Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

24 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що є власницею квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований однак не проживає понад рік (з 2016 року) бувший чоловік її матері (попередньої власниці квартири), який житлом не користуються, власних речей там не зберігає, обов`язки по утриманню житла не здійснює, комунальні послуги не сплачує, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає позивачці вільно здійснювати своє право власності щодо житла,а тому позивачка просить усунути перешкоди в користуванні її власністю шляхом визнання відповідача [PERSON] такими, що втратив право на користування житлом. Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального провадження. Ухвалою від 28 листопада 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явився. У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований однак не проживає понад рік бувший чоловік її матері [PERSON] - відповідач [PERSON] , витрати на утримання квартири не несе, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімається, порушуючи тим самим права позивача. Дані обставини об`єктивно підтверджуються: копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00019816082 від 23.03.2018 року, копією довідки Лікувально-реабілітаційного центру для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ім. В.Т. Гуца б/н від січня 2019 року, копією довідки АТ «Укрзалізниця» № ЦПК-47 від 24.01.2019 року, копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 73912946 від 24.11.2016 року, копією акту про фактичне не проживання громадянина на території м. Хмельницького за адресою: [ADDRESS] від 08.10.2019 року, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.11.2016 року, зареєстроване в реєстрі за № 1163 (спадкова справа № 4-2016), копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45915724 від 24.11.2016 року. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. В силу ст. 383 ч. 1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. Статтями 72, 108 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З огляду на викладене та враховуючи, що [PERSON] не проживає без поважних причин понад один рік в квартирі [ADDRESS] , суд рахує за необхідне визнати останнього такими, що втратив право на користування вказаною квартирою.

Outcome: approved