Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

24.11.2017р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «КОМФОРТ ОФІС ДНІПРО» (третя особа [PERSON] Ельман огли) про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.11.2017р. провадження у справі відкрито (а.с. № 25). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.11.2017р. вжито заходи забезпечення позову (а.с. № 27). В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 09.02.2016р. між ним та [PERSON] було укладено Договір позики, відповідно до п.п.1.1. та 1.2 якого позикодавець зобовязується надати позичальнику позику в сумі 2\~370\~000 грн., а позичальник зобовязується прийняти позику та повернути позикодавцю всю отриману суму позики у встановлений договором строк. Позика була повинна бути повернутою до 27.09.2017р. включно. Також 29.09.2017р. між позивачем та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін до Договору позики № 1, яким строк повернення позики було подовжено до 30.10.2017р. Факт отримання позики від позивача підтверджується розпискою від [PERSON] про отримання грошових коштів по Договору позики № 1 від 09.02.2016р. Також, 29.09.2017р.,у якості забезпечення виконання зобовязань позичальника по Договору позики, між ТОВ «КОМФОРТ ОФІС ДНІПРО» було укладено Договір поруки до Договору позики № 1 від 09.02.2016р., згідно п.1.1. якого поручитель зобовязується відповідати у повному обсязі перед позикодавцем за належне виконання позичальником зобовязань за Договором позики. Оскільки на день подачі позову до суду ні відповідачем, ні третьою особою зобовязання за Договорами позики та поруки не виконані, позивач і звернувся із зазначеним позовом до суду. В наданій суду заяві 24.01.2018р. представник позивача [PERSON] - [PERSON] (діє за довіреністю від 16.01.2018р. а.с. № 37) позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути дану справу за його відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 36). Представник відповідача ТОВ «КОМФОРТ ОФІС ДНІПРО» - адвокат [PERSON] (діє за довіреністю від 16.01.2018р. а.с. № 35, 40) письмовою заявою до суду від 23.01.2018р. та заявою від 24.01.2018р. позовні вимоги визнав, також просив розглянути дану справу за його відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 34, 39). Третя особа [PERSON] в судове засідання 24.01.2018р. не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав (а.с. № 32). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. З урахуванням письмової заяви відповідача про визнання позовних вимог, суд вважає за можливе винесення рішення суду на загальних засадах, встановлених главою 9 розділу III ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги\~ підлягають\~ задоволенню з\~ наступних\~ підстав. Статею 629 ЦК України ЦК України передбачено, що договір є обовязковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив,якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 09.02.2016р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики відповідно до п.п.1.1. та 1.2 якого позикодавець зобовязується надати позичальнику позику в сумі 2\~370\~000 грн., а позичальник зобовязується прийняти позику та повернути позикодавцю всю отриману суму позики у встановлений договором строк. Позика була повинна бути повернутою до 27.09.2017р. включно. Також 29.09.2017р. між позивачем та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін до Договору позики № 1, яким строк повернення позики було подовжено до 30.10.2017р. Факт отримання позики від позивача підтверджується розпискою [PERSON] про отримання грошових коштів по Договору позики № 1 від 09.02.2016р. (а.с. № 7,8). Згідно правового висновку, зробленого ВСУ від 18.09.2013р. у справі № 6-63 цс 13 про стягнення боргу за договором позики було визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи, як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Текст розписки від 09.02.2016р., в якій немає ніяких особливих відміток про іншу природу взаємовідносин, ніж боргові, в силу ст.ст. 76-81 ЦПК України є належним та допустимим доказом укладанням саме договору займу грошових коштів. Також, 29.09.2017р.,у якості забезпечення виконання зобовязань позичальника по Договору позики, між [PERSON] та ТОВ «КОМФОРТ ОФІС ДНІПРО» було укладено Договір поруки до Договору позики № 1 від 09.02.2016р., згідно п.1.1. якого поручитель зобовязується відповідати у повному обсязі перед позикодавцем за належне виконання позичальником зобовязань за Договором позики. У відповідності до п.2.1. Договору поруки поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед позикодавцем за належне виконання позичальником забезпеченого зобовязання та згідно п.2.2. Договору поруки та поручитель забезпечує повне виконання позичальником зобовязання за договором позики (а.с. № 10). 28.09.2017р. позивачем було вручено вимогу [PERSON] Ельман огли про повернення позики. У відповіді на вимогу від 28.09.2017р. [PERSON] просив відстрочити повернення позики до моменту приведення його фінансових справ у платоспроможний стан (а.с. № 11,12). 31.10.2017р. позивачем була вручена вимога вже директору ТОВ «КОМФОРТ ОФІС ДНІПРО» щодо виконання зобовязань по Договору поруки та повернення позики за [PERSON]. Листом від 01.11.2017р. директор товариства [PERSON] також просила відстрочити строк повернення позики, обґрунтовуючи це складним фінансовим положенням товариства (а.с. № 13,14). Відповідно до положень ст. 554 ЦК України в разу порушення боржником зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором,як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Такого ж висновку зроблено й постановою ВСУ від 19.12.2011р. у справі № 6-84цс11, де зазначено, що у такому випадку немає так званої обовязкової процесуальної співучасті, тобто законом передбачено право позивача звернутися до суду до кожного з боржників окремо. Правовою позицією, яка була висловлена у постанові ВСУ від 06.06.2011р. також визначено, що відповідно до закону та умов договору поруки поручителі несуть самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобовязання боржником. З огляду на те, що відповідач, визнав позовні вимоги в повному обсязі, а тому факти укладення договорів займу та поруки, факти отримання грошових коштів [PERSON], а також виникнення зобовязань відповідача за договором поруки, в силу ч.1. ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що до теперішнього часу відповідач не виконав належним чином умови договору поруки від 29.09.2017р. і не повернув позивачу суму грошового боргу в сумі 2 370\~000 грн., відповідач не заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути дану суму з ТОВ «КОМФОРТ ОФІС ДНІПРО» на користь позивача [PERSON] Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 8 000 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved