Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

25 травня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м.Мукачево, вул. Пушкіна, 32/5 шляхом зняття з реєстраційного обліку вищевказаної квартири. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], однак в будинку зареєстрований [PERSON], який не проживає за даною адресою з жовтня 2014 року, тобто більше шести місяців, чим створює позивачу незручності, додаткові витрати на його утримання та порушує її право, як власника на вільне користування та розпорядження своїм майном, у звязку з чим просять позов задовольнити. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися. Від представника позивача надійшла заяви про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з наведених підстав у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд констатує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири від 28.03.2012 року та Витягом про державну реєстрацію прав, виданим КП «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №33788982 від 10.04.2012 року, довідкою КП «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 901 від 10.04.2012 року (а.с. 5, 6, 7). [PERSON] зареєстрований в [INFO], що підтверджується будинковою книгою для прописки громадян, що проживаються [INFO] (а.с.9-11). Факт не проживання [PERSON] за адресою: м.Мукачево, вул. Пушкіна, 32/5, з жовтня 2014 року підтверджується заявою [PERSON], [PERSON], посвідченою приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON] 23.06.2015 року, зареєстрованою в реєстрі за № 299, 300. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач чинять позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, а також втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: м.Мукачево, вул. Пушкіна, 32/5, у звязку з його відсутністю за місцем проживання понад встановлений законом строк, а тому позов є підставними і таким, що підлягає задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно солідарно стягнути 243,60 грн. судових витрат.

Outcome: approved