Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

25.09.2017 року позивач звернулася до суду із заявою, в якій з урахування уточнень від 05.02.2018 року просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21.11.2009 року у Великорогозянській сільській раді Золочівського району Харківської області (актовий запис №07), посилаючись на те, що сторони мають спільних дітей\~[PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та їх фактичні шлюбні відносини припинилися, а збереження шлюбу протирічить її інтересам. Крім цього позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини щомісячного доходу відповідача, посилаючись на те, що відповідач свого батьківського обовязку щодо утримання дітей не виконує. При цьому у позові було зазначено, що сторони спільного господарства не ведуть, підставою розірвання шлюбу є різні характери, різні погляди на життя. Діти мешкають разом із позивачем по справі. Ухвалою судді від 13.03.2018 року провадження по справі було відкрито та справу було призначено у підготовче судове засідання у загальному позовному провадженні відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, відповідачу запропоновано подати відзив, а позивачу оригінали наданих до суду документів (а.с.17). Позивач у судове засідання не прибула, надавши заяву, в якій вона просила суд розглянути заявлені нею позовні вимоги без її участі у підготовчому судовому засіданні та задовольнити їх у повному обсязі (а.с.29). Відповідач також у судове засідання не прибув, надавши заяву, в якій він просив суд розглянути суд справу без його участі у підготовчому судовому засіданні, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечував (а.с.30). Судом вказане визнання позову приймається відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, надавши згоду на розгляд справи у підготовчому судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні без участі сторін та без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 21.11.2009 року був укладений шлюб між позивачем та відповідачем по справі, який був зареєстрований у Великорогозянській сільській раді Золочівського району Харківської області (актовий запис №07), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ №130229 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №188871, виданого Великорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області (актовий запис №05 від 01.03.2010 року)(а.с.8) та малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №397989, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області (актовий запис №05 від 03.02.2006 року)(а.с.9). Дитина станом на час розгляду справи мешкає разом із позивачем, що підтверджується довідкою Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області №1097 від 20.09.2017 року. Причиною розпаду сім`ї судом встановлюються різні погляди сторін на сімейне життя, різні світоглядні подобання. Вказані причини розпаду сім`ї знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та не оспорювалися сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, її збереження протирічить інтересам позивача, тому шлюб потрібно розірвати. При вирішенні питання щодо прізвища позивача, яка його змінила при укладанні шлюбу, враховуючи вимоги заяви позивача про слухання справи за її відсутності від 16.04.2018 року, де вона вказала, що бажає залишити собі шлюбне прізвище, суд при постановленні рішення залишає позивачу шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактично нової сім'ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до норм ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач по справі в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей на момент пред`явлення позову не надає. При цьому суд виходить з того, що обовязок по доказуванню надання допомоги на дітей держава покладає в такій категорії справ саме на відповідача, який жодних доказів надання такої допомоги суду не надав, а тому суд вважає, що відповідач належним чином свої батьківські обовязки в цій частині не виконує, у звязку з чим позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. На підставі ч.1 та ч.5 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. На підставі ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні питання судових витрат суд зазначає наступне. Позивач понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про розірвання шлюбу просила компенсувати за її рахунок, тому суд в цій частині судові витрати залишає за рахунок позивача без повернення половину судового збору за винесення судового рішення у підготовчому судовому засіданні. Щодо судового збору за вимогою про стягнення аліментів суд зазначає наступне. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. До цього часу вказаний порядок КМУ не прийнятий, у звязку з чим судові витрати по справі, які складаються із несплаченого судового збору, слід компенсувати за рахунок держави. Згідно з ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому підставою для ухвалення рішення у підготовчому засіданні є дотримання порядку, передбаченого ст.206 ЦПК України. На підставі ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі зазначеного та

Outcome: approved