Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

25 лютого 2021 року до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою звернувся [PERSON] . На підтвердження позовних вимог, посилається на те, в рамках виконавчого провадження № 31767091 з примусового виконання рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 28.04.2011 по солідарному стягненню заборгованості з [PERSON] та Погоського ДГ на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 727/268/73-Ф , було накладено арешт на майно боржника. 07.09.2012 року виконавчий документ було повернуто стягувачу, при цьому накладений арешт з майна на знімався. Вказує, що на примусовому виконанні в Миргородському МРВ ДВС наразі відсутні будь-які виконавчі провадження. Після накладення арешту на майно відбулася заміна кредитора у зобов`язанні. Права вимоги за кредитним договором № 727/268/73-Ф набула [PERSON] . Стягувач письмово повідомив позивача про відсутність будь-яких фінансових претензій до боржника, спір між сторонами повністю та остаточно вирішений у позасудовому порядку. Зазначив, шо підстави для дії обтяження відсутні, їх наявність обмежує позивача у мирному володінні належним йому майном. З огляду на дані обставини позивач вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач прохав суд зняти арешт з нерухомого майна позивача, накладений постановою ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції від 22.03.2012. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено проведення першого судового засідання (а.с.31). У встановлений судом строк відповідач правом на подання відзиву не скористався. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву в якій прохав провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій позовні вимоги визнав, розгляд справи прохав провести у його відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 28.04.2011 на користь АТ «Укрсоцбанк» з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № 727/268/73-Ф у розмірі . Рішення набрало законної сили (а.с.11-17). На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист який був пред`явлений до виконання в Миргородський міськрайонний відділ державної виконавчої служби. З Інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, наявність обтяження на все нерухома майно, боржника [PERSON] , яке було накладено постановою заступника начальника ВДВС Миргородського МРУЮ Боцвіна В.Г. про відкриття виконавчого провадження № 31767091 від 22.03.2012. (а.с.7). За відомостями Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] у відділі - відсутні (а.с.10). З матеріалів справи вбачається неодноразова зміна стягувача у зобов`язання. Наразі, права вимоги за кредитним договором № 727/268/73-Ф від 03.10.2007 року на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 03.11.2020 перейшли до відповідача [PERSON] (а.с.23-26). Попередній кредитор ТОВ «ФАК «Генезис Фінансової свободи» ЄДРПОУ 42714762, надав [PERSON] письмове підтвердження відсутності фінансовий претензій за кредитним договором № 727/268/73-Ф від 03.10.2007 року. (а.с.28). Аналогічне підтвердження, про відсутність у боржника [PERSON] невиконаних зобов`язань, також надано стягувачем [PERSON] (а.с.27). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Виконавчі дії, в тому числі і зняття арешту з майна боржника, проводяться виключно по відкритому виконавчому провадженню та на підставі п. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». У відповідності до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Наявні обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна порушує право власності позивача. Підстави для застосування арешту відпали та наразі не є актуальними, що визнається відповідачем. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved