Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

25 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що 19 квітня 2003 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстровано у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 148. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], 2009 року народження, яка проживатиме з відповідачем. Шлюбні відносини припинилися півтора роки тому, сторони проживають окремо, майнових спорів між сторонами немає. Спільна дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу стали неможливими, оскільки позивач має іншу сім'ю, у зв'язку з чим позивач просить розірвати шлюб. 19 березня 2015 року позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Однак, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Однак, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала, просила повернути їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом у межах заявлених позовних вимог, наявними у справі доказами, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19 квітня 2003 року між [PERSON] та [PERSON].(дошлюбне прізвище [PERSON]). був укладений шлюб, зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 148 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - донька [PERSON], [INFO], що підтверджується дублікатом свідоцтва про народження серії [NUMBER], від 27 січня 2015 року. Спільне життя сторін не склалось через те, що у сторін різні погляди на сімейне життя, різні характери та інтереси. Сторони спільне господарство не ведуть, спір про поділ майна відсутній, питання щодо подальшого проживання з відповідачем їх дитини немає. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. У відповідності зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. У відповідності зі ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що подружжя сімейні стосунки не підтримує тривалий час, шлюбні відносини між сторонами остаточно припинились, а відповідач проти задоволення позову не заперечує, суд приходить до висновку, що родина розпалась остаточно, і відновлення бути не може, а шлюб підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved