Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

25.05.2017 року [PERSON] звернувся із позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 11126,27 грн., компенсацію за відпустку в сумі 2159 грн., мотивуючи тим, що він працював у відповідача з 17.07.2014 року по 15.05.2017 року. При звільненні з ним не був проведений розрахунок. Борг відповідача по заробітній платі складає 11126,27 грн.. та 2159 грн. компенсацію за відпустку. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати підтримує в повному обсязі, а компенсацію за відпустку просить стягнути лише в сумі 1297,34 грн., погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання ним судової повістки, причини неявки свого представника суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач у період з 18.07.2014 року по 12.05.2017 року працював у відповідача на посаді слюсара ремонтника 3-го розряду ремонтно механічного цеху, що підтверджується копією трудової книжки серії БТ-ІІ №7606070 (а.с.6). При звільненні відповідача, позивач з ним не розрахувався і заборгованість по заробітній платі становила 11126,27 грн. (а.с.15). Згідно наданого позивачем розрахункового листа за травень 2017 року заборгованість по заробітній платі складає 12 367,79 грн. та компенсації чорнобильської відпустки 1 297,34 грн.. Однак, до стягнення підлягає сума заборгованості по заробітній платі в межах позовних вимог. Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України « Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Доводи позивача відповідачем не спростовано, а тому з огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 11126,27 грн. та компенсації чорнобильської відпустки в сумі 1297,34 грн., що в загальному складає 12423,61 грн.. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. в дохід держави.

Outcome: approved