Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

25 березня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та Кредитною спілкою «Бісер» 01.06.2009 року було укладено договір № Д/09/005 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. На виконання депозитного договору КС «Бісер» прийняла на депозитний рахунок внесок на умовах строковості, зворотності та платності в розмірі 413 899,00 гривень. 11.12.2006 року між членом КС «Бісер» [PERSON] та КС «Бісер» було укладено кредитний договір № 101, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредитну лінію в розмірі 50 000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% річних. На підставі кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в загальному розмірі 46 000,00 гривень. Останній транш відповідачем було отримано 31.01.2007 року. Договір був укладений на 36 фактичних місяців від дня отримання відповідачем усієї суми кредиту або першого траншу за кредитом. Проте, по спливу 36 місяців з дня отримання усієї суми кредиту кредит відповідачем не повернуто до цього часу. Відсотки за користування кредитом відповідач сплачував нерегулярно та не в повному обсязі. Станом на 02.12.2010 року розмір заборгованості складає 44 950,00 гривень основної суми кредиту та 30 068,42 гривень відсотків за користування кредитом, а разом 75 018,42 гривень. 02.12.2011 року між [PERSON] та КС «Бісер» було укладено договір відступлення права вимоги (далі договір цесії). Згідно п.1 цього договору КС «Бісер» здійснює відступлення права вимоги, а позивач приймає на себе право вимоги боргу до ряду боржників КС «Бісер». 16.01.2012 року КС «Бісер» звернувся до відповідача [PERSON] з повідомленням про передачу вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом [PERSON]. Відповідно до договору загально - майнової поруки № 100/1 та номер 100/2 від 11.12.2006 року поручителями, які відповідають всім своїм майном за грошовими зобов'язаннями [PERSON] перед КС «Бісер» виступають [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з чим позовні вимоги є солідарними до позичальника та до поручителів. Тому на підставі вищевикладеного просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] суму боргу в розмірі 75 018,42 гривень. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив задовольнити її в повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні надала суду заяву, в якій просила відмовити позивачу в задоволенні позовної заяви за пропуском строку позовної давності відносно відповідача [PERSON], а відносно позовних вимог, що стосуються відповідачів [PERSON] та [PERSON] просила відмовити за безпідставністю. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та Кредитною спілкою «Бісер» 01.06.2009 року було укладено договір № Д/09/005 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. На виконання депозитного договору КС «Бісер» прийняла на депозитний рахунок внесок на умовах строковості, зворотності та платності в розмірі 413 899,00 гривень (а.с.3-4). 02.12.2011 року між позивачем [PERSON] та КС «Бісер» було укладено договір відступлення права вимоги (далі договір цесії). Відповідно до п.1 цього договору КС «Бісер» здійснив відступлення права вимоги, а позивач [PERSON] прийняв на себе право вимоги боргу до ряду боржників КС «Бісер» (а.с.10-11). Із копії договору № 101 від 11.12.2006 року, який був заключений між КС «Бісер» та [PERSON], вбачається той факт, що відповідач [PERSON] отримав кредитну лінію в розмірі 50 000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% річних. На підставі цього кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в загальному розмірі 46 000,00 гривень. Останній транш відповідачем [PERSON] було отримано 31.01.2007 року (а.с.5-8). Відповідно до договору загально-майнової поруки № 100/1 та № 100/2 від 11.12.2006 року поручителями, які відповідають всім своїм майном за грошовими зобов'язаннями [PERSON] перед КС «Бісер» виступають [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з чим позовні вимоги є солідарними до позичальника та до поручителів (а.с.12-13). Станом на 02.12.2010 року розмір заборгованості складає 44 950,00 гривень основної суми кредиту та 30 068,42 гривень відсотків за користування кредитом, а разом 75 018,42 гривень, що підтверджується копією розрахунку заборгованості (а.с.9). Представником відповідачів - [PERSON] в судовому засіданні подано заяву про застосування строку позовної давності. Як вбачається із договору, кредит відповідачу [PERSON] було надано на термін 36 фактичних місяців, тобто до 11.12.2009 року. Останній платіж по кредитному договору був проведений 06 березня 2009 року, а тому і строк позовної давності слід вираховувати саме з цього періоду. Згідно ст. 256 ЦК України визначене поняття позовної давності і вказано, що позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, або інтересу. Відповідно до вимог ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Щодо заяви представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] про відмову відносно них в задоволенні позовних вимог за безпідставністю, судом встановлено, що згідно договору цесії КС «Бісер» здійснив відступлення права вимоги, а позивач [PERSON] прийняв на себе право вимоги боргу до ряду боржників КС «Бісер», в тому числі і до [PERSON], отже виходячи з цього, кредитні договори боржників не були перезаключені, а залишаються з тими самими вимогами. Згідно договору цесії первісний кредитор здійснив відступлення права вимоги, а новий кредитор, тобто [PERSON] прийняв на себе право вимоги боргу перед кредитором до всіх боржників, з якими Кредитною спілкою «Бісер» було заключено договори про надання кредитів. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Тому, вищевказані позовні вимоги до відповідачів [PERSON] та [PERSON] є безпідставними, оскільки основне зобов'язання по договору закінчилось 11.12.2009 року, а в зв'язку з тим, що в договорі строк поруки не встановлено, а кредитор протягом шести місяців не пред'являв вимоги до поручителів, то договір поруки вважається припиненим. Крім того, суд вважає, що позивачем порушені вимоги ст. ст. 256, 257 ЦК України, якими встановлена позовна давність тривалістю у три роки, а тому відповідно до вимог ст. 267 ЦК України до позовних вимог позивача слід застосувати строк позовної давності, яка застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed