6). В даному випадку між сторонами мали місце зобовязання перевезення, які регулюються відповідними нормами законодавства: ст.ст. 908, 910, 927, 928 ЦК України. Частиною 1 ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а ч. 2 вказаної статті вказує, що ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.2 ст. 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі., доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В наданому позивачем акті (а.с.9), вказано, що пасажири поїзда №42 (вагон № 6, тип купейний) сполученням «Трускавець- Дніпропетровськ», який прямував за маршрутом № 42 (серія вагона 046 № 11620) склали акт між станціями «Біла Церква» та «Миронівка» 23 липня 2015 року. В акті відображено, що тмпературний режим у вагоні протягом з 15.00 до 20.00 був порушений. Температура в коридорі вагона складала 36?С відповідно до показників термометра, температура у купе була значно вищою, у звязку з чим пасажири вимушені були знаходитись в коридорі. Скарга була зафіксована в журналі начальника поїзда [PERSON], але ніяких дій щодо вирішення проблеми ним здійснено не було, він та інші службові особи відмовились прийняти участь у складанні та підписанні акту. Акт підписали позивач, його мати [PERSON], дружина [PERSON], пасажири [PERSON], [PERSON], які були допитані в судовому засіданні в якості свідків. Суд звертає увагу на те, що в акті не вказано, що у вагоні вийшов з ладу кондиціонер, в той час як позивач в позові і судовому засіданні наполягав на тому, що причиною перевищення температури у вагині була поломка кондиціонера. Як видно з акту комісії Дніпропетровського пасажирського вагонного депо від 12 травня 2016 року (а.с.67) вказаний позивачем вагон № 11620 дійсно прямував 23 липня 2015 року в поїзді № 42 сполученням «Трускавець- Дніпропетровськ» 6-м порядковим. Вказаний вагон системою кондиціювання повітря не обладнаний, знаходиться в технічно справному стані, види планових видів ремонту не прострочені, а саме: вагон 046 11620 рік побудови 1985, капітальний ремонт-2 29.10.2004р., капітальний ремонт-1 17.12.2015р., депо-ремонт 10.02.2015р. Стороною відповідача суду надано належним чином завірену копію технічного паспорту пасажирського вагону експлуатаційний № 046 11620, з якого видно, що системи кондиціювання повітря у вагоні немає. В паспорті також підтверджені вищевказані дати проведених ремонтів, відомості обстежень. Таким чином, наданими документами спростовуються посилання позивача на поламку кондиціонера у вказаному вагоні під час прямування маршрутом № 42 23-24 липня 2015 року, оскільки у вказаному вагоні системи кондиціювання не має. З цієї ж причини не беруться до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які показали, що температурний режим у вагоні був повищений, і що електромеханік вказували, що причиною цього є поламка кондиціонера. Як видно з довідки директора Українського гідрометеорологічного центру [PERSON] від 26.10.2015р. (а.с.13) температура повітря у період часу з 12 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. 23 липня 2015 року в містах Тернопіль, Хмельницький, Жмеринка, Вінниця (станції, через які прямував поїзд за маршрутом № 42) перевищувала +32?С. Тобто, повищення температурного режиму у вагоні, в якому прямував позивач, було викликано погодними умовами на вказану дату. З відповіді департаменту пасажирських перевезень далекого сполучення Державної адміністрації залізничного транспорту України від 09.10.2015р. (а.с.15) видно, що департаментом було розглянуто запит позивача на отримання публічної інформації, щодо вимог температурного режиму у вагонах поїздів. Йому розяснено, що відповідно до Державних санітарних правил» ДСП 7.7.2-015-99 на шляху прямування температура повітря у вагонах усіх типів влітку повинна бути на рівні + 24?С., але тільки у вагонах, обладнаних системою кондиціювання повітря. Окрім того, не можна визнати достовірними дані, вказані позивачем щодо рівня температури у вагоні 23 липня 2015 року, оскільки вони отримані за допомогою невстановленого приладу (термометру), достовірність показників яких не підтверджена. Посилання позивача на те, що керівництвом Дніпропетровського пасажирського вагонного депо було підтверджено довідкою від 28.07.2015р.(а.с.58) , що причиною недотримання температурного режиму у вагоні 23 липня 2016 року було те, що вийшла з ладу система кондиціювання, не приймаються до уваги, оскільки вказаною довідкою підтверджено таку поламку в іншому поїзді (маршрут № 41, сполученням «Дніпропетровськ- Трускавець», вагон № 6/10566). Приймаються до уваги посилання сторони відповідача на те, що умовами договору перевезення та чинним законодавством України відшкодування шкоди в даному випадку не передбачено. Позивачу в задоволенні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі вартості білета на проїзд в потягу повинно відмовити, оскільки він повністю отримав послугу з перевезення потягом з Трускавця до Дніпропетровська і був доставлений до місця призначення. Не підлягають задоволенню з вищенаведених причин позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача матеріальної шкоди, яка виразилась в затраті особистого часу для зясування обставин і виконання роботи, яку повинна була робити посадова особа від ДП «Придніпровська залізниця», на яку він затратив 7 годин, за його розрахунками це складає 9943 грн. 50 коп. (з врахуванням, що відшкодування за кожну годину повинно відповідати середній вартості оплати його трудової години у серпні 2015 року). Вказані позовні вимоги не приймається до уваги, оскільки дії позивача ніяким чином не повязані з виконанням трудових обовязків тощо. Вимоги ці є безпідставними. Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні суд роз'яснював сторонам, і конкретно позивачу, вищевказане. Однак, до закінчення розгляду справи по суті позивач в судовому засіданні підтвердив, що його позов можливо розглянути по суті і прийняти рішення на підставі наданих матеріалів, іншого він не вимагав, клопотань щодо можливості проведення, призначення будь-яких інших процесуальних дій, експертиз тощо позивачем не надано. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed