Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

26.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинне будівництво, посилаючись на те, що 03 квітня 1992 року на засіданні Виконкому Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області було прийнято рішення № 1 про виділ йому земельної ділянки площею 2500 кв.м. по [ADDRESS] для індивідуальної забудови та дозвіл на забудову, виділення земельної ділянки вирішено затвердити на сесії Руденківської сільської ради . На зазначеній ділянці з 2001 року позивач самочинно збудував житлове господарство. На території даного господарства під час будівництва розміри житлового будинку та господарських будівель були змінені і не відповідали проектній документації. При виготовленні технічного паспорта на садибний ( індивідуальний ) житловий будинок за [NUMBER] від 15 серпня 2017 року виявлені самочинні забудови, які не зареєстровані в Департаменті ДАБІ як об'єкт закінченого будівництва: будинок, літ. «А -1»; сарай, літ. «Б» ; погріб вхідний, літ «В, в»; вбиральня, літ. «Г»; гараж, літ. «Д»; літня кухня, літ. «Е». Зареєструвати право власності на самочинно збудовані будівлі позивач не має можливості, оскільки вищезгадані будівлі не прийняті в експлуатацію, він змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є письмова заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду направив письмову заяву №02-17/1105 від 11.12.2017 року про розгляд справи у відсутність представника сільської ради. При вирішенні питання покладається на розсуд суду. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень., на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. 03 квітня 1992 року на засіданні Виконкому Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області було прийнято рішення про виділ [PERSON] земельну ділянку площею 2500 кв/м. по [ADDRESS] для індивідуальної забудови та дозвіл на забудову (а.с.5). Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23.12.2005 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,250 га. у межах згідно з планом, яка розташована в с. Руденківка Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, яка призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.6). Згідно технічного паспорта, виготовленого ПП Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 15.08.2017 року, житловий будинок, літ. «А-1»; сарай, літ. «Б»; погріб вхідний, літ. «В,в»; вбиральня, літ. «Г»; гараж, літ. «Д» ; літня кухня, літ. «Е»; огорожа, літ. «№ 1»; ворота огорожі, літ. «№ 2», розташовані за адресою: [ADDRESS], та зазначено, що будинок літ. «А -1»; сарай, літ. «Б» ; погріб вхідний, літ «В, в»; вбиральня, літ. «Г»; гараж, літ. «Д»; літня кухня, літ. «Е» не зареєстровані в Департаменті ДАБІ у Полтавській області як об'єкт закінченого будівництва (а.с.8-10). В матеріалах справи мається висновок фахівця ФОП [PERSON] про відповідність Державним будівельним нормам садибного житлового будинку та господарських будівель і споруд на присадибній земельній ділянці по [ADDRESS], замовником якого є [PERSON] садибний житловий «А -1»; сарай, літ. «Б» ; погріб вхідний, літ «В, в»; вбиральня, літ. «Г»; гараж, літ. «Д»; літня кухня, літ. «Е» можуть бути введені в експлуатацію як об'єкт завершеного будівництва. Розміщення вказаних будівель на земельній ділянці позивача не суперечить містобудівним вимогам Державних будівельних норм і стандартів.( а.с.14-19). Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved