Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

26 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого відшкодування у розмірі 5292 грн. 76 коп., витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 538 грн. 92 коп., а також судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] 27 березня 2016 року о 18-55 год., рухаючись в м. Києві, керуючи транспортним засобом марки Хонда, державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем марки Тойота, державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до їх пошкодження, чим порушив ст. 124 КУпАП. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль марки Тойота, державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , вартість відновлювального ремонту, відповідно до звіту № 404/04/16Б про оцінку автомобіля, складає 5349 грн. 64 коп., зазначена шкода особисто винуватцем не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6764909, з терміном дії - з 29 грудня 2015 року до 28 грудня 2016 року. У зв`язку з настанням події, передбаченої п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 20 травня 2016 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 5292 грн. 76 коп. Також, МТСБУ додатково понесені витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 538 грн. 92 коп., які підлягають стягненню. Таким чином, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати [PERSON] , у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] 19 травня 2016 року за № 3/1-05/13567 МТСБУ звернулося до [PERSON] з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, який залишено без задоволення. У зв`язку із викладеним, позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 січня 2019 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Чехоєва Н.М. у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. 28 травня 2019 року за № 16009 надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі на підставі поданих документів, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання його було повідомлено належним чином. Про причини неявки суд не повідомив і на підставі частини 3 ст. 131 ЦПК України суд вважає, що він не з`явився у судове засідання без поважних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] 27 березня 2016 року о 18-55 год., рухаючись в м. Києві, керуючи транспортним засобом марки Хонда, державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем марки Тойота, державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до їх пошкодження, чим порушив ст. 124 КУпАП, та його вина у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року по справі № 755/6098/16-п, яка набрала законної сили 29 квітня 2016 року (а.с. 6-7). Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина даної особи. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем [PERSON] вимог Правил дорожнього руху знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої автомобіль марки Тойота, державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] 29 грудня 2015 року між СК «Арсенал Страхування » та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого був застрахований автомобіль марки Тойота, державний номерний знак [NUMBER] , 2011 року випуску, що належить [PERSON] , та у зв`язку з цим був виданий відповідний страховий поліс № АЕ/6764909, строк дії договору з 29 грудня 2015 року до 28 грудня 2016 року, тобто дія договору розповсюджується на дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 27 березня 2016 року (а.с. 5). За умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором. 20 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про отримання страхового відшкодування (а.с. 4). Відповідно до Звіту № 404/04/16Б від 19 квітня 2016 року про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ - автомобіля марки Тойота, державний номерний знак [NUMBER] , 2011 року випуску, що належить [PERSON] , вартість відновлювального ремонту складає 5349 грн. 64 коп. (а.с. 10-26). Згідно з наказом МТСБУ № 3879 від 18 травня 2016 року, було прийнято рішення про виплату [PERSON] 5292 грн. 76 коп. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Наказано Департаменту врегулювання здійснити заходи для компенсації витрат МТСБУ в добровільному порядку особою, відповідальною за шкоду (а.с. 9). МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON] у розмірі 5292 грн. 76 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3879рв від 19 травня 2016 року (а.с. 8). Крім того, МТСБУ понесло затрати у розмірі 538 грн. 92 коп. на послуги з врегулювання даного спору (а.с. 27). Так, зазначена шкода особисто винуватцем ДТП [PERSON] не була відшкодована потерпілій особі. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 39 вказаного Закону встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 вказаного Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Підпунктом «а» п. 41.1 ст. 41 цього ж Закону встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з п. 38.2.1 ст. 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Статтями 979, 980 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо щодо їх достовірності та допустимості, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Outcome: approved