Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

26.08.2014 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.04.1991 року, від шлюбу дітей подружжя не мають. Подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося, оскільки між ними виникли взаємонепорозуміння, через несумісність характерів постійно виникали сварки, подружжя втратили довіру та повагу один до одного. Шлюбні відносини припинені у 2004 році, позивач та відповідач мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, поновлення відносин між сторонами неможливе. Спору з приводу спільного майна позивач та відповідач не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 27.04.1991 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Донецької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 27.04.1991 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 321 від 27.04.1991 року). (а. с. 4) Від шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають. Позивач мешкає окремо від відповідача, шлюбні відносини між подружжям припинені у 2004 році, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сім'ї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved