Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

24 грудня 2013 року позивачка [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення індексації та компенсації по заробітній платі, посилаючись на те, що з 13 червня 2005 року по 01 квітня 2013 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Однак при виплаті заробітної плати позивачці не проводилась індексація, передбачена діючим законодавством, внаслідок чого були порушені права позивачки [PERSON] на оплату праці, що мають бути відновлені шляхом зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» провести відповідні виплати. На підставі переліченого [PERSON] просила суд зобов'язати відповідача провести розрахунок та виплату їй заборгованості з індексації заробітної плати та компенсації за період з 13 червня 2005 року по 01 квітня 2013 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву з проханням вирішувати справу за її відсутності, при цьому наполягаючи на задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача, ПАТ «ММК імені Ілліча», у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надавши суду заяву з проханням розгляд заявленого позову проводити за відсутності представника відповідача, при цьому заперечуючи проти задоволення заявлених вимог. За наданими суду письмовими запереченнями представник ПАТ «ММК імені Ілліча» вказував, що позивачка не довела обґрунтованість заявлених вимог належними доказами, бо порушень трудового законодавства з боку ПАТ «ММК імені Ілліча» перед нею немає, оскільки усі належні до сплати позивачці виплати відповідач виплачував своєчасно шляхом поетапного підвищення заробітної плати. Зазначав, що розрахунки нарахованої суми індексації та компенсації надані на вимогу суду не можуть братись до уваги, бо протягом зазначеного періоду часу комбінат підвищував заробітну плату позивачці з урахуванням прогнозованого рівня інфляції. До того ж з липня 2006 року будь-якого боргу не було обраховано. Внаслідок відсутності боргу з індексації заробітної плати у позивачки відсутнє право на отримання компенсації за затримку у виплаті. На підставі переліченого просив відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено й підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] з 13 лютого 13 червня 2005 року по 01 квітня 2013 року перебувала у трудових відносинах із «ММК імені Ілліча» (а. с. 4-5). За вказаний період позивачці нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, що підтверджується довідкою ПАТ «ММК імені Ілліча» Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. За ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 1 січня 2003 року). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Індекс споживчих цін є показником, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а порогом індексації є величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення. Згідно ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. За ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Структуру заробітної плати визначено у ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. За ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з п. п. 2.2.7 «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5. Суд розглядом справи встановив, що суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додатковою заробітною платою). Таким чином в разі порушення законодавства про оплату праці в частині виплати індексації заробітної плати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належних йому до виплати сум індексації та компенсації без обмеження будь-яким строком. Згідно до ч. ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101%. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. На підставі ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», в разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за ч. 1 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Визначення правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, закріплено у «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (набрав чинності 1 січня 2001 року). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). З наданого представниками відповідача розрахунку сум індексації заробітної плати [PERSON] з компенсацією за затримку у виплаті, починаючи з червня 2005 року, вбачається, що за період з 13 червня 2005 року по 31 липня 2006 року сума нарахованої індексації становить 183,69 гривні, а сума нарахованої компенсації - 180,23 гривень. У той же час з вказаного розрахунку вбачається, що починаючи з 1 серпня 2006 року позивачці нараховувалась індексація випереджаючим шляхом на підставі підвищення їй заробітної плати, внаслідок чого за зазначений період відсутня заборгованість з індексації та компенсації. З огляду на викладені обставини, суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що підвищення позивачці заробітної плати «ММК імені Ілліча» проводив випереджаючим шляхом за період з 13 червня 2005 року по 31 липня 2006 року з урахуванням прогнозованого рівня інфляції. До такого переконання суд приходить з огляду на те, що ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» набула чинності 31 березня 2005 року на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України». При цьому зміни до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, в частині можливості нараховувати заробітну плату випереджаючим шляхом, враховуючи прогнозований рівень інфляції, були внесені Постановою Кабінету Міністрів від 17 травня 2006 року № 690 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення», яка набула чинності 25 травня 2006 року, та за якою було «Порядок проведення індексації грошових доходів населення» доповнено абзацами 4, 5, 6 та 7, в яких саме було визначено порядок підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції. Таким чином механізм реалізації положень ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» було введено у дію лише з 25 травня 2006 року. Суд зазначає при цьому, що заборгованість з індексації заробітної плати та компенсації позивачці за період з червня 2005 року по липень 2006 року включно в розмірі 363,92 гривні утворилась у відповідача до введення у практичну дію ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» на підставі «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», що підтверджується наданим представниками «ММК імені Ілліча» розрахунком. На підставі наведеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для того, щоб вважати, що заробітна плата позивачці підвищувалась відповідачем випереджаючим шляхом за період з 13 червня 2005 року по 31 липня 2006 року із урахуванням прогнозного рівня інфляції при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією. Перелічене свідчить про наявність факту порушення трудового законодавства в частині невиплати позивачу індексації заробітної плати з компенсацією за затримку у її виплаті. Однак суд погоджується з доводами представників «ММК імені Ілліча» щодо відсутності боргу з індексації та компенсації перед позивачем, починаючи з 1 серпня 2006 року, бо [PERSON] не довела в цій частині заявлені нею позовні вимоги. Таким чином суд дійшов того, що відповідач виплачував у відповідності до положень ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» позивачу випереджаючим шляхом заробітну плату з урахуванням прогнозного рівня інфляції, починаючи з 1 серпня 2006 року по 01 квітня 2013 року. Враховуючи, що матеріалами справи було спростовані доводи позивача щодо наявності заборгованості перед нею у відповідача по індексації доходів та компенсації за затримку у виплаті за період з 1 серпня 2006 року по 16 вересня 2008 року, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі переліченого суд встановив, що розмір заборгованості з індексації заробітної плати та компенсації за затримку у її виплаті у «ММК імені Ілліча» перед позивачкою становить 363,92 гривні. Враховуючи, що згідно положень наведених нормативних актів індексація заробітної плати разом із компенсацією входять до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обов'язкових платежів, які не зазначені у наданому представниками відповідача розрахунку, то суд приходить до висновку, що при виплаті відповідачем позивачу відповідних сум належить утримати з вказаних сум передбачені законом податки і обов'язкові платежі. Суд зазначає, що строки звернення до суду із вказаним позовом позивачем не було пропущено, бо індексація та компенсація входять до структури заробітної плати, а стягнення заборгованості по заробітній платі не обмежується строком давності. Таким чином заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню за період з 13 червня 2005 року по 31 липня 2006 року, оскільки саме у вказаний проміжок часу у відповідача сформувалась перед позивачкою заборгованість по нарахованим сумам індексації заробітної плати та компенсації за затримку у її виплаті. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок, від сплати якого за законом позивачку звільнено.

Outcome: partial