Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

24 липня 2018 року представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу встановлених законом. Заявлені вимогти мотивує тим, що починаючи з 2005 року позивач почала зустрічатись з відповідачем та в подальшому жили у цивільному шлюбі. [INFO] року у них народилась спільна донька [PERSON], про що відділом актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25.11.2009 року, де в графі «батько» зазначений саме відповідач [PERSON] Пояснює, що перебували вони у цивільному шлюбі до 2015 року, але потім, у зв'язку з різними поглядами на життя та відсутність спільних інтересів, розірвали свої стосунки. Після того як вони розійшлись, позивач разом з дитиною почали мешкати окремо від відповідача, дитина знаходиться на її повному утриманні та вихованні, тому для її повноцінного розвитку вона бажає стягувати з відповідача аліменти. Зазначає, що відповідач хоча і надає в добровільному порядку грошові кошти, однак не стабільно кожен місяць, сума перерахувань також різна і інколи в місяць позивач отримує від відповідача на утримання дитини 200-300 гривень. Вказує, що відповідач на даний час офіційно ніде не працевлаштований, а живе з тимчасових заробітків, тобто має нерегулярний, мінливий дохід, тому стягнення аліментів в твердій грошовій сумі дозволить забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Вказана сума потрібна для повноцінного розвитку та навчання їх спільної дитини, так як, крім основних затрат, дитина навчається у початкових класах, а це додаткові кошти на репетиторів та розвиваючі гуртки. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду її представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про місце та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], батьками якої вони являються (а.с. 4). Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Нормами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На даний час, неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю, яка приймає безпосередню участь в утриманні та вихованні дитини, позивач офіційно не працює. Дані обставини мають істотне значення, тому суд, на підставі ст. 184 Сімейного Кодексу України вважає, що розмір аліментів має бути визначений у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, відповідач являється працездатним, доказів наявності інших аліментних зобов'язань у відповідача суду не надано, вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 3000,00 грн., починаючи з 24.07.2018 року, в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покласти на відповідача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved