Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

25.06.2021 року позивач [PERSON] звернувся з позовом про розірвання шлюбу між ним та [PERSON] , який зареєстрований 12 січня 1979 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), актовий запис № 52. Позов мотивований тим, що вони з відповідачем не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, сім`я існує формально. Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Луняченку В.О. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 12.07.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] до матеріалів справи надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Від представника позивача адвоката Різниченка Ю.О. також надійшла заява про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] до суду надала заяву, в якій визнала позовні вимоги, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розглядати за її відсутності. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12 січня 1979 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), актовий запис №52, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно серія [NUMBER] від 25 червня 2021 (а.с.7). Від даного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин з 2010 року, спільного господарства не ведуть, кожен із них веде окреме життя. Причиною розпаду сім`ї є діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. В позові зазначив, що матеріальних претензій не існує. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved