Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

26.05.2020 позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02.08.1986 між ними зареєстровано шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя з відповідачем, на права та обов`язки подружжя, часті сварки та суперечки. Чоловік став зловживати алкогольними напоями, зраджувати. У зв`язку з чим позивач просить розірвати шлюб. Відповідачем заявлено клопотання про надання строку для примирення. Ухвалою суду від 14.07.2020 було надано строк для примирення до 17.08.2020. Позивач у судовому засідання наполягала на розірвання шлюбу, зазначила, що строк для примирення не приніс позитивних результатів, зауважила, що збереження шлюбу не можливо, так як відповідач не змінив своє ставлення до сім`ї. Просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судовому засіданні зазначив, що строк, який був наданий для примирення позитивного результату не приніс, проте проти розірвання шлюбу він заперечує. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 02.08.1986 у Палаці одруження «Дзержинський», актовий запис № 2242. Від шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Примирення сторін неможливе. Відповідно до роз`яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Строк для примирення, який було надано судом, позитивного результату не приніс. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що посилання відповідача [PERSON] на можливість збереження сім`ї, самі по собі не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки позивач [PERSON] заперечує проти збереження шлюбу. Таким чином, зважаючи на характер і тривалість спірних відносин, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідачем не доведено необхідності наявності передбачених законом підстав для відмови у задоволенні позову, а тому приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved