overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

25 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем 30 жовтня 1998 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні відносити між нею та відповідачем припинені. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Спір щодо мешкання дитини та майновий спір на даний час відсутній. Між ними мається домовленість про утримання дитини. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу прізвище не змінювати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, також вказав, що на розірвання шлюбу згоден. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької обалсті, актовий запис № 662. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружини залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

25 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Вказала, що з вересня 2012 року вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. 09 грудня 2014 року між сторонами зареєстровано шлюб. Через те, що взаємовідносини з відповідачем ускладнились, 01 березня 2015 року сторони припинили разом мешкати. На даний час сторони мешкають окремо, дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач перестав піклуватися про дитину та дружину, матеріально не допомагає, хоча працює помічником машиніста тепловоза в ПАТ «Веско», і його щомісячний середній заробіток складає 2000,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України, для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов. Пояснила, що 16 червня 2013 року у них з відповідачем народилася донька [PERSON]. З березня 2015 року вони з чоловіком не мешкають однією сімєю. [PERSON] працює помічником машиніста в ПАТ «Веско», але дитині за цей час жодного разу матеріальної допомоги не надавав. Просить суд стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 доходу відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги позивача. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд встановив, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 грудня 2014 року. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина проживає з позивачем, що також підтвердив відповідач. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини у розмірі, передбаченому законом, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач являється працездатним, працює на посаді помічника машиніста в ПАТ «Веско», визнав позовні вимоги в повному обсязі, а тому суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. у дохід державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

25 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2010 року. Мають з ним неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через те, що спільне життя між сторонами не склалося, 01 січня 2015 року сторони припинили мешкати разом. В даний час шлюбні відносини між ними не поновлено, спільне господарство не ведеться. Сторони мешкають за різними адресами. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На позовних вимогах наполягає, просить шлюб з [PERSON] розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просить розірвати шлюб з позивачем розірвати (а.с.7). Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 23 липня 2010 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис № 148. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6) . Сторони припинили спільне проживання 01 січня 2015 року, позивач [PERSON] мешкає у м. Дружківка, вул. Космонавтів, 2-115, а відповідач [PERSON] мешкає у м. Дружківка, вул. Чапаєва, 82а-11, що свідчить про те, що сторони разом не мешкають, спільним побутом та господарством не повязані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Позивач [PERSON] наполягає на позові, відповідач [PERSON] визнав позов, не надав суду заперечень проти заявлених вимог, не заявив клопотання про надання строку для примирення с дружиною, що свідчить про його бажання розірвати шлюб. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

25 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, в якому зазначила, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2012 року. Має з ним спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що вони з відповідачем припинили спільне життя, але утримувати дитину відповідач їй не допомагає. Відповідач працездатний, має можливість забезпечувати свою дитину. [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше мінімуму встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що вони припинили спільне проживання з відповідачем 25 грудня 2015 року і він не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання їхнього сина. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згоден на стягнення з нього аліментів в судовому порядку. Пояснив, що інших неповнолітніх дітей, непрацездатних членів родини на утриманні не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини справи. Сторони перебувають у шлюбі з 03 березня 2012 року. Мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина мешкає разом з матір'ю, батько дитини мешкає окремо від них. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, крім того, він визнав позовні вимоги в повному обсязі. Суд вважає, що беззаперечне визнання відповідачем [PERSON] позову дає підстави для задоволення позову, оскільки для цього є законні підстави, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

25 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 31.01.1997 року, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану. Від даного шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей немає, проте відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі матеріалів. За таких обставин, суд заочно вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 31.01.1997 року Хмельницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER], актовий запис № 112. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи, сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

25 січня 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що він на підставі договору купівлі-продажу АВР № 124802 від 28.02.2001 року є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані його дружина [PERSON] та його син [PERSON], відповідач у справі. Останній не проживає в даній квартирі з 2012 року, його речей у квартирі немає. Реєстрація відповідача в квартирі порушує його, позивача, право власника розпоряджатися власною квартирою та змушує сплачувати за відповідача комунальні платежі. Тому позивач просив суд усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження його приватним майном, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 37). Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленим про розгляд справи 24.03.2016 року, в судове засідання не з'явився (а.с. 35). Представник третьої особи, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 36). Відповідно до статті 224 ЦПК України суд за згодою позивача розглядає справу на підставі наявних доказів, заочно. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачеві на підставі договору купівлі-продажу АВР № 124802 від 28.02.2001 року належить квартира [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2012 року, його речей у квартирі немає, що підтверджується довідкою квартального комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради на а.с. 8. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач понад один рік без поважних на то причин не проживає за адресою: [INFO], є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою, що дає підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

25 січня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. Свої вимоги мотивує тим, що з 07.07.2007 р. вони перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №52, від шлюбу мають малолітню доньку- [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини припинені, разом не проживають. У судове засідання від позивача надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провадити розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання також подала заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить провадити розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 07 липня 2007 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №52. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище «[PERSON]»(а.с.5) За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї на думку сторін стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно ст.105 ч.3 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка не заявляла клопотання про зміну прізвища тому суд вважає за можливе залишити її прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

25 січня 2016 року позивач звернулась до Комсомольського районного суду м. Херсона з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 18 червня 2013 року шлюбу, в якому вони не мають дітей, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені, з якого саме часу сторони не досягли згоди щодо цього, через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Указом Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів» ліквідовано Дніпровський районний суд міста Херсона, Комсомольський районний суд міста Херсона, Суворовський районний суд міста Херсона та утворено Херсонський міський суд Херсонської області, який розпочав роботу з 04 квітня 2016 року. 09 червня 2016 року відповідно до ст. 11-1 ЦПК України за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, передана в провадження судді Ус О.В. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вказала, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з 18.01.2016 року. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, крім того, часом припинення подружніх відносин вважає листопад 2015 року. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

25 січня 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 08.11.2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], яким проживає разом з нею. Шлюбні відносини з відповідачем припинені внаслідок того, що відповідач принижує та ображає її, матеріально не забезпечує. Подальше сумісне сімейне ний час подружжя проживає окремо. Вважає, що подальше життя та збереження сім'ї неможливим. Спору про розділ сумісно майна подружжя буде розглядатися в іншому провадженні, спору про місце проживання неповнолітньої дитини немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволені позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 08.11.2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2013 року, актовий запис №645. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 31.05.2014 року Жовтневим відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сім'ї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved