Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

24 листопада 2020 року позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача 150487 грн. 65 коп. за використання земельної ділянки. Позивач вимоги мотивує тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] Зазначене майно розташовується на земельній ділянці площею 0,2438 га, кадастровий помер: 5910136300:06:025:0128. 27.01.2016 рішенням СМР «Про надання в оренду земельних ділянок» №264-МР відповідачу затверджено проект землеустрою та надано в оренду вказану земельну ділянку під розміщеною СТО строком на 5 років з моменту прийняття рішення. З моменту прийняття рішення міською радою та до цього часу відповідач право користування земельною ділянкою не оформив, договору оренди з позивачем не уклав, орендну плату за користування земельною ділянкою не сплачує. Внаслідок вищезазначених дій відповідача територіальна громада міста Суми не має змоги отримати кошти у сумі 150487 грн. 65 коп., які відповідач мав би сплатити за звичайних умов у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 22 грудня 2020 року. Розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є власником на праві спільної часткової власності 60/100 частин нежитлових приміщень, розташованих за адресою [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказані приміщення розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 5910136300:06:025:0128, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Як вбачається з вказаного витягу у ДЗК відсутня інформація про зареєстроване право, державна реєстрація земельної ділянки здійснен на підставі проекту землеустрою від 01.05.2015 (а.с. 9-12). 27.01.2016 рішенням Сумської міської ради «Про надання в оренду земельних ділянок» №264-МР відповідачу затверджено проект землеустрою та надано в оренду вказану земельну ділянку площею 0,2438га під розміщеною СТО строком на 5 років з моменту прийняття рішення та встановлено орендну плату в розмірі 4,0 % від нормативно- грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 7-8). Відповідно до листа Головного управління ДПС у Сумській області про надання інформації про суму сплаченого земельного податку та/або орендної плати за землю від 04.03.2020 року у [PERSON] за земельну ділянку по [ADDRESS] сплата за 2017, 2018,2019 та 2020 роки відсутня (а.с.13). З моменту прийняття рішення міською радою та до цього часу відповідач право користування земельною ділянкою не оформив, договору оренди з Сумською міською радою не уклав, орендну плату за користування земельною ділянкою не сплачує. Внаслідок вищезазначених дій відповідача територіальна громада міста Суми не мас змоги отримати кошти, які відповідач мав би сплатити за звичайних умов у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності. Згідно розрахунку недоотриманого доходу за користування [PERSON] земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5910136300:06:025:0128 за період з 01.01.2018 по 31.08.2020 відповідач мав сплатити 150487 грн. 65 коп. Вказана сума обчислена виходячи з нормативно-грощової оцінки земельної ділянки 1 410,821,84 грн. та становить 4% нормативно-грошової оцінки ділянки за рік. (а.с.14-15). Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно статті 80 Земельного кодексу України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Відповідно до пп. 14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Пунктом 14.1.136 п.14.1ст.14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до п.286.1. ст. 286ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Статтями 125, 126ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 39 ЗК України та Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, укладеним та зареєстрованим відповідно до закону. Користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Відповідач своєю протиправною поведінкою, яка виразилася у використанні земельної ділянки без правовстановлюючих документів, позбавив власника земельної ділянки права отримувати дохід в розмірі орендної плати, внаслідок чого до місцевого бюджету не надійшли кошти за користування земельною ділянкою. Таким чином, Сумська міська рада недоодержала орендної плати на суму 150487 грн. 65 коп. за період з 01.01.2018 по 31.08.2020. Згідно зі ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Аналогічна позиція викладена і в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 №629/4628/16-ц та 20.11.2018 року №922/3412/17, відповідно до яких вина немає значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Також визначено, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційним. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що з відповідача на користь Сумської міської ради необхідно стягнути 150487 грн. 65 коп. за безпідставне користування земельною ділянкою. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 2257 грн. 31 коп.

Outcome: approved