Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

24 вересня 2014 року до суду звернулося ПАТ КБ «Приват Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 27 грудня 2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 19 713 грн. 70 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості має здійснюватися з 1 по 25 число кожного місяця шляхом сплати щомісячного платежу. Проте в порушення умов договору відповідачка у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатила, що стало підставою для звернення до суду. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27 грудня 2012 року у розмірі 26 475 грн. 14 коп., а також понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про підтримання свого позову та розгляд справи без їхньої участі. У разі неявки в судове засідання відповідача на заочний розгляд справи згодні (а.с. 78). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає (а.с. 77). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Частина 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 27 грудня 2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (а.с. 10-11 ). Відповідно до умов вищевказаної Генеральної угоди, вказана угода укладена з метою створення сприятливих умов для виконання [PERSON] зобов'язань за кредитними договорами. Пунктом 2.1. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 27 грудня 2012 року визначено, що банк надає позичальнику строковий кредит в розмірі 19 713 грн. 70 коп. на строк 60 місяців на період з 27 грудня 2012 року по 31 грудня 2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в розмірі 19 713 грн. 70 коп. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Оплата заборгованості здійснюється в наступному порядку, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник сплачує банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 503 грн. 28 коп. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов і правил (а.с. 9-10). [PERSON] була ознайомлена з Умовами і правилами надання продукту кредитних карт, про що свідчить її підпис у Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 27 грудня 2012 року (а.с. 11.). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Однак, взяті на себе зобов'язання за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 27 грудня 2012 року, [PERSON] виконані не були. Пунктом 2.2 Генеральної угоди від 27 грудня 2012 року передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день за зобов'язаннями, строк яких не настав, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 4 016 грн. 05 коп. Згідно розрахунку заборгованості станом на 27 березня 2014 року у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 26 475 грн. 14 коп., яка складається з 18 766,68 грн. - заборгованості за кредитом; 3 692,41 грн. - заборгованості за процентами; 4 016,05 грн. - залишку за несплаченим штрафом (а.с. 7). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. При поданні позову до суду позивач сплатив 264 гривні 75 копійок судового збору, про що засвідчує платіжне доручення (а.с. 1). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved