Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

24 жовтня 2018 року [PERSON], звернулася до суду із позовом до Бишівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] помер позивача батько [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Бишівською сільською радою Радехівського району Львівської області 8 лютого 1999 року. Родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Радехівським рай бюро ЗАГС 30.10.1959 року свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Бишівською сільською радою Радехівського району Львівської області 22 травня 1982 року. За життя спадкодавцем було здійснено розпорядження своїм майном на користь [PERSON], склавши заповіт, який було посвідчено 3.02.1999 року, секретарем Бишівської сільської ради Радехівського районну Львівської області та зареєстровано в реєстрі за №7. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку площею 2,45 га. Земельна ділянка, що передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, знаходиться на території Бишівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Те що, вказане майно належало [PERSON] підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданим Радехівською районною державною адміністрацією Львівської області 27.12.1999 року та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. Фактично прийнявши спадщину, позивач вступила в управління та володіння майном спадкодавця та маючи намір оформити свої права на спадкове майно, звернулася до нотаріуса із метою отримання свідоцтва на право на спадщину. Однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів, а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку, та рекомендовано звернутися з позовом в суд. Викладені обставини підтверджуються наступними доказами: копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Бишівською сільською радою Радехівського району Львівської області 8 лютого 1999 року: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим Радехівським райбюро ЗАГС Львівської області 22 травня 1999 року: копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Бишівською сільською радою Радехівського району, 30.10.1959 року; копією паспорта та картки платника податків позивача; копією заповіту посвідченого 3.02.1999 року, секретарем виконавчого комітету Бишівської сільської ради Радехівського районну Львівської області та зареєстровано в реєстрі за №7 довідкою виданою Бишівською сільською радою Радехівського району Львівської області; витягом про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданим Радехівською районною державною адміністрацією Львівської області 27.12.1999 року. Просить визнати за [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 2,45 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бишівської сільської ради Радехівського районну Львівської області, в порядку спадкування, після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві (а.с.4-5). Позов просить задоволити. Представник відповідача Бишівської сільської ради Радехівського району, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.27). Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Так судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Бишівською сільською радою Радехівського району Львівської області 8 лютого 1999 року (а.с.8). Родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданого Радехівським райбюро ЗАГС 30.10.1959 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Бишівською сільською радою Радехівського району Львівської області 22 травня 1982 року (а.с.13). За життя спадкодавцем було здійснено розпорядження своїм майном на користь [PERSON], склавши заповіт, який було посвідчено 3.02.1999 року, секретарем Бишівської сільської ради Радехівського районну Львівської області та зареєстровано в реєстрі за №7 (а.с.10). Із Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданою Радехівською районною державною адміністрацією Львівської області 27.12.1999 року та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] вбачається, що такий виданий [PERSON] (а.с.11). Згідно з витягу про нормативну грошову оцінку земельних ділянок виданого відділом Держгеокадастру у Радехівському районі від 10.05.2018 року вбачається розрахунок грошової оцінки земельної ділянки (рілля) площею 2,45 га фізичні гектари, 3,27 (умовні кадастрові гектари) в сумі 107237,68 грн. (а.с.12) Із довідки Бишівської сільської ради Радехівського району №267 від 7.05.2018 року беззаперечно визначається, що [PERSON] (помер [INFO]) на час смерті був зареєстрований і проживав в [ADDRESS], разом із ним була зареєстрована [PERSON], дочка (а.с.9). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Відповідно до ст..1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON], оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], виданий 27 грудня 1999 року після смерті спадкодавця - [PERSON]. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення. Узагальнюючи вищенаведене,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved