Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

25.02.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищеозначеним позовом до Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 8, 03 га, розташованої на території Сиваської селищної ради, вказуючи на те, що 16.09.2014 року померла його тітка [PERSON]. За життя тітка заповіла позивачу означену ділянку, проте при зверненні до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] отримав відмову, оскільки державний акт на право приватної власності на землю І-ХС № 037877 виданий Сиваською селищною радою від 25.12.2002 року втрачено. Просить визнати за ним право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка залишилася після смерті [PERSON], площею 8, 03 га, розташованої на території Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землі серія І-ХС від 037877 від 25.12.2002 року земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8, 03 га, розташованої на території Сиваської селищної ради належить на праві приватної власності [PERSON]. Відповідно до копії заповіту від 23.06.2011 року [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй на праві приватної власності вищевказану земельну ділянку. Згідно копії свідоцтва про смерть серія І-КГ № 185698 від 18.09.2014 року [PERSON] померла 16.09.2014 року. З постанови приватного нотаріуса від 22.02.2016 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки позивачем не було надано оригіналу державного акту на право приватної власності на землю. Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.ст. 1233,1235 ЦК України та п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а тому заповідач, зокрема має право призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ст. 392 ЦК України, в разі невизнання права власності права власності на майно, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, його власник може предявити позов визнання його права власності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є племінником [PERSON], яка померла 16.09.2014 року. Після її смерті позивач прийняв спадщину та інших осіб, які мають право на спадщину немає, тому суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності за позивачем на земельну ділянку. На підставі зазначеного, ст. 328, 1221, 1225, 1218, 1268 ЦК України та

Outcome: approved