Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

25.06.2021 [PERSON] звернулась до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 листопада 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області. В даному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилось невдалим. На протязі тривалого часу сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний момент спільне господарство вони не ведуть, сумісне проживання припинено. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам. Ухвалою суду від 01.07.2021 відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 07.09.2021 у задоволенні заяви [PERSON] про надання строку для примирення відмовлено. Позивач у судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. У заяві про надання строку для примирення вказав, що між ним та позивачем не досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 23.06.2021 (а.с.4), сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено актовий запис №493. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Сімейним кодексом України. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено актовий запис №493, слід розірвати. Що стосується вирішення вимог, зазначених у позові про визначення місця проживання неповнолітньої дитини сторін, то при цьому суд виходить з наступних мотивів. Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд зазначає, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Оскільки, вирішення такого питання передбачає окрему процедуру, яка проводиться за обов`язковою участю відповідних установ, а відповідач заперечував щодо досягнення між ними згоди про вирішення місця проживання дитини, відтак в задоволенні даної вимоги слід відмовити. Одночасно суд роз`яснює, що за наявності спору щодо визначення місця проживання дітей сторони мають право вирішити дане питання окремо у судовому порядку або органом опіки та піклування. При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення. В порядку ч. 2 ст.115СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід пропорційно до задоволених вимог стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial