Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

25 вересня 2019 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. 17 жовтня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 листопада 2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося, у зв`язку з відсутністю між ними поваги та підтримки, наявністю різних поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та відсутністю взаєморозуміння. Вони втратили усі фізичні та духовні зв`язки і з серпня 2015 року фактично припинили сімейні відносини. Кожен з них вже створив нову сім`ю. Тому вона вважає, що їх шлюб із відповідачем необхідно розірвати і подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з відповідним позовом. 14 листопада 2019 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає та після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище, набуте при реєстрації шлюбу - « [PERSON] » /а.с.16/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином /а.с.21/. Тому суд визнає причини його неявки неповажними і судове засідання, відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, проведено у відсутність відповідача. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 13 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2992 /а.с.3/. Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] /а.с.6/. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, довгий час проживають окремо і фактично перебувають у інших сімейних відносинах. На думку позивача, примирення та збереження сім`ї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. При цьому, згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved