Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

24 січня 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідно до власноруч написаної розписки [PERSON] взяла в [PERSON] кошти в розмірі 950 евро. Зобов'язалася повернути отриману суму при першій можливості, не пізніше двох років. Розписка була написана 07.07.2010 року. Отже кінцевий строк повернення заборгованості 07.07.2012 року. До теперішнього часу відповідачка не повернула йому взяту суму коштів. На його неодноразові намагання зв'язатися з відповідачкою, щодо виконання нею взятих на себе зобов'язань, [PERSON] уникає зустрічі та розмови. Це свідчить про небажання виконати зобов'язання за договором позики. Просив: стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість в сумі 10 419,59 грн., три відсотки річних в сумі 133,59 грн., на загальну суму 10 553,18 (десять тисяч п'ятсот п'ятдесят три) гривні; стягнути на його користь з [PERSON] судові витрати: судовий збір - 243,60 грн. та витрати на правову допомогу - 3000 грн., на загальну суму 3 243,60 (три тисячі двісті сорок три гривні шістдесят копійок). У судове засідання позивач та представник позивача не з'явився, представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності, а у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Справа розглянута в порядку ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено у судовому засіданні, 07 липня 2010 року [PERSON] надав [PERSON] позику у розмірі 950,00 Євро, що підтверджується власноруч написаною відповідачкою Розпискою від 07 липня 2010 року (а. с. 21). Згідно до умов зазначених у Розписці Відповідачка зобов'язується повернути кошти надані в продовж двох років, тобто, до 07 липня 2012 року. До теперішнього часу Відповідачка кошти не повернула. На численні вимоги позивача повернути суму боргу Відповідачка не реагує та уникає контактів з Позивачем. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язання довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Окрім того, відповідно до ст. ст. 626, 1046, 1047 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно до вимог ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності зі статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений законом термін, одностороння відмова від виконання зобов'язань і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, вимога позивача, щодо повернення суми основного боргу є правомірною та підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму основного боргу у розмірі 10419 грн. 59 коп., що еквівалентно 950,00 Євро відповідно до курсу долару до гривні визначеному на офіційному сайті Національного Банку України станом на 10 грудня 2013 року. Також, згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши розрахунок 3% річних наданий позивачем, суд вважає за необхідне задовольнити дану вимогу та стягнути з відповідача на користь позивача суму трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 133 грн. 59 коп. У відповідності до ст. ст. 81, 86, 88, 89 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне враховуючи результат розгляду справи, стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн. 00 коп., судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд вважає за необхідне, стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] суму заборгованості у розмірі 10419 грн. 59 коп., три відсотки річних в сумі 133 грн. 59 коп., витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн. 00 коп., судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп., а всього 13796 грн. 78 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved