Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

25.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 03 червня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 10 вересня 2015 року на утримання дочки з відповідача на її користь стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 08.07.2016 року було внесено зміни до Сімейного кодексу України та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки за рішенням суду на утримання дочки [PERSON] стягуються аліменти в меншому розмірі, просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь і стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги і просила змінити розмір аліментів, які утримуються із [PERSON] на її користь за рішенням Роменського міськрайонного суду від 10 вересня 2015 року на утримання дочки [PERSON], [INFO] та стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позовної заяви до суду до досягнення дочкою повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі у зв'язку з хворобою. В задоволенні позову просить відмовити у зв'язку з його незаконністю та необгрунтованістю. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову, вважає його необґрунтованим, посилаючись на Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в якому вказано, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Суд, вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, а також докази у їх сукупності дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Роменського міськрайонного суду від 03.06.2013 року між ними розірваний (а.с.4). У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду від 10 вересня 2015 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.3). Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. У статті 19 та частинах 1,2 статті 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. При цьому, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до п.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища чи погіршенням стану здоров'я отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.182 СК України, в яку внесені зміни на підставі Закону України №2037-VIII від 17.05.2017 р., розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в таких розмірах: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмір з 1 січня становить 3200 гривень. Відповідач [PERSON] сплачує аліменти у розмірі 500 грн. щомісяця, що не в повній мірі відповідає вимогам Сімейного кодексу України. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки суд відповідно до статті 182 СК України суд в першу чергу враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Відповідач має можливість надавати допомогу на утримання неповнолітньої дочки, так як є працездатним та може працювати, має задовільний стан здоров'я, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї на його утриманні не має. Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також враховуючи прожитковий мінімум дитини відповідного віку, збільшення розміру мінімальної заробітної плати до 3200 грн., суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Роменського міськрайонного суду від 10 вересня 2015 року і стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 900 грн. щомісячно, оскільки із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, покращилося матеріальне становище платника аліментів. Такий розмір аліментів є реальним для виплати, та визначений, виходячи із засад об'єктивності, виваженості та справедливості. Відповідач не надав жодних доказів щодо неможливості сплачувати аліменти в такому розмірі. З роз'яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що відповідно до ст. 192 СК ( 2947-14 ) розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому вимоги позивачки в частині стягнення аліментів від дня пред'явлення позову до суду задоволенню не підлягають. Крім того, суд вважає за необхідне, після вступу даного рішення в законну силу, відкликати виконавчий лист, виданий Роменським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 640 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial