Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

26 лютого 2014 року, ПАТ «Державний експортно – імпортний банк України» звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], ТзОВ «[PERSON] – Промпроект», про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 25 липня 2007 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5007С62, згідно з яким позивач надав [PERSON] кредит в сумі 2 340 243,00 швейцарських франків. [PERSON] зобов’язалася своєчасно повертати кредит та відсотки за ним у відповідності із графіком. В якості забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобов’язань за укладеним кредитним договором, із ТзОВ «[PERSON] – Промпроект» був укладений договір поруки № 50211Р11. Однак, дотепер відповідачі свої обов’язки виконують неналежно, що явилося причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 5007С62 від 25 липня 2007 року в сумі 16 246 918 гривень 03 копійки, з урахуванням відсотків та пені, а також судових витрат по справі (том № 1 а.с. а.с. 1 – 2). Також, 21 березня 2014 року, ПАТ «Державний експортно – імпортний банк України» звернулися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], ТзОВ «[PERSON] – Промпроект», про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 25 липня 2007 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5007С61, згідно з яким позивач надав [PERSON] кредит в сумі 2 463 415,00 швейцарських франків. [PERSON] зобов’язався своєчасно повертати кредит та відсотки за ним у відповідності із графіком. В якості забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобов’язань за укладеним кредитним договором, із ТзОВ «[PERSON] – Промпроект» був укладений договір поруки № 50211Р12. Однак, дотепер відповідачі свої обов’язки виконують неналежно, що явилося причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 5007С61 від 25 липня 2007 року в сумі 17 108 472 гривні 48 копійок, з урахуванням відсотків та пені, а також судових витрат по справі (том № 2 а.с. а.с. 3 – 8). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2014 року, цивільну справу за позовом ПАТ «Державний експортно – імпортний банк України» до [PERSON], ТзОВ «[PERSON] – Промпроект» про стягнення заборгованості за кредитним договором, було передано до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, для розгляду по суті, за підсудністю (том № 1 а.с. 95). Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року, цивільну справу за позовом ПАТ «Державний експортно – імпортний банк України» до [PERSON], ТзОВ «[PERSON] – Промпроект» про стягнення заборгованості за кредитним договором, було прийнято до провадження (том № 1 а.с. 97). Крім того, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2014 року, позовну заяву ПАТ «Державний експортно – імпортний банк України» до [PERSON], ТзОВ «[PERSON] – Промпроект» про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 200/4345/14 – ц) та позовну заяву ПАТ «Державний експортно – імпортний банк України» до [PERSON], ТзОВ «[PERSON] – Промпроект» про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 200/5417/14 – ц) було об’єднано в одне провадження (том № 1 а.с. 156). Представник позивача у судове засідання не з’явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вказаної заяви, просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі (том № 1 а.с. а.с. 147, 160, 161, 162). [PERSON], який є представником відповідачів [PERSON] та [PERSON], у судове засідання також не з’явився про день, час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги визнав частково та не заперечував, щодо стягнення з відповідачів суми кредиту та відсотків за ним, у задоволенні решти вимог просив відмовити (том № 1 а.с. а.с. 49, 160, 161, 163, том № 2 а.с. 105). Представник ТзОВ «[PERSON] – Промпроект» до судового засідання не з’явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив (том №1 а.с. а.с. 103, 105, 107, 109, 158, 160). Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом було встановлено, що 25 липня 2007 року між ПАТ «Державний експортно – імпортний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5007С62, який в подальшому був змінений додатковими угодами до нього. Згідно з умовами вказаного кредитного договору, ПАТ «Державний експортно – імпортний банк України» надало [PERSON] кредит в сумі 2 340 243,00 швейцарських франків, строком користування до 24 липня 2014 року, з виплатою процентної ставки не менше 10,99% річних (том № 1 а.с. а.с. 14 – 16, 19 – 20, 22, 26 – 27, 29, 32, 33, 34, 37, 40, 42, 45 – 46). Крім того, 31 травня 2011 року між ПАТ «Державний експортно – імпортний банк України» та ТзОВ «[PERSON] – Промпроект» був укладений договір поруки № 50211Р11 за яким ТзОВ «[PERSON] – Промпроект» поручилося перед ПАТ «Державний експортно – імпортний банк України» за належне виконання [PERSON] кредитних зобов’язань (том № 1 а.с. а.с. 49 – 50). Також, 25 липня 2007 року між ПАТ «Державний експортно – імпортний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5007С61, який в подальшому був змінений додатковими угодами до нього. Згідно з умовами вказаного кредитного договору, ПАТ «Державний експортно – імпортний банк України» надало [PERSON] кредит в сумі 2 463 415,00 швейцарських франків, строком користування до 24 липня 2014 року, з виплатою процентної ставки не менше 10,99 % річних (том № 2 а.с. а.с. 14 – 18, 20 – 21, 24, 26 – 28, 29, 32, 33, 36, 39, 41, 44 – 45). 31 травня 2011 року між ПАТ «Державний експортно – імпортний банк України» та ТзОВ «[PERSON] – Промпроект» був укладений договір поруки № 50211Р12 за яким ТзОВ «[PERSON] – Промпроект» поручилося перед ПАТ «Державний експортно – імпортний банк України» за належне виконання [PERSON] кредитних зобов’язань (том № 2 а.с. а.с. 49 – 50). Судом також будо встановлено, що до закінчення дії кредитних договорів № 5007С62, № 5007С61 від 25 липня 2007 року, [PERSON] та [PERSON] здійснювалися грошові виплати за вказаними договорами, що підтверджується довідками по рахунках (том № 1 а.с. а.с. 111 – 143, том № 2 а.с. а.с. 101 – 104). Дотепер відповідачі не в повному обсязі виконують свої зобов’язання з повернення кредиту за кредитними договорами № 5007С62, № 5007С61 від 25 липня 2007 року та процентів за ними, і у них, у відповідності до наданого позивачем розрахунку, утворилася солідарна заборгованість, яка станом на 05 лютого 2014 року складає: - за кредитним договором № 5007С62 від 25 липня 2007 року, в сумі 16 246 918 гривень 03 копійки з урахуванням відсотків, пені, та 3 % річних, а саме: o прострочена заборгованість за кредитом, з урахуванням нарахованого індексу інфляції, за період з 16 червня 2011 року по 05 лютого 2014 року – 11 349 205 гривень 52 копійки; o прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом, з урахуванням нарахованого індексу інфляції, за період з 16 червня 2011 року по 05 лютого 2014 року – 4 083 383 гривні 83 копійки; o пеня за основним боргом, за період з 05 лютого 2013 року по 05 лютого 2014 року – 262 228 гривень 77 копійок; o пеня за процентами, за період з 05 лютого 2013 року по 05 лютого 2014 року – 378 506 гривень 98 копійок; o 3 % річних на суму простроченого кредиту, за період з 16 червня 2011 року по 05 лютого 2014 року – 71 036 гривень 64 копійки; o 3 % річних на суму прострочених відсотків, за період з 16 березня 2010 року по 05 лютого 2014 року – 104 556 гривень 37 копійок; - за кредитним договором № 5007С61 від 25 липня 2007 року, в сумі 17 108 472 гривні 48 копійок з урахуванням відсотків, пені, та 3 % річних, а саме: o прострочена заборгованість за кредитом, з урахуванням нарахованого індексу інфляції, за період з 16 червня 2011 року по 05 лютого 2014 року – 11 943 661 гривня 58 копійок; o прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом з урахуванням нарахованого індексу інфляції, за період з 16 червня 2011 року по 05 лютого 2014 року – 4 308 817 гривень 47 копійок; o пеня за основним боргом, за період з 05 лютого 2013 року по 05 лютого 2014 року – 272 901 гривня 74 копійки; o пеня за процентами, за період з 05 лютого 2013 року по 05 лютого 2014 року – 398 796 гривень 52 копійки; o 3 % річних на суму простроченого кредиту, за період з 16 червня 2011 року по 05 лютого 2014 року – 74 081 гривня 32 копійки; o 3 % річних на суму прострочених відсотків, за період з 16 березня 2010 року по 05 лютого 2014 року – 184 288 гривень 17 копійок. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України 2003 року, а також кредитними договорами № 5007С62, № 5007С61 від 25 липня 2007 року. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав [PERSON] та [PERSON] певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказані правочини, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідачі дотепер не виконують свої обов’язки з повернення кредиту та відсотків за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням їх зобов’язань у розумінні наведеної норми. Зважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] не виконують свої обов’язки за кредитним договором, що полягає у фактичному припиненні сплати за ним, суд вважає правильним звернення до суду з позовом про стягнення кредитних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов’язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов’язання боржником. У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов’язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом було встановлено, що основне зобов’язання (кредитний договір) було забезпечене порукою за договорами поруки, укладеними з ТзОВ «[PERSON] – Промпроект», отже, зважаючи на те, що дотепер боржники за кредитними договорами не виконали своїх зобов’язань, позивач вправі одночасно (солідарно) звернути свої вимоги й до поручителя. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов’язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог – за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред’являються. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно,які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов’язання внаслідок односторонньої відмови від зобов’язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов’язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Державний експортно – імпортний банк України» необхідно задовольнити у повному обсязі, а саме стягнути з [PERSON], [PERSON] та ТзОВ «[PERSON] – Промпроект» у солідарному порядку на користь позивача заборгованість яка утворилася станом на 05 лютого 2014 року: за кредитним договором № 5007С62 від 25 липня 2007 року, в сумі 16 246 918 гривень 03 копійки; за кредитним договором № 5007С61 від 25 липня 2007 року, в сумі 17 108 472 гривні 48 копійок. Крім того, у порядку ст. 88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON], [PERSON] та ТзОВ «[PERSON] – Промпроект» на користь ПАТ «Державний експортно – імпортний банк України» також слід стягнути судовий збір в сумі 2 436 гривень 00 копійок, з кожного.

Outcome: approved