Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

25 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила визнати [PERSON]таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: м.Суми, вул. Г. Кондратьєва, буд.144/2, кв.39. Свої вимоги мотивує тим, що вона та [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартирі № 39 по вул. Г.Кондратьєва, в м.Суми . 14.08.2013 року відповідач був зареєстрований в квартирі зі згоди всіх членів сім»ї, оскільки на той час вона проживала з ним однією сім»єю та вели спільне господарство. В грудні 2016 року [PERSON] виселився з квартири, забравши всі свої речі та створив нову сім»ю. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача у квартирі порушує право власності позивача та утворює перешкоди у користуванні власністю, що виражається у сплаті зайвих комунальних платежів. Посилаючись на ст. 391, 405 ЦК України , позивач просить визнати відповідача таким, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі позивача. Позивач [PERSON] в письмовій заяві підтримала позов в повному обсязі, просить розглянути справу за наявними матеріалами. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та члени її сім»ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] володіють на праві спільної часткової власності по ? кожний квартирою , яка знаходиться за адресою : м.Суми, вул. Г. Кондратьєва, буд.144/2, кв.39, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.11.2015 року (а.с.15). Згідно довідки МЄІРЦ № 348/22082017-30121899 [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою : [INFO]/2, кв.39 (а.с.14). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.\~\~ Із пояснень позивача, зазначених ним у позові, та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач не є членом сім'ї власника квартири, і що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше 1 року . Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у квартирі порушує права позивача як власника, так як позивач обмежена у своєму праві розпорядження власністю, а крім того відповідач в квартирі не проживає, витрат по утриманню житла не сплачує, тому позивач несе зайві витрати. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є обґрунтованою. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. . На підставі ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved