Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

25 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 05 грудня 2016 року, просить стягнути з неї суму завдатку у подвійному розмірі, що складає 20000 гривень та судові витрати (а.с.29). Свої вимоги він обґрунтував тим, що в серпні 2015 року він домовився з [PERSON] про купівлю продаж будинку по вулиці Одеській, № 13, в с. Ярославка Саратського району Одеської області за 110000 гривень. 23 серпня 2015 року він сплатив відповідачці завдаток в сумі 3000 гривень, а 23 жовтня 2015 року ще 7000 гривень, а всього 10 000 гривень. 24 серпня 2016 року відповідачка відмовилась від оформлення договору купівлі продажу будинку, не вказавши причини. Він неодноразово звертався до відповідачки з проханням повернути суму завдатку, але вона йому відмовила. Позивач та його представник [PERSON] у суді позов підтримали та просили його задовольнити, послались на те, що договір купівлі-продажу не був укладений з вини відповідачки, яка не отримала правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій розташований відчужуваний будинок. Відповідачка та її представник [PERSON] позов не визнали, заперечували проти його задоволення, посилаючись, зокрема, на те, що договір купівлі-продажу не був укладений з вини позивача, а тому 10000 гривень завдатку залишаються у відповідачки (а.с. 17-20). Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 24 листопада 2015 року [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі уклали попередній договір для купівлі продажу, предметом якого є житловий будинок, розташований за адресою: с. Ярославка, вулиця Одеська, 13 Саратського району Одеської області. Згідно договору сторони домовились про продаж належного відповідачці житлового будинку, розташованого в с. Ярославка, по вулиці Одеській, 13, Саратського району Одеської області, за 110000 гривень. Пунктом 5.1 договору встановлено, що в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов'язання та забезпечення його виконання позивач передав відповідачці 10000 гривень. В момент розрахунку за основним договором, зазначена сума буде зарахована до належного з покупця платежу за основним договором - 100000 гривень. Договір купівлі-продажу між сторонами повинен бути укладений 24 серпня 2016 року (а.с.5-6). Факт отримання відповідачкою від позивача 10000 гривень, підтверджується також актом від 24 листопада 2015 року, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] 10000 гривень, та при оформленні угоди зобовязується додатково передати їй 100000 гривень. Розрахунок повинен бути проведений, а угода укладена 24 серпня 2016 року (а.с. 7). У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно до ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Ст.657 ЦК України встановлює, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В частині 1 ст.570 ЦК України зазначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Згідно частини 2 ст.570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. За змістом вказаної статті завдатком може забезпечуватися тільки дійсне зобов'язання. Тому правила ч.1 ст.571 ЦК України, згідно яких, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора, а якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості, застосовується у випадках, коли договір було укладено, але сторона ухиляється від його виконання. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але належним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Оскільки договору купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою (нотаріальна форма) та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, то сплачені в рахунок виконання договору кошти визнаються судом авансом, а тому підлягають поверненню позивачу у розмірі, в якому вони передавалися. Зазначеного правового висновку дійшов також Верховний Суд України в своєму рішенні від 13.02.2013 року у справі № 6-176цс12. В процесі розгляду справи судом встановлено і сторонами не оспорюється, що нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу між ними не було укладено; спірні грошові кошти фактично отримані відповідачкою та не повернені нею. Таким чином, передані позивачем грошові кошти у розмірі 10000 гривень є авансом, який повинен бути повернений відповідачкою, незалежно від того, з вини якої із сторін не був укладений договір купівлі - продажу будинку. Посилання позивача на наявність вини відповідачки та посилання відповідачки на наявність вини позивача, суд відкидає, як такі, що не мають правового значення для правильного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 10000 гривень. Вимоги позивача в іншій частині не знайшли підтвердження, тому в їх задоволенні належить відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551,20 гривень (а.с.1) та витрати за надання юридичної допомоги в сумі 2600 гривень (а.с. 8, 53), а всього 3151,20 гривень.

Outcome: partial