Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

26 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою до [PERSON] .. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона є фізичною особою-підприємцем та проводить господарську діяльність в магазині «Меблі» по [ADDRESS] . 06 вересня 2018 року відповідачка придбала у її магазині товар на суму 10 700 грн. При цьому остання оплатила 5 700 грн та попросила відстрочити розрахунок, зобов`язавшись сплатити частину боргу до травня 2019 року, про що склала відповідну розписку. Посилаючись на те, що в обумовлену дату відповідачка борг не повернула, просила стягнути з відповідачки суму заборгованості в розмірі 6 042 грн, з врахуванням трьох відсотків річних. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] придбала товар в магазині «Меблі», що належить позивачці [PERSON] (а. с. 8), на загальну суму 10 700 грн з яких 5700 грн оплатила відразу і, за домовленістю сторін, зобов`язалася виплатити частину боргу до травня 2019 року, про що 06 вересня 2018 року склала відповідну розписку (а. с. 7). Таким чином, на думку суду, зобов`язання, що виникло у відповідачки за договором купівлі-продажу, було замінено позиковим зобов`язанням. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. З вищенаведеного вбачається, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Вказана позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та є обов`язковою для судів в силу ст. 360-7 ЦПК України. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 1049 ЦК України передбачений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику, зокрема, грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що у порушення вимог ст.ст. 526, 1049, 1053 ЦК України відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала, вчасно повну суму боргу позивачці не повернула, на день розгляду справи судом борг відповідачки перед позивачкою складає 6 042 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, за прострочення повернення боргу за розпискою від 06 вересня 2018 року відповідачка повинна сплатити позивачці суму боргу з трьома процентами річних від простроченої суми - 6 042 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею та документально підтверджені витрати на сплату судового збору у розмірі 768 грн 40 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved