Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

25 вересня 2019 року [PERSON] звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., реєстровий номер 11444, про стягнення з позивача на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 47 198,90 грн. Позивач вказує, що у серпні 2019 року дізналася про відкриття 24 червня виконавчого провадження № 59402069 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. на підставі вчинення 22 травня 2019 року виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., реєстровий номер 11444. [PERSON] стверджує, що приватний нотаріус не отримував ні від позивача, ні від відповідача первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому в приватного нотаріуса Хари Н.С. були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Виходячи з цього, позивач стверджує, що приватний нотаріус Хара Н.С. при вчиненні виконавчого напису не переконалася у безспірності вимог кредитора, чим порушила норми статті 88 Закону України «Про нотаріат». Також позивач просить суд взяти до уваги, що виконавчий напис було вчинено поза межами встановленого законом трирічного строку. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третій особі копію позовної заяви з додатками. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, а третій особі - для надання письмових пояснень щодо позову. Також у третьої особи було витребувано засвідчені матеріали нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 11444 від 22 травня 2019 року. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. витребувані документи до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача, беручи до уваги таке. Судом встановлено, що 19 вересня 2012 року між ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] було укладено договір № 004-16501-190912 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та відкриттям кредитної лінії в сумі 30 000 грн. Відповідно до п. 1.5. Договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 днів. Згідно Договору № 31/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 06 жовтня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» відступило новому кредитору - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» права попередньої вимоги до позичальників-фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1. Відповідного Додатку, а отже й підтвердження відступлення права вимоги за кредитним договором до позивача ні відповідачем, ні третьою особою суду не надано. 22 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис за № 11444, за яким було запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором № 004-16501-190912 від 19 вересня 2012 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк». З виконавчого напису вбачається, що період, за який проводиться стягнення - з 06 жовтня 2017 року по 17 травня 2019 року. Також у виконавчому написі вказано, що строк платежу за кредитним договором № 004-16501-190912 від 19 вересня 2012 року настав з подальшим виникненням заборгованості, але не вказано його дату. Сума заборгованості за виконавчим написом складала 46 548,90 грн, з яких: - 29 971,87 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; - 16 577,03 грн - проценти за користування кредитом. Також приватним нотаріусом за вчинення виконавчого напису стягнуто з боржника 650 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. 24 червня 2019 року на підставі вказаного виконавчого напису винесено постанову (ВП № 59402069) про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна». Звертаючись в суд з позовом, позивач посилалася на те, що на дату вчинення виконавчого напису заборгованість не була безспірною. Вчиняючи виконавчий напис від 22 травня 2019 року № 11444, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушено норми статті 88 Закону України «Про нотаріат». Строк користування позивачем кредитною лінією ПАТ «Дельта Банк» становив 364 дні та мав закінчитися 18 вересня 2013 року. Таким чином, заява кредитора до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису подана з пропуском передбаченого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» трирічного строку. Станом на день вчинення виконавчого напису відповідачем не було надано нотаріусу усіх належних та визначених законом документальних доказів існування у [PERSON] заборгованості в сумі 46 548,90 грн, у зв`язку з чим виконавчий напис від 22 травня 2019 року № 11444 вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат». Також під час вчинення виконавчого напису від 22 травня 2019 року № 11444 не враховано строку позовної давності, який визначений законом, і в межах якого нотаріус має право задовольнити вимоги заявника. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким же чином врегульовано дане питання і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 89 Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Аналогічна інформація викладена і в підпунктах 2.1, 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору ст.88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у численних постановах Верховного Суду, а саме: від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, № 369/6415/17 від 26 лютого 2020 року та інших, які мають враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. На думку Верховного суду в постанові № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, розрахунок заборгованості, зроблений банком, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідачем не надано жодних документів на підтвердження розміру заборгованості позивача та періоду, за яким виникло зобов`язання. Враховуючи ці обставини та вимоги ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17. Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має саме товариство, як стягувач, при зверненні до нотаріуса. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, переконавшись у спірності заборгованості позивача перед банком, не спростованої відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved