Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

25 травня 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , Шевченківського районного у м. Львові відділу ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки і піклування в особі Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання батьківства та зобов`язання до вчинення дій. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що з відповідачем [PERSON] він познайомився в жовтні 2018 року. З листопада 2018 року по кінець січня 2019 року вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в Республіці Польща, де він на той час працював. В лютому 2019 року, коли вони повернулись до м. Львова, вони дізнались, що [PERSON] завагітніла. Пройшовши обстеження у лікарів, з`ясувалось, що їй потрібно приймати заходи по підтримці вагітності, щоб не втратити дитину. У зв`язку з цим наприкінці лютого 2019 року до Республіки Польща вони разом поїхати не змогли, і [PERSON] залишилась у м. Львові зі своїми батьками. Вони весь час підтримували зв`язок, спілкувались щодня, він передавав їй грошові кошти, щоб вона собі ні в чому не відмовляла, піклувалась про своє здоров`я та здоров`я майбутньої дитини. В квітні та липні того ж року він приїжджав до м. Львова у короткотривалі відпустки, а в вересні 2019 року повернувся до м. Львова остаточно, щоб бути поряд з [PERSON] . Він влаштувався на роботу водієм в ТОВ «АТБ-маркет», де і працює по сьогоднішній день. На його пропозицію укласти шлюб, [PERSON] весь час відкладала цю подію. [INFO] народилась їх донька [PERSON] , а 27 жовтня 2019 року відбулись її хрестини. Вони з [PERSON] та їх донькою проживали однією сім`єю за адресою її реєстрації (разом з її батьками), вели спільне господарство, він повністю забезпечував їх сім`ю. Наприкінці січня 2020 року ставлення відповідача [PERSON] до нього стало погіршуватись, виникали сварки, які остання ініціювала, а її батьки повідомили, щоб він, позивач, більше не з`являвся в їх квартирі. Дитину стали від нього переховувати та не давали бачитись. За таких обставин він звернувся до відділу РАЦС, щоб йому видали свідоцтво про народження його доньки, яке йому було потрібне для звернення в органи опіки та піклування з метою встановлення часу для побачень з малолітньою дитиною. Однак, з`ясувалось, що відповідач, скориставшись його відсутністю у м.Львові, самостійно зареєструвала народження доньки, не давши йому можливості подати заяву про визнання себе батьком їх дитини, і з її слів у свідоцтві про народження дитини дані про батька зазначено як « [PERSON] », замість справжніх батьківських даних - « [PERSON] ». Відповідно у видачі свідоцтва про народження доньки йому було відмовлено, оскільки в свідоцтві про народження дитини зазначена інша особа. З викладених вище обставин та зважаючи на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, батьком якої він являється, у нього виникла необхідність звернутись до суду з цим позовом, оскільки в позасудовому порядку не вбачається за можливе вирішити даний спір. При цьому, він, як батько дитини, усвідомлює, що крім прав, він буде мати і обов`язки щодо своєї доньки, проте він готовий нести їх з повною відповідальністю. Зазначає, що звертається до суду з даним позовом, оскільки вважає себе батьком дитини і обставини, викладені в ньому, в судовому засіданні зможуть підтвердити свідки, а також додана до позову фототаблиця, з якої вбачається, що в період як до вагітності відповідача, так і після народження доньки, вони були подружньою парою, разом проводили час, вели спільний побут і мали спільний бюджет, проживали разом без реєстрації шлюбу. На підставі викладеного, та з урахуванням уточнень до позовної заяви від 08 вересня 2020 року, просить ухвалити рішення, яким: - визнати його, [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Стебника Львівської області, батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Львова; - зобов`язати Шевченківський районний у м. Львові відділ ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) внести зміни до актового запису про народження №1278 від 17 жовтня 2019 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , складеного Шевченківським районним у м. Львові відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, а саме: у графі «відомості про батька» записати батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Стебника Львівської області, громадянина України, проживаючого за адресою - [ADDRESS] , виключивши відомості про особу « [PERSON] », та видати нове свідоцтво про народження. Ухвалою від 26 травня 2020 року позовна заява [PERSON] була прийнята до розгляду, провадження в справі було відкрито та вирішено проводити судовий розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 17 липня 2020 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову [PERSON] , поданого 25 травня 2020 року, заперечила. В обгрунтування відзиву зіслалась на те, що з позивачем вона дійсно познайомилася в жовтні 2018 р., однак заперечує їх спільне проживання в період часу з листопада 2018 року по кінець січня 2019 рік. Зазначає, що з 31 жовтня 2018 року, відразу після приїзду до м. Катовіце Республіки Польща, вона поселилася в тому ж хостелі, де вже проживав позивач, який через своїх знайомих допоміг їй відшукати відповідне місце роботи та організував пов`язаний з цим переїзд. Позивач [PERSON] інколи, у вихідні дні, приїжджав до неї для побачень. Після повернення 17 січня 2019 року із Республіки Польща, вони з позивачем разом не проживали, спільного побуту не мали. Додані до позову роздруковані копії фотознімків відображають окремі зустрічі позивача з нею та дитиною, однак не можуть слугувати підтвердженням їх спільного проживання чи сімейного життя. Увесь час після приїзду вона проживала саме у своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . Так було й після народження доньки, тобто вона й надалі проживала за вказаною вище адресою разом з батьками, виховувала грудну доньку після її народження, повністю забезпечувала її матеріально, кожного дня вивозила її гуляти в дитячому візочку. Зазначає, що посилання позивача на те, що він разом з нею та донькою проживали однією сім`єю за адресою її реєстрації (разом з її батьками), вели спільне господарство, що він повністю забезпечував сім`ю - також є недостовірними та не відповідають обставинам справи. Жодних доказів на підтвердження таких формулювань, в тому числі про матеріальне забезпечення, до позову не додано. Зазначені обставини можуть підтвердити сусіди. Стверджує, що вона ніколи не вела з позивачем спільного господарства та не жила з ним однією сім`єю. Позивач [PERSON] проявляв себе байдужим до доньки [PERSON] та сімейних цінностей, не бажав бачитися з нею, відповідачем, та дитиною, уникав зустрічей для цього та пояснював таку поведінку своєю зайнятістю на роботі. Що стосується запису про батька дитини у Книзі реєстрації народжень, то в цьому випадку такий запис є вірним та відповідає вимогам ст. 135 Сімейного кодексу України, адже за порядком такої статті має вказуватися саме прізвище матері, тому до запису за її вказівкою було внесено прізвище « [PERSON] ». Просить у задоволенні позову відмовити. В підготовче судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 08 вересня 2020 року о 09.30 год., позивач [PERSON] не з`явився та подав заяву, з якої убачається, що уточнені позовні вимоги він підтримує, просить їх задовольнити та проводити розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 08 вересня 2020 року о 09.30 год., не з`явилась та подала на адресу суду заяву, з якої вбачається, що уточнені позовні вимоги вона визнає та також просить справу розглядати у її відсутності. Представник відповідача Шевченківського районного у м. Львові відділу ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явився та подав на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причину неявки не повідомив. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання 08 вересня 2020 року всіх учасників справи, фіксування цього судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з наступного. З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] познайомилися між собою в жовтні 2018 року та з вказаного часу перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від вказаних відносин у них [INFO] народилась дитина [PERSON] . З долученої до позовної заяви копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 жовтня 2019 року Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вбачається, що малолітня [PERSON] народилась [INFO] в м. Львові, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 17 жовтня 2019 року зроблено запис №1278 та її батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . У січня 2020 року позивач [PERSON] , через погіршення стосунків з відповідачем [PERSON] і з наміром майбутнього звернення в орган опіки та піклування з метою встановлення йому часу для побачень з дитиною, звернувся до Шевченківського районного у м. Львові відділу ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про видачу йому свідоцтва про народження дитини, однак у видачі такого свідоцтва йому було відмовлено, оскільки у свідоцтві про народження дитини батьком вказана інша особа. З позовної заяви також вбачається, що позивач [PERSON] категорично вважає себе батьком дитини, а обставини, на які він посилається, в судовому засіданні можуть підтвердити свідки, а також такі обставини підтверджуються доданою до позову фототаблицею, з якої вбачається, що в період як до вагітності відповідача, так і після народження дитини, сторони були подружньою парою, разом проводили час, вели спільний побут і мали спільний бюджет, проживали разом без реєстрації. Відповідачем в органах РАЦС при реєстрації народження дитини запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (тобто відомості про батька вказано зі слів матері). Крім цього, з долученого до матеріалів справи відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач [PERSON] фактично не заперечує, що позивач [PERSON] є батьком її малолітньої дитини [PERSON] . У відповідності до ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України якщо батько та мати дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 128 Сімейного кодексу України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Із заяви відповідача [PERSON] , поданої до суду 08 вересня 2020 року. вбачається, що уточнені позовні вимоги [PERSON] вона визнає та проти їх задоволення не заперечує. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] уточнених позовних вимог [PERSON] не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав чи охоронюваних законом інтересів. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved