Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

24 березня 2021 року заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить: встановити факт того, що померла [INFO] [PERSON] , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 10 серпня 2020 року складено відповідний актовий запис №7780 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , дійсно є матір`ю заявника - [PERSON] , а заявник - [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з належного померлій на праві приватної власності нерухомого майна, а саме: - житловий будинок, загальною площею 51,9 кв.м. та дві земельні ділянки, площами 0,478 га (кадастровий номер: 5122783800:03:001:0006) та 0,250 га (кадастровий номер: 5122783800:03:001:0005), розташовані за адресою: [ADDRESS] ; - дві земельні ділянки, площами 0,350 га (кадастровий номер: 5122783800:03:001:0002) та 0,250 га (кадастровий номер: 5122783800:03:001:0001), розташовані за адресою: [ADDRESS] . Заявниця зазначає, що заповіт [PERSON] залишила лише щодо частини свого нерухомого майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Решта спадщини після смерті [PERSON] відкрилася за законом. Заявниця звернулася до державного нотаріуса Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. із заявою про відмову від прийняття спадщини до майна [PERSON] на користь онука померлої гр. [PERSON] (сина заявника). Однак, державний нотаріус Лисак А.В. листом від 19.02.2021 р. №212/02-14 роз`яснила, що в матеріалах спадкової справи, померлої [INFO] [PERSON] наявні розбіжності у документах щодо встановлення родинних відносин спадкодавця та заявника, а саме: по свідоцтву про смерть померла особа - [PERSON] , а в свідоцтві про народження заявника її мати записана як [PERSON] . Стверджує, що розбіжність щодо написання імені матері заявника (« [PERSON] »/» [PERSON] ») в свідоцтві про смерть та у свідоцтві про народження не дає можливості (перешкоджає) подальшому оформленню спадщини спадкоємцями, які прийняли спадщину. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М. Ухвалою судді від 25.03.2021 року справу прийнято до провадження суду та відкрито провадження у справі. В ході судового засідання, яке відбулось 26.04.2021 року, заявник звернулась до суду з клопотанням, в якому просила витребувати з від державного нотаріуса Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 26.04.2021 року вказане клопотання було задоволено. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ній. Зацікавлена особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293, п. 1) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , де в графі відомості про батьків - мати вказано (російською мовою) « [PERSON] ». З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00016342933, вбачається що 28 березня 2012 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] вбачається, що в період даного шлюбу народився син [PERSON] [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено актовий запис № 7780 та видано Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з належного померлій на праві приватної власності нерухомого майна, у вигляді житлового будинку, загальною площею 51,9 кв.м., двох земельних ділянок, площами 0,478 га (кадастровий номер: 5122783800:03:001:0006) та 0,250 га (кадастровий номер: 5122783800:03:001:0005), розташованих за адресою: [ADDRESS] ; двох земельних ділянок, площами 0,350 га (кадастровий номер: 5122783800:03:001:0002) та 0,250 га (кадастровий номер: 5122783800:03:001:0001), розташованих за адресою: [ADDRESS] . За життя, а саме 29 серпня 2014 року [PERSON] склала заповіт щодо свого нерухомого майна а саме, житловий будинок під [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,250 га, яка розташована на території [ADDRESS] , кадастровий номер 5122783800:03:001:0005, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарськихбудівель і споруд (присадибна ділянка); земельну ділянку площею 0,478 га, яука розташована на території Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, [ADDRESS] , кадастровий номер: 5122783800:03:001:0006, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, заповіла [PERSON] , [INFO] . Зазначений правочин посвідчений державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини. 13 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом. Того ж дня, 13 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини до майна, яке належало [PERSON] , померлої [INFO] . 13 листопада 2020 року державним нотаріусом Лисак А.В. Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області була відкрита спадкова справа під № 351/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 03.02.2021 року заявниця звернулась до державного нотаріуса Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. із заявою про відмову від прийняття спадщини до майна [PERSON] на користь онука померлої [PERSON] . Проте, 19 лютого 2021 року державний нотаріус листом за № 212/02-14 роз`яснила заявнику, що в матеріалах спадкової справи, померлої [INFO] [PERSON] наявні розбіжності в документах щодо встановлення родинних відносин спадкодавця та заявника, а саме: по свідоцтву про смерть померла особа - [PERSON] , а в свідоцтві про народження заявниці її мати записана як - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня і 995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Факт того що, [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю заявниці, підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , відповідно до якого 26.04.1974 року (російською мовою) « [PERSON] », [INFO] , та « [PERSON] », [INFO] , уклали шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». У свідоцтві про шлюб та свідоцтві про смерть [PERSON] співпадають дата і місце її народження: [INFO] , «Олевський район, Житомирська область». Свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , в підтверджується, що його матір`ю є заявниця [PERSON] . У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , паспорті серії [NUMBER] [PERSON] та заповіті [PERSON] співпадають дані щодо прізвища, ім`я, по-батькові, дати народження її онука, а саме: « [PERSON] , [INFO] ». У заповіті [PERSON] від 29.08.2017 року місце проживання (перебування) заповідача ( [PERSON] ), співпадає із місцем народження заявниці, вказаному у її свідоцтві про народження та паспорті - «с. Ранжеве, Комінтернівського району Одеської області». Довідкою № 91, виданою 30.06.2021 року старостою Любопільського старостинського округу Рембач О. виконкомом Визирської сільської ради про те, що [PERSON] проживала разом, вела спільне господарство та позовала за свої кошти свою матір [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою [ADDRESS] . Ст. 3 СК України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок) Крім того, згідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України, визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78,80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved