Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

25.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським районним у м. Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області, актовий запис №250 (а.с.4). В період перебування сторін в шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-КИ № 693506 від 07.08.2018 року (а.с.3). На час ухвалення судом рішення по справі шлюб між сторонами не розірвано, однак фактично стосунки припинено. Як вказувала позивача, що не оспорював відповідач, після припинення між сторонами шлюбних стосунків, донька залишилась проживати з нею. Судовим розглядом встановлено, що матеріальної допомоги на утримання [PERSON] як дружини, з якою проживає малолітня дитина сторін [PERSON] як її чоловік та батько дитини не надає. Згідно ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на її утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання матері дитини виникають за одночасної наявності таких обовязкових умов: проживання з нею дитини, яка не досягла трирічного віку; походження дитини від чоловіка, з яким жінка перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі; можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Так, в ході судового розгляду встановлено, що позивач, будучи матірю малолітньої [PERSON] має право на її утримання відповідачем [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки обсягом наданих позивачем доказів доведені факти перебування сторін в шлюбі та батьківство [PERSON] Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи встановлені судом обставини, майнове становище відповідача, його можливість надавати матеріальну допомогу на утримання його дружини як матері дитини, відсутність аліментних зобовязань по утриманню інших осіб, а також визнання позову, що не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі із стягуванням з відповідача [PERSON]\~на користь\~позивача [PERSON]\~аліментів на\~її утримання\~в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 30.08.2018 року і до досягнення малолітньою донькою [PERSON], [INFO], трьох років. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено. Суд зауважує, що право на утримання дружини не припиняється також і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст.85 СК України право дружини на утримання може бути припинене раніше у випадку передання дитини на виховання іншій особі, виключення відомосте про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини та в інших випадках, передбачених законом. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,\~ тому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. В порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved