Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

25 квітня 2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що за час шлюбу із відповідачем 17 квітня 2013 року народився син [PERSON] та 05 березня 2014 року дочка [PERSON]. З квітня 2018 року вона припинила спільне проживання із [PERSON] і разом з дітьми переїхала на постійне проживання до своїх батьків в с. Мельники-Мостище Камінь-Каширського району. На її неодноразові звернення до відповідача з проханням надання матеріальної допомоги на утримання дітей, останній добровільно це робити відмовляється. Самостійно вона не в змозі матеріально забезпечити належні умови для проживання дітей. [PERSON] інших дітей не має, на даний час офіційно не працює, однак регулярно виїжджає за межі України на сезонні роботи по будівництву, де отримує значні кошти. Враховуючи наведене, змінивши на підготовчому судовому засіданні позовні вимоги, просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину починаючи від дня предявлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, де він зазначає, що позов не визнає, оскільки позивач у ньому виклала недостовірні обставини. Зокрема, він постійно надавав і надає матеріальну допомогу на утримання сімї, в тому числі і на дітей, і надалі буде це робити. В березні 2018 року передав позивачу 20000 російських рублів, що становить 9649 грн., а 10 квітня цього року вона взяла ще 40000 російських рублів, що становить 19298 грн., які він заробив на сезонних роботах. Ці обставини може підтвердити його мати [PERSON] 26-27 квітня 2018 року в нічний час [PERSON] приїхала до їх будинку і забрала одяг, предмети домашнього вжитку та інше майно. Він має захворювання обох вух у звязку з чим періодично проходить лікування. Його мати [PERSON] є хворою людиною, сама утримує четверо дітей, які навчаються і не мають постійного заробітку і він змушений ній допомагати купувати ліки. У звязку з викладеним, просить в позові [PERSON] до нього про стягнення аліментів відмовити. Позивач та її представник при розгляді справи змінені позовні вимоги підтримали повністю, просять стягувати аліменти із відповідача в мінімальному розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач та його представник позов не визнали із підстав, зазначених у відзиві та пояснили, що відповідач добровільно надавав і буде надавати матеріальну допомогу, а тому позовні вимоги безпідставні. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 6, 7), а перебувають вони на утримані позивача, що вбачається із довідки Черченської сільської ради Камінь-Каширського району від 16 квітня 2018 року № 921 (а.с. 8) і про що відповідач не заперечує. Згідно ст. 181 ч. ч. 1-3 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи, що сторони не досягли домовленості про спосіб виконання відповідачем обов'язку утримувати дітей і під час розгляду справи відповідного нотаріально посвідченого договору не подали, аліменти на утримання дітей слід стягувати за рішенням суду. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VІІI від 07.12.2017 року передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум становить 1492 грн., що 50 відсотків становитиме 746 грн. Згідно ст. 184 ч. 1 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дітей, відповідача, який інших, крім сина [PERSON] та дочки [PERSON], дітей не має, не працює, суд визначає аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до повноліття старшої. При цьому суд враховує, що відповідач хворіє і потребує лікування, що вбачається із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 18). Суд не бере до уваги сплачені відповідачем кошти в розмірі 1530 грн., оскільки, як пояснила позивач, вона ці кошти не отримувала, а в квитанції про сплату цих коштів через поштове відділення не зазначено, що це аліменти. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved