Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

25 березня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , в якій вказує, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 31 грудня 1997 року. Від шлюбу з відповідачем неповнолітніх дітей, спільно нажитого майна та нерухомості вони не мають. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені сім років тому. Сумісне господарство між ними не ведеться. Спору про поділ майна немає. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Примирення між ними неможливе. Позивач просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] . Ухвалою суду від 05 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 30 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання його було повідомлено належним чином. 19 липня 2019 року за № 22869 від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася. 19 липня 2019 року за № 22870 від неї надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 31 грудня 1997 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який було зареєстровано виконкомом Миронівської селищної ради м. Дебальцеве Донецької області, актовий запис № 82. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 11). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Судом достовірно з`ясовано, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини сім років тому та за цей час примирення між сторонами не відбулося. Згідно зі ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Відповідно до свідоцтва про одруження, при одруженні відповідач змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку із тим, що відповідачем клопотання про відновлення їй дошлюбного прізвища не заявлено, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте у шлюбі, - « [PERSON] ».

Outcome: approved