Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

\~\~\~\~ 25.10.2016р. [PERSON] звернулась в Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська\~\~\~з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» (треті особи - Приватний нотаріус ДМНО [PERSON], Відділ ДВС Хорольського РУЮ Полтавської області) про визнання виконавчого напису\~\~таким, що не підлягає\~\~виконанню (а.с. № 3-6). В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в позовній заяві посилалась на те, що виконавчий напис приватного нотаріуса ДМНО [PERSON], № 296 від 14.01.2016р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 41615,97 грн., та витрат пов,язаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 1700 грн., всього 43315,97 грн., є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та в обґрунтування позовних вимог, позивачка посилались на наступні обставини. 05.03.2015р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» була укладена генеральна угода щодо реструктуризації заборгованості за кредитним договором №SAMDN34000045250577 від 26.05.2011р. На час підписання угоди, банком була визначена заборгованість [PERSON], за кредитним договором в розмірі 31454,31 грн., з якої 05.03.2015р. позивачкою було сплачено 2500 грн., та визначена остаточна сума заборгованості в розмірі 28954,31 грн., з кінцевою датою повернення 31.03.2018р. 14.01.2016р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON], з заявою про вчинення виконавчого напису в зв,язку з невиконанням позичальником зобов,язань за генеральною угодою від 05.03.2015р. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив безпірність заявлених банком вимог, оскільки наданий банком розрахунок суми заборгованості за генеральною угодою містить лише загальні суми без розшифрування яким чином вони були нараховані. Крім того, позивачка зазначала, що кредитні кошти згідно до п.2.1. генеральної угоди вона не отримувала та при підписанні угоди не була ознайомлена ні з якими умовами та правилами кредитування.\~\~Просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] від 14.01.2016р., зареєстрований в реєстрі за № 296 таким, що не підлягає виконанню. В наданій суду 23.03.2017р. заяві представник позивача [PERSON] [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги №27-ц/16 від 10.10.2016р. - а.с.№ 12) позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив вимоги задовольнити, розглянувши справу за його відсутності без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 89). Також 23.03.2017р. надіслав до суду свої додаткові письмові пояснення (а.с. № 90-92). \~ Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» - в судові засідання по справі 21.02.2017р.та 29.03.2017р. повторно не з,явився, про дату судових засідань був повідомлений належним чином, в справі є розписка представника та поштове повідомлення від банку (а.с. № 45, 67). Раніше представник відповідача - [PERSON] (діє на підставі довіреності №8438-К-О від 29.12.2016р.- а.с. № 42) в наданих суду двічі письмових запереченнях (а.с. № 34-37, 53-56) позовні вимоги не визнавала, вказавши, що дійсно 05.03.2015р. між банком та [PERSON], була укладена генеральна угода б/н, за якою банк надав позичальнику кредитні кошти та кредитні картки зі строком дії до червня 2016р. Позивачка належним чином не виконувала зобов,язання по поверненню кредиту та процентів за користування кредитом, в зв,язку з чим виникла заборгованість, що стало підставою для звернення банком до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON], з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON], заборгованості за генеральною угодою б/н від 05.03.2015р. в сумі 41615,97 грн., та 14.01.2016р., приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], було вчинено виконавчий напис. Виконавчий напис був вчинений нотаріусом з дотриманням ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1, 3.2. гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості, виходячи з чого, представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними і просила в їх задоволенні відмовити в повному обсязі. \~\~\~\~ Третя особа - приватний нотаріус ДМНО - [PERSON] в судові засідання по справі 21.02.2017р. та 29.03.2017р. не з,явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.№ 48, 68). В наданих суду 22.11.2016р. письмових поясненнях (а.с. № 21, 22) позовні вимоги вважала необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що виконавчий напис було вчинено у відповідності до вимог законодавства на підставі наданих банком документів, які підтверджували безспірність заборгованості в контексті положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку. Просила в задоволенні позову відмовити.\~\~\~\~\~\~ Представник третьої особи - Хорольського РУЮ Полтавської області в судові засідання призначені на 21.02.2017р. та 29.03.2017р. також повторно не з,явився, про день та час слухання справи третя особа повідомлявся шляхом направлення судової повістки та був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с. № 50, 69), про причини неявки представник третьої особи суд не сповістив. За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін, надані представником відповідача та третьою особою письмові заперечення, в яких вони висловила свою думку щодо предмета позову, на підставі ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та винести рішення на загальних підставах, встановлених главою 7 розділу ІІІ ЦПК України. Розгляд справи відбувається згідно положень ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 3 ЦПК України). \~\~\~\~ Відповідно до ст. ст.526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. \~\~\~\~ Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.\~\~\~\~ Судом встановлено, що 05.03.2015р. між позивачкою [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» була укладена генеральна угода б/н про реструктуризацию заборгованості по кредитному договору №SAMDN34000045250577 від 26.05.2011р. та приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт. (а.с. № 8) Згідно з ч.1 ст.638 та ч. 1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх його істотних умов. Обставини укладення 05.03.2015р. з відповідачем генеральної угоди в редакції яка долучена до позовної заяви позивачкою не заперечувались, а отже, виходячи з положень ч.1 ст.61 ЦПК України, суд при винесенні рішення вважає відповідні обставини такими, що не підлягають доказуванню. Відповідно до умов п.2.1 генеральної угоди, банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 28954,31 грн, на строк 36 місяців з 05.03.2015р. по 31.03.2018р., шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі потреби в сумі 28954,31 грн., в обмін на зобов,язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% на місць на суму залишку по кредиту в зазначені в Заяві, Умовах та Правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1050,46 грн, для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, процентів, та інших витрат згідно до Умов та Правил. Дата останнього погашення повинна бути не пізніше 31.03.2018р. Згідно до п.2.2 угоди, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості зазначених в генеральній угоді, Умовах та Правилах, більше ніж на 31 день по зобов,язаням строк яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32 день с моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 2585,72 грн. Згідно наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» довідки від 23.01.2017р. [PERSON], на виконання умов генеральної угоди надано кредитні картки: №4149437810620110, 4149437732446461 (а.с. № 38). Факт надання банком позивачці кредитних коштів в розмірі та на умовах визначених п.2.1.генеральної угоди підтверджується наданою відповідачем банківською випискою по карті №4149437810620110, згідно якої 05.03.2015р. на кредитну карту №4149437810620110 [PERSON] було встановлено кредитний ліміт в розмірі 28954,31 грн. (а.с. № 39), виходячи з чого твердження позивачки, що кредитні кошти нею отримані не були, спростовуються письмовими доказами. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку, що шляхом підписання 05.03.2015р., генеральної угоди сторони погодили нові умови кредитування, строки та порядок їх виконання. Свої зобов,язання щомісячного погашення кредиту в розмірі 1050,46грн. (сума щомісячного платежу), позивачка належним чином не виконувала, що підтверджується наданою відповідачем випискою по картці, згідно якої останнє погашення заборгованості, яке передувало даті вчинення виконавчого напису позивачка здійснила 21.12.2015р., в розмірі 398грн., при цьому починаючи з дати укладення генеральної угоди позивачка мала прострочену заборгованість, яка погашена не була.\~\~ 14.01.2016р. приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] було вчинено виконавчий напис №296 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів 41615 грн.97 коп. в рахунок погашення заборгованості за генеральною угодою б\\н від 05.03.2015р. Заборгованість складається з: заборгованості за кредитом 28709,58 грн; заборгованості по відсоткам 3478,01 грн.; пеня та комісія 7342,66 грн., штраф 2085,72 грн. Крім того, з позивачки було також стягнуто витрати, повязані з вчиненням виконавчого напису в розмірі 1700грн. (а.с. № 7). В виконавчому написі нотаріусом зазначено, що стягнення проводиться за 9 місяців 2 дні, а саме за період з 05.03.2015р. по 27.12.2015р. \~\~\~\~ Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. \~\~\~\~ Відповідно ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. \~\~\~\~ Як вбачається з виконавчого напису, строк за який проводиться стягнення становить 9 місяців 2 дні, а отже, нотаріусом при вчинені виконавчого напису не були порушені вимоги ст.88 Закону України «Про нотаріат». Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014р. №6-20цс14\~\~виклав правову позицію, згідно якої позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З наданих суду письмових доказів, судом встановлено, що право банку на стягнення заборгованості виникло з 26.12.2015р., ([PERSON], не здійснила в повному обсязі погашення заборгованості згідно до умов 2.1. генеральної угоди в період з 1 по 25 грудня 2015р.) виконавчий напис вчинено 14.01.2016р., тобто, відповідач з вимогами про стягнення заборгованості звернувся в межах позовної давності. \~\~\~\~\~\~\~\~ Що стосується тверджень позивачки, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірність заявлених банком вимог\~суд зазначає наступне. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений \~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. за №296/5, у п.п. 3.1, 3.5 глави 16 розділу ІІ передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172. \~\~\~ Відповідно п.2 «Переліку документів», для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами за якими боржниками допущено прострочення платежів, нотаріусу стягувачем повинні бути надані: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про стягнення заборгованості не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень «Переліку документів», за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. В наданих суду письмових поясненнях третя особа - приватний нотаріус [PERSON], посилалась, що для вчинення виконавчого напису ПАТ КБ «ПриватБанк» був наданий необхідний перелік документів для можливості вчинення виконавчого напису, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безпірному порядку», на відповідні обставини також посилався и представник відповідача в письмових запереченнях. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст.11 ЦПК України). У відповідності до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу, при винесенні рішення суд керується наявними в матеріалах справи документами. В позовній заяві позивачка вказує, що розмір заборгованості перед банком є спірним, проте не обґрунтовує та не підтверджує належними доказами, згідно до ст.ст. 57- 60 ЦПК України, відсутність заборгованості або наявності боргу в меньшому розмірі станом на дату вчинення виконавчого напису. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, оцінивши надані сторонами до суду письмові докази, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису №296 від 14.01.2016р. таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», не знайшли свого належного підтвердження при розгляді справи, у зв,язку з чим не підлягають задоволенню.\~\~\~\~ \~\~\~\~ Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачкою на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20коп. розподілу не підлягають (а.с. № 2). \~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed