Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

25.09.2018 [PERSON] звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в обгрунтування якого зазначила, що 05.07.2018 між нею та ТОВ «ДРІМКАР» був укладений договір доручення № Д-00002. Згідно даного договору ТОВ «ДРІМКАР» - повірений був уповноважений діяти від імені та в інтересах неї - довірителя, зобов*язаний вчиняти в порядку та на умовах, визначених договором, на території України юридичні дії, щодо пошуку, інформування, консультування, пропонування, супроводження послуг та проведення робіт, пов*язаних із сприянням довірителю в укладанні ним або від його імені, договорів поставки, купівлі-продажу або будь-який інший договір за яким довіритель в подальшому отримує у власність транспортний засіб, на умовах найбільш вигідних для довірителя. Під час обговорювання основних умов договору мова йшла про автомобіль CHERRY вартістю 79 900 гривень, зі сплатою 1550 гривень на місяць (на три роки), 25 000 гривень вона повинна була сплатити, як перший внесок за автомобіль, про оплату послуг повіреного мова не йшла взагалі. Так як гроші були нею оплачені після підписання договору (в той же день, але після підписання), то і її екземпляр договору не був їй вручений, а направлений їй поштою на наступний день. Але після отримання нею екземпляру договору 09.07.2018 вона виявила, що в договорі зазначений інший автомобіль - LadaGranta, вартістю 243 009, 00 гривень, що значно дорожче машини, яку вона бажала купити; в договорі визначена винагорода повіреному в розмірі 10% від 243 009,00 гривень, тобто 25 000,00 гривень. Так як умови для позивача були неприйнятні, вона 13.07.2018 в телефонному режимі повідомила відповідача про припинення договору доручення і просила надіслати їй зразок заяви. 17.07.2018 на електронну адресу її чоловіка [PERSON] , ТОВ « ДРІМКАР » прислали зразок заяви з супровідним листом наступного змісту: «Заява - оригінал направить по адресу Укрпоштою за адресою: [ADDRESS] ». Але не дочекавшись зразка заяви від відповідача, вона ще 14.07.2018 направила до відповідача лист з вимогою припинити договір доручення та повернути гроші, який він отримав 20.07.2018. 10.08.2018 ТОВ «ДРІМКАР» направив до неї відповідь на відзив, де зазначив, що договір, укладений між ними нібито є дійсним, а 25 000,00 гривень, що були нею оплачені, нібито згідно квитанції є «сплата винагороди повіреного згідно договору доручення» і не підлягають поверненню, але квитанція про сплату 25 000,00 гривень не містить інформації про сплату винагороди повіреного. Так як позивачка 13.07.2018 в телефонному режимі повідомила відповідача про припинення договору доручення, а 17.07.2018 на електронну адресу її чоловіка, [PERSON] , ТОВ « ДРІМКАР » прислали зразок заяви з супровідним листом, то є всі підстави вважати, що договір доручення № Д-00002 від 05.07.2018 був припинений між ними 17.07.2018. Тому, позивачка просила суд: стягнути з ТОВ «ДРІМКАР» на користь [PERSON] кошти в розмірі 25 000 гривень, які були отримані ТОВ «ДРІМКАР» від [PERSON] , як винагорода за договором доручення № Д-00002 від 05.07.2018, стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.10.2018 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву на позовну заяву. Позивач та його представник у судовому засіданні позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Судом вживалися заходи щодо виклику відповідача у судові засідання шляхом направлення на його адресу судових повісток про виклик до суду, а також шляхом розміщення оголошення. Проте, представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. 05.07.2018 між ТОВ «ДРІМКАР» (Повірений) та [PERSON] (Довіритель) укладено договір доручення № Д-00002. Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Згідно даного договору, Повірений уповноважений діяти від імені та в інтересах Довірителя, зобов*язаний вчиняти в порядку та на умовах, визначених цим Договором, на території України юридичні дії, щодо пошуку, інформування, консультування, пропонування, супроводження послуг та проведення робіт, пов*язаний із сприянням Довірителю в укладанні ним та/або від його імені, договорів поставки, купівлі-продажу або будь-який інший договір за яким Довіритель в подальшому отримує у власність транспортний засіб, на умовах найбільш вигідних для Довірителя. Повірений, діючи від імені або за участю та за рахунок Довірителя, зобов*язаний укласти договір поставки або будь-який інший договір за яким Довіритель в подальшому отримує у власність транспортний засіб LadaGranta, вартість якого 243009, 00 гривень. (п.1.1, 1.2, 1.3 Договору доручення № Д-00002 від 05.07.2018). Згідно з п. 3.1. за надання послуг згідно з цим договором, Довіритель зобов*язаний сплатити на рахунок Повіреного винагороду у розмірі, що становить 10 % від вартості транспортного засобу, що зазначено в п.1.3 даного Договору та становить 25 000,00 гривень. 05.07.2018, на виконання п. 3.1. договору, сплачено на рахунок ТОВ «ДРІМКАР» 25000 гривень, код квитанції 1281-4205-7550-7722. Пунктом 4.2. Договору передбачено, що довіритель має право відмовитися від Договору в односторонньому порядку, про що письмово повідомляє повіреного, шляхом направлення рекомендованою поштою (Укрпоштою), на адресу повіреного, відповідного листа з чітким волевиявленням щодо відмови від Договору та зазначенням банківських реквізитів для повернення коштів. 14.07.2018 [PERSON] на адресу відповідача рекомендованим листом надіслано заяву про відмову від договору доручення № Д-00002 від 05.07.2018, в якій вона також просила повернути сплачені кошти в сумі 25 000,00 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі, зокрема, відмови довірителя або повіреного від договору. Частина 2 цієї статті передбачає, що довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною. Відповідно до ч.1 ст. 1009 ЦК України, яка передбачає наслідки припинення договору доручення, якщо договір доручення припинений до того, як доручення було повністю виконане повіреним, довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, повязані з виконанням доручення, а якщо повіреному належить плата - також виплатити йому плату пропорційно виконаній ним роботі. Це положення не застосовується до виконання повіреним доручення після того, як він довідався або міг довідатися про припинення договору доручення. Враховуючи те, що [PERSON] скористалася своїм правом на відмову від договору доручення, тому договір доручення є припиненим. Згідно п.4.2.1 Договору, у випадку відмови Довірителя від договору протягом трьох днів з моменту укладання даного договору, повірений повертає 50 відсотків від сплаченої винагороди повіреного та всі сплачені на виконання п. 1.3. даного договору кошти, протягом 30 банківських днів з дня отримання від довірителя заяви про відмову від договору та повернення коштів із зазначенням власних банківських реквізитів. У випадку коли заява про відмову від договору подана довірителем з порушенням строку вказаного у даному пункті, винагорода, яка вказана у п. 3.1. даного договору не повертається. Поверненню підлягають всі сплачені на виконання п. 1.3. договору кошти протягом 30 банківських днів. Водночас, Повірений, відповідач у справі, за змістом укладеного Договору не несе відповідальності за порушення умов договору, окрім обов*язку повернути сплачену винагороду у випадку порушення ним своїх зобов*язань за договором, якщо не доведе, що таке порушення сталось не з його вини (п.5.3 Договору). Таким чином, відповідач в договорі надав собі можливість не повертати кошти, сплачені споживачем його послуг у разі розірвання договору як за ініціативою споживача послуг, так і за ініціативою відповідача, а також звільнив себе від будь-яких негативних наслідків від порушення прав позивача як споживача послуг у разі розірвання договору, в тому числі і не з вини позивача, що на думку суду приводить до дисбалансу договірних відносин. Отже, аналізуючи зміст укладеного договору, суд прийшов до висновку, що умови укладеного сторонами Договору доручення є несправедливими, оскільки в порушення вимог розумності, добросовісності та справедливості позбавляють позивача, як споживача послуг, можливості відмовитись від договору без втрати сплачених ним коштів в рахунок винагороди Повіреному, не зважаючи на те, чи виконувались повіреним будь-які роботи на виконання доручення, що суперечить вищенаведеним вимогам ст. ст. 1008, 1009 ЦК України. Аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо повернення сплачених позивачем на виконання укладеного договору коштів в сумі 25000 гривень. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 704,80 гривень, який відповідно до ст.141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved