Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

26.04.2016 року заявники звернулись до Київського районного суду м. Харкова з заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей, в якій просять розірвати шлюб укладений між ними 13.09.2002 р. у відділі РАГС Київського РУЮ м. Харкова. В обґрунтування заяви зазначили, що з 13.09.2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Оскільки ,за спільним, взаємно усвідомленим та погодженим рішенням вже тривалий час заявники не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, наміру поновлювати шлюбні стосунки не мають, останні звернулись до суду із зазначеною заявою. Заявниками досягнуто згоди щодо постійного проживання спільних дітей з матір'ю, у той же час , батько дітей має право приймати необмежену участь у вихованні дітей, спілкуванні та проведенні з ними спільного часу. За таких обставин, просили шлюб, укладений між ними - розірвати та визначити місце проживання дітей, як зазначено в укладеній між ними угоді- з матір'ю. В судове засідання заявники не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, надали до канцелярії суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.09.2002 року заявники уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі РАГС Київського РУЮ м. Харкова, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану зроблений відповідний актовий запис № 589. (а.с. 4) [INFO] у заявників народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції,відповідний актовий запис № 767 від 19.03.2003 року. (а.с. 7) 24.03.2014 року у заявників народилась донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, відповідний актовий запис № 288 від 08.04.2014 року. (а.с. 6) Зі змісту заяви вбачається, що заявники не ведуть спільне господарство, жодних майнових спорів між ними немає, на примирення не згодні. Крім того, 22.04.2016 року заявниками укладено договір про участь у вихованні дітей у зв'язку з розірванням шлюбу батьків, яким узгоджено місце проживання спільних дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], з матір'ю. Також зазначеним договором встановлені певні обов'язки щодо виховання та утримання дітей. (а.с. 5) Таким чином, спорів щодо порядку виховання та утримання дітей між заявниками не існує. Як вбачається із ч. 3 ст. 234 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом. За заявою заявників, після розірвання шлюбу суд залишає прізвище [PERSON] - «[PERSON]».

Outcome: approved