Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

26.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] яким просить поділити спільне майно подружжя шляхом визнання за нею- [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та визнати перехід майнових прав на квартиру за адресою: [ADDRESS] до [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.09.2012 року між нею та відповідачем укладений шлюб, дітей від шлюбу немає. На даний час шлюб не розірваний. За час подружнього життя ними було набуте майно: квартира [ADDRESS] і складається з двох житлових кімнат площею 20,8 кв.м. з комунальними вигодами, загальною площею 76,3 кв.м., а також квартира у Житлово-будівельному кооперативі «Авалон 1» за адресою: [ADDRESS], загальною площею 67,12 кв.м. Оскільки сімейні стосунки між ними погіршилися, а з липня 2017 року вони не ведеть спільного господарства та не проживають спільно, просить поділити майно. У судові засідання позивач та відповідач не прибули, подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши позовну заяву, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно п.1 ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є подружжя, які зареєстрували шлюб 20.09.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 20.09.12 актовий запис 1448 (а.с.9). Під час шлюбу ними придбано спільно майно: квартира [ADDRESS] на підставі договору про пайову участь у фонді фінансування будівництва, серія та номер: 36/021, виданий 29.08.2014 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.03.16 за [PERSON]., і така складається з двох житлових кімнат площею 20,8 кв.м. з комунальними вигодами, загальною площею 76,3 кв.м., що підтверджується інформаційною довідкою від 10.1.17 (а.с. ). У відповідності до договору про сплату внесків у ЖБК «Авалон І» від 30.08.17 [PERSON] вносить пайові внески у розмірах та порядку, встановлених даним договором та за умови повної сплати суми пайового внеску отримує квартиру [ADDRESS], загальною площею 67,12 кв.м. (а.с.16-22). Остаточна вартість квартири була встановлена у сумі 966528,00 грн., дана сума була повністю оплачена на момент укладення договору (п.2 додатку № 1до договору від 30.08.17 а.с.22). Частиною 2 ст. 331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно частини 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт нерухомого майна проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Порядок прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомого майна встановлюється законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». У відповідності до частини 1 ст.39 вищевказаного закону, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Згідно ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Так, відповідно до підпункту 9 пункту 1 ст. 27 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна. Як зазначено вище, у позивача немає документів на майно, як то акру приймання-передачі квартири, а також оригіналів документів, що необхідні для державної реєстрації права власності на квратиру. Отже, позивач позбавлений права ставити вимогу про визнання права власності на майно, а тому вимоги про визнання майнових прав на квартиру підлягають до задоволення. У відповідності до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначене положення також відображено у ст.60 СК України, а саме майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пленум ВС України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив (п. 22) що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вар-тість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недо-сягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Як видно з заяв від 03 та 05.10.17 (а.с.30,31) позивач підтримав вимоги, а відповідач визнав вимоги, зазначені у позовній заяві [PERSON] Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними, їх слід задовольнити та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] та визнати перехід майнових прав на квартиру за адресою: [ADDRESS]) до [PERSON]. У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати залишити за сторонами.

Outcome: approved