Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

26.08.2015 року Миргородська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, звернулася до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач свідомо та без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Його ухилення від виконання зазначених обов'язків полягало в тому, що він тривалий час спільно з дітьми не проживає, матеріально їх не забезпечує, не піклується про них, не цікавиться їхнім фізичним та розумовим розвитком, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх самоусвідомлення, не створює умов для отримання ними освіти. Тому позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дітей: [PERSON] та [PERSON], стягнути з відповідача на їх утримання аліменти в розмірі1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно. Також позивач просив призначити [PERSON] піклувальником згаданих дітей. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], підтримувала позовну заяву, просила задовольнити її. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, а звернувся до суду із заявою, якою позов визнав повністю, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав у відношенні дітей: сина [PERSON] та дочки [PERSON]. Також він не заперечував проти стягнення з нього на користь дітей аліментів в розмірі 1/3 частини всіх своїх доходів. Просив справу розглянути у його відсутності (а.с.48). Третя особа по справі, [PERSON], в судовому засіданні просив задовольнити позов, повністю підтверджував обставини, на які посилався орган опіки і піклування у свої позовній заяві та не заперечував проти призначення його піклувальником над неповнолітніми дітьми відповідача. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні просили задовольнити позов, щодо позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні них, просили передати їх на піклування дідуся, [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, вислухавши думку неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] щодо питань, що стосуються їх життя, а також заслухавши третю особу: [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до положень ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що 06.08.1999 року між відповідачем і [PERSON] був зареєстрований шлюб, який рішенням Миргорордського районного суду від 27.11.2003 року було розірвано. Від шлюбу [INFO] у них народилися діти: син [PERSON] та дочка [PERSON] (а.с.5-6). [INFO] їх мати, [PERSON], померла (а.с.20) З кінця 1999 року відповідач спільно з дітьми не проживає, а дітьми опікувалася до своєї смерті їх мати (а.с.29), а потім вони залишилися проживати спільно із дідусем, [PERSON], третьою особою по справі (а.с.9-10, 24). З часу припинення спільного проживання відповідач матеріально дітей не забезпечує, не піклується про них, не цікавиться їхнім фізичним та розумовим розвитком, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх самоусвідомлення, не створює умов для отримання ними освіти (а.с.15,16, 18,23,29,31-32), що вказує на його ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Як пояснили його діти в судовому засіданні, вони за все своє життя з батьком зустрічалися лише тричі і лише після того, як померла їх мати. Відповідно висновку Миргородської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, від 25.08.2015 року (а.с 19) [PERSON] самоусунувся від виховання своєї неповнолітньої дочки [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON], матеріально їх не забезпечує, її вихованням не займається, не цікавиться успішністю дітей в школі та їх розвитком. Тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні дочки [PERSON] та сина [PERSON]. Факт ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків відповідач підтвердив своєю письмовою заявою до суду (а.с.48), якою він повністю визнав позов і не заперечував проти позбавлення його батьківських прав у відношенні неповнолітніх сина [PERSON] та дочки [PERSON]. Згідно ст. 61 ч.1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей: сина [PERSON] та дочки [PERSON], і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав у відношенні них. Тому суд вважає позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав у відношенні згаданих дітей є доведеними та підлягаючими до задоволення. Відповідно до положень ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Своїм поданням від 27.08.2015 року орган опіки і піклування просив суд призначити [PERSON] піклувальником над його неповнолітніми онуками: [PERSON] та [PERSON] (а.с.30). Зважаючи на те, що згадані діти позбавлені батьківського піклування, суд вважає необхідним встановити піклування над ними та призначити їх піклувальником [PERSON] . Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки відповідач ухиляється від утримання своїх неповнолітніх дітей, то виконання такого обов'язку повинно бути забезпечено рішенням суду про стягнення аліментів на їх утримання з відповідача на користь піклувальника [PERSON] у відповідності із ч.3 ст. 181 СК України. Виходячи із позовних вимог позивача, визнання позову відповідачем, доказів наданих суду та вимог ст. 182 СК України, розмір аліментів суд вважає необхідним встановити в 1/3 частці всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого державою для кожної дитини відповідного віку щомісячно. На підставі викладеного та

Outcome: approved