Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

24 березня 2011 року Новомосковський міжрайонний прокурор Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держкомзему у Дніпропетровській області звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи - [PERSON], Відділ Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області про скасування державного акту. 27 травня 2014 року Новомосковський міжрайонний прокурор Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON], треті особи - [PERSON], Управління Держземагентства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, Новомосковське міськрайонне управління юстиції в особі Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначає, що згідно з п.1 Положення про Держземагенство України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 445, Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності. Головне управління Держземагентства в області є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та перебуває в його підпорядкуванні (п.1 Положення про Головне управління Держземагентства в області). Пунктом 4 статті 122 Земельного кодексу України визначено, що центра льний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільського сподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених час тиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Пунктом 12 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України (Пункт 12 розділу X виключено на підставі Закону № 5245-VI від 06 вересня 2012 року) передбачалося, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами на селених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Землі поза межами с.Орлівщина Новомосковського району належали до земель державної власності і розпоряджатися ними мала повноваження лише Новомосковська районна державна адміністрація. Однак, в порушення вимог законодавства, рішенням Орлівщинської сіль ської ради № 4-16/V від 16 квітня 2008 року земельну ділянку площею 30 га приєднано до земель запасу територіальної громади Орлівщинської сільської ради та включено до складу с. Орлівщина Новомосковського району, а рішенням №3-16/V від 04 серпня 2008 року змінено цільове призначення земельної ділянки пло щею 30 га, розташованої на [ADDRESS] із земель сільськогосподар ського призначення на землі житлової та громадської забудови та передано у приватну власність 118 громадян. Вказаним рішенням земельну ділянку площею 0,25 га отримав у приватну власність [PERSON] і в подальшому продав її [PERSON] без нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 24 квітня 2009 року у цивільній справі № 2-2599/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] визнано дійсним укладений 18 лютого 2009 року між вказаними особами договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,250 га, кадастровий номер 1223285000-02-025-0057, що розташована за адресою: [ADDRESS] та визнано право влас ності на земельну ділянку за [PERSON] На підставі зазначеного рішення [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 625208 від 08 квітня 2010 року, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-10-126-00796. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2010 року за апеляційною скаргою Новомосковського міжрайонного прокурора скасовано рішення Новомосковського міжрайонного суду від 24 квітня 2009 року у справі №2-2599/09 і ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на земельну ділянку відмовлено. [PERSON] право власності на зазначену земельну ділянку отримав на підставі судового рішення, яке на даний час скасовано, тому Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на підставі скасованого судового рішення має бути визнано недійсним. У зв'язку з вищенаведеним позивач просить: Державний акт серії ЯК № 625208 від 08 квітня 2010 року на право власності на земельну ділянку прощею 0,250 га, кадастровий номер 1223285000-02-025-0057, за адресою: [ADDRESS], виданий [PERSON] зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-10-126-00796 визнати недійсним; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку прощею 0,250 га, кадастровий номер 1223285000-02-025-0057, за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання прокурор не з'явився, надав суду заяву, у якій зазначив, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, в інтересах якого заявлений позов Новомосковським міжрайонним прокурором Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду заяву, у якій просив суд розглядати справу без його участі, задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Третя особа [PERSON], представники третіх осіб - Управління Держземагентства у Новомосковському районі Дніпропетровської області Новомосковського міськрайонного управління юстиції в особі Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції до суду не з'явились, про причини неявку суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги Новомосковського міжрайонного прокурора в Дніпропетровській області частково з огляду на наступні обставини. У відповідності до п.2 ст. 121 Конституції України, та п.2 ст.5 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що прокурор має право на звернення до суду з позовом в інтересах Держави в особі Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області. Судом встановлено, що рішенням Орлівщинської сіль ської ради № 4-16/V від 16 квітня 2008 року земельну ділянку площею 30 га приєднано до земель запасу територіальної громади Орлівщинської сільської ради та включено до складу с. Орлівщина Новомосковського району, а рішенням № 3-16/V від 04 серпня 2008 року змінено цільове призначення земельної ділянки пло щею 30 га, розташованої на [ADDRESS] із земель сільськогосподар ського призначення на землі житлової та громадської забудови та передано у приватну власність 118 громадян. Проте пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (на момент виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами на селених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Так, землі поза межами с.Орлівщина Новомосковського району належали до земель державної власності і розпоряджатися ними мала повноваження лише Новомосковська районна державна адміністрація, що при винесенні рішення Орлівщинською сіль ською радою № 4-16/V від 16 квітня 2008 року враховано не було. Вищезазначеним рішенням Орлівщинської сільської ради № 3-16/V від 04 серпня 2008 року земельну ділянку площею 0,25 га отримав у приватну власність [PERSON] і в подальшому продав її [PERSON] без нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 24 квітня 2009 року у цивільній справі № 2-2599/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] визнано дійсним укладений 18 лютого 2009 року між вказаними особами договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,250 га, кадастровий номер 1223285000-02-025-0057, що розташована за адресою: [ADDRESS] та визнано право влас ності на земельну ділянку за [PERSON] На підставі зазначеного рішення [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 625208 від 08 квітня 2010 року, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-10-126-00796. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2010 року за апеляційною скаргою Новомосковського міжрайонного прокурора скасовано рішення Новомосковського міжрайонного суду від 24 квітня 2009 року у справі №2-2599/09 і ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на земельну ділянку відмовлено. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Земельного кодексу України (у редакції Закону України від 05 березня 2009 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. Таким чином, оскільки право власності на земельну ділянку [PERSON] отримав на підставі судового рішення, яке на теперішній час скасовано, позовні вимоги прокурора в частині визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі скасованого судового рішення, недійсним, підлягають задоволенню. В той же час, позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації права власності відповідача на земельну ділянку задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Згідно із п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, рішення суду про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку є підставою для скасування державної реєстрації прав, а відтак вимоги про скасувати державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку прощею 0,250 га, кадастровий номер 1223285000-02-025-0057, за адресою: [ADDRESS], є передчасними, тому не підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial