Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

26.07.2016 року (згідно з штампом на поштовому конверті) позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, для кожної дитини, починаючи з дати предявлення позову до досягнення кожним з дітей повноліття, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. За змістом позову сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2001 року по 08.05.2015 року, шлюб розірваний в судовому порядку. Від шлюбу сторони у справі мають малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] На даний час сторони мешкають в одному житловому приміщенні, але спільного господарства не ведуть, діти перебувають на утриманні позивачки. Відповідач має задовільний стан здоровя, працевлаштований, не надає кошти на утримання дітей регулярно. На зазначених підставах позивачка просить задовольнити позов. Під час проведення судового засідання позивачка просила задовольнити заявлені позовні вимоги на обставинах, зазначених у позовній заяві. Відповідач під час судового засідання проти задоволення позову заперечував в частині розміру аліментів, які просить стягнути позивачка, вважає за доцільне стягувати аліменти на кожного з дітей у розмірі 33,3 % від розміру його щомісячного заробітку (доходу), зауважив, що добровільно регулярно надає кошти на утримання дітей. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що заявлений позов підлягає задоволенню у звязку із наступними встановленими обставинами та відповідними їм правовідносинами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ст. 141 СК України врегульовано, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За змістом ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Право дитини на достатній життєвий рівень врегульовано й ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» N 2402-III від 26.04.2001 року. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд виходить також з правового змісту ч. 2 ст. 182, ч.1 ст. 183 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2001 року, який розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя по цивільній справі № 336/1755/15-ц, пр.2/336/1295/15 від 08.05.2015 року, копія якого міститься у матеріалах справи. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено копіями свідоцтв про народження І-ЖС № 085847 та 1-БК № 199335. Діти перебувають на утриманні позивачки, cторони проживають разом, втім, спільного господарства не ведуть, що визнається сторонами та не підлягає додатковому доказуванню на підставі ч.1 ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], має задовільний стан здоровя, що не заперечується відповідачем. [PERSON] працевлаштований з 31.08.2016 року на ТОВ «Оптімус Плюс» (м. Дніпро, пр. Б.Хмельницького, буд.122, корпус Е-5, к.17) на підставі наказу № 496к від 29.08.2016 року про перевод з ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат», розмір середнього заробітку за місяць за період з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року становить 9700,04 грн., що підтверджено довідкою, надісланою на запит суду, № 171/3331 від 04.10.2016 року.Таким чином, відповідач має можливість сплачувати аліменти, інших стягнень за виконавчими листами з нього не провадиться. Суд не приймає заперечення відповідача стосовно розміру аліментів, які просить стягнути [PERSON], оскільки фактично щомісячний платіж, який він вважає за доцільне сплачувати на її користь, відповідає заявленим позовним вимогам, з урахуванням розміру середньомісячної заробітної плати [PERSON] та прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (з 6 до 18 років), встановленого законодавчо, який на час розгляду справи становить 1531,00 грн. Позивачка [PERSON] офіційно не працевлаштована, не може забезпечувати дітей самостійно, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов до суду було предявлено 26.07.2016 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, тому вважає за доцільне стягувати аліменти з відповідача на утримання кожного з дітей у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 26.07.2016 року до досягнення кожним з дітей повноліття. За змістом п.3 ч.1 ст. 80, ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 551,20 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при предявленні позову до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved