Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

25.09.2020 року до Корсунь-Шевченківського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання, як повнолітнього сина, який продовжує навчання в частці у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років. Свій позов позивач мотивує тим, що відповідач є його батьком. Після досягнення повноліття він навчається у вищому навчальному закладі і потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надавати. Відповідачем поданий відзив на позов, який просить задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання в твердій грошовій у розмірі 1400 грн щомісячно до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років. Зазначив, що обставини, викладені у позові не відповідають дійсності, оскільки позивач не звертався до нього за наданням допомоги і він не відмовляється від її надання. Твердження позивача, що він має можливість надавати допомогу у розмірі ј частини заробітку (доходу) не підтверджено жодним доказом, оскільки не надано довідку про його доходи. 04.07.2007 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] , від якого мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Він працює у ТОВ «НВФ «Урожай», розмір нарахованої заробітної з серпня по жовтень 2020 року становить 93668,48 грн. Позивачем не зазначені обставини, що він потребує матеріальної допомоги. Разом з тим з договору про надання освітніх послуг вбачається, що вартість навчання за рік становить 16800 грн, відповідно плата за один місяць становить 1400 грн. Тому саме у такому розмірі просив стягнути з нього аліменти (а.с.19-25). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, просив справу розглянути у його відсутність та задовольнити позов. Представник відповідача адвокат Гречуха В.І. у судове засідання з`явився, позов визнав частково, надав пояснення аналогічні змісту відзиву. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. У суді встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується записами у свідоцтві про народження [NUMBER] (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між батьками позивача розірваний 04.07.2007 року (а.с.5). [PERSON] досягнув повноліття і навчається в Національному університеті фізичного виховання і спорту України на денній формі навчання, термін закінчення навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року, що підтверджується довідкою від 03.09.2020 року (а.с.6). Згідно п.5 договору про надання освітніх послуг від 02.08.2019 року загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 67200 грн, за рік - 16800 грн (а.с.7). Відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , від якого мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 21.07.2017 року (а.с.23). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Моринською сільською радою 11.11.2020 року, [PERSON] разом із дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS] (а.с.24). Відповідач [PERSON] працює в ТОВ «НВФ «Урожай» трактористом-машиністом, розмір нарахованої заробітної плати за серпень-жовтень 2020 року становить 93668,48 грн, що підтверджується довідкою про доходи (а.с.25). Стаття 6 СК України визначає, що правовий статус дитини особа має до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст.200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В ч.2 цієї ж статті зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. В п.20 ПП ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Отже, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При вирішенні спору, суд враховує слідуючі обставини, а саме, те, що [PERSON] є повнолітнім, навчається і те, що батьки мають змогу утримувати його в період навчання, оскільки обоє є працездатними. Відповідач офіційно працевлаштований, на його утриманні перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу. Право вибору стягнення аліментів у частці або в твердій грошовій сумі в даному випадку належить позивачу. Тому, враховуючи характер спірних правовідносин, що предмет спірних правовідносин направлений в першу чергу на забезпечення інтересів повнолітнього сина, який продовжує навчання, так як обов`язок по його утриманню покладається на обох батьків. Згідно з установленою практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Встановивши, що повнолітній син відповідача, який є повнолітнім та продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог та необхідності стягнення аліментів. Разом з тим, для забезпечення рівності балансу забезпечення прав всіх учасників процесу необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі, меншому, ніж ставить вимогу позивач. Такий висновок буде відповідати принципу рівності можливостей батьків та необхідного забезпечення їхнього обов`язку по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання, що покладений на них діючим законодавством. Враховуючи вище викладені обставини, суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання, як повнолітнього сина, який продовжує навчання в частці в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивачем даний позов поданий до суду 25.09.2020 року, тому з вказаної дати суд стягує аліменти.

Outcome: partial