Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

25 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 жовтня 2007 року позичив [PERSON] 3500 доларів США, які останній повинен був повернути до 12 лютого 2008 року, на підтвердження чого дав розписку. Оскільки [PERSON] кошти не повертає, [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь боргу в сумі 88865 грн. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи не з'явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, які підтримали позов в повному обсязі, покази свідка, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно з розпискою [PERSON] від 12 жовтня 2007 року, оригінал якої досліджено у судовому засіданні, [PERSON] отримав 3500 доларів США, які зобов'язався повернути до 12 лютого 2008 року. Крім того, відповідно до запису в розписці, строк повернення боргу продовжено до 12 жовтня 2009 року (а.с.4). Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют встановленого НБУ на 17 травня 2016 року, 100 доларам США еквівалентно 2539 грн. 47 коп. (а.с.5). У судовому засіданні позивач пояснив, що після останнього продовження строку повернення боргу спілкувався з відповідачем лише по телефону і він обіцяв повернути борг, з часом перестав відповідати на телефонні дзвінки. У лютому 2015 року він випадково зустрів [PERSON] та попросив допомогти зв'язатися із [PERSON] Разом вони поїхали за місцем проживання дружини останнього - [PERSON], яка зі свого телефону за допомогою «гучного зв'язку» зателефонувала відповідачу і він повідомив, що перебуває у м. Москва РФ на заробітках, а по приїзду поверне борг. Однак, минув майже рік, а відповідач борг не повернув і на зв'язок не виходив. Тоді він поїхав у с. Руднєве Путивльського району, за місцем реєстрації відповідача. Його батько повідомив, що самого відповідача вдома немає, і зателефонував йому. Відповідач заперечив факт існування боргу і відмовився повертати гроші. Такі пояснення позивача підтверджуються показаннями свідка [PERSON] про те, що він у 2007 році разом з [PERSON] намагався розпочати бізнес, однак грошей у [PERSON] не було. Він разом з [PERSON] приїхав на автомобілі до Сумської ЦРЛ, де на той час позивач проходив лікування, відвезли його на вул. Супруна у м. Сумах, він пішов додому і повернувся з грішми в сумі 3500 доларів США, які [PERSON] перерахував і написав розписку у його присутності. Бізнес не склався, вони з [PERSON] більше спільних справ не мали. У лютому 2015 року він випадково зустрів позивача і дізнався, що [PERSON] борг не повернув. На прохання позивача, вони їздили до дружини [PERSON], яка за допомогою «гучного зв'язку» зателефонувала йому і у розмові він борг визнавав та обіцяв повернути. Пізніше від позивача йому стало відомо, що відповідач уже борг не визнає і відмовляється повертати гроші. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсною. У відповідності з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи наведене, з [PERSON] слід стягнути заборгованість за договором позики у розмірі 88865 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь [PERSON] 888 грн. 65 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору, а також - 616 грн. витрат на публікацію оголошень у пресі.

Outcome: approved