Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

25 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що з 28 жовтня 2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказує, що на даний момент вона із відповідачем не веде спільне господарство, припинили спільне проживання та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вказує, що основною причиною розпаду сім'ї являється відмінність характерів та відсутність взаєморозуміння і довіри. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя з [PERSON] як подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а шлюб носить формальний характер. Зазначає, що спору щодо поділу спільно нажитого майна та щодо участі в утриманні дитини між сторонами немає. Враховуючи вищенаведене, просить розірвати шлюб із відповідачем та залишити їй прізвище, яке вона набула при реєстрації шлюбу [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте подала в суд заяву про розгляд справи без її участі; позовні вимоги підтримує та просить задоволити; вказавши при цьому, що строк на примирення не потрібен (а.с. 23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, згідно якої просить розглядати справу у його відсутності, проти позову не заперечує (а.с. 22). У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 28 жовтня 2006р. позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області за актовим записом № 116, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 28.10.2006р. виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області (а.с. 3). 01 лютого 2010 року у сторін народилась донька [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 10.02.2010р. виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області (а.с. 5). Як зазначає [PERSON] спільне життя сторін не склалося та на даний час сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а примирення є неможливим. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надав та подав заяву від 20.07.2018р., згідно якої проти позову не заперечує; зазначає, що час на примирення не потрібен (а.с. 22). Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб відповідно до ст. 24 СК України це добровільна згода чоловіка та жінки, а судом встановлено, що сторони по справі не бажають перебувати у шлюбі. Судом також встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач вважає такий шлюб формальним та не бажає його зберегти, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі, беручи до уваги визнання відповідачем позову, відсутність підстав для відмови у прийнятті такого визнання, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 28.10.2006р., після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 3). Таким чином, враховуючи бажання позивача [PERSON] залишити прізвище, яке вона набула при реєстрації шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище [PERSON]. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вдповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 352, 40 грн., а також позивачу слід повернути судовий збір в сумі 352, 40 грн. з державного бюджету. На підставі ст. ст. 24, 104-105, 110, 112-115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved