Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

25 листопада 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання протиправними дій відповідача щодо самовільного зайняття нежитлового приміщення у проїзді будинку [ADDRESS] , [ADDRESS] , зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняте нежитлове приміщення, заборону відповідача займати це приміщення. 14 січня 2020 року на адресу суду надійшла заява про зміну позовних вимог та предмету спору, а також про залучення співвідповідачів, яка прийнята судом до розгляду. Ухвалою суду від 03 лютого 2020 року залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в якості співвідповідачів товариство з обмеженою відповідальністю «ГЦНТП-плюс» (43000, м. Луцьк, вул. Ковельська, 9, код ЄДРПОУ 32501418) та фізичну особу-підприємця [PERSON] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний код [NUMBER] ); залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, Луцьку міську раду (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, код ЄДРПОУ 34745204). Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується із включенням до технічного паспорту, який виготовлений ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] самовільно збудованих безхазяйних приміщень, які позначені у технічному паспорті літерами Д-1 та Е-1. Також позивач не погоджується з виготовленою ТОВ «ГЦНТП-плюс» на замовлення [PERSON] технічною документацією із землеустрою суміжної земельної ділянки. З наведених вище мотивів та підстав позивач просить суд: 1) визнати протиправними дії підприємця [PERSON] щодо зазначення ним у технічному паспорті як частину будинковолодіння по [ADDRESS] самовільно збудованих безхазяйних приміщень, які позначені у технічному паспорті літерами Д-1 таЕ-1. 2) визнати протиправним дії ТОВ «ГЦНТП-плюс» щодо виготовлення ним технічної документації із землеустрою земельної ділянки із кадастровим номером №0710100000:41:019:0025, яка знаходиться за адресою мЛуцьк, [ADDRESS] . 3) визнати протиправними дії відповідача щодо самовільного захоплення ним нежитлового приміщення, що знаходиться у проїзді до будинків [ADDRESS] ; 4) визнати протиправними дії відповідача щодо самовільного захоплення ним частини земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності та знаходиться у проїзді до будинків [ADDRESS] ; 5) зобов`язати відповідача звільнити самовільно зайняте ним нежитлове приміщення, що знаходиться у проїзді до будинків [ADDRESS] ; 6) заборонити відповідачу займати нежитлове приміщення, що знаходиться у проїзді до будинків [ADDRESS] . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні та у письмовому відзиві позовні вимоги заперечили та просили суд відмовити у задоволенні позову. Інші відповідачі та третя особа своїх представників у судове засідання не направили. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] та має намір здійснити приватизацію земельної ділянки із кадастровим номером 0710100000:41:019:0025. У зв`язку з вищевикладеним, на замовлення [PERSON] були виготовлені технічний паспорт на вказану квартиру, а також розроблена технічна документація на цю земельну ділянку з визначенням її меж та конфігурації (а.с.18-30). Позивач у справі не є ні суміжним землекористувачем чи землевласником, а також йому на праві власності не належать суміжне нерухоме майно, в тому числі спірне нежитлове приміщення, яке «знаходиться у проїзді до будинків [ADDRESS] », яке про це зазначає позивач. Будь-яких доказів протилежного, матеріали справи не містять. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. А у статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. З аналізу вищенаведених положень матеріального закону слідує, що особа має право на захист свого цивільного права або законного інтересу, лише у випадку його порушення, невизнання або оспорювання з боку інших осіб. В розглядуваному випадку, як слідує з матеріалів справи, позивач не є власником чи користувачем нежитлового приміщення, яке «знаходиться у проїзді до будинків [ADDRESS] », яке про це зазначає позивач, отже його цивільні права стосовно нього об`єктивно не існують, а тому вони і не можуть бути порушені з боку відповідачів. Законний інтерес стосовно цього нежитлового приміщення також відсутній у позивача, адже в матеріалах справи відсутні докази того, що він бажає набути право власності на це майно в будь-який законний спосіб - за набувальною давність, в порядку приватизації тощо. Отже, оскільки судом встановлено відсутність будь-яких порушень цивільних прав та законних інтересів позивача стосовно нежитлового приміщення, яке «знаходиться у проїзді до будинків [ADDRESS] », вказане є самостійною і достатньою підставою для відмови у позові в частині позовних вимог, в яких позивач просив: 1) визнати протиправними дії підприємця [PERSON] щодо зазначення ним у технічному паспорті як частину будинковолодіння по [ADDRESS] самовільно збудованих безхазяйних приміщень, які позначені у технічному паспорті літерами Д-1 таЕ-1. 2) визнати протиправними дії відповідача щодо самовільного захоплення ним нежитлового приміщення, що знаходиться у проїзді до будинків [ADDRESS] ; 3) визнати протиправними дії відповідача щодо самовільного захоплення ним частини земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності та знаходиться у проїзді до будинків [ADDRESS] ; 4) зобов`язати відповідача звільнити самовільно зайняте ним нежитлове приміщення, що знаходиться у проїзді до будинків [ADDRESS] ; 5) заборонити відповідачу займати нежитлове приміщення, що знаходиться у проїзді до будинків [ADDRESS] . Що стосується вимог щодо земельної ділянки із кадастровим номером 0710100000:41:019:0025, суд зазначає наступне. З матеріалів справи слідує, що позивач у жовтні 2019 року звертався до Луцької міської ради з питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельною ділянки, в тому числі, частина якої входить у межі земельної ділянки з кадастровим номером 0710100000:41:019:0025. Листом виконавчого комітету Луцької міської ради від 14 листопада 2019 року №6.1-7/2391/2019 йому було відмовлено у наданні відповідного дозволу (а.с.3-4), у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з окремим позовом (а.с.10). З аналізу вищенаведеного можливо зробити однозначний висновок, що позивач дійсно має законний інтерес стосовно земельної ділянки із кадастровим номером 0710100000:41:019:0025, адже є особою, яка бажає набути право власності на її частину. Одночасно, позивачем в даному випадку обраний неефективний спосіб захисту, адже вимога про визнання незаконними дій стосовно виготовлення технічної документації із землеустрою земельної ділянки із кадастровим номером №0710100000:41:019:0025, не призводить до реального захисту законного інтересу позивача. Належним способом захисту у такому випадку буде оскарження правовстановлюючих документів особи, якій надана земельна ділянка та/або рішення компетентного органу про надання дозволу на розробку такої технічної документації. Сама по собі технічна документація, без її затвердження компетентним органом у вигляді прийняття рішення про надання у власність/користування земельної ділянки, жодного правового значення не має, а отже і її оскарження є неефективним способом захисту порушеного законного інтересу позивача. У зв`язку з вищевикладеним, суд відмовляє у цій частині позовних вимоги у зв`язку з обранням позивачем неефективного способу захисту свого законного інтересу.

Outcome: dismissed