Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

26.01.2016 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.11.1999 року. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO],який з дитинства хворіє бронхіальною астмою та алергічним ринітом. Діти на теперішній час проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач є батьком дітей, однак ухиляється від покладений на нього сімейним кодексом обовязків та добровільно не здійснює матеріальну підтримку на їх утримання. Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1\\2 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до дня досягнення дітьми повноліття. Сторони до судового засідання не зявилися, надали до суду заяви з проханням слухати справу за їх відсутності, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнав частково, просив стягувати з нього аліменти на тутримання дітей в розмірі 1500 грн. щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.11.1999 року. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-НО № 212648, та серії 1-НО № 259163 (а.с. 5-6), які на теперішній час проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач є батьком дітей, однак ухиляється від покладений на нього сімейним кодексом обовязків та добровільно не здійснює матеріальну підтримку на їх утримання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них. хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 2. З ст. 181 СК України). \~\~\~\~\~\~Відповідно до роз'яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. \~\~Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~Судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки інших стягнень він не має, матеріальне становище дозволяє здійснювати виплати на утримання дітей. Крім того в наданій суду заяві відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів, однак не погодився з розміром заявленим позивачкою. Таким чином, суд з урахуванням положень ст. 182 СК України та приймаючи до уваги стан здоровя та матеріальне становище дітей, матеріальне становища відповідача та його особисті соціально побутові потреби, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів у вигляді 1/3 частки від його доходів але не менше 30% прожиткового мінімума. Судом надана оцінка кожному доказу, щодо їх належності, допустимості та достовірності. Аналізуючи вищенаведене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання дітей, а тому з відповідача відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial