Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

26.01.2017р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2016 року по цивільній справі № 201/8000/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про визнання права власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про визнання права власності (а.с. № 100-107 т. № 1 ). В обґрунтування вимог заяви, [PERSON] посилався на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2016р. по справі № 201/8000/16-ц у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про стягнення грошових коштів та витрат було відмовлено. Задоволено зустрічний позов [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 54,7 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м.; квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,9 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м.; квартиру [ADDRESS], загальною площею 64,9 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м.; квартиру [ADDRESS], загальною площею 29,8 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м.; квартиру [ADDRESS], загальною площею 61,0 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м. та квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м., а також зазначено про врахування при необхідності при реєстрації рішення зміни назв міста Дніпропетровськ та вулиць у звязку з розпорядженням Дніпропетровського міського голови Про перейменування топонімів. Із вказаним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2016р. представник [PERSON] ознайомився 19.01.2017р. відповідно під час ознайомлення з матеріалами вказаної цивільної справи у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська. Вказане рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2016р. стало підставою для вчинення незаконної угоди купівлі-продажу та подальшого неодноразового незаконного відчуження об'єктів нерухомості. Проте, [PERSON] жодних позовів про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 54,7 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м.; квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,9 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м.; квартиру [ADDRESS], загальною площею 64,9 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м.; квартиру [ADDRESS], загальною площею 29,8 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м.; квартиру [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, загальною площею 61,0 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м. та квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м. ніколи не подавав, із [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є відповідачами за зустрічним позовом, з приводу вказаного нерухомого майна ніколи не мав судових спорів. Із [PERSON], яка є позивачкою за первісним позовом, ніколи знайомий не був, жодних договорів із нею не укладав, у жодні судові спори не викликався. Оригінали правовстановлюючих документів на вказані у рішенні об'єкти нерухомості знаходяться у їх законних власників, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Окрім того, в матеріалах справи містяться копії паспортів на ім'я [PERSON] та [PERSON], але фотографії у вказаних паспортах належать іншим особам. Крім того, у вказаних паспортах містяться відомості про шлюб та місце реєстрації [PERSON] та [PERSON], які не відповідають дійсності. Також у матеріалах справи зазначено, що [PERSON] мешкає у [ADDRESS], а [PERSON] станом на 02.04.2012р. мешкав у [ADDRESS], [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Проте, [PERSON] ніколи не мешкала у м. Дніпродзержинську, а [PERSON] - відповідно за адресою: [ADDRESS], оскільки вказана квартира була придбана [PERSON] лише 25.01.2013р., а тому бути предметом договору позики від 02.04.2012р., який міститься у матеріалах даної цивільної справи, вказана квартира не могла. [PERSON] також ніколи не мешкала за адресою: [ADDRESS], вказана адреса взагалі відповідачам за зустрічним позовом не відома. Станом на 02.04.2012р. [PERSON] знаходилась на лікуванні у Німеччині, а отже жодних договорів позики та розписок остання не підписувала, у жодних судових спорах участі не брала. Також у деяких матеріалах справи вказано, що [PERSON] мешкала також за тією ж самою адресою, що й [PERSON], а саме у [ADDRESS], в той час як [PERSON] із [PERSON] взагалі не знайома та у м. Дніпродзержинськ ніколи за життя не мешкала та зареєстрована не була. Наявний у матеріалах справи договір позики та договір поруки відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідно [PERSON] ніколи не укладали та не підписували. Крім того, наявні у матеріалах справи копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомості не відповідають ані за формою, ані за змістом дійсним оригіналам правовстановлюючих документів. Таким чином, справа була розглянута на підставі наданих документів, які були сфальсифіковані невідомими особами, внаслідок чого вказані у рішенні квартири вибули з володіння їх законних власників. Заявник [PERSON] 26.01.2017р. подав до суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у якій просив рішення скасувати та у задоволенні первісного та зустрічного позову відмовити (а.с. № 100-107 т. № 1). Будучи присутнім в судовому засіданні 06.03.2017р. особисто в суді написав заяву про підтримання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (а.с. № 173 т. № 1). В цій заяві [PERSON] також просив в подальшому розглядати справу за його відсутності. Представник [PERSON] в судовому засіданні [PERSON] (діє за дорученням від 28.09.2016р. а.с. № 97 т. № 1) 18.04.2017р. заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підтримали, просили рішення скасувати та у задоволенні первісного та зустрічного позову відмовити. [PERSON] та [PERSON] заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в судовому засіданні 18.04.2017р. також підтримали, просили рішення скасувати та у задоволенні первісного та зустрічного позову відмовити. [PERSON] у судове засідання неодноразово не з'явилась, про час та місце розгляду заяви була повідомлена належним чином, шляхом вручення судової повістки її сину [PERSON] (а.с. № 171, 258 т. № 1, а.с. № 3 т. № 2 ). За таких умов та на підставі ст. 169 ЦПК України, суд 18.04.2017р. ухвалив розглядати заяву про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами за її відсутностиі (а.с. № 23 т. № 2). Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON], у судові засідання по справі, які призначалися на 23.02.2017р., 06.03.2017р., 22.03.2017р., 31.03.2017р. та 18.04.2017р. неодноразово не з'явилась, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, проте до суду повернувся конверт з позначкою «за минуванням терміну зберігання» (а.с. № 159, 177,\~178, 260 т. № 1, а.с. № 6 т. № 2). Згідно відповіді [PERSON] УДМС у Дніпропетровській області від 09.03.2017р. така громадянка взагалі по Дніпропетровській області не зареєстрована (а.с .№ 175 т. № 1). Згідно ч. 1 ст. 365 ЦПК України заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви. З огляду на те, що позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним [PERSON] була повідомлена про дату та час слухання справи належним чином, про причини неявки суд не сповістила, на підставі ч. 1 ст. 365 ЦПК України, суд ухвалив 18.04.2017р. розглядати заяву про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами за відсутності [PERSON] (а.с. № 23 т. № 2). Ухвалою суду від 18.04.2017р. (без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 293 ЦПК України), суд відмовив у задоволені заяви від 21.03.2017р. про залучення в якості 3-ї особи [PERSON] з огляду на ті обставини, що судом розглядається саме заява [PERSON] про перегляд судового рішення від 21.06.2016р. у зв'язку з нововиявленими обставинами (отже, не справа в звичайному позовному провадженні відповідно до глави 7 розділу III ЦПК України), а в червні 2016року цивільна справа № 201/8000/16-ц була розглянута без участі 3-ї особи (а.с. № 179-181 т. № 1, а.с. № 23т. № 2). Суд, ознайомившись з матеріалами цивільної справи, вважає, що заява [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2016р. підлягає задоволенню та при новому розгляді справи в порядку ст. 365 ЦПК України позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 30.05.2016р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилалась на те, що між нею та [PERSON], [PERSON], [PERSON] 02.04.2012р. був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] надала у позику [PERSON], [PERSON], [PERSON] 2 500 000 грн. на строк до 02.04.2016р., а останні позику у строк не повернули. Також між [PERSON] та [PERSON] 02.04.2012р. був укладений договір поруки, за умовами якого [PERSON] поручився перед [PERSON] за виконання позичальниками своїх зобов'язань за договором позики. Оскільки відповідачі свої зобов'язання не виконали та борг не повернули, [PERSON] просила суд солідарно стягнути з відповідачів суму боргу. Предмет своїх позовних вимог позивачка [PERSON] змінила 02.06.2016р. зі стягнення боргу на визнання за нею права власності на 6 об,єктів нерухомості (а.с. № 17 т. № 1). 08.06.2016р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування свого зустрічного позову [PERSON] посилався на те, що він на виконання зобов'язань за договором позики повернув [PERSON] 2\~500 000 грн., а відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] обіцяли за це переоформити на [PERSON] право власності на належне їм нерухоме майно. Проте відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] свої зобов'язання не виконали, а тому [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 54,7 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м.; квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,9 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м.; квартиру [ADDRESS], загальною площею 64,9 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м.; квартиру [ADDRESS], загальною площею 29,8 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м.; квартиру [ADDRESS], загальною площею 61,0 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м. та квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2016р. по справі № 201/8000/16-ц у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про стягнення грошових коштів було відмовлено. Задоволено зустрічний позов [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 54,7 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м.; квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,9 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м.; квартиру [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, загальною площею 64,9 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м.; квартиру [ADDRESS], загальною площею 29,8 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м.; квартиру [ADDRESS] вм. Дніпропетровську, загальною площею 61,0 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м. та квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м., а також зазначено про врахування при необхідності при реєстрації рішення зміни назв міста Дніпропетровськ та вулиць у звязку з розпорядженням Дніпропетровського міського голови Про перейменування топонімів. Відмовляючи [PERSON] у задоволенні первісного позову, суд виходив з того, що у судовому засіданні було встановлено, що 02.04.2012р. між позивачем [PERSON] і відповідачами [PERSON], [PERSON] і [PERSON] був укладений договір про надання позики, згідно якого вказані відповідачі отримали у позивача кошти у тимчасове користування на умовах повернення і строковості у сумі 2\~500 000 грн., з кінцевим терміном повернення вказаних коштів 02.04.2016р.. Позивачкою за цим договором свої зобов'язання виконано у повному обсязі, гроші надані відповідачам і ними використані. 02.04.2012р. з відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. У вказаний в договорі строк відповідачі кошти позивачу не повернули. [PERSON] сплатив на користь позивачки [PERSON] усю суму позики, виконавши зобов'язання за договором поруки у повному обсязі, а тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] та відсутність підстав для їх задоволення. Визнавши право власності за [PERSON], суд керувався тим, що у судовому засіданні було встановлено, що 02.04.2012р. між позивачкою [PERSON] і відповідачами [PERSON], [PERSON] і [PERSON] був укладений договір про надання позики, згідно якого вказані відповідачі отримали у позивачки кошти у тимчасове користування на умовах повернення і строковості у сумі 2\~500 000 грн., з кінцевим терміном повернення вказаних коштів 02.04.2016р. Позивачкою за цим договором свої зобов'язання було виконано у повному обсязі, гроші надані відповідачам і ними використані. 02.04.2012р. з відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. У вказаний в договорі строк відповідачі кошти позивачці не повернули. Вказані кошти відповідачі використали для проведення ремонтних та будівельних робіт в належному їм нерухомому майні, а саме: квартирі [ADDRESS] вм. Дніпропетровську; квартирі [ADDRESS]; квартирі [ADDRESS] в м. Дніпропетровську; квартирі [ADDRESS]; квартирі [ADDRESS] та квартирі [ADDRESS], з метою здавати дані об'єкти в оренду. Між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було досягнуто домовленості, що [PERSON] виконує в повному обсязі грошові зобов'язання перед позивачкою, а останні розраховуються із ним шляхом сприяння в оформленні за [PERSON] права власності на майно, яке належить їм та на проведення ремонтів в яких вони отримували позику. [PERSON] сплатив на користь позивачки [PERSON] усю суму позики, виконавши зобов'язання за договором поруки у повному обсязі, проте відповідачі у добровільному порядку свої зобов'язання щодо оформлення за [PERSON] права власності на нерухоме майно не виконали. В той же час п. 3.6. договору поруки було передбачено, що у разі, якщо поручитель виконає перед кредитором обов'язки боржника у повному обсязі, він має право зворотньої вимоги до боржника з позовом про стягнення відповідної суми боргу, або має право вимагати передання йому предмета, для придбання якого надавалася позика, або вимагати визнання на предмет нерухомості, який належить боржнику права власності. З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що між позивачем за зустрічним позовом [PERSON] та відповідачами за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] фактично був укладений договір купівлі-продажу належного їм нерухомого майна, між ними була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору та фактично відбулося повне виконання умов договору. Відтак суд вважав доведеними зустрічні позовні вимоги [PERSON] та такими, що підлягають задоволенню. За змістом ч. 2 ст. 361 ЦПК України та п. 3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012р. Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а саме перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.1981р. Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили як нововиявленні можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд. Відповідно п. 3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012р. Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами, нововиявленні обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесенні законом до нововиявленних обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1, ч. 2 ст. 361 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Після прийняття змін до глави 4 розділу V ЦПК України Законом України №4176-VI (4176-17) від 20.12.2011р., та згідно п.17 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012р. Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами перевірка наявності підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами або підстав для скасування судового рішення проводяться в одному судовому засіданні. Суд розглядає справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин. Таким чином, одночасно зі скасуванням рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2016р. за нововиявленими обставинами, суд вважає можливим в одному засіданні відразу винести рішення про відмову в задоволенні первісних позовних вимог [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився 20.09.1985р., уродженець [INFO], зареєстрований з 30.03.2012р. за адресою: [ADDRESS], що підтверджується завіреною належним чином копією паспорту громадянина України, виданого Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 14.02.2002р. (а.с. № 173-173 т. №1 ). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився 22.12.1958р., уродженець [INFO], зареєстрований з 05.06.2006 року за адресою: [ADDRESS], що підтверджується завіреною належним чином копією паспорту громадянина України, виданого Красногвардійським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 19.11.2010р. (а.с. № 165 т. № 1). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася 27.10.1959р., уродженка м. Дніпропетровськ, зареєстрована з 23.06.2006р. за адресою: [ADDRESS], що підтверджується завіреною належним чином копією паспорту громадянина України, виданого Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 27.08.1998р. (а.с. № 166 т. № 1 ). Судом встановлено, що до первісного позову [PERSON] було долучено копію паспорту серії АО №228128, виданого Баглійським РВ у м. Дніпродзержинськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 13.10.2014р., на ім'я [PERSON], 18.06.1971р. народження, уродженки [INFO], зареєстрованої з 29.10.2002р. за адресою: [ADDRESS] (а.с. № 10-11 т. № 1). У судовому засіданні також було встановлено, що 27.12.2016р. [PERSON] звернувся до прокуратури Дніпропетровської області із заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, на підставі якої 27.12.2016р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено кримінальне провадження №42016040000001126 за фактом шахрайських дій за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України (а.с. № т.№ ). Судом також встановлено, що паспорт серії АО №228124, виданий Баглійським РВ у м. Дніпродзержинськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 13.10.2014р., належить громадянці [PERSON], 31.03.1986р. народження, уродженці [INFO], зареєстрованій з 29.10.2002р. за адресою: [ADDRESS], що підтверджується завіреними печаткою Відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області копіями паспорту [PERSON] та протоколу її допиту (а.с. № 247 т.№ 1 ). У судовому засіданні 06.03.2017р. [PERSON] пояснив суду, що із [PERSON] він ніколи знайомий не був, як виглядає вказана особа він не знає, жодних договорів із нею не укладав, грошей не позичав та жодних позовів, в тому числі зустрічних, з приводу спірного майна не подавав та не підписував. У судовому засіданні 18.04.2017р. також було встановлено, що підпис від імені [PERSON] в зустрічному позові про визнання права власності від 08.06.2016р. та в заяві про розгляд цивільної справи по зустрічному позову без участі позивача [PERSON] від 21.06.2016р., які містяться в матеріалах справи, та на підставі яких Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було прийнято рішення від 21.06.2016р., виконаний не [PERSON], а іншою особою, що підтверджується завіреними печаткою Відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області копіями висновків експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 11.04.2017р. №29/1.1-230 на 12 аркушах та від 12.04.2017р. №29/1.1-231 на 12 аркушах (а.с. № 10-15, 16-21 т. № 2). У судовому засіданні 18.04.2017р. [PERSON] пояснила суду, що у м. Дніпродзержинську вона ніколи не мешкала, із [PERSON] вона ніколи знайома не була, як виглядає вказана особа не знає, жодних договорів із нею не укладала, грошей не позичала та із своїм сином [PERSON] з приводу спірного майна ніколи не судилась та наміру його відчужувати не мала (а.с. № 23-26 т. № 2). У судовому засіданні 18.04.2017р. [PERSON] пояснив суду, що у квартирі [ADDRESS] він ніколи не мешкав, із [PERSON] ніколи знайомий не був, як виглядає вказана особа не знає, жодних договорів із нею не укладав, грошей не позичав та із своїм сином [PERSON] з приводу спірного майна ніколи не судився та наміру його відчужувати не мав (а.с. № 23-26 т. № 2). У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 11.05.2006р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 3017, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10815435 від 01.06.2006р., [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с. № 212-214 т. № 1). Судом встановлено, що 22.06.2006р. ? частину вказаної квартири [PERSON] подарував своїй бабусі - гр. [PERSON], і таким чином з 22.06.2006р. [PERSON] та [PERSON] стали власниками по ? частини квартири [ADDRESS] (а.с. № 53 т. № 1). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 18.03.2011р., на зазначену квартиру, копія якого була додана до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, у вказаній квартирі було здійснено загальне переобладнання (квартира переобладнана з двокімнатної у однокімнатну), яке підлягає введенню в експлуатацію та узаконенню (а.с.№ 216-220 т. № 1). Натомість у матеріалах справи, які були наявні на час постановлення Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська рішення від 21.06.2016р. міститься технічний паспорт, виготовлений станом на 12.05.2010р., на вказану квартиру, в той час як на момент постановлення рішення щодо вказаного об'єкту нерухомості були проведені роботи з переобладанання, які фактично призвели до зміни технічних характеристик квартири (а.с. № 56-57 т. № 1). Судом також встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.09.2013р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 498, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №9164781 від 10.09.2013р., [PERSON] на праві приватної власності належить [ADDRESS] ум. Дніпропетровську (а.с. № 45 т. № 1). Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 25.01.2013р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 129, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №145750 від 25.01.2013р. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира третьої черги громадських будівель багатофункціонального призначення (житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями) №140, що знаходиться у будинку № 2 по вул. Глинки у м. Дніпропетровську (а.с. № 32-33 т. № 1). Натомість у матеріалах справи, які були наявні на час постановлення Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська рішення суду від 21.06.2016р. міститься технічний паспорт, виготовлений станом на 07.05.2012р., на квартиру №140, що знаходиться у будинку № 2 по вул. Глинки у м. Дніпропетровську, де у розділі Власник на титульному аркуші значаться [PERSON], в той час як власником вказаної квартири згідно договору купівлі-продажу та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є [PERSON], яка стала власником 25.01.2013р.. При цьому, як вбачається з договору купівлі-продажу, посвідченого 25.01.2013р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 129, попереднім власником зазначеної квартири був [PERSON] (а.с. № 32-34, 35-36 т. № 1). Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 19.02.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 64, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №598634 від 19.02.2013р., [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] ум. Дніпропетровську (а.с. № 41-42 т. № 1). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 25.04.2013р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 176, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №2930898 від 25.04.2013р. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] ум. Дніпропетровську (а.с. № 37-38 т. № 1). Натомість у матеріалах справи, які були наявні на час постановлення Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська рішення від 21.06.2016р. міститься технічний паспорт, виготовлений станом на 07.12.2012р., на квартиру [ADDRESS], де у розділі Власник на титульному аркуші значаться [PERSON], в той час як власником згідно договору купівлі-продажу вказаної квартири та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень є [PERSON] (а.с. № 39-40 т. № 1). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 04.05.2006р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 2103, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10823806 від 02.06.2006р. [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить по ? частині квартири [ADDRESS] (а.с. № 49-50 т. № 1). Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виготовленого станом на 14.04.2006р., у розділі Власник на титульному аркуші значаться попередній власник [PERSON] (розмір частки 1), та наступні власники - [PERSON] на 1/2 частину та [PERSON] на 1/2 частину (а.с. № 208-211 т. № 1). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками по ? частини квартири [ADDRESS] та на час розгляду Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи у договірних відносинах із [PERSON] та між собою не перебували. Судом також встановлено, [PERSON] не мав підстав для звернення до суду про визнання за ним права власності на зазначені об'єкти нерухомості, будь-яких правовідносин фінансового характеру з [PERSON], [PERSON], [PERSON] не мав, судових спорів щодо вказаного майна не ініціював, позовних заяв, в тому числі зустрічної позовної заяви, що була предметом розгляду у даній цивільній справі не підписував та не подавав, із [PERSON] не знайомий та будь-яких договорів із нею не укладав, оригінали правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] не втрачав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ум. Дніпропетровську, ? частини квартири [ADDRESS] та квартири третьої черги громадських будівель багатофункціонального призначення (житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями) №140, що знаходиться у будинку № 2 по вул. Глинки у м. Дніпропетровську, та на час розгляду Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи у договірних відносинах із [PERSON] та [PERSON] не перебувала, будь-яких правовідносин фінансового характеру з [PERSON], [PERSON], [PERSON] не мала, судових спорів щодо вказаного майна не ініціювала, із [PERSON] не знайома та будь-яких договорів із нею не укладала, оригінали правовстановлюючих документів на вказані квартири не втрачала. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ум. Дніпропетровську, ? частини квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS], та на час розгляду Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи у договірних відносинах із [PERSON] та [PERSON] не перебував, будь-яких правовідносин фінансового характеру з [PERSON], [PERSON], [PERSON] не мав, судових спорів щодо вказаного майна не ініціював, із [PERSON] не знайомий та будь-яких договорів із нею не укладав, оригінали правовстановлюючих документів на вказані квартири не втрачав. При цьому, суд критично ставиться до копій правовстановлюючих документів на спірні об'єкти нерухомості, які були первісно долучені до зустрічного позову та стали підставою для постановлення рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2016р., зокрема, до договорів купівлі-продажу квартир, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічних паспортів на квартири, з огляду на те, що відображена у них інформація, зокрема, щодо власників спірних об'єктів нерухомості та дат складання таких документів, є суперечливою. Суд також вважає за необхідне зазначити, що додані [PERSON] до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами копії правовстановлюючих документів на спірні об'єкти нерухомості, зокрема, договорів купівлі-продажу квартир, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічних паспортів на квартири, суттєво різняться за формою із тими, які були первісно долучені до зустрічного позову та стали підставою для постановлення рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2016р. Зокрема, додані [PERSON] до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами копії договорів купівлі-продажу квартир містять серію та номери нотаріальних бланків та відповідний багатоступеневий захист від підроблення. З огляду на викладене суд приходить до висновку наявність нововиявлених обставин, визначених п. 1, ч. 2 ст. 361 ЦПК України, оскільки останні суттєво впливають на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене суд приходить також до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні первісних позовних вимог в редакції від 02.06.2016р. [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про визнання права власності та для відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про визнання права власності. При винесенні такого рішення, суд у назві позовних вимог по первісному позову [PERSON] зазначає назву її позовних вимог саме визнання права власності, а не стягнення боргу, з огляду на те, що по-перше, в матеріалах справи мається уточнена позовна заяв [PERSON] від 02.06.2016р., по-друге, в журналі судового засідання за 21.06.2016р. зазначено, що судом розглядався саме первісний позов про визнання позовних вимог, втретє, з тексту самого рішення суду від 21.06.2016р. вбачається, що суд давав оцінку саме уточненій редакції позовних вимог (а.с. № 17, 88, 90 т. № 1). Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України, з огляду на те, що даним рішенням в задоволені, як основного позову, так і зустрічного позову відмовлено, то сплачені позивачкою за первісним позовом судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6890грн. (а.с.№ 15) та сплачені позивачем за зустрічним позовом судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6890грн., розподілу не підлягають (а.с. № 28). На підставі викладеного,

Outcome: approved