overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила винести рішення, яким визначити додатковий строк терміном 60 (шістдесят) календарних днів для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, оскільки після смерті останньої вона у шестимісячний строк, який відведений законом для подачі заяви про прийняття спадщини, не звернулась до нотаріальної контори по причині того, що не знала про наявність правовстановлюючих документів на житловий будинок та заповіту, складеного [PERSON] на її користь, а також не була обізнана з порядком прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, оскільки на день смерті спадкодавці разом з нею не проживала та зареєстрована не була. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, також просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі на попередньому судовому засіданні, в якій також вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 130 ч. 4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ємільчинського районного управління юстиції у Житомирській області [INFO] року, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.01.1960 року [PERSON] являється дочкою [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17.10.1981 року після одруження позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON].» Згідно заповіту від 16.06.1994 року [PERSON] все своє майно заповіла дочці [PERSON] У відповідності до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України позивач повинна була до 22.10.2014 року подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак не зробила цього. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може призначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому є підстави для задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони живуть окремо, діти проживають разом з нею, знаходяться на її утриманні та вихованні, що потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Відповідач сплачує аліменти на утримання старшої дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив слухати справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у суді, та вбачається зі свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, у зв'язку з тим, що дитина, [PERSON] мешкає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач не заперечує проти сплати аліментів дитині, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 23 липня 2010 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №238, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують з початку 2014 року, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 23.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №238, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, судом надавався строк на примирення, у який сторони не досягли примирення, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 28.06.1986 року, який був зареєстрований Билбасівською селищною радою Слов'янського району Донецької області, актовий запис №24, від цього шлюбу вони не мають неповнолітніх дітей. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують з 2008 року, крім того вона створила сім'ю з іншим чоловіком, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 28.06.1986 року між [PERSON] та [PERSON] будо зареєстровано шлюб Билбасівською селищною радою Слов'янського району Донецької області, актовий запис №24. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається в коледжі Кременчуцького національного університету ім.М.Остроградського, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, до закінчення навчання, тобто до 01.03.2016 року. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву про згоду сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку, просив справу розглянути без його участі. Суд , дослідивши матеріали цивільної справи і оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги , батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] від спільного проживання мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Кам»янопотоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 40, який навчається в коледжі Кременчуцького національного університету ім.М.Остроградського (І рівень акредитації) за спеціальністю «Обслуговування та ремонт електропобутової техніки» денного відділення бюджетної форми навчання терміном з 01.09.2012 року до 01.03.2016 року. Оскільки син відповідача [PERSON] навчається, не досяг 23 років, потребує матеріальної допомоги , відповідач [PERSON] працездатний та згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходів, слід стягнути з останнього аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] до закінчення ним навчання у вказаному розмірі, аліменти підлягають стягненню з моменту звернення позивача до суду, тобто з 24.11.2014 року і до закінчення навчання - до 01.03.2016 року. Судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання позивач не з'явилася, у поданій письмовій заяві надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 січня 1996 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони спільних дітей на мають. Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться. Поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 2006 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано в 2009 р. Від шлюбу мають дитину, а саме, сина - [PERSON], [INFO]. Вказала, що відповідач покинув сім'ю і проживає окремо, а вона змушена сама утримувати дитину. Просить суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 2 500 грн щомісячно до її повноліття, оскільки той працює матросом і його заробіток становить 10 000 грн на місяць. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час та місце розгляду справи у судове засідання двічі, 09.12. і 19.12.2014 р. без поважних причин не з'явився. У своїй заяві позивач погодилася в разі відсутності відповідача на постановлення рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково виходячи з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2006 р., який розірвали у встановленому законом порядку 24 березня 2009 р. В період шлюбу, а саме, [INFO] у них народився син - [PERSON], батьком якого є відповідач. Встановлено, що сторони з 2007 р. проживають окремо, проте дитина залишилася проживати з позивачем і знаходиться на утриманні останньої, що підтверджується актом обстеження і довідкою виконкому Новоодеської міської ради. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК). Судом з'ясовано, що відповідач має задовільний стан здоров'я і інших обов'язкових платежів не має. Постійної роботи не має, отже має нерегулярний, мінливий дохід. За такого, суд, з урахуванням обставин визначених ст. 182 СК України, виходячи з принципу розумності, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття в твердій грошовій сумі в розмірі значно меншому ніж заявляла позивач. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 24 листопада 2014 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, просила залишити її прізвище [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що з 17 серпня 2003 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області шлюбі, актовий запис № 07. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач та її представники у судове засідання не з'явилися. 03.03.2015 року представником позивача за довіреністю від 21.02.2015 року [PERSON] до суду було подано письмову заяву, відповідно до якої [PERSON] просила розгляд справи проводити без присутності позивача та її представників, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, про час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить його підпис у поштовому повідомленні про отримання судової повістки. Судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач та її представники не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 17 серпня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 07. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. [INFO] року від шлюбу в сторін народився син [PERSON]. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна та місця проживання дитини на даний час відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що позивач наполягає на тому, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з [PERSON] суперечить її інтересам, що має істотне значення, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

24 листопада 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем 02 вересня 2011 року зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу дітей не мають. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, більше вісьми місяців, з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Майнового спору на даний час вони не мають. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась надала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільно-процесуального Кодексу України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 02 вересня 2011 року, актовий запис № 695. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved