overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

24 січня 2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2011 року. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Причиною розпаду сім'ї вказувала несумісність характерів, постійні суперечки та сварки. Шлюбні відносини припинені з лютого 2016 року, спільне господарство не ведеться. Ухвалою судді від 26 лютого 2018 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом (а.с.21). 10 квітня 2018 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті (а.с.35). Позивач [PERSON] на виклик суду не з'явилася, до суду подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 41). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, а також через оголошення на офіційному сайті Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, яке було розміщене 27 березня 2018 року та 11 квітня 2018 року, що відповідає вимогам п. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.33, 37-40). Враховуючи згоду позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 7 серпня 2011 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 233 (а.с.4). Від цього шлюбу подружжя має малолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.5). На даний час сім'я фактично розпалася, шлюбні відносини припинені з лютого 2016 року, сторони проживають окремо, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки позивачем не заявлено клопотання про зміну прізвища, суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. В зв'язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

24 січня 2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2013 року, причиною розпаду сім`ї вказувала протилежні погляди на сімейне життя, втрату почуття любові, довіри та поваги. Шлюбні відносини припинені з 19 серпня 2017 року. Позивач [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві, також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав, проти їх задоволення не заперечував. Згідно із частинами 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 23 серпня 2013 року зареєстрували шлюб у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 333 (а.с.10). Від цього шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час сім`я фактично розпалася, сторони проживають за різними адресами, шлюбні відносини припинені з 19 серпня 2017 року. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки позивачем не заявлено клопотання про зміну прізвища, що передбачено ст.113 СК України, суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне немає. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, в зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягти 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

24 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 07 травня 2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області (актовий запис №43). У них народилось двоє дітей, які на цей час є малолітніми та проживають разом із нею. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, їх погляди на життя суттєво різняться, між ними відсутнє взаєморозуміння та подружні відносини фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть, а тому продовжувати шлюбні відносини вважає для себе неможливим і просить шлюб розірвати. Позивач до суду не з'явилася і подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 07 травня 2008 року між [PERSON] та Мазур (до шлюбу Озерова) [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим 07 травня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області (актовий запис №43). 19 квітня 2007 року у сторін народилася донька Ніна, а 05 грудня 2010 року - син [PERSON]. Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, заява про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, а розірвання шлюбу не призведе до порушення прав сторін та їхніх дітей, суд дійшов до висновку, що шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

24 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання. 26 лютого 2018 року ухвалою суду залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON]. [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи, причину неявки відповідач суду не повідомив. Третя особа [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення в матеріалах справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 12 березня 2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 8 січня 2000 року в м.Гадяч, її батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано 13 грудня 2006 року. Згідно довідки Сумського національного аграрного університету [PERSON] навчається в даному закладі на першому курсі, термін закінчення навчання - 30 червня 2021р. 22 листопада 2007 року рішенням Гадяцького районного суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дочок [PERSON], 06.05.07р.н. та [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 вересня 2007 року до повноліття. Суд встановив, що між сторонами існують сімейні правовідносини. Відповідно ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання до 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно п.2 та п.3 ч.1 ст. 182 цього ж кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, так як на утриманні відповідача знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей, на яких він сплачує аліменти, що істотно впливає на визначення розміру аліментів, тому з метою захисту прав відповідача заявлена у позові частка підлягає зменшенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач за даним позовом звільнена від сплати судових витрат, тому згідно\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує їх з відповідача на користь держави в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

24 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 19 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось внаслідок відсутності спільних інтересів, протилежних понять щодо розуміння сім'ї. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружні стосунки. Позивач вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї не можливе. Просить розірвати шлюб, прізвище після розірвання шлюбу змінювати не бажає. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] до проведення підготовчого судового засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до проведення підготовчого судового засідання подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] не змінювати, залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Згідно ч.1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при подачі позову до суду понесла судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., що підтверджується документально (а.с.1). З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України\~позивачу слід повернути з державного бюджету 352,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача на користь позивача 352,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

24 січня 2018 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якої вказав, що 19 листопада 2013 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 6000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредит з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 47062,16 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, з позовом погоджується. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 19 листопада 2013 року відповідач [PERSON], [INFO] ( код [NUMBER]) отримав кредит у сумі 6000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30.00 відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 26 грудня 2017 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом 4842.88 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 36702.03 грн.; - заборгованість за пенею та комісією 2800.00 грн. Штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -Штраф (фіксована частина) 500 грн.; -Штраф (процентна складова) 2217.25 грн. А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 47062,16 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1762 грн., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

24 січня 2018 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якої вказав, що 30 квітня 2014 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 11774.80 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, з позовом погоджується. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,\~встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 30 квітня 2014 року відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) отримала кредит у сумі 2000.00 гривень\~ у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 17 грудня 2017 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом 4962.89 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 2180.79 грн.; - нараховано пені 3594,22 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -штраф ( фіксована складова) 500 грн.; -штраф (процентна складова) 539, 90 грн. А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 11774.80 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1600 грн. , а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

24 січня 2018 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Сторони в судове засідання не з'явились, звернулись із заявами про слухання справи у їх відсутність, позивач також зазначає, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, відповідач - не заперечує проти задоволення позовних вимог. А тому у відповідності до положень ст.223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 14 липня 2007 року, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, про що зроблено актовий запис №662. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 2016 року. Так, згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи що позивач бажає розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити її інтересам, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про його розірвання.

Outcome: approved