Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

25 червня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування позовної заяви позивач вказала, що від шлюбу з відповідачем вони мають спільну дитину. На даний час дитина проживає разом з позивачем та перебуває здебільшого на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання та забезпечення потреб дитини, але це є періодичним, а тому позивач вирішила звернутися до суду з заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 червня 2021 року цивільну справу № 753/12621/21 передано судді Шаповаловій К.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 9 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного провадження із повідомленням сторін на 25 серпня 2021 року. 13 серпня 2021 року на виконання ухвали суду від Державної податкової служби України надійшла довідка про суми виплаченого доходу та утриманих податків відносно [PERSON] за період з 1 січня 2020 року по лютий 2021 року. 18 серпня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, поданий його представником, в якому він частково визнав позовні вимоги, вказав, що не заперечує щодо обов`язку сплати аліменти на утримання їх спільної із позивачкою доньки, проте вказав, що заявлений позивачкою розмір аліментів в 9000 грн є необґрунтованим та неспівмірним, оскільки позивачкою до суду не надано належних та допустимих доказів щодо щомісячних витрат на дитину. Крім того, просив не враховувати витрати на оренду квартири та комунальні послуги, оскільки такі йдуть не лише на забезпечення дитини, а й на позивачку, зауважив, що витрати на дитячий садок та гуртки у ньому є додатковими витратами та не можуть враховуватись у розмір щомісячних аліментів. Отже, враховуючи середній щомісячний заробіток відповідача в розмірі 21285 грн., просив суд задовольнити позовні вимоги частково та визначити розмір щомісячних аліментів на утримання дитини в сумі 5000 грн. 25 серпня 2021 року до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, подана її представником, в якій спростовувались доводи відповідача та позивачка просила суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. До відповіді на відзив позивачкою також було долучено копії договорів про надання освітніх послуг, про надання послуг з постачання та організації харчування, копії квитанції про оплату вартості дошкільного навчання та витрат на харчування, копії рахунків та квитанцій на оплату житлово-комунальних послуг, квитанції про оплату дозвілля, копії фіскальних чеків щодо вартості продуктів, одягу, ліків. За клопотанням представника відповідача у судовому засіданні 25 серпня 2021 року судом оголошено перерву до 27 жовтня 2021 року для підготовки відповідачем заперечень на відповідь на відзив. 1 вересня 2021 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, подані його представником, в яких викладені заперечення щодо доводів позивача, зазначені у відповіді на відзив. 27 жовтня 2021 року представником позивача суду подано клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів, а саме копії рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року, яким застосовано до [PERSON] заходи тимчасового обмеження прав строком на 2 місяці, копію листа позивачки відповідачу щодо порядку спілкування з дитиною та надання реквізитів для сплати аліментів, копію повідомлення ТОВ «Дитяча дача» про збільшення вартості послуг за договором від 1 вересня 2020 року, копію висновку експерта щодо отриманих позивачкою тілесних ушкоджень. У судовому засіданні 27 жовтня 2021 року позивачка та її представник підтримали свої доводи, викладені у письмових заявах по суті, зауважили, що позивачкою подано належні та достатні докази на обґрунтування заявленої суми аліментів, просили суд позов задовольнити в повному обсязі та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 9000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представники відповідача у судовому засіданні також підтримали свої доводи та заперечення щодо заявлених позовних вимог, викладені у письмових заявах по суті, просила позовні вимоги задовольнити частково, та визначити розмір аліментів в сумі 5000 грн щомісячно. Судом було оголошено у справі перерву до 8 листопада 2021 року. 2 листопада 2021 року до суду надійшло клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів, а саме копії платіжних доручень щодо перерахування коштів за орендну плату, копії квитанції про сплату житлово-комунальних послуг та витрат на дитячий садок із сплатою коштів за харчування. Разом із доказами було подано клопотання про поновлення пропущеного строку на їх подання. У судовому засіданні 8 листопада 2021 року представник позивача підтримала вказане клопотання, просила його задовольнити, вказала, що такі докази подані до суду лише 2 листопада 2021 року, оскільки їх тільки зараза надала позивачка своєму представнику. Представники відповідача заперечували щодо долучення вказаних доказів та зауважили, що такі докази могли бути подані позивачем у строки, визначені нормами ЦПК, поважні причини для поновлення строку відсутні. Судом у задоволені клопотання про поновлення пропущеного строку на подання доказів у справі було відмовлено, з огляду на відсутність поважних причин неможливості їх подати у попередньому судовому засіданні 28 жовтня 2021 року, з урахуванням того, що надані докази датовані 17, 22 вересня, 6 та 16 жовтням 2021 року. Крім того, суд зауважує, що надання доказів позивачкою представникам не може бути поважною причиною пропуску строку, оскільки позов складався представником позивача, а не позивачкою особисто, її представники були присутні на всіх судових засіданнях, є адвокатами та обізнані із нормами ЦПК України. Крім того, ані позивачко, ані її представниками не було подано заяв про неможливість подання певних доказів у строки та порядку визначеному ЦПК України (з огляду на дати появи таких доказів). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що 24 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві зроблений актовий запис № 2669 (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15 липня 2021 року у справі № 753/10396/21 шлюб, зареєстрований 24 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.87-88). Факт проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] із позивачкою, на цей час, не заперечується та не спростовується відповідачем. Відповідно із статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами першою, другою статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Заявляючи вимогу про стягнення аліментів з відповідача саме в розмірі 9000 грн щомісячно, позивачка обґрунтовувала його витратами, які вона несе на дитячий садок, на харчування у ньому, на сплату орендної плати за орендовану квартиру, яку вони вимушені винаймати, оскільки відповідач вчиняв відносно позивачки насильство, що підтверджується доданими до позову доказами (терміновий заборонний припис та рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року про встановлення тимчасового обмеження прав), комунальні послуги, одяг, дозвілля, медикаменти та харчування (поза межами садка). Так позивачкою суду надано копію договору оренди квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого вона щомісяця сплачує 250 євро. Відповідач не заперечував факту проживання позивачки з дочкою саме у вказаній квартирі, проте представники відповідача ставили під сумнів оплату позивачкою зазначених у договорі коштів, з урахуванням того, що власниця орендованої квартири подруга позивачки. На заперечення вказаних доводів представником позивача було надано суду 2 листопада 2021 року докази сплати орендної плати, проте вони залишені судом без розгляду у зв`язку із порушенням строків подання до суду та відсутності поважних причини пропуску такого строку. Також позивачкою до суду були подані квитанції на сплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Доводи представників відповідача що надані квитанції не підтверджують факт сплати комунальних послуг позивачкою, оскільки в них зазначено прізвище власника квартири, суд оцінює критично, з огляду на те, що наявність договору оренди не зобов`язує фактичного платника послуг зазначати у квитанціях свої прізвище, крім того квитанції формуються відповідними службами саме на анкетні дані відомого їм власника квартири. Також суд приймає до уваги те, що до позовної заяви позивачкою були долучені саме квитанції на оплату послуг без доказів сплати таких, з урахуванням того, що позивачка почала проживати в орендованій квартирі з травня 2021 року та станом на день виготовлення цієї позовної заяви (червень 2021 року) немала сплачених квитанцій за такі послуги. Поряд з цим разом з відповіддю на відзив позивачкою були долучені квитанції про сплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , які прийнято судом до уваги. Також позивачкою суду було надано договір про надання освітніх послуг від 1 вересня 2020 року, підписаний позивачкою та т.в.о. директора ТОВ «Дитяча дача», відповідно до якого виконавець - ТОВ «Дитяча дача» бере на себе зобов`язання надати замовнику освітню послугу на рівні державних стандартів освіти у «Групі повного дня» з 8:00 до 19:00 год. Договір укладений строком до 31 грудня 2021 року (а.с. 111-113). Відповідно до договору про надання послуг з постачання та організації харчування від 1 вересня 2020 року, який підписаний між позивачкою, т.в.о. директора ТОВ «Дитяча дача» та ФОП [PERSON] , виконавцем послуг з виготовлення їжі на замовлення постачальника (ТОВ «Дитяча дача») є ФОП [PERSON] (а.с. 114-117). Позивачкою долучено до матеріалів справи докази на сплату послуг за договором про надання освітніх послуг та за договором надання послуг з постачання та організації харчування, зокрема за період з січня по червень 2021 року (а.с. 28-31). Суд приймає до уваги доводи представника позивача на спростування заперечень представників відповідача щодо неподання копії вказаних договорів до позовної заяви, саме з огляду на те, що вони укладались у вересні 2020 року, коли позивачка та відповідач проживали разом і разом приймали рішення щодо дитячого садка, якій буде відвідувати їх спільна дитина, а тому позивач не могла передбачити, що відповідач буде заперечувати вказані докази. Представниками відповідача не спростовано належними та допустимими доказами такі твердження позивачки, як і не спростовано, що відповідач також приймав участь у вирішенні питання обрання дитячого садка для доньки. Також суд приймає до уваги наданий позивачкою лист-повідомлення ТОВ «Дитяча дача» від 1 вересня 2021 року про збільшення вартості освітніх послуг у садку та харчування до 16000 грн, що включає харчування та додаткові заняття (англійська мова, акробатика, хореографія, художня студія, музичні заняття). На підтвердження понесених витрат на дозвілля та лікування позивачкою були надані відповідні чеки (квитанції), які прийняті до уваги судом під час ухвалення судового рішення. Стосовно долучених позивачкою квитанцій про купівлі продуктів, суд зазначає, що такі не можна однозначно враховувати як витрати на продукти харчування саме дитини [PERSON] , з огляду на найменування товару в них, а також з урахуванням того, що неможливо точно визначити чи купувались вказані продукти саме для дитини чи для інших людей та чи придбавались вони безпосередньо позивачкою чи за її кошти. При цьому суд приймає до уваги та враховує те, що позивачка витрачає кошти на харчування дитини поза дитячим садком, а також зважає на вік дитини (4 роки) та не необхідний при цьому раціон, який має обов`язково містити певні продукти харчування. Згідно із довідкою ТОВ «Дент-Арт Плюс» від 5 червня 2021 року позивачка [PERSON] з 1 листопада 2013 року працює лікарем-стоматологом з посадовим окладом 19500 грн (а.с. 27). Відповідно до довідки про доходи, виданої 2 червня 2021 року ДНУ «НПЦ Профілактичної та клінічної медицини» ДУС [PERSON] займає посаду завідувача гінекологічним відділенням, лікар-акушер-гінеколог, середня заробітня плата з січня 2020 року по травень 2021 року становить 21285 грн (а.с. 43). Згідно із довідки Державної податкової служби України про суми виплаченого доходу та утриманих податків відносно [PERSON] за період з 1 січня 2020 року по лютий 2021 року відповідач отримував заробітну плату до 26 лютого 2021 року також у ТОВ «Клініка Оксфорд Медікал» (а.с. 76). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за відповідачем 28 січня 2017 року зареєстроване право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48-49). Відповідно до довідки Головного сервісного центру МВС від 8 червня 2021 року № 31/834аз за відповідачем 8 травня 2019 року зареєстрований автомобіль Mazda CX 5, 2019 року (а.с. 50). Позивач у судовому засіданні не заперечувала, що від відповідача на її картковий рахунок надходили кошти у розмірі, 10, 7, 6 тис гривень до ухвалення рішення у справі про розірвання шлюбу, проте вказані надходження не мали призначення платежу «аліменти». Також позивачка вказала, що у жовтні 2021 року відкрила картковий рахунок спеціально для сплати відповідачем аліментів та повідомила реквізити відповідачу та підтвердила, що остання сума, яка надходила від відповідача на її картку була саме 5000 грн. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Так, суд бере до уваги те, що відповідач є дієздатним, на утриманні немає інших дітей чи непрацездатних батьків, має задовільний стан здоров`я (доказів протилежного суду відповідачем не надано), має зареєстроване право власності на квартиру загальною площею 106,2 кв.м, на автомобіль Mazda CX 5, 2019 року. Також судом приймається до уваги місце роботи відповідача, посада та заробітна плата, яка, зокрема з лютого 2021 року значно зросла порівняно з попередніми періодами. Доказів того, що за період перебування справи у проваджені суду та, зокрема станом на 8 листопада 2021 року, заробітна палата відповідача значно зменшилась, порівняно із сумами, що вказані у відповідних довідках ДНУ «НПЦ Профілактичної та клінічної медицини» ДУС та Державної податкової служби України, суду надано не було. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18). При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд критично відноситься до твердження представників відповідача про те, що витрати на дитячий садок, харчування у ньому та кружки є саме додатковими витрати та не повинні враховуватись у розмір аліментів, та вони спростовуються таким. Відповідно до приписів ЗУ «Про дошкільну освіту» дошкільна освіта є обов`язковою первинною складовою частиною системи безперервної освіти в Україні. Дошкільна освіта - цілісний процес, спрямований на забезпечення всебічного розвитку дитини дошкільного віку відповідно до її задатків, нахилів, здібностей, індивідуальних, психічних та фізичних особливостей, культурних потреб; формування у дитини дошкільного віку моральних норм, набуття нею життєвого соціального досвіду. Завданнями дошкільної освіти є збереження та зміцнення фізичного, психічного і духовного здоров`я дитини; виховання у дітей любові до України, шанобливого ставлення до родини, поваги до народних традицій і звичаїв, державної мови, регіональних мов або мов меншин та рідної мови, національних цінностей Українського народу, а також цінностей інших націй і народів, свідомого ставлення до себе, оточення та довкілля; формування особистості дитини, розвиток її творчих здібностей, набуття нею соціального досвіду; виконання вимог Базового компонента дошкільної освіти, забезпечення соціальної адаптації та готовності продовжувати освіту. Статтею 8 вказаного закону передбачено, що сім`я зобов`язана сприяти здобуттю дитиною освіти у дошкільних та інших навчальних закладах або забезпечити дошкільну освіту в сім`ї відповідно до вимог Базового компонента дошкільної освіти. Відповідальність за здобуття дітьми дошкільної освіти покладається на їхніх батьків. Відповідно до статті 185 СК України додаткові витрати на дитину це, зокрема періодичні витрати на лікування дитини (в тому числі на оздоровлення); систематичні витрати, понесені у зв`язку з каліцтвом дитини чи постійною хворобою; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини. Отже, відвідування дошкільного навчального закладу, харчування в ньому, а також відвідування гуртків у садочку, які спрямовані на загальний розвиток дитини, не можна вважати додатковими витратами. Відповідачем та його представниками не було надано суду доказів, того, що у розмір аліментів позивачкою зараховані додаткові витрати, зокрема на відвідування певних гуртків, які спрямовані не на загальний розвиток дитини, а на розвиток її конкретних здібностей. Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої [PERSON] [INFO] , враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, відсутність у відповідача аліментних зобов`язань стосовно інших осіб, а також враховуючи надані позивачкою докази та встановлені судом обставини, оцінка яким надана вище, суд дійшов висновку про необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 7000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (частина перша стаття 192 Сімейного кодексу України). Згідно зі статтею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 23 червня 2021 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial