Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

26 листопада 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк), який є правонаступником Закритого акціонерного товариства [PERSON] банку «Приватбанк», звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 21940 грн. 87 коп. та судовий збір в сумі 1218 грн. 00 коп. В позовній заяві зазначав, що відповідач відповідно до договору кредиту від 30 липня 2007 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Посилаючись на те, що відповідач не виконав умови договору та станом на 30 вересня 2015 року за ним рахується заборгованість (з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с.36)) в сумі 31879 грн. 17 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 7404 грн. 60 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 19326 грн. 11 коп., заборгованості за пенею в сумі 5148 грн. 46 коп. Втім, частина вказаної заборгованості у розмірі 11459 грн. 29 коп. була стягнена з відповідача рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 серпня 2011 року, в зв'язку з чим залишок заборгованості складає 20419 грн. 88 коп., яку позивач просив стягнути на свою користь разом із нарахованим штрафом, що складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. 00 коп. та процентної складової в розмірі 1020 грн. 99 коп., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, у надісланій суду заяві просив розглядати справу без його участі та позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений відповідач двічі: 28 січня 2016 року та 03 березня 2016 року в судове засідання не зявився, відповідно до наданих заяв, розгляд справи, призначений на 28 січня 2016 року, просив відкласти у зв'язку з хворобою, на 03 березня 2016 року - у зв'язку з неналежністю, на його думку, наданих позивачем доказів. Враховуючи положення ст.ст.10, 11, 131 ЦПК України, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин неявки відповідача в судове засідання 03 березня 2016 року, в зв'язку з чим на підставі ст.224 ЦПК України допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Заяви [PERSON] надав відповідачу кредитний ліміт в сумі 5000 грн., базова відсоткова ставка по якому на момент підписання договору складала 22,8 % в місяць з розрахунку 360 днів в році. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії картки (а.с.12). Пунктом 2 Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умов) було встановлено мінімальний обовязковий платіж, який включає суму овердрафту та суму щомісячного платежу, що складається з нарахованих до сплати відсотків та частини заборгованості за кредитом. На підставі п.5.3 Умов право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) [PERSON] залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Згідно п.п.6.5 Умов відповідач зобовязався сплачувати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, визначених цим Договором. Разом з тим, напідставі п.8.6 Умов у разі порушення позичальником строків платежів з будь-якого грошового зобовязання, передбаченого цим Договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Відповідно до п.9.12 Умов Договір діє впродовж 12 місяців з моменту його підписання. Якщо упродовж цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Разом з тим, п.5.5.1 Правил користування платіжною карткою передбачено, що за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (користування простроченим кредитом та овердрафтом) держатель сплачує відсотки за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами (а.с13-18). До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, процентів, в зв'язку з чим станом на 30 вересня 2015 року згідно розрахунку заборгованості за ним рахується заборгованість в сумі 31879 грн. 17 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 7404 грн. 60 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 19326 грн. 11 коп., заборгованості за пенею в сумі 5148 грн. 46 коп., різниця між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом складає 20419 грн. 88 коп., а також нараховано штраф, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 1020 грн. 99 коп. (а.с.7-10, 36). Так, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 серпня 2011 року, що набрало законної сили 10 вересня 2011 року з [PERSON] стягнено заборгованість, що утворилася станом на 28 лютого 2011 року в сумі 11459 грн. 29 коп., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 7404 грн. 60 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1625 грн. 87 коп., заборгованості по сплаті комісії в сумі 1406 грн. 95 коп., а також штрафу в сумі 1021 грн. 87 коп. (а.с.6). З пункту 17 Постанови пленуму від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин слідує, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Враховуючи стягнені судом суми заборгованості, за відповідачем [PERSON] станом на 30 вересня 2015 року рахується заборгованість по процентам в сумі 17673 грн. 24 коп., яка ним в добровільному порядку не сплачена, в звязку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Оскільки в Умовах та правилах надання банківських послуг не передбачено нарахування пені, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині в зв'язку з відсутністю доказів правомірності його нарахування відповідно до вимог ст.60 ЦПК України. Щодо вимог про стягнення штрафу, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. 00 коп. та процентної складової в розмірі 1020 грн. 99 коп. за порушення позичальником строків платежів, то суд приходить до висновку, що неустойка вже була стягнена рішенням суду, а в даному випадку повторне застосування штрафних санкцій є подвійною відповідальністю боржника за одне і те ж порушення умов договору щодо строків сплати сум кредиту та інших платежів за договором, що є порушенням вимог ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, а також засад добросовісності, розумності та справедливості. Виходячи з неведеного, в частині стягнення штрафу суд вважає необхідним у позові відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 981 грн. 09 коп.

Outcome: partial