Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

24 жовтня 2019 року [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , звернулася з позовом до відповідача Овруцької міської ради Житомирської області, що знаходиться в м. Овруч по вул. Т. Шевченка, 43, Житомирської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,5695 га та 2,3353 га, що розташовані на території Раківщинської сільської ради Овруцького району Житомирської області (кадастрові номери 1824286500:07:000:0200, 1824286500:10:000:0119), які належали померлому [INFO] [PERSON] , на підставі державних актів на право власності на землю серії ЖТ № 054336 та №054337, виданих 10 січня 2003 року Овруцькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження №342 від 27.11.2002 року. Мотивує це тим, що є спадкоємцем за законом після смерті батька, при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у зв`язку з тим, що державні акти на земельну ділянку видані не за життя, а після смерті спадкодавця. Позивач в позовній заяві справу просить розглядати без її участі. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без участі міської ради, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 серпня 2018 року та є батьком позивача, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 червня 1960 року та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01 жовтня 1983 року (а.с.5,6). З довідок виданих виконкомом Овруцької міської ради Житомирської області від 19.09.2019 року №1119 та 26.09.2019 року №1138, видно, що [PERSON] , 1926 року народження, дійсно постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті [INFO] в с. Раківщина, Овруцького району Житомирської області. [PERSON] , фактично вступила в управління спадковим майном після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , а саме, проводила поточний ремонт у будинку, який належав покійному (побілка, покраска), обробляла земельну ділянку (а.с.7,8). На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 0,5695 га та 2,3353 га, що розташовані на території Раківщинської сільської ради Овруцького району Житомирської області (кадастрові номери 1824286500:07:000:0200, 1824286500:10:000:0119), які належали померлому на підставі державних актів на право власності на землю серії ЖТ № 054336 та №054337, виданих 10 січня 2003 року Овруцькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження №342 від 27.11.2002 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Овруцької державної нотаріальної контори №3638/02-31 від 10.10.2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька [PERSON] , у зв`язку з тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки видані не за життя, а після смерті спадкодавця. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , так як вступила в управління спадковим майном після померлого, що видно з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Овруцької державної нотаріальної контори №3638/02-31 від 10.10.2019 року (а.с.17). Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до інформаційних довідок №181984100 та №181985757 від 23.09.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості щодо земельних ділянок кадастрові номери 1824286500:07:000: 0200 та 1824286500:10 :000: 0119 відсутні. Згідно повідомлення Овруцької державної нотаріальної контори №3873/02-14 від 28.10.2019 року, після померлого [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини, до контори не зверталися. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набула право власності на спадкове майно (земельні ділянки), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року.

Outcome: approved