Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

25.09.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.09.2018 р. між [PERSON] та Банком АТ «Альфа-Банк» укладено Кредитний договір № 501070661, відповідно до якого відповідачем надано позивачу «Кредит готівкою» в сумі 260 383 (двісті шістдесят тисяч триста вісімдесят три) грн.,71 коп., під 13.99 % відсотків річних за користування кредитними коштами, на строк 48 місяців, тобто із кінцевим строком повернення до 26.09.2022 р. Відповідно виписки по рахунку позивача, з особистого кабінету вбачається, що з боку позивача було виконано умови кредитного договору, а саме щомісячно було сплачено платежі на рахунок відповідача. Але у зв`язку з тим, що у неї змінились особисті обставини у фінансовому положенні, останній платіж було внесено 28.01.2020 р. у розмірі 1190 грн. (одна тисяча сто дев`яносто) грн. У серпні 2020 р. позивачка дізналась, що 29 липня 2020 р. постановою приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. відкрито виконавче провадження № 62681450 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни № 20291 від 09.06.2020 р. про звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк», заборгованості у розмірі 222 830,52 грн. Ознайомившись через представника з матеріалами виконавчого провадження № 62681450, позивач вважає, що виконавчий напис № 20291 від 09.06.2020 р. вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на грошові кошти, що належать позивачу на праві власності. З матеріалів виконавчого провадження № 62681450, вбачається що 29.07.2020 р. від АТ «Альфа-Банк» на адресу приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. надійшла заява про примусове виконання рішення, на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису № 20291 від 09.06.2020 р. З матеріалами нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 20291 від 09.06.2020 р. ознайомитись не представляється можливим, вважаючи місцезнаходження нотаріуса у м. Київі, а позивача та її представника у м. Одесі. На запит, по електронної пошті щодо надсилання копій зазначених матеріалів позивачу, відповідь до теперішнього часу, отримано не було. Відповідно до п.п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій) та ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (надалі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, передбачено, що у разі допущення боржниками прострочення платежів за зобов`язанням по кредитним договорам, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашений заборгованості. Відповідно виконавчого напису № 20291 від 09.06.2020 р. зазначено: «строк платежу за кредитним договором № 501070661 від 26.09.2018 р. настав. Боржником допущено прострочення платежів». Але, як вбачається з Оферти на укладення угоди про надання кредиту № 501070661 від 26.09.2018 р. (далі - Оферта), а саме, відповідно умов споживчого кредиту, суму кредиту у розмірі 260 383,71 грн., було видано позичальнику [PERSON] строком на 48 місяців, тобто до 26.09.2022 р., про що у. п.2 Оферти, зазначено: «Дата повернення кредиту - 26.09.2022 р.». Також, незважаючи на той факт, що останній платіж позивачем було виконано 28.01.2020 р., що вбачається з виписки, відповідно виконавчого напису зазначено: «Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.11.2019 р. по 02.03.2020 р. Позивач вважає, що виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що у документах, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, були відсутні докази безспірності заборгованості боржника перед кредитором та позивач не визнає визначену відповідачем заборгованість у розмірі 222 180,52 (двісті двадцять дві тисячі сто вісімдесят) грн. 52 коп.. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2020 року було відкрито провадження у вказаній справі. Призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 12.11.2020 року було призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, відзив на позов не надав. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності з урахуванням фактичних відносин та постановити рішення згідно чинного законодавства. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений, суд постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 26.09.2018 р. між [PERSON] та Банком АТ «Альфа-Банк» укладено Кредитний договір № 501070661, відповідно до якого відповідачем надано позивачу «Кредит готівкою» в сумі 260 383 (двісті шістдесят тисяч триста вісімдесят три) грн.,71 коп., під 13.99 % відсотків річних за користування кредитними коштами, на строк 48 місяців, тобто із кінцевим строком повернення до 26.09.2022 р.. 09.06.2020 р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна було вчинено виконавчий напис, який був зареєстрований в реєстрі за № 20291 щодо звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» 222180,52 грн. 29 липня 2020 р. постановою приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. відкрито виконавче провадження № 62681450 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни № 20291 від 09.06.2020 р. про звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк», заборгованості у розмірі 222 830,52 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. В даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, а позивач у тексті позовної заяви ставить під сумнів розмір нарахованих відсотків, суд приходить до висновку, що сума боргу на яку звернено стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису не може вважатись безспірною. Крім того, укладений між позивачем та відповідачем договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, оскільки Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса передбачено, що для одержання виконавчого напису подається зокрема оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів). Наведені обставини свідчать про наявність спору між позивачем та стягувачем щодо розміру заборгованості на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, у зв`язку з чим вказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved