Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

24.07.2018 р. заявник [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою, в якій просить встановити факт належності їй, [PERSON] , дівоче прізвище [PERSON] , спільно з її батьками [PERSON] та [PERSON] , свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1994 р., виданого Виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів м. Чернігова Чернігівської області на підставі розпорядження (наказу) від 18.01.1994 р. № 44, на кв. [ADDRESS] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду заявник [PERSON] посилається на наступне. Так, [INFO] померла її мати - [PERSON] . У встановлений законом шестимісячний строк після її смерті, заявник разом з батьком [PERSON] звернулися до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори з приводу відкриття та прийняття спадщини. Під час звернення до нотаріуса було виявлено, що у свідоцтві про право власності на житло від 20.01.1994 р., виданого Виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів м. Чернігова Чернігівської області на підставі розпорядження (наказу) від 18.01.1994 р. №44, на кв. [ADDRESS] , ім`я та по батькові заявника помилково написано як « [PERSON] ». Внаслідок таких помилок, зміни її імені та по батькові, на даний час виникли певні неузгодженості між документами, що посвідчують особу заявника та правовстановлюючим документом - свідоцтвом, яке було видано на ім`я заявника спільно з її батьками. Як зазначає заявник, 16.04.2018 р. вона звернулася до Чернігівської міської ради із заявою про виправлення у свідоцтві про право власності на житло по [ADDRESS] , її анкетних даних, а саме імені та по батькові. Однак, листом Чернігівської міської ради від 17.04.2018 р. № 672, для вирішення цього спірного питання їй рекомендовано звернутися до суду. Встановлення даного факту необхідно заявнику для підтвердження належності їй правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1994 р., виданого Виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів м. Чернігова Чернігівської області на підставі розпорядження (наказу) від 18.01.1994 р. № 44, на кв. [ADDRESS] . 27.07.2018 р., відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Чернігівська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 20.11.2018 р., до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено [PERSON] . Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, з підстав зазначених в заяві та просила суд їх задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у ній, та надані докази. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні подану [PERSON] заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Чернігівської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи заінтересовану особу було повідомлено належним чином, будь-яких заяв/клопотань, письмових пояснень щодо заявлених вимог від заінтересованої особи до суду не надійшло. Суд, заслухавши пояснення заявника, пояснення заінтересованої особи, розглянувши подані докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява та які мають юридичне значення для вирішення справи по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Перевіряючи обставини справи та аналізуючи наявні у справі письмові докази, судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Постдам, Німеччина. В графі батьки зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого пунктом реєстрації цивільного стану при 4 управлінні коменданта гарнізону радянських військ 23.11.1973 р. Як вбачається з копії приватизаційної справи на житло за адресою: [ADDRESS] , наданої до суду Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 16.04.2019 р., відповідно до заяви про передачу житла за цією адресою у приватну спільну часткову власність та пакету документів, які надані до відділу приватизації житла у 1993 р., органом приватизації було видано розпорядження від 18 січня 1994 р. № 44 про передачу житла за адресою: [ADDRESS] у приватну спільну часткову в рівних частинах власність. Встановлено, що 20 січня 1994 р. на підставі розпорядження від 18 січня 1994 р. № 44, Виконкомом Деснянської районної Ради народних депутатів м. Чернігова Чернігівської області було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого було передано в приватну спільну (часткову) власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - [PERSON] та членам його сім`ї, а саме: [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Свідоцтво про право власності на житло записане у реєстрову книгу за № 4-2081. Право власності на квартиру зареєстровано 15.01.1998 р. Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за реєстровим № 16207. Згідно даних свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, вбачається, що 17.02.1996 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] ». З копії паспорта громадянина України серія та номер - [NUMBER] , виданого Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області 19.04.1996 р., заявник записана як « [PERSON] , [INFO] ». З паспорта громадянина України серія та номер - [NUMBER] , виданого Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 07.12.2006 р., заявник записана як « [PERSON] , [INFO] ». Згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 04.05.2017 р., [INFO] померла мати заявника - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина та 11.05.2017 р. Першою чернігівською державною нотаріальною контрою заведено спадкову справу № 296/2017. Згідно даних спадкової справи, спадкоємцями після смерті [PERSON] є: чоловік померлої - [PERSON] , донька спадкодавця - [PERSON] , син спадкодавця - [PERSON] . Відповідно до заяви від 11.05.2017 р., [PERSON] - спадкоємець за законом першої черги відмовилась від прийняття спадщини після смерті її матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , на користь чоловіка померлої - [PERSON] . Відповідно до заяви від 18.05.2017 р., [PERSON] - спадкоємець за законом першої черги відмовився від прийняття спадщини після смерті його матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , на користь чоловіка померлої - [PERSON] . Вбачається, що 06.12.2017 р. державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Богдановською О.М., видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за № 5-1187, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , належної спадкодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів міста Чернігова Чернігівської області 20 січня 1994 р., зареєстрованого Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації 15 січня 1998 р., номер запису 16207 в книзі 163. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заявник [PERSON] посилається на те, що під час звернення до нотаріуса було виявлено, що у свідоцтві про право власності на житло від 20.01.1994 р., виданого Виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів м. Чернігова Чернігівської області на підставі розпорядження (наказу) від 18.01.1994 р. №44, на кв. [ADDRESS] , ім`я та по батькові заявника помилково написано як « [PERSON] ». Внаслідок таких помилок, зміни її імені та по батькові, на даний час виникли певні неузгодженості між документами, що посвідчують особу заявника та правовстановлюючим документом - свідоцтвом, яке було видано на ім`я заявника спільно з її батьками. Відповідно до листа Чернігівської міської ради від 17.04.2018 р. № 672, вбачається, що паспорт на ім`я [PERSON] , виданий 07.12.2006 р., у свідоцтві про народження дані зазначені російською мовою, а тому виправлення у свідоцтві про право власності на житло без встановлення факту належності документа, є спірним питанням. Таким чином, заявнику рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного спірного питання. За змістом п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Тобто, встановлення відповідного факту прямо передбачено законом, а законодавець не пов`язує встановлення такого факту з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає доведеним факт належності [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 1994 р., виданого на підставі розпорядження від 18 січня 1994 р. № 44, Виконкомом Деснянської районної Ради народних депутатів м. Чернігова Чернігівської області, відповідно до якого було передано в приватну спільну (часткову) власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - [PERSON] та членам його сім`ї, а саме: [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved