Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

26.11.2013 [PERSON] в особі уповноваженого представника [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить усунути [PERSON] від права на спадкування після смерті їх спільного сина [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. [INFO] від тяжкої хвороби помер син позивача та її колишнього чоловіка [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] право власності на яку спадкодавцем було набуто за життя на підставі договору купівлі-продажу від 05.12.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №1666. Заповіт спадкодавцем складено не було. Після розлучення позивача із відповідачем рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.02.2010, спадкодавець [PERSON] залишився проживати із матір'ю та згідно п.5 Договору про поділ майна набутого за час шлюбу від 24.01.2012 останній знаходився на утриманні позивача. Позивач посилається на те, що відповідач, будучи обізнаним про тяжку хворобу сина - [PERSON], який потребував лікування, піклування, постійного догляду та матеріальної допомоги, участі у догляді та витратах на лікування, яке здійснювалось в Україні та у Німеччині, не приймав. Позивач [PERSON] самостійно доглядала сина та забезпечувала усім необхідним останнього, за власні кошти та кошти своїх батьків оплачувала лікування сина. Також позивач зазначає, що вище вказана квартира була придбана, за рахунок батьків позивача, з метою забезпечення синові можливості відпочинку під час перерв між уроками у школі, яка знаходилась неподалік./а.с. 2-5 т.1/ Протягом розгляду справи в судовому засіданні позивач [PERSON], за її згодою допитана як свідок, та її представники [PERSON] /а.с. 40 т.1/, [PERSON] та [PERSON] /а.с.52 т.1/, позов підтримали, посилаючись на викладені у позові та письмових поясненнях обставини, просили задовольнити, вважаючи наявними підстави для усунення відповідача від спадкування та посилаючись на відсутність жодних доказів участі відповідача в догляді за спадкодавцем, коли останній перебував у безпорадному стані внаслідок хвороби, та відповідно заперечень відповідача та представників на позов./а.с.185-190, 242- 245, т.2, а.с.31-38, т.3/ Зокрема, допитана у якості свідка позивач [PERSON] - мати померлого спадкодавця [PERSON], /а.с. 21, 23-24 т.3/ пояснила суду, що у 2005 році захворів її із відповідачем спільний син [PERSON] У зв'язку із хворобою останній потребував лікування в Україні та за кордоном. Відповідач часто подорожував із позивачем та їх спільним сином [PERSON], та часу на допомогу у догляді та лікуванні у [PERSON] не вистачало, матеріальної допомоги не надавав. Після розлучення, відповідач отримав від позивача грошові кошти, новий автомобіль та квартиру, що підтверджується договором про поділ майна набутого за час шлюбу. Спірна квартира була придбана за рахунок батьків позивача для [PERSON], оскільки останній мав бажання відвідувати школу, але за станом здоров`я не міг відвідувати усі заняття, вказана квартира знаходиться навпроти школи, що забезпечувало останньому можливість відпочинку. В 2012 році відбувся рецидив хвороби та стан здоров`я [PERSON] погіршився, порушились функції тазових органів, чутливість, м'язовий тонус, слух, зір та вимова. В кінці січня 2013 відповідач відвідував сина, та знаючи про його стан здоров`я та про те, що останньому потрібний догляд та допомога, зник майже на три місяці. Наступного разу, відповідач приїхав до сина в середині квітня 2013, у той день у [PERSON] відбулася зупинка дихання, позивач разом із відповідачем провели реанімаційні заходи. В цей день відповідач залишився разом із сином, та протягом ночі разом із позивачем погодинно чергували біля [PERSON] Наступного дня [PERSON] вранці поїхав до будинку у Конча-Заспі, а у вечері повернувся до сина, та провів разом із останнім ще одну ніч, після чого повернувся до Кривого Рогу. Починаючи із грудня 2012 року до дня смерті [PERSON] відповідач відвідував останнього близько 10 разів, за проханням [PERSON] та за її рахунок. [PERSON] дуже любив батька та сумував за ним, в останні місяці життя, через те що відповідач не приїздив [PERSON] нервував, стан його погіршувався та траплялись приступи, тому доводилось давати транквілізатори для того щоб заспокоїти останнього. Також зазначила, що відповідач навмисно ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків по догляду за сином, не допомагав матеріально, оскільки увесь час знав про хворобу сина та за період візитів до останнього [PERSON] бачив, що його син потребує постійного цілодобового догляду та піклування. З пропозиціями прийняти участь в матеріальному забезпеченні утримання сина чи відвідати сина з власної ініціативи до позивача відповідач не звертався, позивачу доводилось оплачувати витрати відповідача на дорогу, бензин та подарунки від відповідача сину. Також позивач пояснила суду, що відповідач, на якого був оформлений рахунок по виплаті соціальної допомоги сину, для особистих потреб після смерті [PERSON] розпорядився грошовими коштами, які були накопичені на рахунку з грудня 2012 року, а також не приймав жодної участі, окрім особистої присутності, в похованні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду уповноважених представників [PERSON] /а.с. 166 т.2/ та [PERSON] /а.с. 191-193 т.2/, які проти позову заперечили, просили відмовити у його задоволенні посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях, зокрема на участь по мірі можливості відповідача у житті хворого сина, його догляді та утриманні, і відсутність у позивача належних доказів того, що відповідач не належно здійснював свої обов'язки./а.с.142-145, 195-196, т.2, а.с.39-41, т.3/ Третя особа приватний нотаріус КМНО Насобіна Г.О., повідомлялась судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилась /а.с. 61 т.1, 239 т.2, а.с.11, 29 т.3/, надавши через цивільну канцелярію суду копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] та заяву у якій просила розглядати справу у її відсутність. /а.с. 62 т.1, 79 т.1/ Протягом розгляду справи були допитані особи як свідки у справі, які повідомили суду обставини, на які послалась в позові та своїх поясненнях позивач. Так, допитана у якості свідка подруга позивача [PERSON]./а.с.221, 226-229 т.2/, пояснила суду, що знайома із позивачем, відповідачем та спадкодавцем з 2001 року, оскільки її син та спадкодавець [PERSON] були друзями та відвідували один навчальний заклад. [PERSON] разом зі своєю сім`єю та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] часто їздили разом на відпочинок за рахунок позивача. Також зазначила, що позивач із відповідачем ще до розлучення разом не проживали, але підтримували стосунки через хворобу сина. Після розлучення позивачем відповідачу було придбано квартиру у Київській області, але проживав останній у районі Конча - Заспа. Стан здоров`я [PERSON] погіршився у вересні 2012, погіршилась координація рухів, слух, останній майже не розмовляв, самостійно не міг вживати їжу, увесь час знаходився у лежачому стані на спеціально обладнаному ліжку, самостійно обслуговувати себе не міг, протягом 24 годин на добу за сином доглядала мати - [PERSON] [PERSON] перебувала у будинку, за місцем проживання позивача та [PERSON] протягом трьох-чотирьох діб на тиждень, допомагала по догляду за останнім. Також [PERSON] зауважила, що в останні місяці життя [PERSON] взагалі не розмовляв, але спілкувався за допомогою азбуки із букв, і увесь час запитував де його батько - [PERSON], у зв'язку з чим, позивач телефонувала до відповідача та повідомляла про те, що син хоче його побачити, але [PERSON] до сина не приїздив. У цей період часу, [PERSON] та відповідач інколи спілкувались та телефону, та останній зазначав, що проживає у Кривому Розі зі своєю дружиною та новонародженою дитиною. Позивач та її батьки не перешкоджали відповідачу спілкуватись із сином, а навпаки наполягали на його присутності у житті останнього, навіть обладнали кімнату для того щоб у разі приїзду відповідача, останній міг залишитись із сином на декілька днів. Лікування [PERSON] здійснювалось у Німеччині, відповідач декілька раз відвідував сина за кордоном. За час перебування [PERSON] у будинку за місцепроживання спадкодавця, відповідача остання бачила лише один раз. Допитана у якості свідка [PERSON] /а.с.222, 229-231 т.2/ пояснила суду, що працює у батьків позивача хатньою робітницею з 2007 року. У 2009 році [PERSON] разом із сином [PERSON] переїхала у будинок батьків. У цей час позивач із сином їздили у Німеччину на лікування, інколи відповідач також їздив з ними, за проханням позивача. Під час перебування в Україні, [PERSON] відвідував школу, вивчав англійську мову, грав на гітарі, займався спортом. У вересні 2012 стан здоров'я останнього погіршився, він погано ходив, розмовляв. Доки останній ще міг розмовляти, він спілкувався з батьком по телефону. [PERSON] приїздив до сина на день народження [INFO]. З грудня 2012 року [PERSON] взагалі не міг рухатись, перебував у лежачому стані, самостійно не міг харчуватись, доглядати за собою. Увесь час за сином доглядала мати - [PERSON], годувала його, переодягала, слідкувала за гігієною останнього. Позивач часто телефонувала до відповідача та просила приїхати до сина, так як останній сумував за батьком та весь час запитував, чому батько не приїздить. Свідок [PERSON] також зазначила, що за її присутності відповідач приїздив до сина кілька разів, не на тривалий час, приблизно 20 хвилин, а одного разу на дзвінок позивача пообіцяв, що приїде до сина, та не приїздив. Позивач потребувала допомоги відповідача та створювала всі умови для того щоб останній приїздив та мав можливість побути із сином. [PERSON] самостійно забезпечувала усім необхідним [PERSON], доглядала його, слідкувала за харчуванням та лікуванням останнього. Допитана у якості свідка [PERSON] /а.с.220, 231-234 т.2/ пояснила суду, що з позивачем та відповідачем знайома більше 20 років, та є хрещеною матір`ю [PERSON] Останні декілька місяців [PERSON] з відповідачем не спілкується. Відповідач [PERSON], після розлучення із позивачем, участі у догляді та лікуванні сина не приймав. Лікування померлого здійснювалось у Німеччині за рахунок коштів позивача та її батьків. З кінця 2012 році стан здоров`я [PERSON] погіршився він не міг самостійно рухатись, не контролював функції тазових органів, не міг самостійно дихати, тому потребував постійного догляду. У цей період [PERSON] щомісяця на тиждень приїздила до будинку, за місцем проживання позивача та [PERSON], для того щоб допомагати по догляду за новонародженою дитиною [PERSON] та по можливості за [PERSON] Також [PERSON] зазначила, що незважаючи на фізичний стан [PERSON], останній все усвідомлював, нікому крім матері не дозволяв себе переодягати, проводити гігієнічні процедури, часто запитував про батька, потребував його присутності, сумував за ним. За останні 6 місяців життя [PERSON], відповідач, у присутності [PERSON], приїздив до сина двічі, у січні 2013 року заїжджав приблизно на 30 хвилин та у перших числах травня 2013, приїхав пізно ввечері, вночі того ж дня змінив [PERSON], яка доглядала за сином, та залишився із останнім до ранку. Допитана у якості свідка [PERSON] /а.с. 241 т.2, 2-4 т.3/ пояснила суду, що знайома із позивачем, відповідачем, та їх сином [PERSON] більше 12 років. Так як, [PERSON] є власником туристичного агентства, вона часто організовувала поїздки за кордон позивачу, відповідачу та їх спільному сину, та особисто часто їздила на відпочинок із останніми. Усі поїздки сплачувались [PERSON], так як [PERSON] був безробітній. У січні 2012 року відповідач разом із сином їздили на відпочинок у Польщу. Разом з тим, під час цієї поїздки, як в подальшому дізналась свідок від своєї дочки, відповідач не забезпечував належного догляду за хворим сином, залишав його вночі самого та відвідував нічні заклади розваг. [PERSON] особисто зустрічалась із спадкодавцем 23 вересня 2012 року, у день його народження, останній все усвідомлював, абсолютно адекватно реагував, але погано пересувався. Допитаний у якості свідка завідуючий відділенням паліативної медицини Київського міського клінічного онкологічного центру [PERSON] /а.с. 240 т.2, 5-6 т.3/ пояснив суду, що у квітня 2013 року мати померлого [PERSON] - [PERSON] звернулась до відділення паліативної медицини Київського міського клінічного онкологічного центру, за направленням. [PERSON] із анамнезу хвороби [PERSON] відомо, що останній хворіє із 2005 року, діагноз медулобластома IV ступеню із метастазами у головному та спинному мозку, проходив тривале лікування: нейрохірургічні операції та хіміотерапію, надалі була ремісія хвороби та у 2010 році стан останнього погіршився. У період, коли [PERSON] здійснював лікування [PERSON], останній був у важкому стані, самостійно доглядати себе не міг, перебував у лежачому стані, через вживання гормонів у хлопчика була надмірна вага, що спричинило зміни з боку шкіри, харчування здійснювалось за допомогою трахеостомічної трубки, а згодом через погіршення стану здоров`я - через внутрішньовенне харчування, відбулось порушення зору, слуху, останній не розмовляв та потребував стороннього нагляду та догляду. [PERSON] відмовилась від лікування сина на стаціонарі у зазначеному відділенні Київського міського клінічного онкологічного центру, тому [PERSON] відвідував хворого раз у 2-3 дні протягом однієї години у будинку, де проживав останній. Також свідок пояснив суду, що у [PERSON], який самостійно не міг навіть поворухнутись, не було жодного пролежню, що свідчило про повноцінний догляд за останнім. У період перебування [PERSON] у будинку хворого, у кімнаті завжди перебувала мати останнього - [PERSON] Всі питання щодо догляду та лікування [PERSON] вирішувались виключно із позивачем. Із відповідачем - [PERSON] свідок [PERSON] не знайомий, за період лікування [PERSON] із батьком останнього особисто не зустрічався. Допитана у якості свідка [PERSON] /а.с.12, 4-17 т.3/ пояснила суду, що є власником фірми з організації надання медичної допомоги у Мюнхені для громадян країн колишнього СРСР та знайома із позивачем, відповідачем та їх спільним сином із січня 2006 року, з моменту коли останні вперше приїхали на лікування до клініки в Мюнхен. У період лікування [PERSON] у Мюнхені з січня 2006 року по липень 2012 [PERSON] особисто займалась організацією та супроводом під час лікування останнього. За цей час, [PERSON] привозили на лікування до клініки Мюнхена не менше одного разу на три місяці, як мінімум на один тиждень. У 2006 році відповідач приймав активну участь у лікуванні сина, хоча оплата за лікування здійснювалась позивачем [PERSON] та її батьком. У літку 2010 року, під час перебування [PERSON] у клініці в Мюнхені, в присутності [PERSON], позивач телефонувала до відповідача та просила його приїхати до сина, на що [PERSON] повідомив, що перебуває на відпочинку у Ялті та до сина не приїде. Відповідач приїздив до сина восени 2010, двічі у 2011 році та двічі у червні 2012 року. Усі питання, що стосувались лікування [PERSON] вирішувались із позивачем, але [PERSON] інформувала відповідача про стан здоров`я сина [PERSON] по телефону та у період перебування у Мюнхені [PERSON]- особисто. Востаннє [PERSON] особисто зустрічалась із [PERSON] на дні народженні останнього [INFO] року, надалі спілкувалась по телефону та за допомогою скайп зв'язку до середини січня 2013 року, потім оскільки у останнього погіршився стан здоров`я, він не міг розмовляти, рухатись та погіршився слух, їх спілкування припинилось. Також [PERSON] зазначила, що під час таких розмов [PERSON] часто згадував про батька, та говорив про обіцянки останнього приїхати у гості до сина. З відповідачем особисто [PERSON] зустрічалась вже після смерті [PERSON], у липні 2013 року у Мюнхені, коли відповідач маючи на меті зайнятись бізнесом скористався візою, виданою виключно для перебування на території Німеччини для лікування померлого на той час [PERSON] Позивач [PERSON] не перешкоджала відповідачу у спілкуванні із сином, а навпаки сприяла їх зустрічам, так як останній сумував за батьком. Так, вже після розлучення позивача із відповідачем, [PERSON] було організовано спільний відпочинок [PERSON], [PERSON] та їх сина [PERSON] у Альпах, за проханням та за рахунок останньої. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представників та представників відповідача, визнавши можливим розгляд справи за відсутності відповідача - [PERSON] у відсутність третьої особи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом допиту свідків та дослідження письмових та речових доказів - фотокарток в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. На підставі пояснень осіб у справі, свідків та наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено наступні обставини: [INFO] помер спільний син позивача та відповідача [PERSON] /а.с. 11 т.1/, після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] право власності на яку останнім було набуто за життя на підставі договору купівлі-продажу від 05.12.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №1666. /а.с. 13 т.1/ Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2010 у цивільній справі №2-492-1/10 розірвано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON]./а.с.5 т.2./ та 26.11.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. /а.с. 9 т.1/ Згідно п.5 Договору про поділ майна набутого за час шлюбу від 24.02.2012 між сторонами неповнолітній син [PERSON] залишився проживати із матір'ю та знаходився на її утриманні. /а.с. 14-17 т.1/ 08.11.2013 позивач [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса КМНО Насобіної Г.О./ а.с.81 т.1./ Окрім позивача до вказаної нотаріальної контори 19.11.2013 із заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач - [PERSON]./а.с. 96 т.1/ Згідно витягу із історії хвороби [PERSON], наданого Відділення дитячої онкології Національного інституту раку МОЗ України, останній хворів із жовтня 2005 року, встановлений діагноз медулобластома. /а.с. 19 т.1/ Згідно даних наданих Клінікою Мюнхенського університету - дитячий госпіталь доктора фон Хаунершайна, [PERSON] був пацієнтом вказаної клініки з початку 2006 року та до кінця 2012 року. /а.с. 20-33 т.1/ Відповідно до договору від 02.01.2006 року, укладеного у Мюнхені між фірмою AVI-MEDICO та батьком позивача [PERSON], [PERSON] здійснювала організацію приїзду, обстеження та лікування неповнолітнього внука останнього [PERSON] у вище вказаній клініці в Мюнхені. /а.с.173-175 т.2/ Згідно виписки по рахунку, відкритому у ПАТ «Кредитпромбанк» на ім`я позивача [PERSON] за період з 01.02.2010 по 24.10.2013, за рахунок останньої здійснювалась купівля авіаквитків до Мюнхена, оплата проживання у готелі Мюнхена, оренда транспортного засобу /а.с. 6-28 т.2/ та згідно довідок складених в Аптеці св. Анни в м. Мюнхені позивачем здійснювалась оплата лікарських засобів для хворого [PERSON]./а.с. 30-88 т.2/ Відповідно до виписок по рахунку [NUMBER] за період з 21.03.2003 по 21.11.2013, відкритому у ПАТ АБ «Укргазбанк» на ім`я [PERSON], оплата лікування [PERSON] здійснювалась [PERSON] шляхом перерахування грошових коштів із вказаного вище рахунку на рахунок спеціалізованої клініки у Мюнхені, де проходив лікування померлий. /а.с. 168-172 т.2/ Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи достатніми належними і допустимими доказами - поясненнями свідків, письмовими доказами, які прийнято до уваги судом. Доказів на спростування вказаних вище обставин суду не надано, іншого судом протягом розгляду справи не встановлено. При цьому, суд, не приймає як достатні та належні докази участі відповідача в утриманні та догляді за тяжко хворим сином [PERSON] в період безпорадного стану останнього, роздруківки сторінок сайту із зображенням фотокарток відповідача, спадкодавця та позивача на відпочинку, а також аналогічні за зображенням фотографії, та копії сторінок паспорту відповідача з відповідними відмітками про перетин кордону та візами, оскільки ці докази не містять достатніх та належних даних про участь відповідача у догляді за тяжко хворим спадкодавцем в період перебування останнього у безпорадному стані з грудня 2012 і по час його смерті. Також, суд не приймає заперечень представників відповідача про неналежність та недостатність як доказів вищезазначених даних з пояснень свідків та наданих позивачем письмових документів як необґрунтованих, і оцінюючи ці докази в їх сукупності та взаємозв'язку вважає ці дані належними, допустимими і достатніми доказами тієї обставини, що відповідач в період перебування його неповнолітнього тяжко хворого сина у безпорадному стані з грудня 2012 і до часу смерті у травні 2013 року безпідставно самоусунувся та ухилявся від утримання та догляду, якого потребував останній. Зокрема, на наявність цих обставин вказують дані про нерегулярність та нетривалість, фрагментарність відвідувань відповідачем хворого сина, відсутність даних про участь в його утриманні, відсутність даних про належну участь у постійному цілодобовому догляді за хворим, дані про постійні прохання та очікування хворого зустрічей та відвідувань батька. Не приймає суд і доводів представників відповідача про неможливість відповідача тривалий час перебувати поряд з сином та приймати участь у догляді та утриманні останнього, у зв'язку з пошуком роботи, відсутністю доходу та наявністю іншої сім'ї та новонародженої дитини, оскільки, як вбачається з показів свідків [PERSON] та [PERSON], які не є родичами померлого і не будучи зобов'язаними законом, за наявності аналогічних обставин, допомагали по догляду за хворим регулярно і тривалий час по декілька днів на тиждень та декілька разів протягом місяця, що не заперечували представники відповідача. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи з встановлених обставин справи та положень чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для усунення [PERSON] від права на спадкування за законом прав та обов'язків його сина [PERSON], померлого [INFO]. Відтак, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачена сума судового збору у розмірі 229,40 грн. /а.с.1/

Outcome: approved