Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

26.03.2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 82529,24 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.08.2018 року між Банком та відповідачем через систему інтернет-клієнт-банкінг з використанням електронного цифрового підпису був укладений кредитний договір шляхом підпису анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ» (далі - Умов «КУБ»), відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 90000 грн., що підтверджується випискою по рахунку, а також меморіальним ордером строком на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі визначеному п.п. 3.2.8.3.3 та 3.2.8.9.1 Умов, щомісячної комісії згідно пунктів 3.2.8.3.2 та 3.2.8.9 Умов, а останній зобов`язався щомісячно частинами, вчасно повертати суму кредиту відповідно до Додатку 1 заяви, а також інших сум згідно з Умов «КУБ». Взяті на себе зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач [PERSON] незважаючи на це, порушив його, оскільки своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, комісію, внаслідок чого станом на 28.02.2019 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 82529,24 грн., яка складається з заборгованості: -за кредитом у сумі 73157,71 грн.; -за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість - 2081,20 грн.; -щомісячної комісії в сумі 5400 грн.; -пені у сумі 1890,33 грн.; В судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, про підтримання позовних вимог, згоду на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судова повістка не вручена, повернулась з відміткою про закінчення терміну зберігання кореспонденції. Дослідивши матеріали справи в порядку ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Зокрема, судом встановлено, що 10.08.2018 року між Банком та відповідачем, яка була фізичною особою-підприємцем через систему інтернет-клієнт-банкінг з використанням електронного цифрового підпису був укладений кредитний договір шляхом підпису відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ», відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 90000 грн., що підтверджується випискою по рахунку, а також меморіальним ордером (а.с. 20) строком на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі визначеному п.п. 3.2.8.3.3 та 3.2.8.9.1 Умов, щомісячної комісії згідно пунктів 3.2.8.3.2 та 3.2.8.9 Умов, а останній зобов`язався щомісячно частинами, вчасно повертати суму кредиту відповідно до Додатку 1 заяви, а також інших сум згідно з Умов «КУБ». Договір складається з анкети-заяви позичальника (а.с. 11), а також Умов та правил надання послуг «КУБ» (а.с. 13-18). При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно заяви позичальника [PERSON] ознайомилася та згодна із Умовами «КУБ», які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приват Банк» і своїм електронним цифровим підписом дала згоду з умовами кредитування ПриватБанку. Банк зобов`язання щодо надання відповідачу кредиту в сумі 90000 грн. виконав, що підтверджується випискою по рахунку, а також меморіальним ордером (а.с. 20). 21.01.2019 року відповідач [PERSON] здійснила державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи слідує, що позичальник повинен був погашати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, а також штрафи, проте свої зобов`язання не виконав, згідно п. 3.2.8.10.1 Умов «КУБ» має сплатити пеню. Так, як вбачається з матеріалів справи, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, в зв`язку з цим станом на 28.02.2019 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 82529,24 грн., яка складається з заборгованості: -за кредитом у сумі 73157,71 грн.; -за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість - 2081,20 грн.; -щомісячної комісії в сумі 5400 грн.; -пені у сумі 1890,33 грн.; За змістом ч. 2 ст.1054 Цивільного кодексу (надалі - ЦК) України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а саме з відповідача підлягає стягненню 1921 грн. (сплачений судовий збір).

Outcome: approved