Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

26 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнювала, в якому просить розірвати їх з [PERSON] шлюб та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона не проживає з відповідачем так як мають різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач і звернулась до суду з позовною заявою. В судове засідання позивач не зявилась, просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність та вказав, що не заперечує проти позовних вимог. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 8 липня 2015 року, згідно свідоцтва про шлюб 1-СР №119557 (а.с.7), але спільно не проживають, оскільки мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відповідач є батьком малолітньої дитини позивача: доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження 1-СР №229919 від 2 березня 2016 року (а.с.8). Дитина знаходиться на утриманні позивача, що стверджує позивач та не заперечується відповідачем. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь які дані про те, що відповідач добровільно надає допомогу на утримання доньки, відсутні дані про його місце роботи, наявність у нього на утриманні інших дітей, то суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору за позовні вимоги щодо розірвання шлюбу в сумі 640 грн. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved