Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

25.01.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у якій [PERSON] прохає суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6088 від 08.12.2020 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. Позовні вимоги обґрунтовує наступним чином. 19.01.2021 року він отримав поштою постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. про відкриття виконавчого провадження № 64143658 з примусового виконання вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. виконавчого напису № 6088 від 08.12.2020 року, яким з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» стягнуто заборгованість у сумі 103 776 грн. 57 коп. З виконавчим написом не згоден, оскільки ним 13.08.2013 року було укладено з АТ «Альфа-Банк» кредитний договір на суму 23 650 грн. Відповідач вважає себе правонаступником банку. [PERSON] допустив прострочку по кредиту, внаслідок чого у червні 2014 року АТ «Альфа-Банк» звернулось до третейського суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 10.07.2014 року позов АТ «Альфа-Банк» про стягнення з нього заборгованості задоволено. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.11.2014 року задоволено заяву банку про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду. 16.12.2014 року банк отримав виконавчий лист, який пред`явив того ж дня до примусового виконання до Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, де було відкрито виконавче провадження за № 47160767. Це виконавче провадження було завершене повним виконанням, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 02.10.2019 року. Отже, ніякого боргу перед банком він не має, а колекторській компанії відступлено чи то навмисно, чи випадково, неіснуюче зобов`язання. Через те, що боргу він не має, виконавчий напис, яким стягнуто нібито безспірну заборгованість за кредитом, порушує його законні права, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 27.01.2021 року задоволено заяву позивача та вжито заходи забезпечення позову. Ухвалою суду від 15.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни належним чином засвідчену копію нотаріальної справи, що заведена у зв`язку із вчиненням виконавчого напису за реєстраційним № 6088 від 08.12.2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів у сумі 102 776 грн. 57 коп. Копію ухвали від 15.02.2021 року разом з позовом і додатками до нього відповідачем отримано 19.05.2021 року, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення; третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. - 18.05.2021 року; третьою особою приватним виконавцем Русецькою О.О. - 24.05.2021 року. 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. надано заяву про розгляд справи у її відсутність. Про причини невиконання ухвали суду від 15.02.2021 року, якою від нотаріуса витребувано докази, не повідомлено. Сторони та треті особи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Письмових заяв чи клопотань про відкладення справи розглядом не надали. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно якої позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Треті особи правом на подання письмових пояснень не скористались. Через це суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем та третьою особою письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.08.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено шляхом акцептування позичальником публічної пропозиції банку, кредитний договір. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання за кредитним договором позичальником [PERSON] , банк звернувся до постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» з позовом, використавши своє право на дострокове повернення кредиту та відсотків. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 10.07.2014 року позов ПАТ «Альфа-банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом був задоволений. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.11.2014 року задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» та видано виконавчий лист з примусового виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 10.07.2014 року. 16.12.2014 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа - Банк» заборгованості у сумі 30 740 грн. 35 коп., на підставі якого Шевченківським відділом ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 47460767. 02.10.2019 року державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Лукіним М.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 47460767 у зв`язку з виконанням у повному обсязі. 08.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис № 6088 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступника ТОВ «Інвестохіллс Веста», як правонаступника ТОВ «Кредитні ініціативи», що є правонаступником первісного кредитора ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 16.08.2013 року, яка утворилась у період часу з 16.01.2019 року по 24.11.2020 року, у сумі 102 776 грн. 57 коп. 15.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. відкрито виконавче провадження № 64143658 з примусового виконання оспореного виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5. Відповідно до вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 8 Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання йому стягувачем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно з відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 03.10.2019 по справі № 753/7572/18. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі постанови Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами», доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № К/800/6492/17 залишено без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме: п. 2 змін, яким Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. За таких обставин суд мав задовольнити позов у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 16.08.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено у простій письмовій формі, шляхом акцептування позичальником публічної пропозиції банку, кредитний договір. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання за кредитним договором позичальником [PERSON] , банк звернувся до постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» з позовом, використавши своє право на дострокове повернення кредиту та відсотків. Отже, з наданих позивачем суду письмових доказів вбачається, що виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі, а стягнута за оспореним виконавчим написом заборгованість безспірною не є, оскільки первісний кредитор, скориставшись правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання зобов`язання на дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що підтверджується рішенням третейського суду від 10.07.2014 року. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 сформульовано правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Отже, питання нарахування відсотків на заборгованість позивача після 10.07.2014 року, що є днем ухвалення рішення про стягнення заборгованості, є спірним. Ще більш спірним воно є і тому, що 02.10.2019 року виконавче провадження № 47460767 з примусового виконання рішення третейського суду від 10.07.2014року, завершено його повним виконанням, тоді як виконавчим написом стягнуто заборгованість за кредитом, що утворилась нібито пізніше, до 24.11.2020 року включно. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Надані суду позивачем докази є належними, достатніми, достовірними та допустимими і доводять факт відсутності заборгованості за кредитом. За таких обставин, будь-які правові підстави для захисту цивільних прав відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» у спосіб, передбачений ст. 18 ЦК України, тобто шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом, були відсутні. У постанові від 12 березня 2020 року по справі № 757/24703/18-ц Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис є неправомірним ще й тому, що вчинений на підставі раніше скасованої постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року. Так, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис про стягнення заборгованості за кредитним договором, що укладений банком із [PERSON] у простій письмовій формі. З тих підстав, що заборгованість позивача за кредитним договором безспірною не є, оскільки ним погашена, а нотаріусами втрачено право на вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості за кредитними договорами, що укладені у простій письмовій формі, виконавчий напис вчинений з порушенням чинного законодавства України. Виконавчий напис порушує права позивача, оскільки на підставі нього відкрито виконавче провадження та вчиняються дії з його примусового виконання, зокрема, шляхом звернення стягнення на доходи позивача. Таким чином, позивач опинився під загрозою протиправного позбавлення права власності на майно. Оскільки право позивача порушене, воно підлягає судовому захисту, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права, тобто шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На підставі ст. 141 ЦПК України на відповідача слід покласти витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. та витрати у розмірі 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved