Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

24 травня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим будинком та зняття з реєстрації, зазначивши на підтвердження своїх позовних вимог, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 25.12.2004 року серії ВВТ № 179600. Крім нього у цьому будинку на правах членів сім,ї мешкає та зареєстровані його мати [PERSON] та його вітчим [PERSON] Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.10.2009 року шлюб між його мамою [PERSON] та його вітчимом [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач ще деякий час мешкав у будинку, а з липня 2012 року фактично за даною адресою не проживає, що підтверджується Актом Красноармійської міської ради від 16.04.2013 року. Відповідач перешкоджає йому в користуванні та розпорядженні його майном, шляхом вчинення постійних сварок з його мамою, про що є відповідна постанова дільничного інспектора міліції Красноармійського МВ ГУМВС України у Донецькій області про відмову в порушенні кримінальної справи відносно відповідача. Тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] та зняти [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою. 10.06.2013 року [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] про вселення та встановлення порядку користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначає, що 25.12. 2004 року він подарував житловий будинок за адресою: б. [ADDRESS] [PERSON] Ремонт даного будинку він зробив сам, проте відповідач позбавляє його права користуватися вказаним будинком. Іншого жилого приміщення в нього немає. В будинку знаходяться його особисті речі, які він не може забрати в зв'язку з протиправною поведінкою відповідачів. З 2012 року відповідачка [PERSON] перешкоджає йому у доступі до вище вказаного будинку. Він працює. З дому уходить о 05 ранку, повертається о 18.00 годині. Факт перешкоджання відповідачами у користуванні вказаним будинком підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.03.2012 року, постановою про закриття кримінального провадження від 30.05.2013 року, показами свідків в судовому засіданні. Просить вселити його у вказаний будинок, та встановити порядок його користуванням. Зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні будинком. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав ї позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив задовольнити його зустрічний позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення первісного позову, підтримав зустрічний позов, просив його задовольнити. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволені зустрічного позову, який не визнає. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, а зустрічний позов необхідно задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі на підставі договору дарування від 25.12.2004 року серії ВВТ № 179600. (а.с. 14-16). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.10.2009 року шлюб між [PERSON] та вітчимом [PERSON] розірвано (а.с. 13). Відповідач [PERSON] зареєстрований у вищевказаному житловому будинку, що підтверджується довідкою квартального від 16.04.2013 року (а.с.11). Відповідно до акту складеного Головою квартального комітету від 16.04.2013 року, у вищевказаному житловому будинку відповідач [PERSON] не мешкає з липня 2012 року (а.с. 11). Відповідно до ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1 і п.5 ч.3 і ч.4 ст. 71 ЖК України. Відповідно до ст.71 ч.1 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї без поважних причин за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від.12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» у справах пор визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст..71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Виходячи із зазначених норм суд зазначає, що відповідач має поважні причини щодо строку з якого він не мешкає в зазначеному будинку, оскільки на протязі 2009 - 2012 років між ним та [PERSON] виникали періодично сварки, через це він не міг постійно мешкати в спірному будинку, цей факт підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.03.2012, постановою про закриття кримінального провадження від 30.05.2013 року (а.с. 17, 32). Факт сварок на протязі даного періоду часу також підтвердили свідки як з боку позивача так і з боку відповідача. Окрім того суд не приймає у якості допустимого доказу акт складений Головою квартального комітету від 16.04.2013 року, згідно якого у вищевказаному житловому будинку відповідач [PERSON] не мешкає з липня 2012 року, оскільки він заповнений безпосередньо не головою квартального комітету, про що не заперечували сторони в судовому засіданні, та підтвердили свідки. Також встановлено, що він був підписаний не усіма особами які зазначені в даному акті. Факт перешкоджання [PERSON] у користуванні вищевказаним будинком підтверджений насамперед письмовими доказами, а саме Постановою про закриття кримінального провадження від 30.05.2013 року. Суд при постановленні даного рішення також враховує той факт, що у [PERSON] фактично немає іншого житла для проживання, а тому первісний позов задоволенню не підлягає та є необґрунтованим, а зустрічний позов підлягає повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved