Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

24.07.2019 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , шляхом вселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до квартири; зобов`язати відповідача надати позивачу та її малолітнім дітям дублікати від вхідних дверей зазначеної квартири; стягнути з відповідача понесені судові витрати. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначила, що відповідач по справі є її свекром та являється власником квартири [ADDRESS] . Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09.02.2018 року шлюб між позивачем та [PERSON] , що є сином відповідача, був розірваний. Від даного шлюбу позивач з [PERSON] мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які також зареєстровані за вищевказаною адресою. Позивач вселялась в спірне житлове приміщення як член сім`ї відповідача за його згодою, як власника житла. Після розірвання шлюбу з [PERSON] , відповідач почав створювати умови, які унеможливлювали сумісне проживання. Протягом останніх двох років позивач намагалася здійснити своє право користування житловим приміщенням шляхом проживання в ньому, однак відповідач перешкоджав їй в цьому. На сьогоднішній день позивач та її діти позбавлені можливості користуватися вищевказаним житлом, тому вона за захистом своїх прав та інтересів та прав та інтересів своїх дітей звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 03.09.2019 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.11.2019 року провадження по справі зупинено до вирішення цивільної справи № 372/3562/18 (2-483/19) за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та набранням у ній рішенням законної сили. Ухвалою судді від 25.02.2020 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 01.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення поклалась на розсуд суду та просила врахувати інтереси малолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 21.04.2015 року вироком Обухівського районного суду Київської області визнано винним [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді восьми років позбавлення волі. Позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією рішення від 09.02.2018 року та копіями свідоцтв про народження. Позивач [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] , [PERSON] зареєстровані квартирі [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 58/02-33 від 15.02.2019 р. та відомостями обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області. 23.10.2019 року рішенням Обухівського районного суду Київської області по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнано [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що за адресою: [ADDRESS] . Вказане рішення було скасоване постановою Київського апеляційного суду від 20.01.2020р., в задоволенні позовних вимог відмовлено, з тих підстав, що [PERSON] , була вимушена покидати житло у зв`язку з непростими стосунками в сім`ї, про що свідчить звернення до поліції, пояснення сусідів, які не підписували акти про не проживання, відсутність даних про те, що [PERSON] , разом зі своїми двома малолітніми дітьми - онуками позивача, має інше постійне місце проживання, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у їх задоволенні. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство). Згідно з ч. 2 ст. 161 ЖК Української РСР особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім`ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Отже, позивач з дітьми була вселена у квартиру відповідача як члени його сім`ї та набули рівного з іншими членами сім`ї права користування приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 20913 року № 24/150/0/4-13 члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Законом, на який зроблено посилання в частині першій статті 405 ЦК, не може бути ЖК УРСР. Застосування положень ЖК УРСР до цих відносин не виключається. Але переважно підлягають застосуванню норми глави 32 ЦК. Це зумовлено тим, що для регулювання відносин між власником житла та членами його сім`ї законодавець використав правову конструкцію (сервітут), яка раніше до цих відносин не застосовувалась. Тому хоча положення житлового законодавства і підлягають переважному застосуванню до житлових відносин на підставі статті 3 ЖК УРСР, до правовідносин із приводу сервітуту вони можуть застосовуватись лише за аналогією. З урахуванням цього треба визнати, що стосовно права членів сім`ї власника помешкання на користування ним чинним є правило частини першої статті 405 ЦК, що передбачає визначення власником житлових приміщень, які мають право займати члени сім`ї. Відповідно до статті 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога позивача про вселення її та її малолітніх дітей у спірну квартиру ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Позивач також просить усунути їй перешкоди у користуванні спірною квартирою, шляхом зобов`язання відповідача передати їй дублікати ключів від спірної квартири. Позивач має право отримати можливість лише користуватися ключами від спірної квартири, оскільки остання не надала суду доказів, що замки у вхідних дверях та ключі до них є її власністю. У процесі виконання судового рішення може бути вирішено питання щодо заміни замків на вхідних дверях для надання можливості їй отримати комплект ключів від квартири. За таких обставин, суд приходить до висновку, що зазначена вимога позивача ґрунтується на законі, проте задоволенню підлягає шляхом зобов`язання відповідача надати можливість позивачу користуватися ключами від спірної квартири. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 073,60 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial