Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

25 червня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] , в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмір 22087,89 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.10.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7 000, 00 грн. вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком договір. Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 31.05.2018 року становить 51444, 79 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 6977, 50 грн., заборгованість за відсотками 44467, 29 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 30646, 80 грн., яка була задоволена рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» м. Дніпропетровська від 28.02.2014 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить 20797, 99 грн., а також штрафи у розмірі 1289, 90 грн. Отже, позивач зазначає, що станом на 31.05.2018 року розмір заборгованості відповідача становить 22087, 89 грн. Заборгованість в добровільному порядку не погашена. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2018 року клопотання представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання. (т.1, а.с.29-30) Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 1 МВМ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 12.07.1996 року, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд. 50, код ЄДРПОУ 14360570, р/р № [NUMBER] , МФО №305299, заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.10.2008 року у сумі 22087, 89 грн. (двадцять дві тисячі вісімдесят сім гривень 89 копійок). Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 1 МВМ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 12.07.1996 року, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд. 50, код ЄДРПОУ 14360570, р/р № [NUMBER] , МФО №305299, судовий збір у розмірі 1 762, 00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок). (т.1, а.с.51-54) 27 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з заявою про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року у цивільній справі №639/3298/18 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 грудня 2019 рокузаяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року у цивільній справі №639/3298/18 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду. (т.1, а.с.71-72) Постановою Харківського апеляційного суду від 11 березня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 02 грудня 2019 року скасовано, справу направлено до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду. (т.1, а.с.125-127) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 травня 2020 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року у цивільній справі №639/3298/18 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року у цивільній справі №639/3298/18 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. Цивільну справу № 639/3298/18 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості призначено до розгляду в судове засідання. (т.1, а.с. 223-225) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 травня 2020 року у задоволенні заяви представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову у цивільній справі № 639/3298/18 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. (т.2, а.с.29-31) Представник позивача, Дерев`янко О.Ю., який діє на підставі довіреності від 12.06.2019 року, в судовому засіданні надав пояснення, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, а також пояснив, що за рішенням Третейського суду з відповідача стягнуто сума боргу та відсотки, проте рішення суду досі не виконано. Заборгованість за період з 28.02.2014 року по 31.05.2018 рік складає у розмірі 51444,79 грн., з яких 30646,80 грн. (стягнуто за рішенням Третейського суду), штрафи у розмірі 250,00 грн. ( фіксована частина) та 1039,90 грн. (процентна складова). А всього просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 22087,89 грн., з якої різницю становлять відсотки у розмірі 20797,99 грн., які були нараховані після рішення суду. Представник відповідача [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від 08.12.2017 року в судовому засіданні пояснила, що рішенням Третейського суду вже стягнуто з відповідача суму заборгованості у розмірі 30646,80 грн., тобто звернувшись до суду з позовом банк використав своє право, стягнувши всю суму кредиту, а отже припинилися кредитні відносини. Окрім того, у заяві позичальника від 27.10.2008 року процентна ставка не зазначена. Матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг. Також, позивачем пропущені строки позовної давності за кожним платежем за місяць, який вона просила застосувати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до на підставі Анкети-заяви [PERSON] від 27.10.2008 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідачу було відкрито рахунок, та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (т.1, а.с. 11) У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. (т.1, а.с.12-17) Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 31.05.2018 року становить 51 444,79 грн., яка складається з наступного: - 6977,50 грн. заборгованість за кредитом; - 44 467,29 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. (т.1, а.с. 8-10) Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором та надав Позичальнику кредитні кошти, позичальник, в свою чергу належним чином зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником свого зобов`язання банк був вимушений звернутися до суду з позовною заявою. Рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 28 лютого 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 30 646,80 грн. (тридцять тисяч шістсот сорок шість гривень 80 копійок). Стягнуто [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» виплати по оплаті третейського збору у сумі 500 грн. (п`ятсот гривень). Всього підлягає стягненню 31 146,80 грн. (тридцять одна тисяча сто сорок шість гривень 80 коп.) (т.1, а.с. 7) Вказаним рішенням зокрема встановлено, що станом на 31.12.2013 року відповідач має заборгованість у розмірі 30 646,80 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. (т.1, а.с. 8-10) Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Представник позивача зазначає, що станом на 31.05.2018 року сума боргу становить 51 444,79 грн., яка складається з наступного: -6 977,50 грн. заборгованість за кредитом; -44 467,29 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 30 646,80 грн., яка була стягнута за рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 28.02.2014 року, та різниця становить 20797,99 грн., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 1039,90 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, заборгованість, яку просить стягнути представник позивача становить 22 087,89 грн. Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється часткового або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Судом установлено, що банк, у зв`язку із допущеною заборгованістю зі сплати кредиту, скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором. Так, рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 28 лютого 2014 року з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 30 646,80 грн. (тридцять тисяч шістсот сорок шість гривень 80 копійок). Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. У справі, яка є предметом розгляду, встановлено, що банк скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, а також отримав судовий захист своїх прав. Таким чином, положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Із матеріалів справи вбачається, що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк, у лютому 2014 року, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» використав право вимагати дострокового повернення суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, ухваливши 28лютого 2014 року у справі 1383/2014 рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 30 646, 80 грн. З огляду на вказане, необґрунтованими є посилання Банку на те, що на підставі статті 1048 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до 31.05.2018 року, так як право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після пред`явлення до позичальника вимоги та ухвалення Третейським судом при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 28 лютого 2014 року про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 30 646,80 грн. ( Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем по справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed