Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

26.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 159782,33 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1412156,23 грн. за договором про надання споживчого кредиту №11238583000 від 26.10.2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 50,7 кв.м., шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно. Визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 50,7 кв.м. Припинити право власності [PERSON] на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 50,7 кв.м., в тому числі право володіння, користування та розпоряджання вказаною квартирою. Виселити з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11238583000, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 115000,00 доларів США, який зобов`язалась повернути у повному обсязі в строк до 26.10.2037 року або достроково зі сплатою 12,9% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Зазначив, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору споживчого кредиту у [PERSON] утворилась заборгованість в сумі 159782,33 доларів США. Позивач, як новий кредитор та іпотекодержатель має право вимагати виконання зобов`язання на свою користь та звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.п. 4.1.1 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. У зв`язку з тим, що відповідач порушила умови кредитного договору №11238583000 від 26.10.2007 року, просив позов задовольнити. Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18.08.2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , третя особа: Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення було задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №11238583000 від 26.10.2007 року в сумі 159782,33 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1412156,23 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м. та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.10.2007 року приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. за реєстровим №1823, шляхом передачі ПАТ «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020, місцезнаходження якого за адресою: м. Київ, вул. Щорса, 36 корп. Б) права власності за квартиру. Визнано за ПАТ «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020, місцезнаходження якого за адресою: м. Київ, вул. Щорса, 36 корп. Б) право власності на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] , загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м. Припинено право власності [PERSON] , ІПН [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] право власності на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] , загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м. Виселено [PERSON] , ІПН [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] та інших осіб, які на момент виконання рішення суду будуть проживати у спірній квартирі, з квартири [ADDRESS] , загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м. Стягнуто з [PERSON] , ІПН [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] на користь ПАТ «Дельта Банк», код ЄДРПОУ 34047020, місцезнаходження якого за адресою: м. Київ, вул. Щорса, 36 корп. Б судовий збір в сумі 3654,00 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.11.2019 року скасовано заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18.08.2014 року та справу призначено до розгляду. 23.12.2019 року від представника позивача надійшла заява про зміну способу стягнення на предмет іпотеки в якій ПАТ «Дельта Банк» просив в рахунок виконання основного зобов`язання щодо сплати заборгованості [PERSON] за кредитним договором №11238583000 від 26.10.2007 року в розмірі 159782,33 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1412156,23 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] , загальною площею 50,7 кв.м., шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що позивач в порушення ч. 3 ст. 49 ЦПК України змінив предмет та підстави позову не у підготовчому судовому засіданні, а під час розгляду справи по суті. Крім того, представник відповідача вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі, а з огляду на відсутність такої вимоги в матеріалах справи, 15.10.2010 року, з моменту пред`явлення позову ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» з [PERSON] про стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» з [PERSON] та [PERSON] солідарно суми боргу за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 122517,94 доларів США. У даній справі, позивач подав позов до іпотекодавця після спливу трьох років, оскільки починаючи від дати звернення ПАТ «УкрСиббанк» (в даному випадку з 15.10.2010 року) до суду з зазначеним позовом, трьохрічний строк сплинув 15.10.2013 року, проте до суду звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки 26.06.2014 року, тобто зі спливом строку позовної давності. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Врахувавши заяву представника позивача, вислухавши думку представника відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АКІБ «УкрСиббанк». 26.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11238583000, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 115000,00 доларів США, який зобов`язалась повернути у повному обсязі в строк до 26.10.2037 року або достроково зі сплатою 12,9% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 26.10.2007 року приватним нотаріусом КМНО округу Прокудіною Л.Д. за реєстровим №1823. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору споживчого кредиту №11238583000 від 26.10.2007 року у [PERSON] утворилась заборгованість в сумі 159782,33 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1412156,23 грн., яка складається з: 108927,65 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 962702,57 грн. - заборгованість за кредитом; 50854,68 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 449453,66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. ПАТ «Дельта Банк», як новий кредитор та іпотекодержатель має право вимагати від відповідача виконання зобов`язання на свою користь та звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Встановлено, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог законодавства ПАТ «Дельта Банк» 13.03.2014 року було направлено на адресу відповідача письмову вимогу про виконання зобов`язання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, про виселення мешканців (у зв`язку із зверненням стягнення) та вимогу про направлення іпотекодержателю усієї наявної документації на предмет іпотеки разом з ключами. Однак, вказана вимога була залишена відповідачем [PERSON] без уваги. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.п. 4.1.1 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третьої особі. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюється законом. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 592 ЦК України заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, у разі: передання застоводавцем предмета застави іншій особі без згоди заставодержателя, якщо одержання такої згоди було необхідним; порушення заставодавцем правил про зміну предмета застави; витрати предмета застави за обставин, за які заставодержатель не відповідає, якщо заставодавець не замінив або не відновив предмет застави. Заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, звернути стягнення на предмет застави: у разі порушення заставодавцем правил про наступну заставу; у разі порушення заставодавцем правил розпорядження предметом застави; в інших випадках, встановлених договором. Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулюванняна підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону. Способами задоволення вимог іпотекодержателяпід час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону). Частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 закону, не передбачили. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м. та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.10.2007 року приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. за реєстровим №1823, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження. Слід зазначити, що кошти, які будуть стягнуті у разі звернення стягнення на предмет іпотеки будуть зараховані в рахунок погашення заборгованості за основним договором, що унеможливить подвійне стягнення. Що стосується заяви представника відповідача про те, що ПАТ «Дельта Банк» пропущено строк звернення до суду, то слід зазначити наступне. В обґрунтування доводів про застосування строку позовної давності представник відповідача посилався на те, що право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникає в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі, а з огляду на відсутність такої вимоги в матеріалах справи, 15.10.2010 року, з моменту пред`явлення позову ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» з [PERSON] та [PERSON] солідарно суми боргу за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 122517,94 доларів США. У даній справі, позивач подав позов до іпотекодавця після спливу трьох років, оскільки починаючи від дати звернення ПАТ «УкрСиббанк» (в даному випадку з 15.10.2010 року) до суду з зазначеним позовом, трьохрічний строк сплинув 15.10.2013 року, проте до суду звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки 26.06.2014 року, тобто зі спливом строку позовної давності. Однак, суд не погоджується з такими доводами представника відповідача. Встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» 13.03.2014 року направив на адресу [PERSON] вимогу-повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобов`язання у тридцяти денний строк та вимогу про добровільне звільнення приміщення, передачу ключів та документації. Тобто, відповідач [PERSON] зобов`язана була погасити заборгованість у тридцяти денний строк, однак зазначеного виконано не було. Строк звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки розпочався у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі з 13.03.2014 року та закінчувався 13.03.2017 року. В свою чергу позивач звернувся до суду 26.05.2014 року, тобто в межах строку позовної давності, а тому доводи представника відповідача про застосування строку позовної давності є надуманими та необґрунтованими. Що стосується тверджень представника відповідача про те, що позивач в порушення ч. 3 ст. 49 ЦПК України змінив предмет та/або підстави позову не у підготовчому судовому засіданні, то суд вважає їх необґрунтованими. Встановлено, що після перегляду заочного рішення у даній справі позивачем ПАТ «Дельта Банк» подано заяву про зміну способу звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, предмет позову та його підстави не змінені, а тому дана заява в розумінні ч. 3 ст. 49 ЦПК України не є заявою про зміну предмету або підстави позову. Позивачем лише змінено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу його на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, що є його правом в розумінні ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та узгоджується з висновками Верховного суду викладеними у постанові від 21.03.2018 року у справі №760/14438/15-ц провадження №14-38цс18. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 3654,00 грн.

Outcome: approved