Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

26.01.2021 позивачі звернулися до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до прокурора Київської області та слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області Журавльової Н.І., треті особи, що не заявляють самостійних вимого щодо предмету спору Державна прикордонна служба України та Головний центр Державної прикордонної служби з обробки спеціальної інформації, Перша Київська нотаріальна контора та Печерський районний суд міста Києва про скасування арешту майна, скасування заборони виїжджати за межі України та повернення застави. 28.01.2021 ухвалою Печерського районного суду м. Києва матеріали справи № \~757/4337/21-\~ц передано за підсудністю на розгляд до Приморського районного суду м.\~Одеси. 01.07.2021 за результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Павлик І.А. 15.07.2021 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про скасування заборони [PERSON] виїжджати за межі України, накладену постановою слідчого ГПУ від 16.06.2012 та зобов`язання Печерського районного суду м. Києва повернути застоводавцю [PERSON] грошові кошти в сумі 76\~500 грн, внесені нею за квитанцією від 20.06.2012 № 5104 на рахунок № 37311001002807 Печерського районного суду м. Києва, як заставу за [PERSON] згідно постанови Печерського районного суду м.\~Києва від 18.06.2012 у справі № 4-2547/2012 та зобов`язання перерахувати 76\~500 грн на картковий рахунок № [NUMBER] , що належить [PERSON] , з підстав вирішення даних вимог в порядку кримінального провадження. В іншій частині вимоги позивачів про скасування арешту на все майно, що належить [PERSON] та на яке накладено арешт постановою слідчого Генеральної прокуратури України від 16.06.2012, що виконана Першою Київською державною нотаріальною конторою та якою внесено відомості в реєстр обтяжень за номером 12640102, об`єкт обтяження: не визначене майно. Все майно. Тип обтяження: арешт нерухомого майна, а саме: квартиру в [ADDRESS] , площею 59.1 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі обтяжень 30670850 та земельну ділянку кадастровий номер 5121082400:02:003:0105 в [ADDRESS] , площею 0,0964 га, реєстровий номер обтяження 126401024, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. В обґрунтування даних вимог позивачі зазначають про те, що 16.06.2012 старшим слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України, молодшим радником юстиції Кулеша \~П.В. при розгляді матеріалів кримінальної справи № 49-3536 винесено постанову про порушення кримінальної справи щодо [PERSON] за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (1961 року) та доповнено постановою від 20.06.2012 за ч. 4 ст. 368 КК України. 16.06.2012 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України накладено арешт на все майно [PERSON] 19.11.2015 слідчим в особливо важливих справах другого слідчого управління прокуратури Київської області Журавльовою Н.І. винесена постанова про закриття кримінального провадження за № 42014000000000215 на підставі п. 2 ч. \~1 \~ст. \~284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину. Разом з тим, слідчим в порушення вимог законодавства не скасовано арешт майна [PERSON] під час винесення зазначеної постанови. У зв`язку з чим, позивачі звернулися до суду з позовом про скасування арешту з квартири в [ADDRESS] , площею 59.1 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі обтяжень 30670850 та земельної ділянки кадастровий номер 5121082400:02:003:0105 в [ADDRESS] , площею 0,0964 га, реєстровий номер обтяження 126401024. 15.07.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 28.08.2021 до суду від завідувача Першої Київської державної нотаріальної контори надійшла заява у якій просить він суд розглядати справу без представника нотаріальної контори та прийняти рішення згідно діючого законодавства. 25.08.2021 та 04.10.2021 до суду від голови Печерського районного суду м. Києва надійшла заява у якій він просить суд здійснити розгляд справи у відсутність представника суду та вирішення питання покладає на розсуд суду. 26.08.2021, 27.10.2021, 02.11.2021 до суду від представника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. 31.08.2021 до суду від Київської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, у якому викладено прохання вирішити справу згідно вимог чинного законодавства. 21.09.2021 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 18.11.2021 в судовому засіданні позивачі підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача підтримав правову позицію викладену у відзиві на позовну заяву. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 16.06.2012 старшим слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України, молодшим радником юстиції Кулеша \~П.В. при розгляді матеріалів кримінальної справи № 49-3536 винесено постанову про порушення кримінальної справи щодо [PERSON] за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК \~України (1961 року) та доповнено постановою від 20.06.2012 за ч. 4 ст. 368 КК України. 16.06.2012 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України накладено арешт на все майно [PERSON] та направлено на виконання до Першої Київської державної нотаріальної контори та Управління ДАІ МВС України. Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , площею 59.1 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі обтяжень 30670850. 19.11.2015 слідчим в особливо важливих справах другого слідчого управління прокуратури Київської області Журавльовою Н.І. винесена постанова про закриття кримінального провадження за № 42014000000000215 на підставі п. 2 ч. \~1 \~ст. \~284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Суд першої\~інстанції має\~право за\~клопотанням позивача\~до закінчення\~підготовчого провадження,\~а у\~разі розгляду\~справи за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~-\~до початку\~першого судового\~засідання залучити\~до участі\~у ній\~співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч.ч.\~1, 2 \~ст. 52 ЦПК України). З огляду на викладене, оскільки арешт на майно [PERSON] накладено постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України, то належним відповідачем у даній справі є саме той орган, який наклав арешт, проте клопотань від позивачів про заміну неналежних відповідачів прокурора Київської області та слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області Журавльової Н.І. на належного, до суду не надходило, а тому у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з пред`явленням позову до неналежних відповідачів.

Outcome: dismissed