overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

25 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особою, яка втратила право користування житловим приміщенням.Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що позивачу на праві власності згідно договору купівлі-продажу належить квартира [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстровані та проживають дочка позивача, внук позивача. А також у квартирі зареєстрований колишній зять відповідач [PERSON]. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2015 року шлюб між донькою позивача та відповідачем був розірваний. Відповідач у квартирі не проживає вже півтора року, так як з донькою позивача вони припинили шлюбні відносини та спільне проживання ще задовго до розірвання шлюбу. Відповідач житлом не цікавиться, житлово-комунальні послуги не сплачує. Місце проживання відповідача на даний час позивачу невідоме. У зв'язку з цим позивач просить визнати відповідача особою, яка втратила право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі на підставах, викладених у позовній заяві, просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідач був викликаний у судове засідання через засоби масової інформації, про що свідчить наявне у матеріалах справи оголошення у газеті «Галичина» від 03 березня 2016 року. Проте відповідач не повідомив про причини своєї неявки і не подав заяв про розгляд справи за його відсутності, не було подано і заперечень на позовну заяву. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 9 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

25 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 09.03.2011 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання, з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 09.03.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.03.2011 року, актовий запис №189 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.05.2011 року, актовий запис №470 (а.с.4). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодна, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

25 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 11 червня 1999 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання не з'явився, в позовній заяві зазначив, що просиить справу розглянути без його участі. Відповідач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 червня 1999 року, актовий запис № 650 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а/с 8). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

25 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 12 грудня 2014 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 грудня 2014 року, актовий запис № 2583 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

25 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судовому засіданні 21.12.2015 позивач позов підтримала, відповідач просив відмовити в його задоволенні. 21.01.2016 сторони не з'явилися, у поданих письмових заявах просили справу розглядати за їх відсутності, позивач просила позов задовольнити, відповідача - відмовити в його задоволенні. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу 21.01.2016 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 1999 року (а.с. 8). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що через несумісність характерів, втрату взаєморозуміння та поваги один до одного спільне подружнє життя у сторін не склалося, у сім'ї постійно виникають сварки. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважать неможливим. На виконання вимог ст. 111 Сімейного кодексу України, суд ухвалою від 21.12.2015 надавав сторонам строк для примирення, проте згоди щодо збереження сім'ї сторонами не досягнуто. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

25 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що він з відповідачем по справі [PERSON] перебуває у шлюбі з 20.09.1980 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лозівському району Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 9. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. [PERSON] вже близько шести місяців мешкає разом з іншою жінкою. Все вищевикладене призвело до розпаду сімї, шлюбних стосунків подружжя не підтримує та спільного господарства не веде. Позивач у судове засідання не прибув, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Від відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що вона згодна на розірвання шлюбу, просить розглянути справу без її участі. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

25 листопада 2015 року, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07 липня 2012 року він уклав шлюб з відповідачкою, мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем, спору про її місце проживання немає. На протязі останніх пів року, вони не підтримують шлюбні відносини через суттєві розбіжності в їх характерах, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів призвело до втрати взаємоповаги та почуттів любові. З вказаного часу спільне господарство не ведуть, проживають окремо, вважає збереження шлюбу не можливим. У судове засідання позивач надав заяву з проханням справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також направила суду письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі, згодна з розірванням шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, укладений 07 липня 2012 року, зареєстрований Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №\~410 (копія свідоцтва про шлюб, а.с. 5). Від шлюбу подружжя мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Дочка проживає разом з матірю, спору про її подальше місце мешкання у сторін не має. Сімейні відносини між сторонами були припинені пів року потому, з вказаного часу подружжя спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стало те, що під час спільного проживання виявились суттєві розбіжності в їх характерах, через що виникали постійні сварки, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, призвело до втрати почуттів любові та поваги, подальше спільне життя стало неможливим. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивача суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

25 листопада 2015 року позивач звернулась до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що вона з відповідачем перебували у шлюбі та від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся двічі належним чином. Заперечень щодо позову до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони 11 квітня 2006 року уклали шлюб, що стверджено свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 018033 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії І-ОК № 073138 (а.с.6). 16 листопада 2015 року рішенням Володарського районного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано (а.с.8-9). Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям, чим [PERSON] ухиляється від своїх обовязків по утриманню та вихованню дочки [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

25 листопада 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 31 серпня 2008 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя, актовий запис № 646. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені близько двох років тому через різні погляди на життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Просила позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 31 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №646, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити без змін - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

25 листопада 2015 року позивач звернулася з позовом до суду в якому просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, який був зареєстрований 24.05.1991 року, після розірвання шлюбу, залишити позивачці прізвище - «[PERSON]». Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що на протязі спільного життя між ними з відповідачем склались неприязні взаємовідносини, що викликані негідною поведінкою відповідача, який зловживає спиртними напоями, вчиняє вдома сварки та скандали, не надає належної матеріальної допомоги на утримання спільної сім'ї. Вони з відповідачем неодноразово обговорювали проблеми, що виникали в сім'ї, але це на жаль, не дало ніякого позитивного результату. Крім того, як стверджує позивачка, відповідач допускає подружню зраду. Позивач вважає, що збереження їх шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, на адресу суду направила заяву в якій зазначила, що позов підтримує повністю та просить розглядати справу без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань чи заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а позивач не заперечує проти заочного розгляду, 17.05.2016 року Іванківським районним судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 24.05.1991 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом РАЦС м. Ніжин (актовий запис № 247). Від шлюбу мають спільну дитину, повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судове засіданні було призначено на 17.12.2015 року, на якому позивачка заявила клопотання про надання строку для примирення. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 17.12.2015 року клопотання позивачки задоволено повністю та надано строк для примирення до 17.05.2016 року. Оскільки сторони втратили довіру та повагу один до одного, мають різні погляди на життя, сім`ю, ведення господарства, намагання суду примирити сторони успіху не мали, а тому зберегти сім'ю не надається можливим. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved