overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

26 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 04 лютого 2010 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 лютого 2010 року, актовий запис № 127 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 5). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

26 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання сторони не з'явилися, у поданих письмових заявах просилисправу слухати за їх відсутності, позивач також просила позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2007 року (а.с. 9). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). За твердженнями позивача через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з червня 2014року. Поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

26 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що з 30.09.2014 р. вони перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 94, від шлюбу дітей не мають. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини припинені з листопада 2014 року, разом не проживають з того ж часу. У судове засідання від позивача надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провадити розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання також подала заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить провадити розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 30.09.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 94. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільні прізвища «[PERSON]». За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї на думку сторін стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка заявляла клопотання про залишення їй прізвища [PERSON]. Згідно ст.105 ч.3 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

26 грудня 2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення аліментів на період навчання вказавши, що він є сином відповідача . В теперішній час він навчається на 3 курсі в Криворізькому державному комерційно - економічному технікумі на денному відділенні на контрактній формі навчання , у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги відповідача, який може надавати матеріальну допомогу . Тому просив суд стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця , починаючи від дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання , тобто до 31.01.2016 року . Позивач у судове засідання не з'явився , надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність , позовні вимоги підтримав . Відповідач , третя особа у судове засідання у судове засідання не з'явились , про день та час слухання справи повідомлені належно, причини неявки суду невідомі . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивача , суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON]. В теперішній час позивачка є студенткою 4 курсу факультету руд підготовки та обробки металів , денної форми навчання, за державним замовленням , ДВНЗ « Криворізький національний університет « , термін навчання з 01.02.2014 року по 30.06.2014 року , що підтверджується довідкою №04/04-237 від 21.02.2014 року , виданою ДНВЗ « Криворізький національний університет « . З довідки № 14 від 26.12.2014 року , виданої Криворізьким державним комерційно- економічним технікумом вбачається , що [PERSON] навчається в Криворізькому державному комерційно- економічному технікумі на 3 курсі по спеціальності « Виробництво харчової продукції « . наказом № 133-с від 30.08.2013 року зарахований на контрактну форму навчання , термін навчання з 01.09.2013 року по 31.01.2016 року . Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв'язку із чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За таких умов суд вважає , що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню і вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання до закінчення навчання в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку відповідача . Крім того, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі в сумі 243 грн.60 коп. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

26 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 лютого 1998 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Таращанської райдержадміністрацї Київської області, актовий запис № 13, від якого мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалось, вони не змогли створити міцної сім'ї, втратили почуття один до одного. Майнового спору не мають. Вона разом з дітьми проживає в смт. Згурівка у житловій квартирі, 1/3 частина якої належить їй, тому просить шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]», в разі задоволення позову не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судовому засідання позивач позов підтримала повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 21 лютого 1998 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Таращанської райдержадміністрацї Київської області 21 лютого 1998 року, актовий запис № 13, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача, яка проживає з дітьми в смт. Згурівка. Після розірвання шлюбу позивач бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз'яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

26 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 листопада 1997 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Сторонам надавався строк для примирення терміном три місяці за клопотанням відповідача, проте після закінчення цього строку позивач від позову не відмовилася, про що подала заяву, а відповідач також подав заяву, в якій зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, його представника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 листопада 1997 року, актовий запис № 1963 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 6). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

26 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши згоду позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 07.12.2004 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 4). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження, батьком дитини є відповідач по справі (а.с.2). Матеріалами справи доведено, що дитина повністю знаходяться на утриманні матері, т.я. відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, добровільно виплачувати аліменти на дитину не бажає. Розмір аліментів, які вимагає позивач відповідає вимогам закону, тому позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з дати подання позову до суду, тобто з 26.12.2013 року. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, зазначені в позові, оскільки вони будуть достатніми для утримання дитини. На підставі ст. ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

26 грудня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання, посилаючись на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час дочка [PERSON] продовжує навчання за державним замовленням в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну» та потребує матеріальної допомоги зі сторони батька, який не надає матеріальної допомоги на її утримання, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с.Катеринівка, Житомирського району, Житомирської області в свідоцтві про народження якої в графі «батьки» записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Згідно ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до довідки Державного професійно-технічного навчального закладу «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну» від 22 грудня 2014 року №427 [PERSON] дійсно навчається на денної форми навчання (за держзамовленням) з 01 вересня 2011 року по 13 лютого 2015 року (а.с.3). Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Оцінивши надані докази на умовах змагальності і в межах заявлених позовних вимог, суд задовольняє позов про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої [PERSON], оскільки вона продовжує навчання після досягнення повноліття, не досягла 23 річного віку та потребують матеріальної допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

26 грудня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтв про народження дитини (а.с. 6) убачається, що сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Оскільки відповідач не надає допомоги на утримання дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного до її віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

26 грудня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. 28.01.1995 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] в відділі РАЦС Тарутінського району Одеської області. Шлюб між сторонами розірвано 29.04.2009 року відділом РАЦС Овідіопольського райуправління юстиції. У сторін від спільного життя є діти: син [PERSON], [INFO], неповнолітня донька [PERSON], [INFO], які знаходиться на утриманні позивачки. Посилаючись на те, що батько відмовляється від надання будь-якої допомоги, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 30% з усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для осіб даного віку. У судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала заяву, у якій позов підтримала, просила ухвали заочне рішення.. Відповідач в судове засідання не з'явився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що 28.01.1995 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] в відділі РАЦС Тарутінського району Одеської області. Шлюб між сторонами розірвано 29.04.2009 року відділом РАЦС Овідіопольського райуправління юстиції. У сторін від спільного життя є діти: син [PERSON], [INFO], неповнолітня донька [PERSON], [INFO], які знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не приймає ніякої участі в утриманні та вихованні дітей та відмовляється від надання будь-якої допомоги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для осіб даного віку на утриманні неповнолітньої доньки у відповідності до вимог Сімейного кодексу України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

26 грудня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві зазначила, що з 11 жовтня 2011 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час подружжя припинило сімейні стосунки, проживає окремо, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, яка проживає з позивачкою. Просила суд стягнути на її користь аліменти у розмірі ? частки всіх видів доходів відповідача. У судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином та вчасно, про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено слухати справу за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду. Дослідив докази, суд прийшов до наступного. В силу ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.4) сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER]. Позивачка з дитиною мешкає у [ADDRESS], про що свідчить довідка Снігурівської міської ради Миколаївської області від 25 грудня 2014 року (а.с.5). Відповідач з сім'єю не проживає, мешкає в м.Херсоні, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, але є працездатним і взмозі надавати доньці матеріальну допомогу у заявленому позивачкою розмірі. Суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved