Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

25.02.2019 року [PERSON] пред'явила позов до Коростовичівської сільської ради Галицького району і просить постановити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] та брата [PERSON] право власності на домоволодіння, що знаходиться по вул. В. Стефаника (Драгуна), 4 в с. Коростовичі, Галицького району, Івано-Франківської області. Позивач посилається на ті обставини, що 21 серпня 1989 року за її мамою [PERSON], як головою колгоспного двору та яка померла 25.02.1997 року, на підставі рішення виконкому Галицької районної Ради народних депутатів від 09.08.1989 року № 96, було зареєстровано право власності на домоволодіння по вул. В. Стефаника (Драгуна), 4 в с. Коростовичі, Галицького району Івано-Франківської області. Свідоцтво про право власності видане 21.08.1989 року, реєстровий запис № 41, книга №1. Станом на 1991 рік домоволодіння, в якому проживала її мати, вона, позивач та її брат належало до колгоспного двору. Після смерті [PERSON] у 1997 році, у домоволодінні залишилися проживати вона позивач та її брат [PERSON] В січні 2012 року позивач разом із своєю сімєю вибула з господарства , що по вул. В. Стефаника(Драгуна), 4 у с. Коростовичі в смт. Отинія Коломийського району. Брат був тяжко хворий діагноз параноїдна шизофренія, атеросклеротичний кардіосклероз, тому після смерті матері, в управління та володіння майном саме вона вступила та прийняла спадщину. Після смерті рідних і по даний час, [PERSON] продовжує користуватися спірним нерухомим майном, нею проведено ремонтні роботи у будинку, все майно її зберігається там, обробляє присадибну земельну ділянку, веде господарство. Являючись працездатною особою, як працездатний член колгоспного двору до 1991 року позивач брала участь своєю працею і засобами у веденні загального господарства двору. За життя ні її мати, ні брат будь-яких заповітних розпоряджень не складали, тому позивач є спадкоємцем спадкового майна, що залишилося після смерті спадкодавців за законом. Хотіла б оформити право на спадкове нерухоме майно, проте перешкодою до цього є те, що у звязку із відсутністю документа власності на домоволодіння по вул. В. Стефаника (Драгуна), 4 в с. Коростовичі немає, та немає змоги встановити всіх співвласників зазначеного домоволодіння, тому приватний нотаріус відмовив їй у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Просила позов задовольнити. [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в підготовче засідання не зявилися, проте представником подано через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу у їхню відсутність, позов підтримують повністю та просять задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач, Коростовичівська сільська рада Галицького району, в підготовче засідання представника не направила, проте нею скеровано на адресу суду заяву, в якій позов [PERSON] визнає, заперечень немає, справу просять розглядати у відсутності представника. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши представлені докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 25.02.1997 року померла [PERSON] (згідно копії свідоцтва про смерть серії І-НМ № 009460 від 25.02.1997 року ( а.с.11), яка була матірю позивача [PERSON] (згідно копії свідоцтва про народження ЯЭ № 772476 від 30 серпня 1956 року (а.с.10). Після смерті [PERSON] у 1997 році, у домоволодінні залишилися проживати [PERSON] та її брат [PERSON], який тяжко хворів. Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть № 43 від 06.06.2018 року [PERSON], [INFO] помер 06.06.2018 року (а.с.28). Згідно довідки Коростовичівської сільської ради Галицького району № 253 від 09.2018 року померлий 06.06.2018 року [PERSON], був зареєстрований в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Коростовичі по вул. В. Стефаника, 4, Галицького району (а.с.16). З довідки виконкому Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області № 906/02-33 від 11.2018 року померлий [PERSON] ю. на день смерті проживав без реєстрації в смт. Отинія по вул. Зелена, 3. Заповіт від його імені не посвідчувався у виконкомі Отинійської селищної ради (а.с.15). Також довідкою виконкому Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області № 907/02-33 від 11.2018 року вбачається, що померла [PERSON] на день смерті 25.02.1997 року була зареєстрована в [INFO]. Заповіт від її імені не посвідчувався (а.с.15). Відповідно до копії довідки виконкому Коростовичівської сільської ради Галицького району № 252 від 05.09.2018 року [PERSON], яка померла 25.02.1997 року проживала у [INFO] до 1995 року зі своїм сином [PERSON] (а.с.20); згідно довідки сільської ради № 51 від 05.02.2019 року - в житловому будинку, який знаходиться в с. Коростовичі по вул. В. Стефаника, 4 і який належав на праві власності померлій [PERSON], на даний час ніхто не проживає. До 06.06.2018 року там був зареєстрований [PERSON] Ю, який за станом здоровя потребував сторонньої допомоги, яку надавала та опікувалася ним його сестра [PERSON] (а.с.21). Як вбачається із довідки Івано-Франківського ОБТІ № 234 від 18.10.2018 року згідно архівних даних 21.08.1989 року за членами колгоспного двору, головою якого була [PERSON], було зареєстровано право власності на домоволодіння по вул. Драгуна, 4 у с. Коростовичі Галицького району. Підстава для реєстрації права власності свідоцтво про право власності видане 21.08.1989 року виконавчим комітетом Коростовичівської сільської ради нарадних депутатів на підставі рішення виконкому Галицької районної Ради народних депутатів від 09.08.1989 року № 96. Рішення про реєстрацію прийняте 21.08.1989 року, реєстровий запис № 41, книга №1. Переходів права власності на даний обєкт в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ не реєструвалося (а.с.12). Згідно із ч.1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. За змістом ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду україни від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке бело придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. 18.10.2018 року ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 4 по вул. В. Стефаника, що у с. Коростовичі, Галицького рйону, Івано-Франківської області на імя [PERSON] (а.с.13-14). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] за № 368/02-31 від 13.11.2018 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла 25.02.1997 року, на житловий будинок за адресою: с. Коростовичі. [PERSON] (Драгуна), 4, Галицького району, Івано-Франківської області, оскільки немає змоги встановивти всіх співвласників зазначеного вище житлового будинку та їх частки у цьому майні (а.с.24-25). Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року - спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК УРСР в редакції 1963 року - час часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим -\~день, зазначений в\~статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 р. для придбаня спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до ст. 553 ЦК УРСР в редакції 1963 року - спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1216 ЦК україни спадкування є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За наведених вище обставин і доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 524, 525, 526, 527, 529, 553, 560, 561 ЦК УРСР в редакції 1963 року України,

Outcome: approved