Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

24.12.2016 року заявник звернулася до Марківського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті, в обґрунтування якого зазначила наступне. 13.11.2015 року померла тітка заявниці [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована [INFO], про що складено лікарське свідоцтво про смерть №118 від 16.11.2015 року, видане поліклінікою м.Зоринська Перевальського району Луганської області, тобто на тимчасово окупованій території. Померла [PERSON] була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та її районів проведення антитерористичної операції за адресою: смт.Марківка Луганської області, вул.Матросова, буд.2. Заявниця звернулась до відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Марківського РУЮ Луганської області з метою отримання свідоцтва про смерть на підставі п.6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Однак, згідно відповіді відділу Державної реєстрації, медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській владі вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядковуваності, що ставить під сумнів легітимність оформлення медичного свідоцтва про народження та лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до Додатку 1 до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085. З зазначених підстав заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть на імя [PERSON] На підставі викладеного, просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла 13.11.2015 року в м.Зоринськ Перевальського району Луганської області у віці 84 років. У судовому засідання заявниця [PERSON] підтримала вимоги заяви в повному обсязі, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що в неї є фотографії, які підтверджують, що померла [PERSON] є рідною сестрою її матері, однак свідоцтва про їх народження не збереглися із великим проміжком часу. Просить видати їй законне свідоцтво про смерть, оскільки воно необхідно на майбутнє її родичам, а саме чоловіку померлої тітки, який на даний час паралізований і за ним доглядає їх донька. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживала рядом із тіткою заявниці [PERSON], була близько з нею знайома. [PERSON] часто приїздила до [PERSON] та [PERSON], вони добре спілкувалися між собою, оскільки були сестрами. Їй відомо, що померла [PERSON] померла у листопаді 2015 року в м.Зоринськ. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є троюрідним братом [PERSON]. Померла [PERSON] є двоюрідною тіткою, знайомі все життя. Про смерть [PERSON] йому відомо, що вона померла в листопаді 2015 року в м.Зоринськ. Представник відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганської області у судове засідання не прибув, до початку слухання справи по суті надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти заяви не надав. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2015 року померла [PERSON] Павліна, [INFO], яка була зареєстрована [INFO], про що складено лікарське свідоцтво про смерть №118 від 16.11.2015 року, видане поліклінікою м.Зоринська Перевальського району Луганської області (а.с.5-6), яка доводилася тіткою заявниці [PERSON] Померла [PERSON] була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та її районів проведення антитерористичної операції за адресою: смт.Марківка Луганської області, вул.Матросова, буд.2 (а.с.8). Заявниця звернулась до відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Марківського РУЮ Луганської області з метою отримання свідоцтва про смерть на підставі п.6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», однак їй було відмовлено в реєстрації її смерті. Підставою для відмови згідно відповіді заінтересованої особи є те, що для державної реєстрації медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській владі вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядковуваності, що ставить під сумнів легітимність оформлення медичного свідоцтва про народження та лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до Додатку 1 до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085 (а.с.9). У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть також бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст. 11 ч. 1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до п.4 зазначеної Постанови, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян, організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. В даному випадку п.6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті провадиться за заявою, у тому числі родичів померлого. За таких обставин, суд приймаючи до уваги викладені заявницею обставини, підтвердження їх належними доказами, в тому числі поясненнями свідків, які попереджені про кримінальну відповідальність за надання неправдивих пояснень, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні та поясненнями свідків. На підставі викладеного,

Outcome: approved