overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

26 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору № 80635-CRED від 07 серпня 2007 року, відповідач отримав кредит у розмірі 50 000,00 грн. на термін до 05 серпня 2009 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 03 березня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 5349,62 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 15217,18 грн., штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 1028,34 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 21845,14 грн. та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № 80635-CRED від 07 серпня 2007 року, відповідач отримав кредит у розмірі 50 000,00 грн. на термін до 05 серпня 2009 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором (а.с.5-8). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 03 березня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 5349,62 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 15217,18 грн., штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 1028,34 грн., у загальному розмірі 21845,14 грн. (а.с.4). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 21845,14 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

26 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 19 червня 1998 року між нею та відповідачами був укладений договір №492/1 купівлі-продажу квартири, відповідно до якого вона придбала у власність квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачу на підставі «Свідоцтва про право власності на житло», виданого Миколаївської міською службою приватизації державного житлового фонду від 03.12.1996 року за №08098, зареєстрованого в МБТІ 22.01.1997 року, р.№18624. В рахунок укладеного договору позивачка передала відповідачам відповідну грошову суму, а вони фактично передали їй у власність нерухомість, а саме квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивачка просила визнати договір купівлі-продажу дійсним. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 19 червня 1998 року між позивачем та [PERSON], який діяв в своїх інтересах та [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], був укладений договір№492/1 купівлі-продажу квартири, відповідно до якого позивачка придбала у власність квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачам на підставі на підставі «Свідоцтва про право власності на житло», виданого Миколаївської міською службою приватизації державного житлового фонду від 03.12.1996 року за №08098, зареєстрованого в МБТІ 22.01.1997 року, р.№18624. Договір №492/1 купівлі-продажу квартири був зареєстрований на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості Миколаївська філія» у Журналі реєстрації біржових угод із нерухомістю за №492/1 від 19 червня 1998 року, зареєстрованого в ММБТІ. Відповідно до паспортних даних, позивач зареєстрована та проживає у вищевказаній квартирі по теперішній час. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачкою при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

26 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 20 лютого 1998 року у Костянтинівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецької області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини сторони припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. З 23 листопада 2013 року мешкають окремо. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує, просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала, просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON]. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 лютого 1998 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 2, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Костянтинівському району реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області (а.с.4). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Костянтинівському району реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області (а.с.8). З 23 листопада 2013 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Після розірвання шлюбу дитина [PERSON], [INFO], залишається мешкати з відповідачкою [PERSON]. за місцем її проживання. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

26 березня 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 29.08.1992 року. Від даного шлюбу у подружжя є донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

26 березня 2014 року позивач звернулася до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що 07 травня 2011 року вона з відповідачем уклала шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO]. 27 грудня 2012 року рішенням Володарського районного суду Київської області шлюб було розірвано. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки та не бере участі у її вихованні. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], щомісяця, в розмірі 500 гривень, з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся двічі належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток. Заперечень щодо позову до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.6). 27 грудня 2012 року рішенням Володарського районного суду Київської області шлюб було розірвано (а.с.4-5). Позивач зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, чим [PERSON] ухиляється від своїх обов'язків по утриманню та вихованню дитини [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обов'язку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

26 березня 2014 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 10 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 532. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось, особливо в останній час, з-за того що відповідач зловживає алкогольними напоями, став грубо відноситись до позивача, шляхом психологічного впливу, не цікавиться інтересами сім'ї, вихованням дитини та сімейним бюджетом, не бере участі у веденні домашнього господарства, не утримує сім'ю матеріально, на зауваження та прохання змінити свій спосіб життя не реагує і тому подальше сумісне життя і збереження шлюбу з вини відповідача стало не можливим. Примирення між сторонами також не можливе, а тому шлюб необхідно розірвати. Шлюб позивач розриває вперше. При вирішенні даного спору позивач просила суд залишити доньку з нею та на її вихованні. Матеріального спору між сторонами на даний час не має. Просила суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано 10 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 532. До початку судового засідання сторони подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутність. Відповідач позовні вимоги (а.с.11-12). На підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 532 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], в свідоцтві якої відповідач записаний батьком (а.с. 5). З довідки наданої Васильківською селищною радою, Васильківського району, Дніпропетровської області №203 від 25.03.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO], є жителькою [ADDRESS] та проживає за вищевказаною адресою проживають: дочка-[PERSON] [INFO], батько-[PERSON] [INFO] та мати-[PERSON](а.с.6). На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.115 ЦПК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

26 березня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від грудня 2006 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивач у судовому засіданні підтримала позов, а відповідач - не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 02.12.2006 р. (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачем (а.с. 4). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від листопада 2013 року сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин і мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

26 березня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від жовтня 2006 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 07.10.2006 р. (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачем (а.с. 8). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від лютого 2014 року сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин і мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

26 березня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від жовтня 2006 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Позивач позбавлена можливості отримувати додаткові прибутки, а від надання їй матеріальної допомоги для утримання дитини відповідач ухиляється. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с. 1). Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 180 - 184, 191 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, жінки, батьків, доньки, сина, інші обставини, які мають суттєве значення. Розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подання позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 07.10.2006 р. (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем (а.с. 3). Позивач здорова, з урахуванням утримання дитини матеріально забезпечена недостатньо. Дитина здорова, матеріально забезпечена недостатньо. Відповідач здоровий, має стабільний заробіток. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача слід задовольнити. Згідно зі статтею 367 ЦПК суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. Крім того, у порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved