Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

26.09.2019 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача і просить ухвалити рішення, яким розірвати між ними шлюб, зареєстрований 15 жовтня 2010 року виконавчим комітетом Тумирської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. З позовної заяви, поданої [PERSON] вбачається, що 15 жовтня 2010 року виконавчим комітетом Тумирської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області між сторонами зареєстровано шлюб, в якому народилося двоє дітей: дочка, [PERSON] , [INFO] та син, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, постійно виникали сварки. [PERSON] не мала до нього ні поваги, ні любові. Без його згоди набирала кредити, які змушувала його погашати, шантажуючи тим, що не дозволить бачити дітей. Він постійно був змушений виїжджати на різні роботи за кордон. На даний час проживають окремо, сім`я розпалася остаточно. Просить шлюб розірвати, малолітніх дітей залишити проживати разом із матір`ю. В судове засідання [PERSON] не з`явився, однак скерував заяву, в якій уточнює, що не заперечує щодо визначення місяця проживання малолітніх дітей разом із відповідачкою - [PERSON] . Поданий позов підтримує та просить справу розглянути у його відсутність. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву через канцелярію суду, в якій позов позивача визнає, просить справу розглянути у її відсутність. Визначити місце проживання малолітніх дітей разом із нею та залишити за нею прізвище - [PERSON] У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 14 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3, ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом установлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.08.2019 року -15 жовтня 2010 року виконавчим комітетом Тумирської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 3 (а.с. 6). У шлюбі народилося двоє дітей: дочка, [PERSON] , [INFO] та син, [PERSON] , [INFO] (згідно свідоцтв про їх народження а. с. 7, 8). Сімейне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися. Сімейні стосунки не підтримують. Спільне господарство не ведуть. Сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторони не змогли зберегти сім`ю, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до яких: шлюб між сторонами слід розірвати, малолітніх дітей залишити проживати із матір`ю. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved