Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

26.11.2019 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить припинити право спільної часткової власності на 1 / 2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS] , що складається з будинку під літ. «А-1ж, а,а»: №І - 18.6 кв.м, №1 - 5.6квм., №2 - 6.5 кв.м., №3 - 19.9кв.м, №4 - 6.5кв.м, №5 - 11.8кв.м, №6 - 13.1кв.м, №7 - 15.1кв.м, сараї під літ.«Б»,«Г», кухня -літ.«В,в», вбиральня - літ.«Д», погріб під літ.«Е», та дворових споруд за №№1-2 - загальною площею 97,1кв.м., з яких житлова - 59,9кв.м. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона і відповідачі за даним позовом є співвласниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Проте рішенням Болградського районного суду Одеської області від 02.08.2019 року їй, позивачу, було виділено в окрему власність 1 / 2 частину житлового будинку, та визнано за нею право на власності на цю окрему 1 / 2 частину житлового будинку, проте право спільної власності припинено не було. Рішенням виконкому Болградської міської ради від 16.10.2019 року, за виділеною їй, позивачу, в натурі часткою з спільного житлового будинку була закраплена нова, окрема поштова адреса: [ADDRESS] . Після звернення до державного реєстратора для того, щоб її право власності на нерухомість за новою адресою було внесено до Реєстру прав власності, їй було відмовлено з-за відсутності правовстановлюючих документів, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з`явилася, у своїй заяві просила задовольнити її позовні вимоги та розглянути справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, буд-яких заяв суду не надала, тому суд ухвалив розглянути справу заочно, оскільки позивач [PERSON] та представник відповідача - Болградської міської ради Одеської області, - надіслали суду заяву про те, що копію позовної заяви відповідач отримав, вимоги позову визнає, просить розглянути справу без участі представника. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,81,84 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільні справи не інакше, ніж за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги; кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, але якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу; сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу (ЦК) України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового та майнового права та інтересу. Судом були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - згідно рішення Болградського районного суду Одеської області (справа №497/735/19 від 02.08.2018 року, а.с.7-8) позивач є власником 1 / 2 частини домоволодіння, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа цієї частини - 97,1кв.м., з них житлова - 59,9кв.м. та, згідно технічного паспорту, складається з позначених на плані земельної ділянки: житлового будинку під літ.«А-Іж, а-аЗ», та господарських будівель: сараїв під літ.«І»,«Ж», літньої кухні «З,з», вбиральні «Е», 1 / 2 частини погрібу під літ.«К», а також дворових споруд за №№1-5; будинок, у свою чергу, містить приміщення: І - 18.6 кв.м., №1 - 5.6кв.м №2 - 6.5 кв.м., №3 - 19.9кв.м, №4 - 6.5кв.м, №5 - 11.8кв.м, №6 - 13.1кв.м, №7 - 15.1кв.м; - згідно рішення виконкому Болградської міської ради Одеської області (за №304 від 16.10.2019 р., а.с.9), вищевказаному об`єкту нерухомого майна - 1 / 2 частині домоволодінню, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та складається з житлового будинку під літ.«А-Іж, а-аЗ» і господарських споруд: сараїв «І»,«Ж», літньої кухні «З,з», вбиральні «Е», 1 / 2 частки погрібу під літ.«К», а також дворових споруд за №№1-5і, що належать позивачу - [PERSON] , присвоєно нову поштову адресу: [ADDRESS] ; - згідно з технічного паспорту на садибний житловий будинок, замовником якого є позивач, вбачається, що спірна нерухомість, яка фактично цілком належить позивачу і є, згідно порядку користування, що склався давно за домовленістю між співвласниками, є відокремленою від інших частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , та розташована тепер за іншою адресою: [ADDRESS] (а.с.10-14); - згідно звіту оціночна вартість житлового будинку загальною площею 180,3кв.м., житловою - 131.1кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , - складає 144240грн., тобто, вартість 1 / 2 частини, що належить позивачу - 72120грн. (а.с.16-17); - з рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно №49234403 від 18.10.2019р. вбачається, що позивачу було відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документу на цей будинок, що значиться у спільній власності співвласників - позивача і відповідачів (а.с18); - відповідно до заяви відповідача [PERSON] та представника відповідача - Болградської міської ради Одеської області, - ці відповідачі вимоги позивача визнають повністю, не заперечують проти їх задоволення; відповідач [PERSON] пояснень чи заперечень щодо предмету та підстав позовних вимог, - суду не надавала. Положеннями ст.41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. А частинами 1,2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивача на ореме вищевказане домоволодіння з окремою вищезазначеною поштовою адресою підтверджується вищевказаними доказами, дослідженими судом, що узгоджуються між собою, а також іншими матеріалами справи. Відповідні вимоги позову, що визнали відповідачі, та обставини, визнані ними, не підлягають доказуванню у відповідності до ст.82ч.1 ЦПК України. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Тому, суд дійшов висновку, що право позивача на реєстрацію її права власності на окреме домоволодіння за окремою поштовою адресою підлягає захищенню судом, це право ніким та нічим не спростовується, а тому вимоги позову підлягають задоволенню.

Outcome: approved