Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

24 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд стягнути солідарно з\~[PERSON] та\~[PERSON] на\~користь позивача\~борг за\~договором позики\~в розмірі\~281070\~грн.\~42\~коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що 08.11.2017 року відповідач [PERSON] згідно договору позики грошей взяла у позивача в борг 38502 грн. 78 коп., які згідно п. 4.1 договору зобовязалась повернути 22.11.2017 року. Але відповідач суму позики не повертає, ухиляється від її повернення. Позика була оформлена відповідним договором та розпискою. Згідно п. 4.2 договору в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п. 4.1) позичальник сплачує проценти у розмірі 10 % в день від суми простроченої заборгованості до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Позичальник станом на 24.01.2018 року борг не повернула. З 23.11.2017 року по 24.01.2018 року пройшло 63 днів. Всього заборгованість за тілом позики складає 38502 грн. 78 коп., заборгованість за відсотками складає 242567 грн. 64 коп. Крім того, згідно договору поруки від 08.11.2017 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого предметом договору є надання поруки за виконання зобовязань з боку [PERSON] за договором позики від 08.11.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] на суму 38502 грн. 78 коп. В судове засідання позивач, представник позивача не зявились, представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. [PERSON] у судове засідання повторно не зявилась, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, надала відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що договір позики укладений на суму 38502,78 грн., а договір на таку суму повинен бути завірений у нотаріальному порядку, станом на теперішній час копійки виведені з обігу, а у договорі вказано 76 копійок, розмір відсотків 10% за кожний день прострочення не передбачений жодним нормативним актом України це тільки підтвердження його незаконності та введення позичальника в оману та кабалу, договір позики укладений на суму 38502,78 грн., а станом на 23.10.2018 року, позивач просить стягнути 281070,42 грн., тобто сума позики менш ніж за 1 рік збільшилася у 9 разів, доданий до договору договір поруки не має ніякої юридичної сили, так як він також повинен бути завірений нотаріально, розписка, яка додається до позовної заяви у печатному вигляді, а повинна бути написана власноручно і у ній відсутня дата складання. Відповідач просила відмовити в задоволенні позову, справу розглянути у її відсутність. [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики від 08 листопада 2017 року, відповідно до умов якого позикодавець передає позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується їх повернути позикодавцю на умовах, встановлених цим договором, а саме, загальна сума позики складає 38502 грн. 78 коп., які згідно з п. 4.1 договору зобовязалась повернути 22 листопада 2017 року (а.с.5). Згідно із п. 4.2. договору за користування коштами понад строки, які вказані в договорі (п.4.1.) позичальник сплачує проценти у розмірі 10% за кожен день користування позикою (3650 відсотків річних або 3660 відсотків річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Відповідно до розписки, складеної та підписаною [PERSON] 08 листопада 2017 року, нею отримано від [PERSON] гроші в розмірі 38502грн. 78 коп., які вона зобовязалася повернути повністю у строки згідно з договором позики грошей, укладеного 08 листопада 2017 року між нею та [PERSON] (а.с.6). Згідно договору поруки від 08 листопада 2017 року, укладеного між [PERSON] (поручитель) та [PERSON] (позикодавець), предметом договору є надання поруки за виконання зобовязань з боку [PERSON] за договором позики від 08.11.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] на суму 38502 грн. 78 коп. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за договором позики від 08.11.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], в розмірі 50 грн. (п.1., 2. договору поруки). Згідно п.4 договору поруки від 08 листопада 2017 року за договором поруки позичальник і поручитель відповідають перед позикодавцем як солідарні боржники в обсязі 50 грн. (а.с.7). Відповідачі не виконали умови договорів належним чином. Згідно свідоцтва про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи, серії І-КИ № 416154 виданого 27 червня 2018 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 27 червня 2018 року, про що складено відповідний актовий запис № 208. Після реєстрації шлюбу [PERSON] привласнила прізвище Василенко (а.с.11). Приймаючи рішення по суті заявленого позову, суд керується положеннями ч. 1 ст.1046 ЦК України, згідно з якою, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 38502 грн. 78 коп. згідно розписки від 08 листопада 2017 року. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує пятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Сторони домовились щодо розміру процентів за договором позики, про що свідчить умови договору позики. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу\~сторони є\~вільними в\~укладенні договору,\~виборі контрагента\~та визначенні\~умов договору\~з урахуванням\~вимог цього\~Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~звичаїв ділового\~обороту,\~вимог розумності\~та справедливості. Виходячи з вищевикладеного, вбачається, що законом не передбачене обовязкове нотаріальне посвідчення договору позики, а дійсність договору позики встановлюється його письмовою формою, якої сторони дотримались при укладенні договору позики. Окремі умови договору позики або договір в цілому не визнавались відповідачем недійсним та відповідач не заявляла на підставі ч. 3 ст.215 ЦК України такої вимоги. У звязку з неповерненням грошей у строки, передбачені п. 4.1 договору, з відповідача підлягають стягненню проценти за користування позикою в розмірі, передбаченому п. 4.2 договору, а саме 10% за кожен день користування позикою від суми простроченої заборгованості та нараховуються до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем, тобто розмір відсотків встановлений договором, що не суперечить закону. Так, згідно з розрахунком, позичальник станом на 24 січня 2018 року борг не повернув, у звязку з чим виникла заборгованість на суму 281070 грн. 42 коп., з яких заборгованість за позикою складає 38502 грн. 78 коп., заборгованість за відсотками складає 242567 грн. 64 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Таким чином, законом не передбачено обовязкове нотаріальне посвідчення договору поруки, письмової форми договору сторони дотримались при його укладенні. Відповідач зазначає, що станом на теперішній час копійки виведені з обігу, проте вказане твердження не обґрунтовано жодною нормою права, не впливає на визначення розміру заборгованості за договором позики. Відповідно до\~ст.\~534\~ЦК України,\~у разі\~недостатності суми\~проведеного платежу\~для виконання\~грошового зобовязання\~у повному\~обсязі ця\~сума погашає\~вимоги кредитора\~у такій\~черговості,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання, у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу сплачується основна сума боргу. Договором поруки від 08 листопада 2017 року передбачено, що відповідачі солідарно відповідають за договором позики у розмірі 50 грн., які на підставі ст. 534 ЦК України, мають бути стягнуті в рахунок погашення процентів солідарно з [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики у розмірі 281020 грн. 42 коп., яка складається з заборгованості за позикою - 38502 грн. 78 коп., заборгованості за відсотками - 242517 грн. 64 коп., солідарно з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за процентами в розмірі 50 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial