Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

26.09.2014 року по пошті до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розтлумачити заповіт складений [PERSON] на користь позивача, посвідчений секретарем Квітчанської сільської ради Корсунь - Шевченківського району Черкаської області 04.04.2002 року за реєстром №34 наступним чином: запис в абзацах першому та другому заповіту «... роблю таке заповітне розпорядження: державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧР №036325 на підставі рішення сесії Квітчанської сільської ради №22-І від 22 березня 2001 року виданий « 24» березня 2002 року, заповідаю: [PERSON]» тлумачити як «... роблю таке заповітне розпорядження: належну мені земельну ділянку площею 1,9865 га, яка розташована на території Квітчанської сільської ради, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 036325 на підставі рішення сесії Квітчанської сільської ради №22-І від 22 березня 2001 р. виданого « 24» березня 2002 року, заповідаю: [PERSON]»; зобов'язати державного нотаріуса Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Черкаській області Міністерства юстиції України видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом складеним [PERSON] на користь позивача, посвідченому секретарем Квітчанської сільської ради Корунь-Шевченківського району Черкаської області 04 квітня 2002 року за реєстром №34 на земельну ділянку, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 036325 зареєстрованого 24.03.2002 року. Свій позов позивач мотивує тим, що заповідачка була похилого віку та малограмотною, тому не придала вагомого значення в заповіті фразі, що заповідає позивачу державний акт на право власності на землю, але мала на увазі саме земельну ділянку, а не державний акт на неї. Відповідно через дану помилку нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тому позивач і звернувся до суду із даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, в позові вказав про розгляд справи за його відсутності. Представник Квітчанської сільської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Черкаській області Міністерства юстиції України у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 5, видане 11.03.2011 року Квітчанською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області - а.с.5). Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ЧР № 036325, виданого 24.03.2002 року на підставі рішення сесії Квітчанської сільської ради від 22.03.2002 року № 22-1, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,9865 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Квітчанської сільської ради, акт зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю за №713, кадастровий номер 7122583400:00:00:713 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,9865 га, яка розташована на території Квітчанської сільської ради. [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем Квітчанської сільської ради Корсунь - Шевченківського району Черкаської області 04.04.2002 року, зареєстрований в реєстрі за №34 (а.с.4). В заповіті [PERSON] вказала, що: «На випадок моєї смерті роблю таке заповітне розпорядження: державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧР №036325 на підставі рішення сесії Квітчанської сільської ради №22-І від 22 березня 2001 року виданий 24 березня 2002 року, заповідаю: [PERSON]». В нотаріальній конторі після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №403/2011 від 20.06.2011 року, із заявами про прийняття спадщини після [PERSON] в нотаріальну контору, крім позивача ніхто не звертався, що підтверджується повідомленням нотаріуса Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори № 1669/01-16 від 22.08.2014 року (а.с.10). Згідно постанови Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори від 22.08.2014 року позивач прийняв спадщину на вказану земельну ділянку, але видати йому свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку нотаріус не може, в зв'язку з тим, що у заповіті, посвідченому секретарем виконавчого комітету Квітчанської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області Бурковською М.О. 04.04.2002 року та зареєстрований в реєстрі під №34 від імені [PERSON] на користь [PERSON] записано: «заповідаю Державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ЧР № 036325 ...», а не «належну мені земельну ділянку площею 1,9865 га, яка розташована на території Квітчанської сільської ради...». (а.с.9). Відповідно до довідки №175, виданої Квітчанською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області 08.09.2014 року, у заповіті помилково зазначено: «заповідаю Державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ЧР № 036325», так як [PERSON] зверталася до Квітчанської сільської ради з проханням заповісти земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва спадкоємцю [PERSON] (а.с.11). Частина 2 статті1256 ЦК України передбачає, що у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно ж положень ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку посвідчується державним актом серії 1-ЧР № 036325. Даний державний акт на право приватної власності на землю зазначений в заповіті як документ, що підтверджує право власності. Вказаний заповіт ніким не оспорюється. Отже, наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині тлумачення заповіту. Щодо позовних вимог про зобов'язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину суд вважає, що вони не належать до задоволення, на підставі наступного. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: видають свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про тлумачення заповіту відповідно є підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, тому додатково зобов'язувати нотаріуса вчинити ці дії не має потреби. Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial