Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

25.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з ПАТ «Київський річковий вокзал» 12 469,32 грн. (з врахуванням сплати обов'язкових платежів 10 217, 36 грн.). В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 12.10.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено строковий трудовий договір №53, предметом якого є трудові відносини в межах, визначених договором посадових обов'язків між працівником і підприємством, які реалізуються роботодавцем, терміном дії до 18.06.2013 року, із встановленою заробітною платою в розмірі 2 250 грн. 18.06.2013 року позивач був звільнений з підприємства, у зв'язку з закінченням дії строкового трудового договору. При звільненні відповідач не сплатив позивачу кошти за невчасно виплачену заробітну плату за період з 18.06.2013 по 25.11.2013 року в розмірі 12 469, 32 грн., з врахуванням сплати обов'язкових платежів, що становить 10 217,36 грн. 13.02.2014 року позивач в судовому засіданні подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 8 259,55 грн. компенсації за невчасно виплачену заробітну плату. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені уточнені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги, з урахуванням їх уточнень. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного. Позивач просить стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 8 259,55 грн. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги. Частинами 1, 2, 4 статті 174 ЦПК України встановлено: позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» з'ясовуючи після доповіді про обставини справи, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду, головуючому необхідно уточнити, в якому обсязі та з яких підстав підтримується позов або в якій частині визнається позов, а якщо сторони мають намір укласти мирову угоду, то на яких конкретно умовах (стаття 173 ЦПК). У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову в даній справі є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позов визнано представником відповідача, який наділений таким правом згідно доручення (а. с. 39). Враховуючи наведене, наявні всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved