Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

25 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення заяви про видачу судового наказу до суду. В обґрунтування доводів позову посилається на те, що від спільного проживання з відповідачем вони мають сина [PERSON], батьком якого у свідоцтві про народження дитини зазначений [PERSON] Дитина проживає з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги, хоча згідно закону зобов'язаний її надавати. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 10 жовтня 2017 року, яку вона отримала 30 січня 2018 року, їй було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на неповнолітнього сина [PERSON]. Оскільки їй не відомо місцезнаходження відповідача, вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності та у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує про розгляд справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надав, до судового засідання не з'явився повторно без повідомлення причин неявки, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ЦПК України. У зв'язку із вищевказаними обставинами суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов'язок є особистим та рівним щодо матері та батька дитини. Як встановлено судом позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали як чоловік та жінка однією сім'єю без реєстрації шлюбу, мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження серії [NUMBER], виданого 23.03.2009 року Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області зазначений [PERSON], а матір'ю [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки № 108 від 30.01.2018 виконкому Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Зазначені обставини не спростовані відповідачем [PERSON] Даних про те, що батьки дитини дійшли згоди про порядок добровільної участі в матеріальному забезпеченні своєї неповнолітньої дитини, до суду не надано. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною п'ятою цієї статті передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Як вбачається з наданої позивачем копії ухвали судді Чугуївського міського суду Харківської області від 10 жовтня 2017 року [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з [PERSON] на підставі ч.6 ст. 100 ЦПК України. Ця ухвала набула законної сили. У зв'язку із чим відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину повинні бути присуджені за рішенням суду від дня пред'явлення [PERSON] цього позову, а не з дня подачі заяви про видачу судового наказу, оскільки така заява судом не приймалася. Суд відповідно до вимог ст.ст.181- 183, 191 СК України, враховуючи матеріальне становище дитини, вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 25 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, Інших даних, які свідчили б про наявність підстав для застосування ч.1 ст. 182 СК України, відповідачем до суду не надано. Крім того суд зазначає, що при зміні матеріального або сімейного стану сторін, вони не позбавлені можливості звернутися до суду згідно ст. 192 СК України з відповідним позовом. Відповідно до вимог ст. ст. 141, п.3 ч.1 ст. 176 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial