Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

24 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на період навчання її сина [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідач по справі є батьком їх сина [PERSON], [INFO], який навчається в Маріупольському державному університеті на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивач зазначає, що син стипендію не отримує, оскільки навчається на платній формі. Витрати на навчання в середньому становлять 5400 гривень на місяць. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавити матеріальну допомогу. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 2700 гривень щомісячно. До судового засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі 1000 гривень щомісячно, оскільки він не працює. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09 грудня 1999 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя, актовий запис № 719, вбачається, що [PERSON] народився [INFO], в графі «батько» зазначено - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до довідки № 18320 від 08.06.2018, виданої Маріупольським державним університетом, [PERSON] у 2017 році вступив до Маріупольського державного університету і навчається на І курсі за ступенем «бакалавр» денної форми навчання, за спеціальністю «Журналістика» факультету філології та масових комунікацій. Термін закінчення навчання у 2021 році. Згідно договору № 2522792 про надання освітніх послуг, укладеного між Маріупольським державним університетом на [PERSON] загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання [PERSON] становить 37729 гривень, платан вноситься щосеместрово. Згідно довідки про доходи, виданої КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м.Маріуполя, загальна сума доходу [PERSON] за період з січня 2017 року по січень 2018 року становить 106,586 гривень, середньомісячна зарплата за вказаний період складає 8198,98 гривень. Як вбачається з довідки про доходи № 146, виданої Маріупольським державним університетом 29.03.2018 року, у [PERSON] за період з вересня 2017 року по березень 2018 року доходи відсутні. Згідно ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] не працює, про що свідчить копія трудової книжки останнього. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. В своїй позовній заяві [PERSON] вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2700 гривень щомісячно, однак доказів того, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу саме в такому розмірі суду не надала, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення аліментів 1000 гривень щомісячно. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що повнолітній [PERSON] продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю та після досягнення повноліття знаходиться лише на утриманні останньої. При цьому відповідачем [PERSON] надані відомості про те, що останній не працює, а тому суд при визначені розміру аліментів також враховує розмір середньої заробітної плати для відповідної місцевості (м.Маріуполь), встановленої Головним управлінням статистики у Донецькій області, яка станом на 01.05.2018 року складає 9918 гривень. Також суд при визначенні розміру аліментів враховує, що встановлений Державою прожитковий мінімум для працездатної особи становить 1841 гривень. На думку суду, розмір аліментів у розмірі 1000 гривень щомісячно є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дитини, оскільки рівнозначний обов'язок щодо його утримання покладається також на мати позивача, що у сукупності становитиме суму, що перевищує прожитковий мінімум для особи відповідного віку. При цьому, враховуючи положення ст.199 СК України, аліментне зобов'язання по утриманню повнолітнього сина, доньки представляє собою одностороннє зобов'язання матері та батька перед повнолітнім сином, повнолітньою донькою по їх утриманню, яке повинно виконуватись належним чином та виключно на користь повнолітнього сина, доньки, а у разі примусового виконання даного аліментного зобов'язання, аліменти підлягають стягненню також, виключно на користь повнолітнього сина або доньки, які в силу свого правового статусу - повноліття та ч. 1 ст. 527 ЦК України, зобов'язанні особисто прийняти виконання даного аліментного зобов'язання на свою користь. Таким чином, аліменти на утримання повнолітнього сина, повнолітньої доньки в силу діючого законодавства України не можуть бути стягнуті на користь осіб, які не мають правового статусу кредитора в аліментному зобов'язанні по утриманню повнолітнього сина, доньки. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] саме на користь повнолітнього [PERSON] аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: partial