Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

25.04.2017 представник заявника звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] Ставропільського краю, Російська Федерація, громадянина України, померлого 04 серпня 2016 року в м.Донецьку. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що 04.08.2016 помер чоловік заявника [PERSON]. Все своє життя він мешкав в м.Донецьку, де і наступила його смерть, та де отримано свідоцтво про смерть не державною установою України. При зверненні до Приморського РВ ДРАЦС м.Маріуполь заявник отримала відмову у реєстрації смерті [PERSON] В судове засіданні сторони не з`явились, в заяві заявник просить розглянути справу за його відсутності; представник заінтересованої особи проти вимог заяви не заперечує (а.с.2,7,13). Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності сторін, тому відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] помер 04 серпня 2016 року (а.с.5). У лікарському свідоцтві про смерть № 16 від 04.08.2016 [PERSON], [INFO] помер 04 серпня 2016 року в с.Зернове Тельманівського району Донецької області, смерть настала в лікарні, причина смерті защемлення грижі (а.с.4). Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб 30.04.1976 року (а.с.5 звор.стор.). 13.04.2017 представнику заявника [PERSON] Приморським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану видано відмову у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], який помер 04.08.2016, у зв`язку з пред`явленням документу, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (а.с.9). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04.02.2016, який набрав чинності з 24.02.2016, ЦПК України доповнено ст.257-1, згідно з якою заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Воно може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч.4). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.95 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Пунктом 18 Постанови передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. ґ ч.1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Частиною 6 розділу 5 встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Оскільки [PERSON] помер на тимчасово окупованій території, його смерть не може бути зареєстрована в органах ДРАЦС на підставі лікарського свідоцтва про смерть, що видано органом, який знаходиться на тимчасово непідконтрольній території Україні. Таким чином, заява представника заявника про встановлення факту смерті [PERSON], який помер 04.08.2016 в м.Донецьку, Україна, яка визначена Верховною Радою України як тимчасово окупована територія України. Факт смерті підтверджується дослідженими судом доказами. Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки потрібно їй для держаної реєстрації смерті чоловіка. Тому вимоги заяви підлягають задоволенню.

Outcome: approved