Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

26 вересня 2018 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON], в якій він просить усунути йому перешкоди у користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом позбавлення [PERSON], [INFO], права користування житловим будинком [ADDRESS], та зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. 01 жовтня 2018 р. надійшли відомості з ГУ ДМС України в Харківській області про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.10.2018 р. позовна заява [PERSON] прийнята судом до розгляду та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.11.2018 р. задоволено клопотання представника позивача про заміну третьої особи Київського районного відділу у м. Харкові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області на Відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11.12.2018 р. проведено підготовче судове засідання за наслідками якого справа призначена до розгляду по суті. Представник позивача адвокат [PERSON]в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надала, явку представника не забезпечила. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву слухати справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, перевіривши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON], є власником 47/100 будинку [ADDRESS]. Право власності на вказане майно підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 29.07.2014 р., зареєстрованому в реєстрі за №5591 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шуть О.Г. Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 05 вересня 2018 року у будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON]. Відповідач по справі, [PERSON], зареєстрована в будинку [ADDRESS] з 17.09.1991 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з 2014 року і по теперішній час. Згідно з актом про непроживання особи від 21.09.2018 р., підписаного позивачем [PERSON], а також [PERSON], [PERSON], [PERSON], які мешкають поряд з будинком [ADDRESS], [PERSON] з 2014 року не мешкає в будинку [ADDRESS] та особисті речі в зазначеному будинку відсутні. На підставі витребуваної судом інформації з відділення пошти №33 «Укрпошти» центру поштового зв'язку №1 від 05.11.2018 року зазначено, що відповідач [PERSON] протягом 2018 року за адресою: [ADDRESS], поштової кореспонденції не отримувала. Відповідно до витребуваної судом інформації з КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №27» від 05.11.2018 року зазначено, що відповідач [PERSON] протягом 2018 року за адресою своєї реєстрації по [ADDRESS], за медичною допомогою не зверталась. Згідно витребуваної судом інформації з Київського ВП ГУНП в Харківській області від 05.11.2018 року зазначено, що відповідач [PERSON] протягом 2018 року за адресою своєї реєстрації по [ADDRESS], із заявами про порушення її прав не зверталась. Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Факт непроживання відповідача по справі за спірною адресою понад шести місяців без поважних причин підтверджується актом від 21.09.2018 р., листом КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №27» від 05.11.2018 року, листом відділення пошти №33 «Укрпошти» центру поштового зв'язку №1 від 05.11.2018 року, листом Київського ВП ГУНП в Харківській області. Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Слід зазначити, що відповідач без поважних причин не проживає за адресою свого місця реєстрації з 2014 року, комунальні платежі відповідач не сплачує, участі в підтриманні будинку та прибудинкової території в належному стані не приймає. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів в тому числі, на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Закон Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним та регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Зазначена правова позиція зазначена і Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ, в узагальнені судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 року за № 24-150/0/4-13. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власниковіналежать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс). Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.). У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Згідно з нормою статті 319 ЦК Українивласник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved