Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

25.01.2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить усунути перешкоди в праві користування [PERSON] з боку [PERSON] земельною ділянкою й житловим будинком за адресою: [ADDRESS]; зробити демонтаж загороджувального забору, встановленого відповідачем з боку будинку літ. «А» за адресою: [ADDRESS], що перешкоджає позивачу обслуговувати будинок; відновити межі землекористування земельною ділянкою площею 0,0282 га за вказаною адресою згідно з державним актом на земельну ділянку серії ЯЕ №655850 від 01.10.2007 року; стягнути з відповідача матеріальний збиток у розмірі 4405,65 грн., моральний збиток у розмірі 2000,00 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу - 2500,00 грн. При цьому позивач посилається на те, що з 17.08.2005 року він є власником земельної ділянки та житлового будинку за вказаною адресою. До грудня 2009 року позивач та його родина безперешкодно мали можливість обслуговувати будинок з боку відповідача з урахуванням відстані 1 м. до межі землекористування, однак 12.12.2009 року відповідач самовільно за участю найнятих працівників зробив демонтаж вимощення біля будинку позивача та встановив загороджувальний забір, після чого позивач втратив можливість обслуговувати власний будинок, в зв'язку з чим змушений звертатись до суду. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом та уточнивши вимоги просить запобігти порушенню прав власника землі [PERSON] з боку відповідачів [PERSON], [PERSON] шляхом відновлення межі між земельними ділянками [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], по лінії В-Г кордону земельної ділянки [PERSON] відповідно до технічного звіту інженера-геодезиста [PERSON]; зобов'язати відповідачів облаштувати межу між ділянками цілісним непрозорим до висоти 2,5 м. парканом за власний рахунок; визнати недійсним державний акт серії ЯЕ №655850 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0282 га, за адресою: [ADDRESS], на ім'я [PERSON]; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] солідарно 8000,00 грн. як компенсацію моральної шкоди, спричиненої протиправними діями відповідачів, а також судові витрати. При цьому відповідач [PERSON] посилається на те, що між земельними ділянками, належними сторонам у справі, відсутній паркан. З урахуванням накладення земельних ділянок та невизначеності меж відповідач [PERSON] вважає, що державний акт [PERSON] виданий на підставі недостовірної та недійсної документації. Крім того [PERSON] посилається на те, що в зв'язку з виниклим конфліктом стосовно меж земельних ділянок він зазнав з боку відповідачів за зустрічним позовом протиправних нападів, що спричинило завдання йому моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали свої позовні вимоги та просять їх задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог просять відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали, просять в їх задоволенні відмовити та задовольнити зустрічний позов [PERSON] Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] заперечує щодо задоволення зустрічних позовних вимог. Вислухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] на підставі рішення Одеської міської ради від 17.12.2003 року №2102-ХХІУ є власником земельної ділянки площею 0,0374 га по [ADDRESS] в межах згідно з планом, що вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ОД №072980, виданого 20.05.2004 року /т.1 а.с.55/. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] /т.1 а.с.6/, належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0282 га, розташована в [ADDRESS]. Цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), про що суду надано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ №655850, виданий 01.10.2007 року /т.1 а.с.14/. Згідно з свідоцтвом про одруження, серії І-ЖД №026373, виданим 17.06.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Київської районної Ради народних депутатів м. Одеси, відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 17.06.1995 року /т.1 а.с.77/, що свідчить про те, що земельна ділянка та будинок, розташовані за адресою: [ADDRESS], є спільним сумісним майном подружжя. В ході судового розгляду справи проведено судову будівельно-технічну експертизу, за результатами якої судовим експертом Скибінською Т.М. 07.05.2012 року складено висновок №165/2011 та роз'яснення до нього від 10.09.2012 року. Судовим експертом Скибінською Т.М. при дослідженні Технічного звіту про виконаний комплекс робіт по горизонтальному (кадастровому) зніманню земельних ділянок [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], виконаного ФОП [PERSON], встановлено, що [PERSON] зазначив накладку земельних ділянок на схематичному плані, однак не зазначив у кого вона виникла та за рахунок чого. Також не зазначено про відповідність меж гр. [PERSON] держакту, змінені вони та за рахунок чого відбулась зміна. Судовий експерт зазначає, що геодезист ФОП [PERSON] усно повідомив, що не може надати відповіді на вказані питання, оскільки для цього потрібно провести інвентаризацію земельних ділянок /т.1 а.с.161-163,184-185/. З висновку №4054 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 22.01.2014 року судовим експертом Рапачем К.В., вбачається, що в результаті проведеного дослідження можна зробити висновок про те, що фактичний порядок користування земельними ділянками сторін по справі не відповідає державним актам на землю та координатам меж земельних ділянок, внесеним до кадастрової бази даних. Порушення користування земельними ділянками між суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON] полягає у відсутності межових знаків між ділянками за адресами: [ADDRESS], та [ADDRESS]. В зв'язку з відсутністю фізичної межі між ділянками за вказаними адресами накладення земельних ділянок визначено камерально. Площа накладення складає 10,9 кв. м. В результаті проведеного дослідження встановлено, що в натурі відсутня межа між суміжними земельними ділянками позивача та відповідача. В зв'язку з відсутністю фізичної межі між суміжними земельними ділянками позивача та відповідача встановити наявність або відсутність порушення межі між сторонами не представляється можливим /т.2 а.с.52-57/. В судовому засіданні стороною позивача заявлялось клопотання про виклик до судового засідання експерта Рапача К.В. та з боку сторони відповідача - клопотання про призначення повторної землевпорядної експертизи, однак з урахуванням того, що питання, які ставили сторони в своїх клопотаннях, не вирішували питань про накладення земельних ділянок та про причини, в результаті яких виникло таке накладення, суд відмовив в задоволенні вказаних клопотань. Клопотання про проведення інвентаризації земельних ділянок, про необхідність якої вказував геодезист ФОП [PERSON], сторонами не заявлялось. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 158 ЗК України, яка встановлює органи, що вирішують земельні спори, спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні громадян: додержання громадянами правил добросусідства вирішують органи місцевого самоврядування. Стороною відповідача [PERSON] на підтвердження звернення до землевпорядних організацій суду надано копію відповіді Одеського міського управління земельних ресурсів від 06.03.2012 року №01-26/Ф-34-200-07, надану на звернення [PERSON], якою повідомлено, що відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року №1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» ведення, зберігання та надання відомостей з Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі віднесено до компетенції територіальних органів Держкомзему у районах (містах). Також у вказаній відповіді роз'яснені положення ч. 3 ст. 158 ЗК України, однак питання стосовно визначення або відновлення меж не освітлені. Таким чином, оскільки суду не надано документи, які б підтверджували встановлення меж земельних ділянок у натурі землевпорядними організаціями, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON] в частині відновлення меж земельних ділянок слід відмовити, оскільки відновлення меж проводиться землевпорядними органами, відповідно до вимог ст. 107 ЗК України, а з заявами до цих органів про відновлення меж сторони не звертались. На підтвердження позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод в праві користування земельною ділянкою стороною позивача не надано належних доказів наявності вказаних перешкод. Суд вважає, що конфліктні відносини, що склались між сторонами з приводу користування земельними ділянками, спричинені відсутністю визначеної межі між ними, в зв'язку з чим неможливо встановити, хто саме та яким чином порушує права власника суміжної земельної ділянки. Таким чином, вимоги [PERSON] стосовно демонтажу встановленого [PERSON] забору не підлягають задоволенню. Крім того, вимоги позивача [PERSON] стосовно стягнення матеріальної шкоди не підтверджені належними та допустимими доказами. Позивачем [PERSON] також не наведено, в чому саме в даному випадку полягає моральна шкода, окрім того дані вимоги є похідними від інших вимог позивача [PERSON], які не підлягають задоволенню, а тому й відсутні підстави в задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання відповідачів за зустрічним позовом облаштувати паркан за власний рахунок є безпідставними. В зустрічних позовних вимогах щодо визнання державного акту на земельну ділянку [PERSON] недійсним [PERSON] посилається на недостовірність та недійсність документації, на підставі якої було видано вказаний державний акт. Однак стороною відповідача не надано доказів на підтвердження недостовірності та недійсності вказаної документації. Крім того, з урахуванням відсутності встановленої межі земельними ділянками в ході судового розгляду неможливо встановити дійсність або недійсність наданих документів на земельні ділянки. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не наведено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 152 ЗК України визначені способи захисту прав на земельні ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені.

Outcome: dismissed