Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

24 жовтня 2020 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Як підставу позову позивач зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням позовної давності щодо заявлених вимог, а самі вимоги заявлені поза межами строку позовної давності. З наведених вище мотивів та підстав просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича від 22 вересня 2020 року №3735. Позивач у судове засідання не прибула, але її представник у письмовій заяві просить суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у письмовому відзиві позов заперечив. У судове засідання представник відповідача не прибув. Треті особи своєї позиції стосовно позову не надали, у судове засідання не прибули. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем бу виданий виконавчий напис, в якому пропонується стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» заборгованості, що виникла за договором «Автопакет» №67-АТ від 22 січня 2008 року, який був укладений між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] . У цьому ж написі зазанчено, що правонаступником ВАТ КБ «Надра» є ТОВ «ФК «Морган Кепітал» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 14 травня 2020 року №GL2N014341GD260. Також у виконавчому написі зазначено, шо заборгованість стягується за період з 15 травня 2020 року по 06 серпня 2020 року у розмірі: 1) 510\~799,19 грн. заборгованості за тілом кредиту; 2) 533\~242,34 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 3) 31\~351,74 грн. заборгованість за пенею. Цей виконавчий напис був зареєстрований в реєстрі за №3735. Крім того, судом встановлено, що повторним заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2013 року у цивільній справі №161/2663/13-ц, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк Надра заборгованість за кредитним договором №67-АТ від 22.01.2008 року в сумі 191 258 грн. 98 коп. У мотивувальній частині цього судового рішення вказано, що заборгованість за кредитним договором станом на 01.11.2012 року становила 23928,31 доларів США, що еквівалентно 191258,98 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 18438,584 доларів США, що еквівалентно 147379,25 грн.; несплачені відсотки 1969,46 доларів США, що еквівалентно 15741,89 грн.; пеня 787,64 доларів США, що еквівалентно 6295,61 грн., штрафи за порушення умов кредитного договору 2732,67 доларів США, що еквівалентно 21842,23 грн. Надаючи правову оцінку спірному виконавчому написі нотаріуса, суд зазначає наступне. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У розглядуваному випадку судом встановлено, що вимоги банку, за яким був виданий виконавчий напис, ґрунтуються на заборгованості, яка виникла з 27 листопада 2012 року, тобто, коли банк скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості та звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовними вимогами до боржника, а отже в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов`язання користуючись правом, яке було надано йому ч.2 ст.1050 ЦК України. Натомість виконавчий напис був виданий 22 вересня 2020 року, тобто поза межами трьохрічного строку, який встановлений у ст.88 Закону України «Про нотаріат». Зазначення у виконавчому написі відомостей про те, що «стягнення заборгованості здійснюється за період з 15 травня 2020 року по 06 серпня 2020 року» не відповідає дійсності, адже до неї включена заборгованість за тілом кредита, яка не могла виникнути у цей період, а була наявна ще 24 травня 2013 року на час постановлення повторного заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у цивільній справі №161/2663/13-ц. Крім того, як вже зазначав суд, банк скористався своїм правом на дострокове повернення всієї суми заборгованості, а отже в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов`язання користуючись правом, яке було надано йому ч.2 ст.1050 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року №310/11534/13-ц зроблений наступний правовий висновок. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Таке правозастосування положень ст.625 ЦК України у системному зв`язку з положеннями ст.ст. 1048, 1050 ЦК України, відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду, яка наведена у пунктах 90-91 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, пункті 80 постанови від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11. Таким чином, у розглядуваному випадку, банк починаючи з дня звернення до суду у 27 листопада 2012 року, так само як і його правонаступник у зобов`язанні, не має права нараховувати позивачу відсотки за користування кредитом, а також пеню, а має лише право нараховувати три відсотки річних, які передбачені ст.625 ЦК України. Порівнюючи суми нарахованих відсотків та пені зазначених у виконавчому написі та повторному заочному рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області у цивільній справі №161/2663/13-ц, слід дійти висновку, що банк надалі, після звернення до суду, продовжував незаконно нараховувати договірні відсотки за користування позикою та пеню, не зважаючи на те, що він в односторонньому порядку змінив строк виконання основного зобов`язання. Цього нотаріусом при видачі виконавчого напису враховано не було, що є також підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Оскільки судом встановлено, що вимоги за якими був виданий виконавчий напис ґрунтуються на заборгованості, яка виникла більше ніж протягом трьох років до дня видачі виконавчого напису, а також враховуючи неправомірність нарахування відповідачем договірних відсотків та пені за кредитним договором після дострокового стягнення всієї суми заборгованості за правилами ч.2 ст.1050 ЦК України, суд дійшов висновку, що виконавчий напис був виданий неправомірно, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю. На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved