Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

25 серпня 2015 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитною угодою в сумі 13061 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 19.03.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем, було укладено кредитний договір № 001-14038-190308 (далі Договір), за яким відповідачу відкрито картковий рахунок №26258902310037 в національній валюті України гривні, з кредитною лінією на загальну суму 30 тис.грн. та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 2 тис. грн.. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 31.07.2015 року не виконує належним чином зобовязання за Договором, у звязку з чим виникла заборгованість на загальну суму 4020 грн., яка складається з: тіла кредиту 30 грн., заборгованості за відсотками 3990 грн. Позивач вказує, що відповідач добровільно розрахуватись не бажає. Представник позивача в судове засідання не з»явився, в позовній заяві просив справу розглядати у відсутність їхнього представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що дійсно 19.03.2008 року в ПАТ «Дельта Банк» за її заявою було відкрито кредитну лінію на загальну суму 2 тис. грн.. В 2009 році в телефонному режимі представник банку повідомила їй про заборгованість по кредиту на загальну суму 2050 грн. Дану суму вона в березні 2009 року сплатила, про що надає суду квитанцію. До теперішнього часу вона вважала, що немає кредитних зобовязань, оскільки борг сплатила. Ніяких повідомлень щодо сплати на протягом шести років не отримувала. Просить застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши надані письмові докази, прийшов до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. 19.03.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-14038-190308, за яким відповідачу відкрито картковий рахунок №26258902310037 в національній валюті України гривні, з кредитною лінією на загальну суму 30 тис.грн. та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 2 тис. грн.. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 31.07.2015 року відповідач не виконує належним чином свої зобов»язання за кредитним договором в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 4020 грн., яка складається з: тіла кредиту 30 грн., заборгованості за відсотками 3990 грн. Таким чином встановлено, що між сторонами було дійсно укладено кредитний договір, однак відповідач не виконує умови цього договору, а саме не повернув тіло кредиту 30 грн., у звязку з чим позивач нарахував відповідачу відсотки на суму 3990 грн. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит за сплатити проценти. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставною для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну(ст. 257 ЦК України) Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 19 березня 2014 року при розгляді справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості зазначила, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Згідно п.3.6 кредитного договору встановлено строк сплати відповідачем погашення заборгованості у виді обовязкового мінімального платежу. П.2.4. зазначено нарахування банком процентів за користування кредитною лінією щомісячно, - в останній день поточного місяця, за період з дати останнього нарахування. З урахуванням правової позиції Верховного Суду України загальний строк позовної давності у три роки розпочався згідно наданого позивачем розрахунку з 01.04.2009 року, тобто з наступного дня після несплати відповідачем коштів, у строк, визначений Кредитним договором та тарифами на обслуговування платіжних карток і закінчився в 2012 році. Проте ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом в 2015 році, що стверджується штампом на позовній заяві канцелярії суду. Відтак суд вважає, що заява відповідача, про застосування строків позовної давності є обґрунтована. Виходячи з наведеного, у задоволенні позову слід відмовити зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed