Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

25.08.2015 року позивач [PERSON], діючи в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту батьківства та визнання за права власності в порядку спадкування за законом, після уточнення кого просить встановити факт батьківства [PERSON], померлого 23.06.2014 року щодо малолітнього [PERSON], 11.07. [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS], яка складається в цілому з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 59,5 кв.м, житловою площею 42,7 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 23.06.2014 року; визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS], яка складається в цілому з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 59,5 кв.м, житловою площею 42,7 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 23.06.2014 року. Представник позивача, [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина, [PERSON], що діє на підставі довіреності, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та розглядати справу за їх відсутністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, до суду надано заяву, про розгляд справи за відсутністю представника Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, в якій зазначено, що позов вони підтримують та при прийнятті рішення по справі просять врахувати інтереси малолітньої дитини. \~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка до шлюбу мала прізвище Урсу, з 2005 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. Від даних відносин у сторін 11.07.2006 року народився син, якому присвоєно було прізвище Урсу на підставі ст. 135 СК України, що зазначено у свідоцтві про народження серії І-ЖД № 049918 виданому Першим відділом РАЦС Малиновського РУЮ м.Одеси ( а.с.7). [PERSON] визнав себе батьком, виконував батьківські обовязки відносно сина, однак юридично батьківство не оформив. Надалі, 10.12.2011 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД №164614 виданим 10.12.11 року Київським відділом ДРАЦС Одеського міського управління юстиції ( а.с. 8). Із за частих сварок між родичами з яким жило подружжя, останні деякий час мешкали окремо, однак все одно підтримували подружні стосунки. 23.06.2014 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 381664 видане 23.06.14 року Відділом ДРАЦС у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ( а.с. 9). Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS], яка складається в цілому з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 59,5 кв.м, в тому числі житловою площею 42,7 кв.м, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ( а.с.10). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON], син [PERSON] та матір померлого [PERSON]. У встановлений законом строк, позивачка звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка, однак постановою державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] від 01.07.15 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] у звязку з відсутністю право установчих документів на спадкове майно. [PERSON], [INFO] також є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], оскільки є його сином, однак оформити батьківство юридично не мав змоги у звязку з відсутністю паспорта громадянина України, а потім не встиг у звязку зі смертю. За час життя, [PERSON] факт батьківства визнавав, як вбачається з наданих суду фотокарток, забирав сина разом з його матірю з пологового будинку. Також останній виконував відносно сина батьківські обовязки, про свідчить лист в.о. гл. лікаря КУ «ДМП №6», в якому зазначено, що дитина [PERSON],[INFO], що проживає за адресою: [INFO] перебуває на обліку в ДМП №6 з народження та за медичною допомогою для свого сина [PERSON] періодично звертався його батько [PERSON], також в акті від 07.04.16 року, виданим КП ЖКС «Вузівський» зазначено, що [PERSON] проживав зі своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS], водив сина до дитячого садку, згодом до школи та на спортивні заняття по карате. Зазначене також підтверджено свідченнями [PERSON]. [INFO], [PERSON], [INFO], які підтвердили в судовому засіданні факт перебування [PERSON] у шлюбі з [PERSON], також народження у них спільної дитини [PERSON] до моменту укладення між ними шлюбу і надалі їх сумісного проживання й визнання [PERSON] свого батьківства щодо сина [PERSON]. Згідно ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. У відповідності зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У відповідності до ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Згідно зі ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Наведені відомості свідчать про походження народженого у [PERSON] сина [PERSON] від [PERSON], що є підставою для визнання факту його батьківства відносно цієї дитини. Вирішуючи спір щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 23.06.14 року суд приймає до уваги наступне. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2010 року 1/2 частина квартири [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.10). Як зазначено вище, [PERSON] 23.06.14 року помер, заповіту не залишив, у зв'язку з чим у відповідності до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до складу якої увійшли 1/2 частини спірної квартира. У відповідності зі ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що на час смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги були його дружина [PERSON], його мати [PERSON] та [PERSON], [INFO], батьківство [PERSON] стосовно якого встановлюється судом. У відповідності зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювач), опікун. Згідно ч.3, 4 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.1273 ЦК України батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Відповідач [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивач [PERSON] не подавала до нотаріальної контори заяву в інтересах малолітнього [PERSON] про відмову від прийняття спадщини, а також своєчасно звернулась з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Таким чином, після смерті [PERSON], померлого 23.06.14 року [PERSON] успадкувала 1/6 частину спірної квартири, що є підставою для визнання за нею права власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та [PERSON], [INFO] успадкував 1/6 частину спірної квартири, що є підставою для визнання за ним права власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved