Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

25.10.2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна № 1196 від 29.05.1996 року та визнати за ними в рівних частках право власності на квартиру № 29, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Ціолковського, 1, мотивуючи тим, що 29.05.1996 року між ними та [PERSON], [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1196, який зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі. Всі умови договору № 1196 від 29.05.1996 року виконані, з моменту укладення договору, вони відкрито володіють та користуються житлом, проте фактично являючись власниками житла, позивачі позбавлені можливості розпоряджатися ним на свій розсуд, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення, в звязку з чим змушені звернутися до суду для підтвердження дійсності укладеного договору та визнання права власності на житло. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявились, про розгляд справи були повідомлені шляхом розміщення оголошення в газеті «Одеські вісті» № 94 (4917) від 29.11.2016 року, про причини неявки суд не сповістили, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляли. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Судом було встановлено, що 29.05.1996 року між [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна № 1196, згідно якого [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON], [PERSON] купили квартиру № 29, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Ціолковського, 1. Згідно довідки № 1520 від 23.09.2016 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», власниками квартири [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна № 1196 від 29.05.1996 року, посвідченого Одеською товарною біржею, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 68г/43 від 30.05.1996 року. Укладений між сторонами договір зареєстровано представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі, 29.05.1996 р. за № 1196. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п.п.5 договору, в виконання умов укладеного договору [PERSON] та [PERSON] проведено реєстрацію договору. Протягом всього часу з моменту укладення договору позивачі відкрито володіють та користуються придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлені можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним та визнати за [PERSON] право власності на придбане житло. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved