Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

26 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 20 лютого 1982 року він перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстровано виконавчим комітетом Зимогір'ївської міської ради Слов'яносербського району Луганської області, актовий запис №13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходженням поглядів на сімейні відносини. За роки спільного життя між ними виникли непорозуміння та постійні сварки, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивач, вважає, що подальше сімейне життя та збереження шлюбу не можливе. Шлюбні відносини фактично припинилися з липня 2009 року та не відновлювалися до цього часу, проживають окремо, спільне господарство не ведеться, майнового спору не має. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і її збереження неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином - через засоби масової інформації в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №203 від 29.10.2016 р. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 04.11.2016 року, згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до журналу судового засідання. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. З 20 лютого 1982 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстровано виконавчим комітетом Зимогір'ївської міської ради Слов'яносербського району Луганської області, актовий запис №13, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені з липня 2009 року і не відовлювались до цього часу, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведеться, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Таким чином у суду немає підстав для вживання заходів щодо примирення подружжя. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі п.10 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved