Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

26 лютого 2014 року позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просить суд, стягнути з відповідачки на її користь 1062.26 грн., матеріальної шкоди та 10 000.00 грн., - у відшкодування завданої їй моральної (немайнової) шкоди заподіяної відповідачкою внаслідок вчинення останньою відносно неї кримінального правопорушення, при цьому зазначивши про те, що внаслідок протиправних дій відповідачки, вона у період з 02.09.2013 по 16.09.2013 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в лор відділенні Олевської ЦРЛ. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги, стосовно стягнення із відповідачки матеріальної шкоди підтримала повністю, а в частині моральної (немайнової) частково, при цьому посилалася на те, що завдану їй злочинними діями [PERSON], моральну шкоду в розміри 10 000.00 грн., підтримує повністю на тій підставі, що такий розмір шкоди їй зазначив у позовній заяві юрист, який надавав правову допомогу при написанні позовної заяви і цей розмір моральної шкоди її влаштовує. Однак у судових дебатах позивачка вважала, що розмір моральної шкоди є завищеним, а тому при його визначенні посилається на розсуд суду. Відповідачка [PERSON], та її представник, діючи на підставі договору - адвокат [PERSON], у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнали частково, як в частині відшкодування матеріальної так і в частині відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями [PERSON], та навели аналогічні пояснення суду, викладені у письмовому запереченні. Додатково пояснили, що матеріальна шкода є завищеною і не відповідаючою дійсному лікуванню позивачки. За їх розрахунками матеріальна шкода становить 949.90 грн., на придбання ліків, моральну ж шкоду вважають необґрунтованою та також завищеною. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідачки та її представника, дослідивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав: Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Як встановлено у судовому засіданні 31 серпня 2013 року, об 00 годині 45 хвилин, [PERSON], знаходячись біля приміщення продуктового магазину, що розташований в [ADDRESS], на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно та бажаючи настання негативних наслідків, умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень, ногою нанесла невстановлену досудовим слідством кількість ударів по голові та тулубу позивачки [PERSON], заподіявши при цьому останній тілесні ушкодження у вигляді: синця на спинці носа та підочній ділянці справа; перелому кісток носа, що супроводжувалися струсом головного мозку, які відповідно до висновку експерта за № 169 від 31.08.2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я (а.с.8). Своїми умисними діями, що виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинили короткочасний розлад здоров'я [PERSON], вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України. Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 23.01.2014 року [PERSON], визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та притягнуто до кримінальної відповідальності. Потерпілою від кримінального правопорушення визнано [PERSON] Як вбачається з вироку Олевського районного суду Житомирської області від 23.01.2014 року, цивільний позов [PERSON], залишено без розгляду, оскільки не відповідав вимогам ст.119 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, слідує, що вирок, постанова у кримінальній справі, що набрали законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Крім того, частиною 7 статті ст.128 КПК України передбачено, що особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Оскільки доказів того, що [PERSON], була відшкодована в повному обсязі моральна та матеріальна шкода суду не надано, суд вважає, що [PERSON], не позбавлена можливості звертатися з позовом в порядку цивільного судочинства, а тому її позов підлягає розгляду. Відтак, суд вважає, що в результаті злочинних дій відповідачки було заподіяно позивачці, як матеріальної так і моральної (немайнової) шкоди останній, яка полягала в понесенні витрат на лікування та перенесенні психічних страждань у зв'язку із нанесенням (отриманням) тілесних ушкоджень потерпілою [PERSON], та які (дії) знаходяться в причинному зв'язку з наслідками зазначеними вище. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, зокрема статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до статті 1166 ЦК України загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Внаслідок протиправних дій відповідачки [PERSON], завдано шкоди здоров'ю потерпілої [PERSON] Сума матеріальної шкоди, яка була понесена потерпілою для закупівлі ліків під час її лікування, за розрахунками [PERSON], становить 1062.26 грн., про що у підтвердження надано позивачкою фіксальні чеки (а.с.5-7). Внаслідок чого, у [PERSON], в силу статтей 1166 та 1195 ЦК України виникає обов'язок відшкодувати потерпілій матеріальну шкоду. Оскільки приписами частини 1 статті 1195 ЦК України визначено, що фізична особа, яка завдала шкоду ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому витрати на придбання ліків. Однак при вивчені наданих суду доказів (фіксальних чеків а.с.5-7) позивачкою, судом встановлено, що медпрепарати, засоби гігієни та вітаміни, зокрема йогурти, які включено до фіксальних чеків на загальну суму 112.36 грн., немають жодного відношення до отриманих травм, внаслідок протиправних дій відповідачки, а тому суму понесеної [PERSON], матеріальної шкоди слід знизити до 949.90 грн., (1062.26-112.36 грн.), та які стягнути з відповідачки, оскільки зазначені у фіксальних чеках витрати на набір, препарати і товари не застосовувалися для лікування [PERSON], при отриманні нею тілесних ушкоджень у вигляді: синця на спинці носа та підочній ділянці справа; перелому кісток носа, що супроводжувалися струсом головного мозку. Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов'язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до положень ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так внаслідок злочинної діяльності відповідачки, позивачці заподіяно моральної шкоди, яка перенесла, душевні, психічні страждання, в зв'язку із нанесенням їй тілесних ушкоджень відповідачкою [PERSON] Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4, (із змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 р., №5) (п.3 Постанови) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди», з якої слідує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі діяльністю інших осіб. Враховуючи характер моральної шкоди та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, внаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень, стан її здоров'я, вік позивачки, тяжкість вимушених змін у її життєвих і господарських стосунках, суд вважає, що [PERSON], спричинена моральна (немайнова) шкода, яка підлягає стягненню з відповідачки. Разом з тим суд, визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди, яка підлягає до стягнення, також враховує матеріальне становище відповідачки, та те, що позивачка у судовому засіданні не обґрунтувала розмір завданої моральної (немайнової) шкоди, не довела та не надала доказів із чого вона виходила визначаючи такий розмір моральної шкоди, яку просить стягнути із [PERSON], на свою користь, співрозмірність нанесеної моральної шкоди, причини її виникнення та завдання, вважає, що розмір позовної вимоги позивачки [PERSON], відносно стягнення моральної (немайнової) шкоди слід знизити до 1000.00 грн., який на думку суду є достатнім і співрозмірним моральним відшкодуванням. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі наведеного та

Outcome: partial