Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

25 травня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третя особа: [PERSON] про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 31.12.2014 року о 07.35 [PERSON], керував автомобілем ЗАЗ 110307, номер [NUMBER], по вул. Комяхова м. Слов'янська, навпроти будинку № 51, та рухаючись заднім ходом, не обрав безпечної швидкості руху, не переконався, що це буде безпечним, скоїв зіткнення із належним позивачу автомобілем RENAULT ТRАFFІК, номер [NUMBER], внаслідок чого його автомобіль зазнав механічні ушкодження. Постановою Слов'янського міськрайонного суду від 15.01.2015 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП по факту порушення правил дорожнього руху 31.12.2014 року, внаслідок яких автомобілю позивача були завдані механічні ушкодження. Цивільна відповідальність як власника транспортного засобу у [PERSON] була застрахована у ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» на підставі полісу АІ № 0230906 від 06.04.2014 року. В день ДТП, тобто 31.12.2014 року [PERSON] звернувся до Слов'янського представництва ПАТ «УСК ГАРАНТ-АВТО», де написав повідомлення про страховий випадок. Страховій справі був присвоєний номер 22350. 05.01.2015 року аварійним комісаром відповідача був складений акт огляду автомобіля позивача, в якому зафіксовані завдані [PERSON] механічні ушкодження. 03.02.2015 року [PERSON] передав відповідачу заяву про страхове відшкодування і надав усі документи, які він вимагав від нього, однак страхове відшкодування не здійснив. 12.05.2015 року відповідач листом повідомив позивача, що він не має технічної можливості виплатити йому страхове відшкодування у зв'язку із тим, що 01.04.2015 року Національною комісією фінансових послуг у страховій компанії була введена тимчасова адміністрація, яка виконує функції керівництва та рекомендували одразу ж звертатись до суду, а також до державного регулятора - Моторного (транспортного) бюро України. Позивач звернувся із відповідним листом до Моторного (транспортного) бюро України, яке йому повідомило, що по виданим полісам цивільної відповідальності несе відповідальність за їх виконання сама страхова компанія «УСК «ГАРАН-АВТО», яка до теперішнього часу не ліквідована. 15.05.2015 року експертом-товарознавцем [PERSON] був складений акт огляду транспортного засобу № 094 та зроблений висновок № 094 про вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, яка складає 4178,20 грн. За складання даного висновку позивач оплатив 450,00 грн. Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Таким чином, ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» повинно було прийняти рішення та виплатити позивачу страхове відшкодування до 03.05.2015 року, до спливу 90 днів після подачі позивачем 03.02.2015 року заяви про страхове відшкодування. Статтею 991 ЦК України та ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачені випадки, коли страховик має право відмовити у страховій виплаті, однак такої підстави як відсутність технічної можливості здійснити виплату, на яку вказала страхова компанія в листі від 12.05.2015 року даними законами не передбачена. Просить суд стягнути на його користь з відповідача публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» страхове відшкодування у розмірі 4178,20 грн., понесені судові витрати на експертизу в розмірі 450 грн. та послуги адвоката у розмірі 500,00 грн. У судове засідання позивач не з'явився, про час дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутність, у якій підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою місцезнаходження юридичної особи, м. Київ пров. Новопечерський, 19/3, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують, у зв'язку з чим, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутність, у якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Постановою Слов'янського міськрайонного суду від 15.01.2015 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП по факту порушення правил дорожнього руху 31.12.2014 року. Як зазначено у зазначеній постанові, 31.12.2014 року о 07.35 год. [PERSON], керував автомобілем ЗАЗ 110307, державний номер [NUMBER], по вул. Комяхова м. Слов'янська, навпроти будинку № 51, та, рухаючись заднім ходом, не обрав безпечної швидкості руху, не переконався, що це буде безпечним, скоїв зіткнення з автомобілем RENAULT ТRАFFІК, державний номер [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль RENAULT ТRАFFІК, державний номер [NUMBER], належить позивачу [PERSON], відповідно до Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕВ м. Слов'янська 20.12.2008 року. Цивільно-правова відповідальність, як власника транспортного засобу ЗАЗ 110307, державний номер [NUMBER], у [PERSON] на момент ДТП була забезпечена страховим Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АІ номер 0230906 страхової компанії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» від 06.04.2014 року терміном дії до 17.04.2015 року, а тому виникли правовідносини, регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів». 31.12.2014 року [PERSON] звернувся до Слов'янського представництва ПАТ «УСК ГАРАНТ-АВТО», де написав повідомлення про страховий випадок. 05.01.2015 року аварійним комісаром відповідача був складений акт огляду автомобіля позивача, в якому зафіксовані завдані [PERSON] механічні ушкодження. 03.02.2015 року [PERSON] передав відповідачу заяву про страхове відшкодування і надав усі документи, однак страхове відшкодування відповідач не здійснив, оскільки відповідно до Листа № 915/6 від 12.05.2015 року відповідач повідомив позивача, що він не має технічної можливості виплатити йому страхове відшкодування у зв'язку із тим, що 01.04.2015 року Національною комісією фінансових послуг у страховій компанії була введена тимчасова адміністрація, яка виконує функції керівництва та рекомендували одразу ж звертатись до суду, а також до державного регулятора - Моторного (транспортного) бюро України. Відповідно до Листа № 3/1-04/9092 від 26.03.2015 року Моторного (транспортного) бюро України, по виданим полісам цивільної відповідальності несе відповідальність за їх виконання сама страхова компанія «УСК «ГАРАН-АВТО», яка до теперішнього часу не ліквідована. 15.05.2015 року експертом автотоварознавцем [PERSON] був складений акт огляду транспортного засобу № 094 та зроблений висновок № 094 про вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, яка складає 4178,20 грн. Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв'язку між ними. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, зокрема, відносяться витрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність застрахованої за договором особи, визнається страховим випадком. У ч. 22.1 ст. 22 Закону зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. При визначенні розміру відшкодування слід керуватися норами глави 67 ЦК України, тому розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну застрахованому транспортному засобові, визначається, виходячи з вартості його відновлювального ремонту. Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» повинно було прийняти рішення та виплатити позивачу страхове відшкодування до 03.05.2015 року, до спливу 90 днів після подачі позивачем 03.02.2015 року заяви про страхове відшкодування. Статтею 991 ЦК України та ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачені випадки, коли страховик має право відмовити у страховій виплаті, однак такої підстави як відсутність технічної можливості здійснити виплату, на яку вказала страхова компанія в листі від 12.05.2015 року даними законами не передбачена. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» страхове відшкодування розмірі 4178,20 грн. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. При вирішенні питання про стягнення з відповідача понесені позивачем судові витрати на експертизу у розмірі 450,00 грн. та послуги адвоката у розмірі 500,00 грн., суд виходить з наступного. Згідно ч. 1, п. 2-3 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, вимога про стягнення з відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» понесені позивачем судові витрати на експертизу у розмірі 450,00 грн. підлягає задоволенню, оскільки, як вбачається з Квитанції № 30 від 15.05.2015 року за надану послугу зі складання висновку про вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачем перераховано 450,00 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн. згідно квитанції від 19.05.2015 року суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 84 Цивільного процесуального кодексу України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На сьогодні дане питання врегульоване Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, в якому передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно Розрахунку часу роботи адвокатом Шевченко С.А. по Договору на представництво інтересів у суді по цивільній справі від 12.05.2015 року на складання позовної заяви до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 4178,20 грн. було витрачено всього часу 01 година 15 хвилин. Вартість 1 години роботи адвоката складає 400 грн., тому вартість на підготовку адвокатом позову склала 500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд також вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за надання юридичних послуг згідно квитанції від 19.05.2015 року за складання позову у розмірі 500 грн. Крім того, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Законом України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду позову майнового характеру сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що дорівнює 243,60 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved