Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

24 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про захист права власності. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] з [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. На підставі договору купівлі-продажу сторонам належить на праві власності по 1/2 частині будинку [ADDRESS] , в якому крім них, також зареєстрована їх донька [PERSON] . З квітня 2018 року відповідач не проживає у будинку, не сплачує комунальні послуги, не бере участь в утриманні житла, чим позбавляє її права вільного користування і розпорядження майном. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку. 15\~червня 2020\~року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності та поділ майна подружжя. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що з 30.10.1987 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого, за спільні кошти було придбано 1/2 частину житлового будинку А-1, житловою площею 39,90 кв.м. з господарськими побудовами та спорудами: погріб (Г), гараж (Е), вбиральня (Д), огорожа (№ 1), замощення (ІІ), водоколонка (І), що розташований за адресою: [ADDRESS] . Інша 1/2 частина вищевказаного будинку належить [PERSON] \~на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 05.03.1981.\~Починаючи з\~2018\~року [PERSON] не проживає за місцем реєстрації, немає доступу до будинку, всі документи знаходяться у [PERSON] , яка позбавила його права володіння та користування належним йому майном. Позивач за зустрічним позовом вважає, що 1/2 частина будинку придбаного в період шлюбу є спільною сумісною власність подружжя, та він має право на його 1/4 частину. \~ \~ \~ \~Позивач за первісним позовом у судовому засіданні первісний позов не підтримала, зустрічну позовну заяву визнала. Відповідач за первісним позовом у судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] первісний позов не визнав, зустрічну позовну заяву підтримав в повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за первісним позовом Центрально-Міської районної у місті ради Тімуш К.О. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить суд винести обґрунтоване рішення за умови наявності усіх необхідних документів та доведення обставин справи, із врахуванням належності відповідачу за первісним позовом права власності на 1/4 частину спірного житлового будинку та його права володіння, користування та розпорядження належним майном. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.10.1987, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7). Згідно договору купівлі-продажу від 17.02.1989,\~зареєстрованого державним\~нотаріусом Першої\~Криворізької державної\~нотаріальної контори\~в реєстрі\~за №\~1-444,\~ [PERSON] \~належить на\~праві приватноївласності 1/2 частина житлового будинку А-1, житловою площею 39,90 кв.м. з господарськими побудовами та спорудами: погріб (Г), гараж (Е), вбиральня (Д), огорожа (№ 1), замощення (ІІ), водоколонка (І), що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). [PERSON] зареєстрований у спірному домоволодінні, що підтверджується домовою книгою та актом квартального комітету № 62 від 15.08.2019 (а.с. 8, 12, 13). Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України визнано, що\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обов`язків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Окрім того,\~ст. 321 ЦК України\~встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] являється власником будинку в якому зареєстрований, відповідно не можу бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому в задоволенні первісного позову слід відмовити. Вирішуючи питання щодо вимог зустрічної позовної заяви, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (в редакції яка діяла на час придбання спірного будинку) визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування в розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). Нормою частини 1 статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~71\~СК України,\~майно,\~що є\~об`єктом права\~спільної сумісної\~власності подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , була придбана [PERSON] в період шлюбу зі [PERSON] , а тому являється спільною сумісною власністю подружжя, та підлягає поділу між сторонами по 1/4 частині кожному.

Outcome: approved