Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

26.04.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 24.09.2010 року між нею, та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 709. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] [PERSON], [INFO]. Її старша донька [PERSON], [INFO] була взята за дочку (усиновлена відповідачем) після укладення шлюбу і має ім'я [PERSON] З 20.03.201 вони мешкали у Королівстві Саудівська Аравія. За час проживання за межами Батьківщини, вона зрозуміла, що зробила помилку, коли уклала шлюб з відповідачем. Перебуваючи у Королівстві Саудівська Аравія вона повсякденно ризикувала своїм життям. За найменшу помилку у своїх висловах або діях, які б суперечили їх релігійним канонам, вона могла навіть бути страченою за заявою її чоловіка до поліції. Її чоловік утримував її та дітей, купував одяг та їжу, але не надавав гроші, забороняв працювати, спілкуватися з іншими людьми, навіть виходити на вулицю з будинку. Після повернення в Україну відповідач намагався викрасти її та їх спільну доньку [PERSON], та вивезти її за межі України. В серпні 2016 року їй вдалося разом із дітьми повернутися в Україну. З цього ж часу, між нею та відповідачем припинені шлюбні відносини, та з цього ж періоду не ведуть спільне господарство, місце його перебування їй невідомо. Відповідач, їй повідомив про те, що вона йому більше як дружина не потрібна, через те, що вона не хоче сповідувати іслам. Майбутнє дітей відповідача теж не хвилює, якщо вони не будуть сповідувати іслам, він не хоче визнавати їх своїми дітьми та піклуватися їх долею. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та просила їх задовольнити. Просила строк для примирення не надавати, оскільки попередній наданий судом строк для примирення позитивного результату не приніс, ніяких спроб відповідачем щодо збереження шлюбу вчинено не було, станом на теперішній час він мешкає в іншій країна, а тому, відновлення сімейних відносин вже неможливо, та вже тривалий час вона мешкає окремо від відповідача. Приїзди відповідача до України закінчуються його спробою її побити та вона постійно чує погрози на свою адресу. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте його інтереси в судовому засіданні представляє його представник [PERSON], який наполягав на збереженні шлюбу, а також просить суд здійснити усі заходи щодо не руйнування родини, а саме надати строк для примирення терміном 6 місяців. Заслухавши доводи позивача та заперечення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд встанови такі обставини справи та визначені відповідно для них правовідносини. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, та частини першої ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до змісту п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно ч.2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами був укладений 24.09.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 709, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно. (а.с. 10). Від шлюбу 31.03.2011 у сторін народилася донька [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управлінню юстиції у Донецькій області від 14.04.2011 (а.с. 8). На виконання ст. 111 СК України, суд здійснив усі заходи щодо збереження шлюбу, а саме, ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 12.09.2017 було надано строк для примирення терміном 1 місяць. Втім, відповідач не скористався наданою можливістю, заходів щодо примирення ним вжито не було ні з моменту припинення фактичних шлюбних відносин, ні до моменту розгляду справи в суді, що свідчить про те, що вжиті судом заходи щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст. 111 СК України бажаного результату не дали. До того ж суд вважає, що усі клопотання представників відповідача щодо надання повторного строку для примирення сторін терміном на шість місяців, є лише спробою затягнути розумні строки розгляду справи, оскільки, незважаючи на те, що за весь час перебування даної цивільної справи в суді, таке право відповідачем не було реалізоване. Крім того, дійсні обставини сімейного життя відомі лише подружжю, а представники відповідача не можуть надати ніяких пояснень щодо фактичних взаємин сторін та можливості примирення подружжя. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 14.08.2017 до ЧЧ Краматорського ВП надійшло повідомлення від громадянки [PERSON] [PERSON] про те, що 04.08.2017 року приблизно о 19-00 годині, за місцем її мешкання за адресою: [ADDRESS] в ході сварки зі своїм чоловіком [PERSON], [INFO], спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді садна підборіддя, дані обставини підтверджуються витягом з кримінального провадження № 12017050390002194 від 05.08.2017 (а.с. 81). Відповідно до довідки про неотримання аліментів від 22.08.2017, виданою Макарівським районним відділом державної виконавчої служби, 29.05.2017 Краматорським міським судом Донецької області було видано виконавчі листи про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] [PERSON] та [PERSON] [PERSON], проте [PERSON] [PERSON] аліменти не отримувала. (а.с. 78). Проаналізувавши надані докази, суд встановив, що сторони з серпня 2016 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть,причинами розпаду сім'ї є різні погляди подружжя на життя, шлюб, сім'ю, щодо виховання дітей, відсутність взаєморозуміння, до того ж, перешкодою для їх сумісного проживання для позивача є те, що за вимогою відповідача вона та їх діти повинні сповідувати іслам, що суперечить приписам ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Разом з тим, відповідач мешкає в Королівстві Саудівська Аравія, останній матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не цікавиться їх долею та не виконує свій батьківський обов'язок щодо їх виховання. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач в судове засідання не з'явився та його інтереси представляє представник, перспектива відновлення родини втрачена. Майнових суперечок не мається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги бажання позивача розірвати шлюб, міри прийняття судом для примирення сторін, вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дітей, у зв'язку із чим позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved