overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

24 жовтня 2016 року Тарутинським районним судом Одеської області було винесено рішення, яким вимоги позивачки були задоволені в повному обсязі, а саме : визнано за [PERSON], [INFO] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 08 вересня 2013 року, право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок літери «А», загальною площею 52.0 кв.м, житловою площею 41.1 кв.м. з : господарськими спорудами, а саме : літера «Б» - кухня літня, літери «В,Г, Ж,И,К» - сарай; літера «Д» - навіс; літера «Е» - убиральня; літера «З» - гараж; надвірними спорудами №1-2, загальною вартістю 217745 гривень 00 копійок, який розташований по вулиці Лугова під № 19 в селі Красне Тарутинського району Одеської області. 26 квітня 2017 року до Тарутинського районного суду Одеської області звернулась [PERSON] з заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення по даній справі, так як у рішенні суду не було зазначено загальну площу приміщень 59.7 кв. м, допоміжну площу 10.9 кв.м та площу літніх приміщень 7.7 кв.м. Вказане рішення набуло чинності. Позивачка в судове засідання не зявилась. Надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутністю (а.с.73). Відповідачі у судове засідання не зявились. Надали заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутністю (а.с.70,75). Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність не є обов'язковою. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Дослідивши матеріали справи, рішення суду, суд вважає, що 24 жовтня 2016 року ухваливши судове рішення по суті позовних вимог [PERSON], судом не було вирішено питання стосовно частини позовних вимог, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, а тому є всі підстави для ухвалення додакового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

24 жовтня 2016 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2015 року, який за рішенням Купянського міськрайоного суду було розірвано 06 жовтня 2016 р. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що відповідач офіційно працює, має стабільний заробіток, у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітню дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в звязку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. Позивачка в судове засідання не зявилась по заяві про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився по заяві про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 20 лютого 2015 року, який за рішенням Купянського міськрайоного суду було розірвано 06 жовтня 2016 р. ( а.с. 6). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою за адресою: Харківська область, м. Купянськ, смт. Купянськ-Вузловий, вул. Людмили Макієвської, буд. 60, кв. 2, та знаходиться на її утриманні (а.с. 2). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

24 жовтня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дружини. Від спільного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не утримує її, просить стягувати на своє утримання кошти у розмірі по 800 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до [INFO]. У судове засідання позивач не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши документи та матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши усі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. Від спільного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с. 5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини не надає, оскільки доказів протилежного він не надав. Отже, судом установлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання дружини. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі - СК України). Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки право позивача на матеріальне утримання з боку чоловіка - батька дитини порушено, то воно підлягає судовому захисту. Враховуючи те, що позивач подав до суду заяву про визнання позову то позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

24 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 19 грудня 2015 року перебуває з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя не склалось, сторони не мають порозуміння з побутових питань, просить шлюб розірвати. Спору про місце проживання дитини сторони не мають, майновий спір відсутній. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав,просив судові витрати залишити за ним. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 19.12.2015 року зареєстрували шлюб у Зарічному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 991, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 7). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про визначення місця проживання між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем згідно його заяви. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

24 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 28 квітня 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, втрачено почуття любові та повага один до одного, відсутнє взаєморозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть. В позові зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач з позовом згодна. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 28 квітня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління у Сумській області, актовий запис № 320, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу мають двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], (а.с.7-8). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, обидві сторони бажають розірвати шлюб, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітніх дітей, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за рахунок позивача. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

24 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про надання їй права на шлюб. Свої вимоги мотивувала тим, що вона народилась 06 квітня 2001 року, та на даний час не досягла повноліття. Вказує, що має намір зареєструвати шлюб з [PERSON] у встановленому законом порядку, однак виконавчий комітет Запільської сільської ради Любомльського району Волинської області їй відмовив, оскільки вона не досягла шлюбного віку. Вважає, що реєстрація шлюбу відповідає її інтересам, оскільки спільно з [PERSON] бажають створити повноцінну сімю, і її батьки проти даного одруження не заперечують. В судовому засідання заявниця вимоги заяви підтримала, просила задовольнити на підставах, викладених у заяві. Заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні, проти задоволення заяви не заперечують. Вказують, що укладення шлюбу відповідатиме інтересам заявниці. Представник виконавчого комітету Запільської сільської ради у судове засідання не зявився, у канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши що вимоги заяви визнає. Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1\~ст. 22 Сімейного кодексу України\~шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Згідно з положеннями\~ст. 23 Сімейного кодексу України\~право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що заявниця народилась 06 квітня 2001 року, і станом на день розгляду справи не досягла шлюбного віку, що стверджується копією її свідоцтва про народження серії І-ЕГ №173781 від 19 березня 2013 року, копією паспорта громадянина України № 000673911, виданого 06.04.2001 року органом 0714, витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №0714-590791-2017 та карткою платників податків (а.с.5,6,7,8). З копії паспорта громадянина України серії АЮ №263085, виданого Любомльським РВ УМВС України у Волинській області 21.05.2015 року, встановлено, що [PERSON], з яким заявниця бажає зареєструвати шлюб, народився 21 квітня 1999 року, тобто є повнолітнім (а.с.9). Довідкою виданою ТМО Любомльського та Шацького районів від 17.10.2017 року № 284 стверджується, що [PERSON] перебуває на 14 тижні вагітності. На підставі викладеного, з врахуванням відсутності заперечень щодо вимог заяви зі сторони заінтересованих осіб, а також, що заявниця знаходиться на 14 тижні вагітності, суд приходить до висновку, що укладення шлюбу відповідає її інтересам\~ та інтересам її майбутньої дитини, а тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

24 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 22 січня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №13. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з липня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 22 січня 2013 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №13 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з липня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

24 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб, посилаючись на те, що у 2016 році вона почала зустрічатися з [PERSON], з яким вони знайомі з дитинства. У неї з [PERSON] склалися дуже теплі і щирі стосунки, вони мають взаємні міцні почуття любові та поваги один до одного. Перебуваючи у відносинах з [PERSON], вона завагітніла. Вони з [PERSON] мають бажання зареєструвати шлюб. Таке їх рішення відповідає її бажанню та її інтересам, а також дозволить зареєструвати вже фактично створену сімю, в якій має народитись дитина. Тому вони звернулись з відповідною заявою про реєстрацію шлюбу до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, однак їм було розяснено, що шлюб не може бути зареєстровано, так як вона не досягла шлюбного віку. Тому вона змушена звернутись до суду з зазначеною заявою. Заявник в судовому засіданні на задоволенні заяви наполягала, надавши аналогічні пояснення. Заінтересована особа [PERSON] підтвердив обставини, зазначені в заяві та проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував. Заінтересована особа [PERSON] також не заперечувала проти задоволення заяви та пояснила, що вона є матірю заявника і вважає, що надання її доньці права на шлюб не суперечить інтересам останньої, так як між її донькою та [PERSON] серйозні відносили, вони обдумано підійшли до рішення про утворення сімї. Крім того, вони мають спільне бажання, щоб їх дитина народилася у шлюбі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує та вважає, що надання права на шлюб відповідатиме інтересам заявниці /а.с.15/. Вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Як вбачається з копії паспорта заявника [PERSON], остання народилася 21 квітня 2000 року, досягла сімнадцяти років, однак не досягла шлюбного віку /а.с.7/. Заявник [PERSON] перебуває у стані вагітності /а.с.5/. Особа, з якою заявник бажає укласти шлюб [PERSON] досяг шлюбного віку /а.с.11/. Статтею 23 СК України встановлено, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що заявник [PERSON] досягла шістнадцяти років - віку з якого суд може надати право на шлюб, укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] відповідає інтересам заявника та інтересам її майбутньої дитини, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-01 00:00:00

24 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] жовтня 2012 року. В своїй заяві зазначала, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені з серпня 2017року, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, тому вважає, що збереження їх шлюбу неможливе. Їх донька [PERSON], [INFO], після припинення їх шлюбних стосунків залишилася проживати із матірю. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності, у разі задоволення позову та розірванні шлюбу, просила присвоїти їй дошлюбне прізвище Бородіна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 20), у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. Відповідно до свідоцтва про шлюб І-ФП №086136, виданого виконавчим комітетом Первомайської селищної ради Жовтневого (нині Вітовського) району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 01 жовтня 2012 року, про що здійснено актовий запис про шлюб за №15. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Бородіна» на «Свирид» (а.с. 9). Проте шлюбні стосунки між ними не склалися та сторони фактично припинили шлюбні відносини, і мешкають окремо один від одного. Згідно копії свідоцтва про народження І-ФП № 178466, сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка залишилась проживати з матірю (а.с. 10 -11). Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна чи місця проживання їх дитини на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою (ст. 24 СК України), що позивачка заперечує можливість примирення, то суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а за такого шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. Відповідно до ст. 113 СК України позивачка вправі відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі ст. 141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача також підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати по справі в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved