Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

26.03.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просила: визнати недійсним правочин про відчуження автомобіля «Renault Kangoо» 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] укладеним між [PERSON] та [PERSON]. Виділити їй в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: автомобіль «Chevrolet Cruze» 2011 року випуску державний номерний знак [NUMBER], вартістю 138.000 грн., зареєстрований Миргородським МРЕВ ДАІ на її ім'я; плиту газову «VICO» вартістю 3600 грн.; телевізор «LG» вартістю 1200 грн.; холодильник «SAMSUNG» вартістю 2000 грн., пральну машину «WHIROOL» вартістю 2800 грн.: комод для одягу (спальня) вартістю 450 грн.; диван (спальня) вартістю 800 грн.; шафу для одягу ( спальня ) вартістю 900 грн.; стіл комп'ютерний вартістю 500 грн.;. тахту дитячу вартістю 600 грн.. на суму 150 850 гривень, та зобов'язати передати їй це майно. Виділити відповідачу [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: Автомобіль «Renault Kango» 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 138.850 грн.; мікрохвильову ніч «SAMSUNG» вартістю 700 грн.; телевізор плазмовий «SAMSUNG» вартістю 3200 грн.; телевізор «LG» вартістю 500 грн.; стінку меблеву (зала) вартістю 1800 грн.; диван кутовий (зала) вартістю 1600 грн.; кухонну стінку вартістю 2000 грн.; кухонний кутовий куточок в комплекті зі столом та стільцями - вартістю 1550 грн.; комод для одягу (зала) вартістю 270 грн.; стіл журнальний вартістю 380 грн. на суму 150 850 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2004року по 18 березня 2015 року. За час спільного проживання вони придбали майно, яке є їхньою спільною сумісною власністю, а саме: автомобіль «Chevrolet Cruze» 2011року випуску державний номерний знак [NUMBER], вартістю 138.000 грн., зареєстрований Миргородським МРЕВ ДАІ на її ім'я; автомобіль «Renault Kango» 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 138.850 грн., який був зареєстрований Миргородським МРЕВ ДАІ на ім'я відповідача [PERSON] та без її згоди був відчужений його сестрі [PERSON], 08 січня 2015 року, але фактично продовжує володіти ним; плиту газову «VICO» вартістю 3600 грн.; телевізор «LG» вартістю 1200 грн.; холодильник «SAMSUNG» вартістю 2000 грн., пральну машину «WHIROOL» вартістю 2800 грн.: комод для одягу (спальня) вартістю 450 грн.; диван (спальня) вартістю 800 грн.; шафу для одягу ( спальня ) вартістю 900 грн.; стіл комп'ютерний вартістю 500 грн.;. тахту дитячу вартістю 600 грн.. на суму 150 850 гривень, та зобов'язати передати їй це майно. мікрохвильову ніч «SAMSUNG» вартістю 700 грн.; телевізор плазмовий «SAMSUNG» вартістю 3200 грн.; телевізор «LG» вартістю 500 грн.; стінку меблеву (зала) вартістю 1800 грн.; диван кутовий (зала) вартістю 1600 грн.; кухонну стінку вартістю 2000 грн.; кухонний кутовий куточок в комплекті зі столом та стільцями - вартістю 1550 грн.; комод для одягу (зала) вартістю 270 грн.; стіл журнальний вартістю 380 грн. на суму 150 850 гривень. Ухвалою суду від 27.03.2015 року заяву [PERSON] про забезпечення позову було задоволено частково Якою було накладено арешт на автомобіль марки «Renault Kangoо» 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; газову плиту «VICO» вартістю - 2579 грн., мікрохвильову піч «SAMSUNG» вартістю - 700 грн., телевізор «ТСL» вартістю - 484 грн., холодильник «SAMSUNG» вартістю - 2000 грн., які знаходяться за адресою: [ADDRESS], оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В іншій частині вимоги про забезпечення позову відмовлено. (а.с.19-20). Ухвалою суду від 15.04.2015 року залучено до участі у справі, третю особу яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Центр надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів, з обслуговування смт. Семенівка, Семенівського Глобинського та Хорольського районів (на правах відділу, смт. Семенівка), підпорядкованого управлінню Державної автомобільної інспекції України в Полтавській області 38200, смт. Семенівка вул. Шевченка,43 Полтавська область тел. (05341) 9-18-79. (а.с.68) Ухвалою суду від 27.04.2015 року цю третю особу було замінено на Управління ДАІ УМВС України в Полтавській області (а.с. 86) 28.04.2015 року на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог та залишення частини позовних вимог без розгляду, в якій позивачка [PERSON] просила: визнати недійсним договір купівлі - продажу автомобіля «Renault Kangoо» 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], укладеним між [PERSON] та [PERSON] 08 січня 2015 року через ТОВ ІНТРАНСАВТО реєстр № 7090 за довідкою рахунком ВІА 633906 від 08.01.2015 року; виділити їй [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: автомобіль «Chevrolet Craze» 2011 року випуску державний номерний знак [NUMBER],138 000 грн., зареєстрований Миргородським МРЕВ ДАІ на її ім'я та зобов'язати [PERSON] передати їй це майно. Виділити відповідачу [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: Автомобіль «Renault Kangoо» 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 138.850 грн. Позовні вимоги в частині поділу плити газової «VICO», мікрохвильової печі «SAMSUNG», плазмового «SAMSUNG», телевізора «TCL», телевізора «LG», холодильника «SAMSUNG», пральної машини «WHIROOL», стінки меблевої (зала), дивану кутового (зала), кухонної стінки, кухонного кутового куточку в комплекті зі столом та стільцями, комоду для одягу (зала), столу журнального, комоду для одягу (спальня), дивану (спальня), шафи для одягу (спальня), столу комп'ютерного, тахти дитячої залишити без розгляду.(а.с. 94) В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовну заяву про уточнення позовних вимог підтримали, вважають ці вимоги остаточними та просили їх задовольнити. (а.с. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, пославшись на те, що спірний автомобіль «Renault Kangoо» 2007року випуску, державний номерний знак [NUMBER], придбаний [PERSON] після припинення шлюбних відносин з позивачкою, а тому [PERSON] до його придбання ніякого відношення немає. Його довіритель на свій розсуд розпорядився своєю власністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, оглянувши в судовому засіданні архівну справу № 541/301/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу суд вважає, що позовні позивачки підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного; Згідно вимог ст. 10,11,60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В частині 1 статті 69, статті 71, частині 1 статті 70 СК України, згідно яких «Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою», «Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.» «У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними» Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частинами 1,2 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному із подружжя , якщо інше не визначено домовленістю між ними. Як встановлено в судовому засіданні відповідно до повідомлення Державного ощадного банку Україна від 28.11.2013р. позивачка [PERSON] придбавала в кредит автомобіль «Chevrolet Cruze» 2011 року випуску державний номерний знак [NUMBER], легковий седан -В, та погасила цей кредит. (а.с.8) Згідно повідомлення Миргородського Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Миргород Миргородського Великобагачанського та Шишацького районів вказаний автомобіль зареєстровано за [PERSON] - позивачкою по справі.(а.с.65), таким чином суд вважає що вказаний автомобіль необхідно залишити у її власності. В судовому засіданні позивачка в своїх поясненнях послалась на те, що її автомобіль відповідачем відібрано, але доказів того, що вона зверталась з відповідними заявами в правоохоронні органи з приводу крадіжки чи угону автомобіля суду не надала. З наданої копії договору купівлі - продажу № 5684/2339 від 13.11.2014р. [PERSON] придбав автомобіль«Renault Kangoо» 2007року випуску, білого кольору номер кузова [NUMBER] у [PERSON] (а.с.117) Згідно ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказуванню. Частина 3 ст.61 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як слідує з позовної заяви [PERSON] (а.с.2,3 справи 541/301/15-ц) фактичні шлюбні відносини припинені з 2013року. Ця обставина зазначена в судовому рішенні від 18.03.2015р. (а.с.20,21) Таким чином відповідачем [PERSON] придбано спірний автомобіль після припинення шлюбних відносин, а тому він не може розглядатися судом як спільна сумісна власність подружжя. Стаття 41. Конституції України. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ч.1 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Реалізовуючи своє право власника транспортного засобу відповідач в незаборонений Законом порядок відчужив автомобіль [PERSON],яка зареєструвала його на своє ім'я (а.с.77), а тому вимоги позивачки в частині визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля «Renault Kangoо» 2007року випуску, державний номерний знак [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON] 08 січня 2015 року через ТОВ ІНТРАНСАВТО реєстр № 7090 за довідкою рахунком ВІА 633906 від 08.01.2015 року, та виділення відповідачу [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя автомобіля «Renault Kangoо» 2007року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 138.850 грн., є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Ухвало суду від 27 березня 2015 року, на період розгляду справи, був накладений арешт на: автомобіль марки «Renault Kango» 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], № куз. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 08.01.2015 року який зареєстрований Семенівським центром 5307 за [PERSON], яка проживає [ADDRESS] та знаходиться у користуванні відповідача [PERSON] [ADDRESS]; газову плиту «VICO» вартістю - 2579 грн., мікрохвильову піч «SAMSUNG» вартістю - 700 грн., телевізор «ТСL» вартістю - 484 грн., холодильник «SAMSUNG» вартістю - 2000 грн., які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 214 ЦПК України підчас ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Оскільки арешт був накладений на період розгляду справи, а розгляд справи завершено то і заходи забезпечення позову необхідно скасувати. Розглядаючи цивільну справу згідно ст.11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог судом не вирішувалось питання судових витрат, виходячи з диспозитивності цивільного судочинства.

Outcome: partial