Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

25 липня 2016 року помер батько позивача [PERSON]. До складу спадкового майна після його смерті\~ входить, зокрема, земельна ділянка № 84 загальною площею 1,3974 га, яка знаходиться на території Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON]. Крім неї, спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON], яка спадщини не прийняла і на неї не претендує. Позивач не може оформити\~ спадкові права\~ в нотаріальній конторі, оскільки відсутні (втрачені) правовстановлюючі документи на спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, у\~ позовній заяві просила\~ справу слухати у її відсутності (а.с. 4). Відповідач [PERSON] та представник відповідача Морозівської сільської ради\~ у\~ судове засідання не зявилися. Подали до суду заяви, у\~ яких позов визнали у повному обсязі, не заперечили, щоб за [PERSON] було визнано право власності на земельну ділянку, просили\~ справу\~ слухати\~\~ у їх відсутності (а.с. 40-41, 46). \~ \~ \~ З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] помер 25 липня 2016\~ року в с. Морозівка Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 7), що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 351789. Довідкою виконавчого комітету Морозівської сільської ради № 43 від 26 січня 2017 року (а.с. 10), звітом з експертної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 12-28) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка площею 1,3974 га, яка розташована\~ на території Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб \~ спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Із оглянутої у судовому засіданні Спадкової справи № 368/2016 до майна померлого [PERSON], зокрема, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45522591 від 24 жовтня 2016 року (а.с.44) слідує, що [PERSON] заповіту по своїй смерті не залишав. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги (ст. 1258 ЦК України). До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки ( ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про смерть (а.с. 7), свідоцтвом про своє народження (а.с. 8), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 9), довідкою виконавчого комітету Морозівської сільської ради № 43 від 26 січня 2017 року (а.с. 10), заявою [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] та її ж заявою про визнання позову (а.с. 30, 40) стверджується, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, що має право спадкувати у першій черзі після смерті [PERSON] і прийняла спадщину. Із оглянутої у судовому засіданні Спадкової справи до майна померлого 25 липня 2016 року [PERSON] (а.с. 42-45) слідує, що 24 жовтня 2016 року позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» (а.с. 11), вбачається, що оригінал державного акта на право приватної власності на землю на прізвище спадкодавця - [PERSON] (серія ЯА № 815576) втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (а.с. 29). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнали позовну вимогу і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку як спадкоємця [PERSON] за законом.

Outcome: approved