Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

26 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2004 року. Шлюб було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 707. Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Донька постійно мешкає разом із позивачем. Фактично, сімейні стосунки між сторонами припинилися з червня 2014 року. Причиною слугувало те, що відповідач систематично вживав наркотичні речовини. У зв'язку із наявною наркотичною залежністю перебуває на обліку в Краматорському наркологічному диспансері. Внаслідок вживання наркотиків, відповідач постійно влаштовував сварки, бив позивача. З червня 2014 року сторони не спілкуються. Місце перебування відповідача позивачу невідоме. Спору з приводу місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. Переконана, що подальше збереження родини є неможливим, недоцільним та суперечить їхнім інтересам. Просить суд розірвати шлюб та залишити їй шлюбне прізвище. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] який повідомлявся належним чином про дату та час розгляду справи судовими повістками, до судового засідання не з'явився, відомостей про причини неявки суду не надав, заяв про відкладення судового засідання, або про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди представника позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з огляду на наступне. Так, в судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 01 жовтня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 707, згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с. 7). Від цього шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 8). З червня 2014 року їх з відповідачем сім'я розпалася. Причиною слугувало те, що відповідач систематично вживав наркотичні речовини, з їх взаємовідносин зникло почуття любові та поваги. З вказаного часу вони перестали підтримувати шлюбні відносини та на теперішній час проживають окремо. Спору з приводу визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Спір з приводу поділу спільного майна подружжя також відсутній. Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. У відповідності із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Дитина залишається із позивачем, оскільки на час розгляду справи спору з цього приводу у сторін немає. У відповідності із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй шлюбне прізвище, суд приходить до висновку, що слід його залишити. На підставі наведеного

Outcome: approved