Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

26.03.2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу, посилаючись на наступне: В 1975 році він вступив до колгоспу ім. «Жданова», де в грудні місяці 1975 року на його імя була заведена трудова книжка колгоспника, однак в графі «рік народження» вказаний 1957 рік, тоді як заявник, згідно його паспорту та свідоцтва про народження, заявник народився 1958 році. Дана трудова книжка була підписана заявником та помилку у трудовій книжці позивач одразу не помітив. При звернені до УПФУ у Великоновосілківському районі Донецької області за консультацією, заявникові було повідомлено про наявність помилки у трудовій книжці, а відтак у звязку з неможливістю її виправлення (колгосп ім. «Жданова» на даний час не існує) [PERSON] було запропоновано за вирішенням даного питання звернутися до суду. Заявник в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при цьому заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Заінтересована особа, згідно заяви надісланої УПФУ у Великоновосілківському районі Донецької області до суду, не заперечила проти задоволення заяви [PERSON] та клопотала про розгляд справи у відсутність представника управління. При даних обставинах розгляд справи здійснюється за наявними документами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлені наступні обставини. Заявник в 1975 році вступив до колгоспу ім. «Жданова», де в грудні місяці 1975 року була заведена трудова книжка колгоспника на імя [PERSON], в графі «рік народження» вказаний 1957 рік (а.с. 7-9). Згідно копії паспорта серії ВЕ 584366 виданого Великоновосілківським РВ УМВС України в Донецькій області 05.03.2002 року, прізвище, імя та по батькові заявника зазначено як [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). За свідоцтвом про народження заявника ІІІ-ЯР № 232493 від 05.04.1958 року, датою народження [PERSON] є 21.03.1958р. (а.с. 6). Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові, або замість імені чи по батькові зазначені ініціали), суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З вищенаведеного суд вбачає, що має місце факт розбіжності у записі дати народження заявника у його трудовій книжці, паспорті та свідоцтві про народження. Зазначені розбіжності перешкоджають заявнику в реалізації свого права на отримання пенсії за віком. Таким чином, суд приходить до висновку, що дана заява є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved