Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

26.08.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 04.08.2012 виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 157 та стягнути з відповідача аліменти на її користь у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн, щомісячно, на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Позов обгрунтовує тим, що протягом останніх декілька років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, сталими частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування 2 роки тому. На даний час, проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , 2014 року народження. Позивач одна не спроможна забезпечити належний рівень життя дитини, вважає, що батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в розмірі 6 000 грн, він інших осіб на утриманні не має. Окрім всього, після розірвання шлюбу позивач просить відновити дівоче прізвище [PERSON] . Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, зазначених у позовній заяві. Додала, що відповідач добровільно надає кошти на дитину, але йому потрібно постійно про це нагадувати, а вона не має на це часу. Просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 6000 грн, в які входять витрати на гуртки для розвитку дитини, шкільні потреби, на харчування та одяг. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково. Згоден на розірвання шлюбу, оскільки сім`я дійсно розпалась. Проте, категорично не згоден із позовними вимогами про сплату аліментів, оскільки він добровільно надає кошти на утримання дитини, сплачує за гуртки та харчування. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Під час розгляду справи судом встановлено, що 04.08.2012 виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї та примирення неможливо, що підтверджено ними під час розгляду справи. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, при цьому цей обов`язок покладається як на матір дитини так і на батька. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та роз`яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей з 01 січня 2021 року по 30 червня 2021 року віком до 6 років встановлений в розмірі - 1921 грн, з 01 липня - 2013 грн, з послідуючим зростанням, від 6 до 18 років встановлений в розмірі - 2395 грн, з 01 липня - 2510 грн, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 141 СК України визначено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд враховує, що відповідач ніде не працює, хоча працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, доказів щодо незадовільного стану здоров`я, суду не надано. Разом з тим, позивачем належних доказів на підтвердження сплати аліментів відповідачем саме в розмірі 6000,00 грн суду надано не було. Суд звертає увагу позивача, що витрати на гуртки для додаткового розвитку дитини, які вона включила в розмір аліментів, є додатковими витратами, порядок стягнення яких регулюються статтею 185 Сімейного кодексу України. Враховуючи у сукупності досліджені докази, та, виходячи з принципу справедливості та розумності, а також, обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні своїх дітей, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання доньки у розмірі 3000,00 грн. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене суд, вважає за доцільне, стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в розмірі 908, 00 грн. За подання позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 454,00 гривень. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial