Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

25.08.2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 221\~264, 34 грн, що складаються з основної заборгованості в сумі 143 555 грн, втрат від інфляції в сумі 60\~835,74 грн, трьох відсотків річних в сумі 16\~873,60 грн, та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 27 червня 2007 року позивач уклав з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» договір поруки №014/07-151/154/1, відповідно до якого він як поручитель взяв на себе зобов`язання відповідати перед Банком за борговими зобов`язаннями позичальника-відповідача, які виникають з умов кредитного договору від 27.06.2007 року №014/07-151/154. З 30.10.2017 року по 29.10.2020 року позивач проходив військову службу у Збройних Силах України за контрактом, брав участь в АТО та ООС. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором (останній платіж відповідачем був здійснений 02.10.2008 року) заборгованість за кредитом в розмірі 143\~555 грн була сплачена позивачем. Оскільки усі його звернення щодо повернення боргу відповідачем ігноруються, позивач, посилаючись на норми Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача в порядку зворотної вимоги суму боргу, яка станом на 10.08.2020 року становить 221\~264,34 грн та складається з 143\~555 грн сплачена позивачем заборгованість відповідача за кредитом, 60835,74 грн - індекс інфляції за весь час прострочення, 16873,60 грн - три відсотки річних від простроченої суми кредиту. Позивач також зазначає, що вимушений був звернутися за правничою допомогою до адвоката, яким йому було надано консультацію та укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого ним було сплачено 5000 грн в рахунок вартості послуг адвоката. Судовий збір сплачено ним в сумі 2212,64 грн. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч.4 ст.19, ст.274 ЦПК України (а.с.181). Позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Молчанова Н.В., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру (а.с.13-14, 110, 111), в судове засідання не з`явились, представник позивача надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позову наполягала (а.с.179). Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала, мотиви її незгоди викладені у поданому нею в порядку ст.178 ЦПК України відзиві на позов, в якому вона просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на наступне. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Позивач на обґрунтування заявлених позовних вимог не надав жодного письмового доказу, належно складеного відповідно до приписів ст.ст.513, 517, 556 ЦК України, який би підтверджував перехід до поручителя-позивача усіх прав первісного кредитора-Банку. Надані позивачем копії виписок по рахунку відповідача не підтверджують факт переходу таких прав з конкретно визначеною датою переходу та не є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків. Твердження позивача щодо його звернення до відповідача з вимогою про повернення боргу не заслуговують на увагу, адже не підтверджені письмовими доказами та спростовуються матеріалами справи. Позивачем не доведено виконання замість відповідача обов`язку перед первісним кредитором зі сплати інфляційних витрат та 3% річних на вимогу первісного кредитора, що не узгоджується з вимогами ч.1 ст.514 ЦК України, і заявлення такої вимоги в порядку зворотної вимоги передбачає обов`язок позивача з доказування саме факту прострочення відповідачем виконання зобов`язання перед новим кредитором, тобто позивачем. Також відповідач посилається на сплив строку позовної давності, в межах якого позивач мав право звернутися до суду з вимогою до відповідача про стягнення коштів в порядку зворотної вимоги, зокрема, останнє перерахування грошових коштів позивачем було здійснено 09.09.2016 року, строк позовної давності відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України становив 3 роки та сплинув 09.09.2019 року, до суду позивач звернувся майже через рік після спливу строку давності, тобто 25.08.2020 року, що є підставою для відмови в задоволенні позову (а.с.136-143). Відповідач та її представник адвокат Булгакова О.Д., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги (а.с.130), в судове засідання не з`явились, представник відповідача надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги не визнала, просила застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову (а.с.185). Доводи представника позивача про відсутність підстав для прийняття судом відзиву на позов з причин подання його з порушенням встановлених строків та відсутності доказів на підтвердження надіслання відзиву з додатками іншим учасникам справи (а.с.156-157), суд не приймає до уваги, оскільки причини ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк визнає поважними. Згідно зі ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі ; у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалу про відкриття провадження у справі відповідачем отримано 16.12.2020 року. 24.12.2020 року підготовче засідання у справі, з урахуванням заяви відповідача від 23.12.2020 року про відкладення засідання задля належної реалізації її права на подання доказів та складення відзиву на позов з обґрунтуванням заперечень проти позову (а.с.129) було відкладено на 02.02.2021 року. 01.02.2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи була надіслана одночасно з наданням відзиву до суду (а.с.147). Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх доводів, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, доходить наступних висновків. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. 27.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір №014/07-151/154, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 99780 грн строком по 27.06.2017 року (а.с.21-23). В забезпечення вимог, що витікають з кредитного договору, між Банком та відповідачем укладений договір іпотеки №014/07-151/154/2 від 27.06.2007 року, предметом іпотеки є нерухоме майно квартира, загальною площею 59 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-20). 27.06.2007 року між Банком та позивачем укладено договір поруки №014/07-151/154/1, за умовами якого поручитель-позивач на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед Банком відповідати по борговим зобов`язанням боржника-відповідача, які виникають з умов кредитного договору №014/07-151/154, а саме, повернути кредит в розмірі 99780 грн, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі (пп.1.2 п.1); у випадку невиконання боржником-відповідачем взятих на себе зобов`язань по кредитному договору поручитель-позивач несе солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник-відповідач, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків (пп.2.1 п.2); після повного виконання взятих на себе зобов`язань та повного погашення заборгованості за кредитним договором поручитель-позивач у відповідності до ст.556 ЦК України набуває всіх прав Банку по кредитному договору та договорах, що забезпечують його виконання (пп.2.3 п.2) (а.с.16-17). З виписки по рахункам відповідача вбачається, що - остання операція (платіж) з погашення кредиту за кредитним договором №014/07-151/154 від 27.06.2007 року здійснена 30.10.2008 року відповідачем (а.с.93-108); - за період з 31.07.2014 року (операція з виносу тіла на прострочку) по 09.09.2016 року (операція з погашення заборгованості за кредитом) погашення простроченого тілу кредиту, прострочених процентів, а також поточної заборгованості за кредитом та процентами здійснювалось позивачем (а.с.24-92). За змістом довідки про стан кредиту від 29.01.2021 року, виданої АТ «Райффайзен Банк Аваль», заборгованість за кредитним договором №014/07-151/154 від 27.06.2007 року відсутня, кредит погашено 09.09.2016 року (а.с.146). Позивач з 30.10.2017 року є військовослужбовцем військової служби Збройних Сил України за контрактом, з 22.08.2018 року має статус учасника бойових дій, з 09.01.2018 року по 29.04.2018 року приймав безпосередню участь в АТО, з 10.05.2018 року по 25.11.2018 року, з 01.01.2019 року по 08.08.2019 року та з 09.09.2019 року по теперішній час в ООС (а.с.7-12). Відповідачем заявлено клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності з підстав, наведених і у відзиві на позов (а.с.136, 132-143). Представником позивача подано письмові пояснення з приводу заявленого клопотання, відповідно до яких строк позовної давності для звернення позивача з вимогами до відповідача не сплинув, оскільки був зупинений на час перебування позивача у складі Збройних Сил України, що відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, згідно з п.4 ч.1 якої перебіг позовної давності зупиняється якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан, про що суду надано відповідні докази. Крім того, за умовами укладеного між Банком та позивачем договором поруки договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором; відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань у повному обсязі; також порука припиняється, якщо Банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (ч.4 ст.559 ЦК України); кредит надано строком до 27.06.2017 року, отже, твердження відповідача, що початок перебігу строку пред`явлення позовних вимог до відповідача починається з моменту внесення позивачем останнього платежу, тобто з 09.09.2016 року, спростовується тим, що у договорах кредиту та поруки термін їх дії визначений до 27.06.2017 року (а.с.154-155, 172). Суд вважає слушними доводи представника позивача щодо відсутності підстав вважати строк позовної давності пропущеним та зазначає про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч.1 ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Отже, неповерненням отриманого кредиту в обумовлений строк відповідач порушив в односторонньому порядку зобов`язання, що випливають з умов кредитного договору. Невиконання грошового зобов`язання за відсутністю коштів у боржника не звільняє його від відповідальності. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України). Відповідно до\~ст.553\~ЦК України\~за договором\~поруки поручитель\~поручається перед\~кредитором боржника\~за виконання\~ним свого\~обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. За ст.554\~ЦК України\~у разі\~порушення боржником\~зобов`язання,\~забезпеченого порукою,\~боржник і\~поручитель відповідають\~перед кредитором\~як солідарні\~боржники,\~якщо договором\~поруки не\~встановлено додаткову\~(субсидіарну)\~відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання (ч.2 ст.556 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.557 ЦК України поручитель, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, у зв`язку з ненаправленням йому боржником повідомлення про виконання ним свого обов`язку, має право стягнути з кредитора безпідставно одержане або пред`явити зворотну вимогу до боржника. За умовами укладеного договору поруки позивач та відповідач у випадку невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по кредитному договору несуть солідарну відповідальність перед Банком за виконання боргових зобов`язань в повному обсязі (п.п.3.1 п.3 Договору). Позивач як поручитель виконав зобов`язання, забезпечене порукою №014/07-151/154/1, здійснивши виплату Банку кредитної заборгованості в повному обсязі; фактичного відшкодування сплаченої ним суми боргового зобов`язання від відповідача позивач не отримав, а отже, в силу ч.2 ст.556 ЦК України набув права кредитора у цьому зобов`язанні, тобто підставно набув право вимоги від відповідача спірної суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що відповідає вимогам ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене, а також з огляду на відсутність доказів на підтвердження відшкодування відповідачем позивачеві спірної суми кредитної заборгованості, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в межах заявлених позивачем вимог та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 221264,34 грн. Згідно з п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення має бути зазначено про розподіл судових витрат. За ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом позову позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, орієнтовний розмір яких складає 7212,64 грн, з яких витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, судовий збір - 2212,64 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2212,64 грн (а.с.109). Враховуючи задоволення судом позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2212,64 грн. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.3 ст.133 ЦПК України). В обґрунтування витрат на правничу допомогу позивачем надані: - договір про надання правової (юридичної) допомоги №02/08/20, укладений 07.08.2020 року з Адвокатським бюро «Молчанової Наталії» в особі адвоката Молчанової Н.В. (а.с.13-14); - розрахунок витрат на правову допомогу, з якого\~вбачається,\~що до\~суми в\~розмірі 5000\~грн включається\~оплата послуг\~з: ознайомлення з документами щодо стягнення боргу 1000 грн (60 хв), збір доказів для підготовки позовної заяви 2000 грн (120 хв), складання позовної заяви 1000 грн (60 хв), розрахунок заборгованості, інфляційного збільшення та 3% річних 500 грн (30 хв), засвідчення копій документів, формування та направлення позову до суду 500 грн (30 хв) (а.с.15); -\~акт приймання-передачі\~виконаних робіт\~від 14.08.2020\~року з описом наданих та виконаних послуг (а.с.14зв); - квитанція №27996061 від 17.08.2020 року, за якою\~позивач на\~підставі договору\~від 07.08.2020\~року сплатив\~5000\~грн (а.с.15зв,16); Відповідно до\~ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг);\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг);\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт;\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у справі не подано. Враховуючи викладене, з огляду на складність справи, виконані адвокатом роботи та час, витрачений на їх виконання, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну\~правову допомогу в сумі 5000 грн є завищеним та таким, що не відповідає принципу співмірності виконаній адвокатом роботи. На переконання суду, розмір витрат на професійну правову допомогу, що підлягає присудженню до стягнення на користь позивача, складає 2 000 грн і такий розмір буде відповідати принципу співмірності виконаній роботі адвоката з позицій його досвіду,\~об`ємності виконаної\~роботи та часу, об`єктивно потрібного для надання позивачеві юридичного супроводження справи.

Outcome: approved