Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

24 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2019 року по лютий 2020 року включно у розмірі 42 951,00 грн., яка визначена без урахування податків та зборів (чиста заробітна плата), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 57 361,85 грн., який визначений без утримання з цієї суми податку з доходів фізичних осіб й інших обов`язкових платежів, а також компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 4 119,00 грн., яка визначена без урахування податків та зборів (чиста компенсація). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що з 06 серпня 2019 року він працював у Приватному акціонерному товаристві «Дніпропетровський агрегатний завод». Оскільки відповідач не виплачував позивачу вчасно заробітну плату, 17 лютого 2020 року він подав відповідачу заяву про його звільнення за угодою сторін. Згідно запису в його трудовій книжці його було звільнено 02 березня 2020 року за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Після звільнення йому на руки видали трудову книжку. Однак, при звільненні повний розрахунок з ним так і не був проведений, а було видано лише довідку про заборгованість по заробітній платі від 02 березня 2020 року, в якій зазначено, що за період з серпня 2019 року по лютий 2020 року включно у відповідача перед позивачем існує заборгованість по заробітній платі у розмірі 42 951,00 грн. - без урахування податків та зборів (чиста заробітна плата). Заборгованість по заробітній платі відповідач позивачу так і не сплатив. Оскільки при звільненні розрахунок з ним так і не проведений, то відповідач має сплатити на користь позивача також і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який за період з 03 березня 2020 року по день складання даного позову, тобто по 23 лютого 2021 року включно, становить 57 361,85 грн., який визначений без утримання з цих сум податку з доходів фізичних осіб й інших обов`язкових платежів. Також зазначив, що невикористані дні його відпустки складають близько 14 днів, у зв`язку з цим відповідач зобов`язаний виплатити позивачу компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 4 119,00 грн. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 06 серпня 2019 року працював у Приватному акціонерному товаристві «Дніпропетровський агрегатний завод» слюсарем-ремонтником шостого розряду у виробництві № 2, що підтверджується копією його трудової книжки серії [NUMBER] (а.с. 10-11). У позовній заяві позивачем зазначено, що Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод» не виплачувало позивачу вчасно нараховану йому заробітну плату, у зв`язку з чим 17 лютого 2020 року позивач подав до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» заяву, в якій просив звільнити його за угодою сторін (а.с. 12). Вказана заява була зареєстрована у відділі кадрів Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» того ж дня, тобто 17 лютого 2020 року, за № 80-78. 02 березня 2020 року [PERSON] на підставі наказу № 169к від 02 березня 2020 року був звільнений з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією його трудової книжки серії [NUMBER] (а.с. 10-11). Однак, позивач у позовній заяві наполягав на тому, що відповідач при звільненні так і не виплатив йому нараховану заробітну плату за період з серпня 2019 року по лютий 2020 року включно у розмірі 42 951,00 грн., яка визначена без урахування податків та зборів (чиста заробітна плата). Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України. Разом з тим, за період з серпня 2019 року по лютий 2020 року включно відповідач не виплачував позивачу нараховану йому заробітну плату. Згідно довідки № 28 від 02 березня 2020 року, виданої Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський агрегатний завод», вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з серпня 2019 року по лютий 2020 року включно становить 42 951,00 грн., з яких: серпень 2019 року - 87,00 грн., вересень 2029 року - 10 934,00 грн., жовтень 2019 року - 10 980,00 грн., листопад 2019 року - 6 534,00 грн., грудень 2019 року - 7 414,00 грн., січень 2020 року - 3 926,00 грн., лютий 2020 року - 3 076,00 грн. (а.с. 13). При цьому, з урахуванням даних наведених у інформації з Пенсійного фонду України про страхування застрахованої особи (а.с. 15-16) та у розрахункових листах позивача (а.с. 14) вбачається, що у довідці № 28 від 02 березня 2020 року заборгованість по заробітній платі Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський агрегатний завод» визначена вже за вирахуванням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів та є сумою, яка належить позивачу до виплати. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з серпня 2019 року по лютий 2020 року включно, у розмірі 42 951,00 грн. без утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Вирішуючи питання щодо розміру заробітної плати, яка повинна бути стягнута за рішенням суду шляхом негайного виконання, суд виходить з наступних розрахунків: розмір заборгованості по заробітній платі, який стягнуто судом - 42 951,00 грн.; період стягнення дорівнює 7 місяців. Отже, розмір заробітної плати який підлягає стягненню шляхом негайного виконання за один місяць становить: 42 951,00 / 7 = 6 135,86 грн., без утримання з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. У довідці № 28 від 02 березня 2020 року, виданій Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський агрегатний завод», зазначено, що за час роботи на підприємстві відповідача позивач має 14 днів невикористаної відпустки, розмір компенсації за яку становить 4 119,00 грн. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь [PERSON] компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 4 119,00 грн., без утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід зазначити наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до пункту 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно з пунктом 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 визначено, що якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Згідно інформації з Пенсійного фонду України про страхування застрахованої особи (а.с. 15-16) позивачу за останні два місяці роботи у Приватному акціонерному товаристві «Дніпропетровський агрегатний завод» було нараховано заробітну плату у таких розмірах: січень 2020 року - 4 876,56 грн., лютий 2020 року - 4 723,00 грн. Середньоденна заробітна плата позивача становить: січень 2020 року - 4 876,56 грн., лютий 2020 року - 4 723,00 грн., що разом складає (4 876,56 грн. + 4 723,00 грн. = 9 599,56 грн.) поділеної на кількість робочих днів за ці два місяці (21 + 20 = 41 день) = 234,13 грн. Враховуючи наведене суд зазначає, що середній заробіток розраховується за період, починаючи з дня, наступного за днем звільнення, тобто з 03 березня 2020 року і по 23 лютого 2021 року включно, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог, оскільки суд розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог (позов надійшов 24 лютого 2021 року). Кількість робочих днів за період з 03 березня 2020 року по 23 лютого 2021 року включно складає 245 днів: березень 2020 року - 20 днів, квітень 2020 року - 21 день, травень 2020 року - 19 днів, червень 2020 року - 20 днів, липень 2020 року - 23 дні, серпень 2020 року - 20 днів, вересень 2020 року - 22 дні, жовтень 2020 року - 21 день, листопад 2020 року - 21 день, грудень 2020 року - 22 дні, січень 2021 року - 19 днів, лютий 2021 року - 17 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 03 березня 2020 року по 23 лютого 2021 року включно складає 57 361,85 грн. З урахуванням викладеного суд приходить до переконливого висновку, що з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь [PERSON] слід стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 57 361,85 грн. з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, тобто в межах заявлених позовних вимог, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги майнового характеру про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку задоволені та позивач був звільнений від сплати судового збору за цими позовними вимогами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. Крім того, оскільки позовні вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за які позивачем було сплачено судовий збір, задоволені на загальну суму 57 361,85 грн., то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за позовними вимогами майнового характеру у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved