Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

26.01.2015 р. до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] «в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON].» про встановлення порядку користування квартирою(а.с.2-4), вимоги мотивовані наступним. Вона є власником 1/2 частини кв. [ADDRESS]. Інша 1/2 частини квартири належить відповідачці. Спірна квартира має загальну площу 65,2 кв.м та складається з трьох кімнат площею: 15,3 кв.м, 15,0 кв.м, 17,0 кв.м; кухні площею 6,2 кв.м; ванної кімнати - 4,6 кв.м; вбиральні - 1,3 кв.м; ванної - 2,6 кв.м; вбиральні площею 0,7 кв.м; передпокою - 5,7 кв.м; балкону - 0,7 кв.м (к=0,3). Вона фактично користується кімнатою площею 17 кв.м, яка є прохідна, а відповідачка - іншими двома кімнатами. Решта приміщень знаходиться у спільному користуванні. Проживати в кімнаті, якою користуються всі та яка є прохідною, вона не має можливості за станом здоров'я, весь час фактично позбавлена спокою. Посилаючись на ст.ст. 358, 391 ЦК України, просила встановити порядок користування кв. [ADDRESS], а саме: - виділити [PERSON], [PERSON], [PERSON] в користування житлову кімнату площею 15,3 кв.м; - виділити їй у користування житлову кімнату площею 15 кв.м; - житлову кімнату площею 17,0 кв.м, передпокій площею 5,7 кв.м, кухню площею 6,2 кв.м, вбиральню - 0,7 кв.м, балкон - 0,7 (к=03) кв.м залишити у спільному користуванні. В ході розгляду справи було уточнено: - що відповідачка [PERSON] діє в своїх інтересах та діє як законний представник в інтересах своїх малолітніх дітей [PERSON], [PERSON]; - що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні малолітніх [PERSON] і [PERSON] є Нововозаводська районна у м. Чернігові рада як орган опіки та піклування; а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачки - КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов(а.с.2-4) підтримала за вимогами, в ньому викладеними, та пояснила, що з кімнати площею 15 кв.м є вихід на балкон, площу якого вказати не може; судові витрати з відповідачки просить не стягувати. Відповідачка-законний представник [PERSON] позов не визнала відповідно до письмових заперечень(а.с.43-45) та пояснила, що її син, який страждає на сахарний діабет, з дня народження проживає в кімнаті площею 15 кв.м; вона з донькою - в кімнаті площею 15,3 кв.м, а мати-позивачка - в кімнаті площею 17 кв.м; всі вони повинні жити в квартири як і проживають зараз; кімната площею 15,3 кв.м не прохідна; прохідні кімната площею 17 кв.м і кімната площею 15 кв.м, оскільки має вихід на балкон. Представник третьої особи - Новозаводської районної у м. Чернігові ради як орган опіки та піклування - Попович І.М. вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідачка і двоє дітей будуть мешкати в одній кімнаті, а тому будуть порушуватись права дітей. Представник третьої особи - КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради - Бовкун В.І. вважає, що позов підлягає задоволенню, та пояснив, що вихід на балкон з кімнати площею 15 кв.м; прохідна кімната площею 17 кв.м. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до особового рахунку на кв. [ADDRESS] в цій квартирі зареєстровані: з 18.03.1980 р. позивачка - [PERSON], з 17.06.1993 р. її донька - відповідачка-законний представник [PERSON], з 22.07.2014 р. та з 15.10.2014 р. діти відповідачки: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], відповідно(а.с.26,52-53). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.01.2015 р. власником 1/2 частини кв. [ADDRESS] є [PERSON], а власником іншої 1/2 частини квартири є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 21.01.2005 р.(а.с.9,10,31). Згідно ч. 3 і ч. 4 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; власність зобов'язує. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно частин 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю; кожен із співвласників має право на надання йому у користування та володіння тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці у спільній частковій власності; у разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї; на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Згідно ст. 191 ЖК України житлові спори вирішуються відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України, зокрема, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, захищають у суді їхні батьки. Згідно особового рахунку і технічного паспорту на квартиру, викопіровки плану квартири спірна квартира складається, зокрема, з трьох жилих кімнат - площею 15,3 кв.м, 15 кв.м і 17 кв.м та приміщень загального користування; при цьому кімната площею 17 кв.м є прохідною; вихід на балкон з кімнати площею 15 кв.м(а.с.6-8,26,27). Задоволення позовних вимог позивачки неможливо, виходячи з наступного. Зокрема, син позивачки, який страждає на цукровий діабет тяжкої форми(а.с.46-50), користується кімнатою площею 15 кв.м; відповідачка з донькою - кімнатою площею 15,3 кв.м, а позивачка - кімнатою площею 17,3 кв.м. Кімната площею 17 кв.м є прохідною; вихід на балкон з кімнати площею 15 кв.м; загальна площа жилих кімнат складає 47,3 кв.м(15,3+15+17), тобто позивачка і відповідачка (разом з дітьми) мають право на жилу площу - по 23,65 кв.м(47,3:2). Виділення відповідачці (разом з дітьми) без її згоди в користування ізольованої кімнати площею 15 кв.м або навіть 15,3 кв.м на 8,65 кв.м або на 8,35 кв.м (23,65-15 або 23,65-15,3) менше, ніж вона має право, це порушить житлові права її та двох різнополих малолітніх дітей, при цьому син позивачки страждає на цукровий діабет тяжкої форми. Крім того, технічний паспорт на спірну квартиру(а.с.6-8) станом не на даний час, а станом на 08.12.2004 р. і в ньому зазначено, зокрема, що кухня площею 6,2 кв.м; ванна площею 4,6 кв.м; вбиральня площею 0,7 кв.м; балкон площею 0,7(к=0,3) кв.м, а згідно особового рахунку на квартиру(а.с.26), зокрема, що кухня площею 6,9 кв.м; ванна площею 5,1 кв.м; туалет площею 0,8 кв.м; балкон площею 0,63 кв.м. В зв'язку з повною відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню сплачені позивачкою судові витрати(а.с.1). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглянув справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Outcome: dismissed