Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

25 червня 2017 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про продовження строку для прийняття спадщини. Позивач в позові посилається на те, що 01 грудня 2004 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, що складається із житлового будинку з присадибною земельною ділянкою по вул. Гагаріна, 2, с. Шевське Магдалинівського району Дніпропетровської області, земельної ділянки площею 5,750 га, земельної ділянки площею 1,945 га, грошових вкладів. Позивач та його рідна сестра по матері [PERSON] є спадкоємцями першої черги. Позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач оскаржував в судовому порядку заповіт складений 11.09.2003 року його матірю. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2008 року вказаний заповіт був визнаний недійсним, скасовано свідоцтво про право на спадщину та державні акти. Після набрання чинності рішення суду, позивач подав до суду заяву про продовження строку для прийняття спадщини та рішенням суду від 11.06.2008 року йому було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.02.2015 року було скасовано, у звязку із незалученням відповідача [PERSON] На підставі наведеного, позивач вимушений звертатися до суду та просить визначити додатковий строк три місяці, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позивач також зазначив, що раніше звертався в нотаріальну контору із питанням прийняття спадщини, однак йому в усній формі повідомили про заповіт, який складений на імя [PERSON], у звязку із чим заяву про прийняття спадщини не потрібно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позову, зазначивши, що відсутні підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачем, через відсутність поважності причин пропуску строку. Крім того, відповідач зазначила, що позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON], померлої 01.12.2004 року із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори в передбачений законом строк не звертався, на час відкриття спадщини із спадкодавцем постійно не проживав, у звязку із чим є таким, що не прийняв спадщину. Представник відповідача Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог. Так, статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла 01.12.2004 року (а. с. 59) є матірю позивача та відповідача [PERSON] (а. с. 58, 83). У відповідності до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем не надано доказів того, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме, що вказані причини були пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо подання заяви про прийняття спадщини. Пояснення позивача щодо оскарження заповіту складеного, його матірю, що перешкоджало своєчасному зверненню до нотаріальної контори є необґрунтованими. Позивач достовірно знав про час та місце відкриття спадщини, однак ніяких дій щодо прийняття спадщини не вчиняв та не отримував відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, звернувшись до суду через пять місяців після ухвалення рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області про відмову в позові щодо визначення строку на підставі незалучення належного відповідача. Вказана бездіяльність позивача вважається відмовою від спадщини. За вказаних обставин суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed