Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

26.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості по аліментах у розмірі 30 296,53 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач не виконує рішення суду від 04.02.2015 року про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1 600 грн. щомісяця з 24.11.2014 року, до досягнення дітьми повноліття, в результаті чого утворилась заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 22 773,33 грн., сума неустойки складає 6 944 грн., індексація - 579,20 грн., загальний розмір заборгованості становить 30 296,53 грн. Під час розгляду справи позивач зменшила позовні вимоги і просила стягнути заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 22 373,33 грн., неустойку - 6 944 грн., індексацію - 677,89 грн., загальний розмір заборгованості - 29 995,22 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач та його представник частково визнали позов, зокрема визнали заявлену до стягнення суму індексації в розмірі 677,89 грн., а також частково неустойку в розмірі 1 472 грн., зазначаючи, що до листопада 2015 року не було можливості сплачувати аліменти через відсутність заробітку, а тому посилалися на відсутність вини відповідача у несплаті аліментів. Щодо заборгованості по виплаті аліментів, то відповідач визнає таку заборгованість на суму 21 773,33 грн., але заперечує проти її стягнення в даному провадженні, оскільки вона підлягає стягненню за виконавчим провадженням про стягнення аліментів, а у випадку задоволення такої вимоги в даному судовому провадженні буде мати місце подвійне стягнення. Судом встановлено, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2015 року у справі ун. №759/19771/14-ц пр. №2/759/1246/15 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1 600 щомісяця, починаючи з 24.11.2014 року і до досягнення доньками повноліття (а. с. 3). Відповідно до довідки ВДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції №395 від 19.08.2016 року (а. с. 17), заборгованість за період з серпня 2015 року по січень 2016 року, згідно виконавчого листа №2/759/1246/15 від 04.02.2015 року, станом на 01.08.2015 року становить 22 173,33 грн. За період з листопада 2014 року по січень 2016 року розмір індексації по аліментах становить 677,89 грн., а розмір пені складає 6 944,00 грн. (а. с. 6, 36 - розрахунок заборгованості). Обґрунтованість розрахунків визнається сторонами. Загальна сума заборгованості, яку просить стягнути позивач, з урахуванням індексації та пені становить 22 373,33 грн. + 677,89 грн. + 6 944,00 грн. = 29 995,22 грн. З наданих позивачем копій трудової книжки і довідок про заробітну плату вбачається, що з 20.03.2015 року по 15.06.2015 року він працював у ПП «ФАНГ» і його дохід становив у березні - 348 грн., квітні - 758,51 грн., травні - 953 грн., всього 2 060,47 грн., з 01.10.2015 року відповідач працює в ПрАТ «ММЦ «СТБ» і його дохід становив за жовтень-грудень 2015 року по 3 052 грн. щомісячно, утримано щомісячно по 596,97 грн., до виплати - 2 455,03 щомісячно (а. с. 29-32). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч. 2 ст. 196 СК України). Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 N 3 роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Вирішуючи питання щодо розміру пені, яка підлягає стягненню, суд враховує невиконання відповідачем судового рішення про стягнення аліментів протягом тривалого часу, в той же ж час суд звертає увагу на подані відповідачем докази, які свідчать про його низькі доходи у березні - червні 2015 року та відсутність роботи протягом червня - вересня 2015 року, також враховується та обставина, що між сторонами існує спір щодо користування квартирою, в якій зареєстрований відповідач. Враховуючи наведені обставини, на підставі ч. 2 ст. 196 СК України суд зменшує розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню у розмірі 1 472 грн., ту суму, яка визнається відповідачем та підлягає стягненню в силу ст. 174 ЦПК України, та яка на думку суду є достатньою мірою відповідальності в даному випадку. Підлягає задоволенню і вимога про стягнення суми індексації з огляду на наступне. Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Верховного Суду України при розгляді справи №6-113цс13 від 06.11.2013 року, висловлено правову позицію, відповідно до якого розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до ч. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка . Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. За період з листопада 2014 року по січень 2016 року розмір індексації по аліментах становить 677,89 грн., обґрунтованість даного розрахунку визнається сторонами і відповідач визнає позов у цій частині, а тому на підставі ч. 2 ст. 184 СК України та ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] індексацію суми аліментів у розмірі 677,89 грн. Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по аліментах, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення на підставі наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Частиною 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 N 3 роз'яснено, що порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Даної позиції дотримується і Верховний Суд України в ухвалі від 08.06.2011 року по справі №6-51298св10. Звертаючись до суду з вимогою про стягнення заборгованості по аліментах, позивач не врахувала наведені положення законодавства, зокрема, що порядок стягнення аліментів та заборгованості по них визначений ст. ст. 194 - 195 Сімейного кодексу України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких заборгованість по аліментах визначається державним виконавцем і стягується за виконавчим листом, виданим на підставі рішення про стягнення коштів на утримання дитини. В даній справі не вбачається наявність спору щодо розміру заборгованості, оскільки в установленому порядку розмір заборгованості визначений державним виконавцем (довідка ВДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції №395 від 19.08.2016 року, заборгованість - 22 173,33 грн.) і він не оспорюється та не оскаржується сторонами, а тому така заборгованість підлягає стягненню за виконавчим листом, виданим на підставі рішення про стягнення коштів на утримання дитини і підстави для визначення її судом відсутні.

Outcome: partial