Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

25 липня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимого зазначила, що 12 серпня 2004 року з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на дітей не надає, участі у їх вихованні не приймає, стягнення за виконавчими листами не має, угоди про утримання дітей не досягнуто. [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення ними повноліття щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, в її особі. Допустити негайне виконання рішення. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. [PERSON] заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. В звязку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надала, суд відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ФМ №066096, виданого виконкомом Вонігівської сільської ради 12 серпня 2004 року, актовий запис №5, сторони зареєстрували шлюб 12 серпня 2004 року. Згідно свідоцтв про народження серії I-БК №057992, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис №1058, та серії I-БК №381691, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м.Києва 21 січня 2014 року, актовий запис №246, [PERSON] народився 17 червня 2006 року, а [PERSON] народилася 24 грудня 2013 року батьком яких записано [PERSON], а матірю [PERSON] Згідно довідки Межівської селищної ради Дніпропетровської області №2309 від 04 липня 2017 року, що до складу сімї позивача входить донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положенням ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved