Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

24.07.2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Третя Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, в якій позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на Ѕ частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 47,48 кв.м, що раніше належала померлій [PERSON] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: Ѕ частина квартири [ADDRESS] . Спадкодавець за життя заповіту не склала, спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є її дві доньки: позивач [PERSON] та [PERSON] . Позивач разом із своїм чоловіком [PERSON] , з яким уклала шлюб 01.03.1962 року, проживала з матір`ю[PERSON] в спірній квартирі з 1993 року до її смерті, доглядаючи за нею, так як остання певний період часу важко хворіла і потребувала сторонньої допомоги. Після смерті спадкодавця позивач фактично вступила у володіння спадковим майном,продовжувала проживати в даній квартирі і проживає по даний час. Позивач важко перенесла смерть матері, перебувала в депресивному стані і вважала, що проживаючи разом з матір`ю, піклуючись про неї та після її смерті, вступивши в володіння спадковим майном, фактично прийняла спадщину. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР не зверталася до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини у визначений термін цією статтею протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач в 2007 році звернулась до Третьої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлої [INFO] матері [PERSON] і отримала відмовувід 19.04.2007 року по причині пропущеного шестимісячного терміну для подання даної заяви. Як зазначено у позові, позивач є спадкоємцем за законом, яка вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті спадкодавця, що підтверджується доказами, долученими до позовної заяви.Також у позові зазначено, що позивач не має наміру стягувати з відповідача суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.07.2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Третя Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 20.09.2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва представником позивача подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.10.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні. 04.02.2020 року в підготовчому судовому засіданні за клопотанням представника позивача суд залучив до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та задовольнив клопотання про виклик свідків. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Третя Київська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та призначено її до розгляду в загальному позовному провадженні. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2020 року за клопотанням представника позивача проведено заміну первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача Київську міську раду. Клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача обґрунтовано тим, що з інформації, яка була відома позивачу до подання позову, що її сестра та донька спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину, тому її було визначено відповідачем. Однак, після ознайомлення із копією спадкової справи було встановлено, що вказаним відповідачем не було прийнято спадщину, тобто вона не є спадкоємцем, а тому, з врахуванням ч. 1 ст. 1277 ЦК України, саме Київська міська рада в інтересах територіальної громади, в даному випадку, за місцем відкриття спадщини та місцезнаходженням спадкового майна - є відповідачем. 28.09.2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва від представника відповідача Київської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позивач [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] . Також у відзиві представник відповідача просить суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутності представника відповідача. 13.10.2020 року в судовому засіданні представником позивача було подано відповідь на відзив, до якої приєднані письмові докази, які підтверджують факт проживання позивача в спірній квартирі. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимог підтримали, просили їх задовольнити, третя особа [PERSON] не заперечував проти позовних вимог. Представники відповідача Київської міської ради та третьої особи Третьої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без участі відповідача, представник третьої особи Третьої Київської державної нотаріальної контори направив заяву про розгляд справи без участі третьої особи. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Московської районної державної адміністрації м. Києва 04.04.1994 року. Позивач [PERSON] являється донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Міським бюро ЗАГС м. Києва 30.08.1947 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщину до складу якої входить Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Дана квартира, загальною площею 47,48 кв.м, належить на праві спільної сумісної власності третій особі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого Шевченківською районною державною адміністрацією 13.12.1993 року. Відповідно до відповіді Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.05.2019 року на адвокатський запит від 02.05.2019 року, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 14.08.1985 року по 14.04.1994 року. Позивач [PERSON] з 20.08.1985 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, судом встановлено, що позивач [PERSON] разом із своїм чоловіком [PERSON] проживали з матір`ю [PERSON] у вказаній вище квартирі з 1993 року. Після смерті матері позивач далі продовжує проживати у спірній квартирі. Факт проживання позивача у спірній квартирі з 1993 року по теперішній час підтвердила свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача та проживає за адресою [ADDRESS] . та яка знайома з позивачем з 1989-1990 років. Матеріали справи містять письмові докази, які вказують на те, що позивач після смерті матері фактично вступила у володіння спадковим майном - Ѕ частки спірної квартири, продовжує проживати в даній квартирі і проживає по даний час, а саме: рахунки за комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] , сплачені [PERSON] ,заява-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 011.12.2018 року.Акт про проживання позивача у спірній квартирі, який складений сусідами будинку [ADDRESS] . Окрім того, іншими письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, також підтверджено, що позивач постійно проживала разом з чоловіком [PERSON] у даній квартирі, а саме: першою сторінкою карти амбулаторного хворого [PERSON] , направленням в лікарню [PERSON] від 04.11.2017 року, виписками з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого щодо [PERSON] , довідкою для одержання путівки на санаторно-курортне лікування [PERSON] , договором про надання безкоштовного обслуговування в програмі «Догляд на дому» від 15.04.2017 року, договором про надання благодійної допомоги за програмою «Універсальна карта» від 20.05.2014 року, договором про надання благодійної допомоги від 02.01.2020 року. 19.04.2007 року позивач [PERSON] звернулася до Третьої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 19.04.2007 року державним нотаріусом було повідомлено письмово [PERSON] про те, що свідоцтво про право на спадщину видано бути не може, оскільки нею пропущений шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини. Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України визначено, що цей Кодекс набрав чинності 01.01.2004 року. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У відповідності до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки після смерті [PERSON] спадщина відкрилася [INFO] , спірні правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За змістом ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі був відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважалося, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом було правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4, яка була чинною і діяла на момент відкриття спадщини, роз`яснив, що передбачений ст. 549 Цивільного кодексу України шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Як встановлено судом, оскільки мати позивача за станом здоров`я потребувала стороннього догляду, вона здійснювала за нею догляд і постійно проживала з нею в спадковій частині квартири разом із своїм чоловіком [PERSON] до самої смерті матері[PERSON] . Користувалася й користується до теперішнього часу спадковою частиною квартири, а тому з цих підставсуд вважає, що позивач фактично прийняла спадщину. Враховуючи те, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, яка вступила в управління та володінням майном після смерті матері, що підтверджується досліджуваними в судовому засіданні письмовими доказами та показами свідка, суд вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування на Ѕ частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 47,48 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved