Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

24.09.2014 року до суду надійшла позовна заява ПАТ Банк «ТРАСТ» про стягнення з [PERSON] 27055,21 грн. заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. Між ПАТ Банк «ТРАСТ» та відповідачем було укладено кредитний договір № R161.0036038 від 07.10.2013 року, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 21744,00 грн. зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 16,99 % річних та 1,47 % комісії за обслуговування кредиту строком на 48 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту,відсотків та комісії за користування кредитом. Згідно з умовами договору відповідач зобов'язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом та комісії, повертати кредит частинами в сумах та у строки, визначені в графіку платежів. Однак за весь час дії кредитного договору відповідачем було внесено кошти в розмірі лише 2892,01 грн. У зв'язку із порушенням відповідачем умов договору станом на 22.08.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 27055,21 грн.. Позивач наполягає на виникненні у нього права вимагати від [PERSON] дострокового повернення всієї суми, просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи(а.с.30), представник позивача в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи(а.с.26). Відповідача [PERSON] було належним чином за місцем його реєстрації повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи(а.с.29), направлено копії позовної заяви та доданих до неї позивачем матеріалів. Відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, проте надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких наполягав на безпідставності і незаконності вимог банку у зв'язку із дією Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». За таких обставин суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ Банк «ТРАСТ» та відповідачем було укладено кредитний договір № R161.0036038 від 07.10.2013 року, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 21744,00 грн. зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 16,99 % річних та 1,47 % комісії за обслуговування кредиту строком на 48 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту,відсотків та комісії за користування кредитом(а.с. 4-10). Згідно з умовами договору відповідач зобов'язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом та комісії, повертати кредит частинами в сумах та у строки, визначені в графіку платежів(а.с.4). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальникові [PERSON] кредит в розмірі, обумовленому сторонами. Кредит було отримано відповідачем 07.10.2013 року, що підтверджується наданою банком копією меморіального ордеру № Loan-43449 від 07.10.2013 року (а.с.11). Відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконав, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів. Внаслідок цього станом на 22.08.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 27055,21 грн., що складається із заборгованості за кредитом 20875,01 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 1956,09 грн., заборгованості по комісії за обслуговування кредиту 2305,28 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань 1918,83 грн. За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525,526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Відповідач не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобов'язання належним чином не виконав. Отже, у банку виникло право достроково вимагати від [PERSON] повернення суми кредиту. Суд проаналізував заперечення відповідача проти позовних вимог на підставі норм Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і вважає за необхідне такі заперечення відхилити у зв»язку з тим, що ст. 2 згаданого Закону запроваджено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями на підставі кредитних договорів та договорів позики. Однак така заборона діє лише з 14.04.2014 року та поширюється на позичальників-громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися в період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція. Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При винесення рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив, що відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. До того ж, норми вказаного Закону не скасовують необхідності повертати суму основної заборгованості за кредитами чи позиками і на теперішній час Кабінетом Міністрів України перелік таких населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, не визначений. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. ПАТ Банк «ТРАСТ» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 270,55 грн., що підтверджено наданим позивачем меморіальним ордером № 46183 від 12.09.2014 року (а.с.1). За цих обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь суми судового збору.

Outcome: approved