Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

25 вересня 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19 березня 2009 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», якому в подальшому було змінено тип товариства з відкритого акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство, та [PERSON] було укладено договір №43979 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для здійснення розрахунково касового обслуговування за дебетово кредитною схемою. Надалі умови вказаного договору були змінені сторонами шляхом укладення додаткового договору №43979/2 від 22 червня 2012 року. На підставі наданих відповідачкою документів банк відкрив їй поточний рахунок №26259543979 в національній валюті для обліку на ньому коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах договору та відповідно до нормативних документів Національного банку України, правил МПС та Тарифів за послуги банку, а також надав платіжну картку типу Visa Electron та персональний ідентифікаційний код до неї. Банк встановив відповідачці кредит у розмірі 4 800 грн. зі строком дії на строк дії картки та продовженням на новий термін при випуску платіжної картки на новий період зі сплатою процентів за кредитом у розмірі 24% річних, а при перевищенні витратного ліміту 30%. Відповідачка [PERSON] в односторонньому порядку відмовилася від виконання взятих на себе зобовязань перед банком і перестала виконувати умови Договору, зокрема, на поточний картковий рахунок останньої припинилося надходження коштів, що призвело до порушення графіку погашення кредиту та сплати відсотків, у звязку з чим станом на 04 вересня 2017 року утворилася заборгованість по тілу кредитного ліміту у розмірі 1 572 грн. 98 коп. Інфляційні втрати банку та 3% річних від простроченої суми складають 26 грн. 86 коп. та 8 грн. 25 коп. відповідно. Всього заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Державний ощадний банк України» становить 1 608 грн. 09 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачки. У судове засідання представник позивача не зявився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 62). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася. Остання належним чином, шляхом публікації в регіональній газеті «Сумщина» оголошення про виклик, була повідомлена про час, день і місце розгляду справи (а. с. 60-61). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що 19 березня 2009 року між ВАТ «Ощадбанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір №43979 про відкриття карткового рахунку та здійснення його розрахунково касового обслуговування за дебетово кредитною схемою. Відповідно до умов вказаного договору банк відкрив [PERSON] картковий рахунок 26259543979 для обліку по ньому коштів до запитання та операцій за платіжною карткою на умовах договору та відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, правил МПС та Тарифів за послуги банку, а також видав платіжну картку (а. с. 4-7). В подальшому, на підставі заяви анкети відповідачки, 22 червня 2012 року між сторонами було укладено додатковий договір №43979/2 до договору №43979 від 19 березня 2009 року, відповідно до якого банк відкрив [PERSON] кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 4 800 грн. За умовами додаткового договору, строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, строк дії кредиту (користування ним) продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 24% річних, процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних. Сплата нарахованих процентів за користування кредитом та процентів за овердрафтом здійснюється щомісячно до 25 числа шляхом договірного списання коштів з рахунку клієнта (п. 7.1.- 7.3). Відповідно до п. 7.5. договору клієнт зобовязаний погасити заборгованість за кредитним договором у повному обсязі у разі: 1) закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий термін; 2) звільнення з організації, з якою банком укладено договір про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством на карткові рахунки; 3) відмови Клієнта від отримання заробітної плати та інших виплат передбачених чинним законодавством шляхом їх зарахування на картрахунок; 4) розірвання договору, укладеного між банком та організацією, та ненадання клієнтом забезпечення виконання зобов'язань, пов'язаних із користуванням відновлювальною кредитною лінією; 5) відмови від пропозиції банку, що пов'язана зі зміною процентної ставки за користування кредитом (а. с. 8-13). Як вбачається з листа Білопільського дошкільного навчального закладу (ясла садок) «Сонечко» від 18 вересня 2017 року, [PERSON] звільнена з вказаного закладу за власним бажанням 28 вересня 2012 року (а. с. 17). Таким чином, на підставі п. 7.5. вказаного вище договору відповідачка зобов'язана погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі. Станом на 04 вересня 2017 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 19 березня 2009 року становить 1 608 грн. 09 коп., з них: 1 572 грн. 98 коп. - заборгованість по тілу кредитного ліміту, 26 грн. 86 коп. інфляційні втрати та 8 грн. 25 коп. 3% річних від прострочених сум заборгованості, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком (а. с. 18-22). Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов'язання, у зв'язку з невиконанням кредитних зобов'язань позичальником станом на 04 вересня 2017 року та підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у повному обсязі. З огляду на те, що у добровільному порядку відповідачка не вчиняє дій, спрямованих на повернення банку кредитних коштів, а вказана вище сума заборгованості нарахована у відповідності з вимогами діючого законодавства та не суперечить умовам кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №43979 від 19 березня 2009 року у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сплачений при зверненні до суду з даним позовом судовий збір у розмірі 1 600 грн., та витрати на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідачки в судове засідання у сумі 308 грн., а всього 1 908 грн. (а. с. 1, 69). На підставі викладеного,

Outcome: approved