Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

25.09.2014р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів ФОП [PERSON], ПАТ «Альфа-Банк» та просила суд ухвалити рішення, яким розірвати договір побутового підряду № СН-690L від 09.08.2014р. на виготовлення віконних конструкцій, кредитний договір № 401642222 від 09.08.2014р. та витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. В процесі розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, просила суд, окрім заявлених вимог стягнути з відповідача ФОП [PERSON] суму завдатку в розмірі 100 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 09.08.2014 року між нею та відповідачем ФОП [PERSON] був укладений договір № СН-690L згідно умов якого відповідач зобов'язувався організувати роботи по виготовленню та передачу у власність віконних конструкцій. Крім того, 09.08.2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір, згідно умов якого банк зобов'язався надати позивачу кредит у сумі 3 028,89 гривень, шляхом безготівкового перерахування на рахунок ФОП [PERSON], для оплати замовлення. Однак кошти не були зачислені на рахунок виконавця договору, відповідач не приступав до виконання її замовлення. В зв'язку з наведеним, позивач, у встановлений законом строк зверталась до відповідачів про розірвання вищевказаних договорів, однак її заяви залишились без задоволення. Відтак, на даний час, умови договорів не виконані, остання повинна оплачувати кредит, віконні конструкції не виготовленні та не передані їй у власність. Зважаючи на наведене вище, позивач вважає, що вказані договори укладені з порушенням вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» та вимог ст.ст.203, 215 ЦК України, тому просить визнати їх недійсними. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні взаємовідносини сторін, обставини справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 09.08.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] був укладений договір № СН-690L, згідно умов якого ФОП [PERSON] (далі-Виконавець) зобов'язався організувати роботи по виготовленню та передачу у власність ПВХ конструкцій, в свою чергу позивач (далі-Замовник) зобов'язалась оплатити вартість ПВХ конструкцій, що становить 3 028, 89 грн. Відповідно до ч1. ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Крім того, встановлено, що між позивачем та відповідачем ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір № 401642222 від 09.08.2014 року на суму 3 028,89 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,1 % річних та остаточною датою повернення кредиту 11.08.2016 року. Кредит надавався для оплати/часткової оплати товарів згідно з переліком, що вказаний у специфікації № 401642222 від 09.08.2014 року у загальній сумі 2 726,00 гривень шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок . Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Як вбачається з кредитного договору № 401642222 від 09.08.2014 року, а саме п. 2.5, кредит надається позичальнику для оплати/часткової оплати товарів, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON], натомість як договір побутового підряду на виготовлення віконних конструкцій позивач укладала з відповідачем ФОП [PERSON] Зважаючи на викладене, позивач вважає, що вищевказані договори містять умови, що обмежують її права як споживача, тому, користуючись своїм правом, закріпленим в Законі України «Про захист прав споживачів», зверталась до відповідачів з вимогою про розірвання кредитного договору та договору побутового підряду. Так, згідно п. 6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право, протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строк починається з моменту передачі споживачеві примірника цього договору. Як встановлено, заява про відмову від кредитного договору направлена на адресу ПАТ «Альфа-Банк» листом з повідомленням про вручення 13.08.2014р., примірник кредитного договору отриманий позивачем 09.08.2014р., тобто вимоги щодо розірвання кредитного договору є підставними. Крім того, згідно ст. 867 ЦК України, замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитись від договору побутового підряду. Як встановлено судом, на даний час, відповідач ФОП [PERSON], не приступав до виконання замовлення, відтак умови договору залишаються не виконані. Судом також встановлено, що згідно угоди на завдаток 09.08.14р., позивачем було сплачено ФОП [PERSON] 100 гривень завдатку на виготовлення металопластикових вирбів. Як вбачається з пояснень позивача, вона не отримала у власність конструкції, які вона замовляла, оскільки відсутні докази передачі таких конструкцій (акти прийому-передачі, довідки про прийом товару, тощо). Ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. П. 5 ст. 12 ЦК України передбачено, що якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або не розумного здійснення свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлене судом. Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Оскільки, метою вказаного кредитного договору було саме оплата товарів, які позивач не отримала у власність, то відповідно,

Outcome: approved