Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

25 січня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 серпня 2010 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON], мати позивача [PERSON] стала власником земельної ділянки площею 0,0408 га для садового використання в садівничому товаристві «За мир» сад № 3, що знаходиться на території Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради та належала спадкодавцю батькові позивача [PERSON], який помер 22 лютого 2010 року. Проте у встановлений законом термін мати не зареєструвала майнові права на вказану земельну ділянку та відповідно не виготовила новий державний акт на право власності на земельну ділянку. 03 серпня 2013 року мати позивача померла. Після її смерті відкривається спадщина на все належне їй майно, в тому числі на вказану земельну ділянку. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Крім позивача спадкоємцем за законом першої черги є брат [PERSON], проте він на спадщину не претендує. У встановлений законом термін позивач подала заяву про прийняття спадщини. Заяви про відмову від спадщини до державної нотаріальної контори [PERSON] не подавала. На інше спадкове майно, грошовий вклад та недоотриману пенсію після смерті матері приватним нотаріусом видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом. З огляду на викладене, не маючи іншої можливості захистити свої права, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0408 га для садового використання в садівничому товаристві «За мир» сад № 3, що знаходиться на території Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради. Позивач у судове засідання не прибула, проте представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та слухати справу без участі позивача та представника позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до положень частини другої\~статті 197 Цивільного процесуального кодексу України,\~фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер 22 лютого 2010 року (а.с. 5). [PERSON] померла 03 серпня 2013 року (а.с. 6). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с. 7). Позивач уклала шлюб 07 серпня 1988 року та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 8). Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 серпня 2010 року вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON], який помер 22 лютого 2010 року є його дружина [PERSON], спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з земельної ділянки для садового використання в садівничому товаристві «За мир» сад №3 площею 0,04008 га, що знаходиться на території Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради (а.с. 11, 15). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 квітня 2014 року, спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 03 серпня 2013 року, є її донька [PERSON], спадщина на яку видане свідоцтво складається з недоотриманої пенсії в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську у розмірі 1\~908,76 грн., грошових вкладів у ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» у розмірі 2\~359,28 грн. (а.с.12). Згідно державного акту на право приватної власності на землю, [PERSON] на підставі рішення Крихівецької сільської Ради народних депутатів від 04 листопада 1994 року передано у приватну власність для садового використання у садівничому товаристві «За мир» сад № 3 земельну ділянку площею 0,0408 га, що розташована на території Крихівецької сільської ради (а.с. 13-14). Постановою приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] від 16 грудня 2016 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для садового використання площею 0,0408 га, що розташована на території Крихівецької сільської ради у садівничому товаристві «За мир» сад № 3, у звязку з ненаданням правовстановлюючих документів, які належним чином зареєстровані у державних органах про належність спадкового майна [PERSON], яка померла 03 серпня 2013 року (а.с. 16). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог частини першої статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно статті 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1261 Цивільного кодексу України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності з положеннями частини другої статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Стаття 328 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 серпня 2010 року, [PERSON] стала власником земельної ділянки площею 0,0408 га для садового використання в садівничому товаристві «За мир» сад № 3, що знаходиться на території Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, проте у встановлений законом строк мати позивача не зареєструвала майнові права на вказану земельну ділянку та відповідно не виготовила новий державний акт на право власності на земельну ділянку, інші спадкоємці першої черги відмовилися від прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки на користь позивача, що є підставою для визнання у судовому порядку права власності за позивачем на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 03 серпня 2013 року. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1258, 1261 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved