overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

26.12.2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2006 року, від якого у них народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя не склалося через різні погляди на життя, різницю характерів, відсутність взаєморозуміння і довір»я, внаслідок чого вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, а тому просила суд розірвати шлюб та стягнути понесені судові витрати з відповідача на її користь. У судове засідання сторони не з'явились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнав. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 15 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 482, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб ( а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ( а.с.7). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст..88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати: 551 грн.20 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

26.12.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на час його навчання у вищому навчальному закладі, в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи від дня предявлення позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років, а також про стягнення 50% суми витрат на навчання сина. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні; третя особа повідомив суду про те, що він має потребу в матеріальному утриманні з боку відповідача; відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. Заслухавши пояснення позивача і третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебували в шлюбі і мають спільного повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається на І курсі механіко-технологічного факультету Чернігівського національного технологічного університету (денна форма навчання, контракт), що закінчує 30.06.2020 року, в звязку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. [PERSON] стипендію не отримує. Він проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько, матеріальної допомоги своєму синові не надає. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі Кодекс), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. За приписами частини першої статті 191 Кодексу аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Відповідач у належній спосіб не довів в суді матеріальну неспроможність утримувати свого повнолітнього сина, що є підставою для стягнення з нього аліментів, а також половини суми фактично здійснених позивачем витрат на навчання сина в розмірі 1800 грн, що підтверджується квитанцією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

26.12.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 24.11.2009 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. З червня 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинилися, проживають вони окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у попереднє судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.11.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 943, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 197545 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

26.12.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 30.04.2010 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] Фактично сімейні правовідносини припинені з червня 2016 року. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.04.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 236, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

26.12.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 20.10.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені. Таким чином, позивачка вважає, що збереження сімї не можливе, сторони проживають окремо, тому позивачка просить суд розірвати шлюб між нею відповідачем. В судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить слухати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.10.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерковського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстрований шлюб між [PERSON] та Терещенко (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 1403 (а.с.5). Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 14 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.8). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову в цій частині. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

26.12.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, після смерті чоловіка, [PERSON]. У судове засідання сторони не зявились, при цьому позивачка в позовній заяві просила розглянути справу без її участі. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. При вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу (серія 1-ЕЛ № 264424), 24.07.1971 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. 25.11.2015 року помер [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія 1-ЕЛ № 262315). Після смерті залишився будинок за адресою смт. Короп, вул. Грушевського, 7, Коропського району Чернігівської області за яким не зареєстровано право власності. Спадкоємцями майна померлого [PERSON] за законом є його діти: [PERSON] та [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини та дружина [PERSON], яка звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та її прийняла. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок позивачка не може через відсутність належного правовстановлюючого документа. Згідно довідки Комунального підприємства Коропське районне бюро технічної інвентаризації від 29.06.2016 року, житловий будинок за адресою смт. Короп, вул. Грушевського, 7 зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 2 під реєстровим № 267 від 20.07.1984 року, станом на 01.01.2013 рік за [PERSON]. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем майна померлого чоловіка, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 87/2016 року, суд вважає за можливе позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

26.12.2016 року позивач ТОВ Бахмут енергія звернувся до суду з заявою, в якій вказує, що відповідачу по справі [PERSON], який зареєстрований за адресою: м. Бахмут (Артемівськ) Донецької області, вул. П. Новгородцева (Дзержинського), 86/22, підприємство ТОВ Бахмут-енергія регулярно надавало послуги по постачанню теплової енергії, за які необхідно щомісячно вносити плату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідач тривалий час ухиляється від сплати вартості наданих йому послуг і, не зважаючи на попередження, у добровільному порядку заборгованість, яка утворилася за період з 01.08.2013 року по 01.08.2016 року, не погашає. Розмір заборгованості за вказаний період складає 6 402 грн. 74 коп. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу, а також судовий збір у сумі 1\~378 грн., сплачений ним при подачі позовної заяви. У судове засідання представник позивача не зявилася, від неї надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу у її відсутність та вказала, що на вимогах позовної заяви наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки він суд не сповістив, від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі, розташованій за адресою: м. Бахмут (Артемівськ) Донецької області, вул. П. Новгородцева (Дзержинського), 86/22, що підтверджується довідкою РЕД КП «Бахмутська житлова управляюча компанія» (а. с. 28) та отримує послуги по теплопостачанню, які надає позивач. Порядок надання послуг та розрахунків встановлено відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги, а також Правилами надання послуг по централізованому опаленню, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Згідно зі ст. 32 Закону України Про житлово комунальні послуги та ст. 162 ЖК України, плата за послуги по постачанню теплової енергії і гарячого водопостачання стягується за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно не виконує своїх обовязків по оплаті за надані йому послуги і має заборгованість, що виникла за період з 01.08.2013 року по 01.08.2016 року у розмірі 6 402 грн. 74 коп. Це підтверджується витягом з особового рахунку № 3756, відкритого на імя [PERSON] (а. с. 5). Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1 378 грн. 00 коп. Ці кошти також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Беручи до уваги наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

26.12.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 08.07.1998 Нововолинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутності спільних інтересів, протилежних понять щодо розуміння сім'ї та відносин між чоловіком та дружиною. З січня 2017 року сторони не підтримують шлюбних стосунків, ведуть окремо свої господарства. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. В судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, судом вживалися заходи щодо примирення подружжя, однак вони не дали позитивного результату, протягом наданого терміну примирення не відбулося, ніхто із подружжя не вчиняв конкретних дій до збереження шлюбу, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 640 грн. сплаченого при поданні позову судового збору, що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

26.12.2017 відкрито провадження у даній справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.08.2015 зареєстрував шлюб з відповідачкою, спільних дітей не мають. Сімейне життя не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, вважає, що сім'я розпалася, відновлювати шлюбні стосунки не бажає, тому просить шлюб розірвати. В підготовчому судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити, зазначивши, що з жовтня 2017 року подружні стосунки припинені. Відповідачка в підготовчому судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Сімейного кодексу України. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.08.2015 Охтирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 13. Спільних дітей не мають. Сторони не оспорюють, що внаслідок відсутності взаєморозуміння стосунки між ними погіршувалися, що призвело до фактичного їх припинення, відновлювати стосунки вони не бажають, від запропонованого судом строку для примирення відмовилися. За таких обставин суд дійшов висновку про розірвання шлюбу між подружжям, оскільки збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї і порушуватиме права сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

26.12.2017 відкрито провадження у справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 07.08.2010 зареєстрував шлюб з відповідачкою, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, подружні стосунки припинені близько року, вважає, що сім'я розпалася, відновлювати шлюбні стосунки не бажає, тому просить шлюб розірвати. В підготовче судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, його неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідачка в підготовчому судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, оскільки фактично позивач проживає з іншою жінкою, а тому відновлення стосунків неможливе. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення відповідачки, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Сімейного кодексу України. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.08.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 110. Мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Сторони не оспорюють, що стосунки між ними припинені близько року, вдновлювати їх сторони не виявили бажання. За таких обставин суд дійшов висновку про розірвання шлюбу між подружжям, оскільки збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї і порушуватиме права сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved