Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

26 березня 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02 листопада 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» (найменування змінено на ПАТ «КБ «Надра» на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію від 04.02.2011 року; виступає правонаступником ВАТ «КБ «Надра» за всіма правами та обов'язками останнього) та [PERSON] укладено Кредитний договір № 8/2007840-К/1516-Н, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 31868,10 Доларів США в порядку та на умовах, визначених цим Договором, строком до 12 жовтня 2027 року. Відповідно до п.п.3.3.1, 3.3.2, 3.3.3, 4.3.2, 4.3.3 Кредитного договору Позичальник зобов'язався належним чином виконувати умови Кредитного договору. Попри взяті на себе зобов'язання Позичальник не виконав умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні Кредитним договором термін, у зв'язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість станом на 22 жовтня 2013 року у сумі - 58814,50 Доларів США, що в еквіваленті становить 470104,30 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 30759,96 доларів США, що в еквіваленті становить 245864,36 грн., заборгованість по процентам - 20199,19 Доларів США, що в еквіваленті становить 161452,13 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 4668,54 Доларів США, що в еквіваленті становить 37315,64 грн., штрафи - 3186,81 Доларів США, що в еквіваленті становить 25472,17 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» (04053, м. Київ, вул. Артема, 15; р/р 37390244237002, МФО 380764, ОКПО 20025456, банк отримувача - ПАТ «КБ «Надра», м. Київ) заборгованість у розмірі 58814,50 Доларів США, що в еквіваленті становить 470104,30 грн. та судовий збір в розмірі 3441,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності, а у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився. Справа розглянута в порядку ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Як встановлено у судовому засіданні, 02 листопада 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» (найменування змінено на ПАТ «КБ «Надра» на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію від 04.02.2011 року; виступає правонаступником ВАТ «КБ «Надра» за всіма правами та обов'язками останнього) та [PERSON] укладено Кредитний договір № 8/2007/840-К/1516-Н, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 31868,10 Доларів США в порядку та на умовах, визначених цим Договором, строком до 12 жовтня 2027 року (а.с. 6-8). Відповідно до п.п.3.3.1, 3.3.2, 3.3.3, 4.3.2, 4.3.3 Кредитного договору Позичальник зобов'язався належним чином виконувати умови Кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банком на адресу Позичальника було направлено Досудову вимогу № 1952 від 25.11.2013р. з пропозицією погасити заборгованість, яка залишена без відповіді (а.с. 10). У зв'язку з бездіяльністю Позичальника щодо погашення заборгованості за кредитом згідно з п. 4.2.3 Кредитного договору Банк має право реалізувати своє право на дострокове отримання всієї суми наданого Позичальнику кредиту, а також нарахованих процентів, можливих штрафних ній та інших платежів. Відповідно до п.п. 5.2., 5.3. Кредитного договору у випадку прострочення виконання зобов'язань Позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3. цього Договору. Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення Позичальником вимог п. 4.З. за виключенням п.п.4.3.3., 4.3.4. цього Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 10% (десять) відсотків від суми Кредиту, визначеної у п.1.1 цього Договору, за кожен випадок. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків»є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Щодо вимог підпункту «в»пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Свої зобов'язання по сплаті кредиту відповідачі не виконують, що призвело до порушення прав позивача. Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 8/2007/840-К/1516-Н від 02.11.2007 року згідно розрахунку наданому до суду позивачем станом на 22.10.2013 року складає 58814,50 Доларів США, що в еквіваленті становить 470104 грн. 30 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 30759,96 доларів США, що в еквіваленті становить 245864 грн. 36 коп., заборгованість по процентам - 20199,19 Доларів США, що в еквіваленті становить 161452 грн. 13 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 4668,54 Доларів США, що в еквіваленті становить 37315 грн. 64 коп., штрафи - 3186,81 Доларів США, що в еквіваленті становить 25472 грн. 17 коп. (а.с. 9). Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин » п. 12., у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем доведені обставини викладені у позовній заяві, натомість відповідачем викладені обставини не спростовані, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» та стягнути з [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь ПАТ «КБ «Надра» (04053, м. Київ, вул. Артема, 15; р/р 37390244237002, МФО 380764, ОКПО 20025456, банк отримувача - ПАТ «КБ «Надра», м. Київ) заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/1516-Н від 02.11.2007 року у розмірі 58814,50 Доларів США, що в еквіваленті становить 470104 грн. 30 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 30759,96 доларів США, що в еквіваленті становить 245864 грн. 36 коп., заборгованість по процентам - 20199,19 Доларів США, що в еквіваленті становить 161452 грн. 13 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 4668,54 Доларів США, що в еквіваленті становить 37315 грн. 64 коп., штрафи - 3186,81 Доларів США, що в еквіваленті становить 25472 грн. 17 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь ПАТ «КБ «Надра» (04053, м. Київ, вул. Артема, 15; р/р 37390244237002, МФО 380764, ОКПО 20025456, банк отримувача - ПАТ «КБ «Надра», м. Київ) судові витрати по оплаті судового збору у сумі 3441 грн. 00 коп. сплачений останнім при пред'явленні позову до суду (а.с. 2). На підставі викладеного, враховуючи, що кредитні відносини врегульовано, зокрема, главами 52, 53, 71 Цивільного кодексу України, законами України: від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»; від 2 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу»; від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку»; від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»; від 18 листопада 2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; від 19 червня 2003 року № 979-IV «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»; від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а також іншими нормативно-правовими актами, у тому числі виданими Національним банком України у межах своїх повноважень, визначених Законом України від 20 травня 1999 року № 679-XIV «Про Національний банк України»,

Outcome: approved