Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

25 лютого 2019 року ТОВ «ДТЕК Східенерго» в інтересах ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго» звернулось до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за спожиті житлово-комунальні послуги в якій просить стягнути на користь ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго» грошові кошти з заборгованості за спожиті комунальні послуги: централізоване опалення - 2688,10 грн.; централізоване постачання гарячої води - 5566,44 грн.; централізоване постачання холодної води - 1188,46 грн. та 3% річних у розмірі - 1361,71 грн. В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач зазначає наступне. [PERSON] є наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та зобов`язаний сплачувати за спожиті комунальні послуги. Позивачем надається відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої та холодної води, які позивач з листопада 2011 року по липень 2018 року виконав належним чином. Водночас, відповідачем плата за спожиті комунальні послуги за період з листопада 2011 року по липень 2018 року вносилась частково, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням виконавчого комітету Курахівської міської ради Марїнського району Донецької області від 14.08.2013 року № 187 визначено виробника та виконавця комунальних послуг з централізованого опалення, гарячого та питного водопостачання Відокремлений підрозділ «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО». З особового рахунку № [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] . Випискою з особового рахунку № [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] варіть спожитих комунальних послуг сплачена не у повному обсязі, заборгованість за спожиті комунальні послуги станом на 01 серпня 2018 року складає 12107,26 грн., раніше заявлена заборгованість 2664,26 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) та на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків, послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд. Таким чином, послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої та холодної води є видами житлово-комунальних послуг. Згідно ст.ст. 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг із зобов`язанням оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом, а виконавець зобов`язується забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року). Згідно з ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» зазначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Таким чином, позивач має право вимагати в судовому порядку сплати заборгованості з надання послуг центрального опалення та централізованого постачання гарячої та холодної води. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно сплачувати квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця. За умовами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отримуючи комунальні послуги, відповідачі зобов`язані вносити за них плату, яка відповідно до п. 20, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 вноситься відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання. Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої та холодної води, приймаючи до уваги, що розмір заборгованості, наданий позивачем, проведений у відповідності до вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги слід задовольнити у повному обсязі. При цьому суд виходить з приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки встановлений законом обов`язок споживача щодо внесення щомісячної плати за надані комунальні послуги є грошовим зобов`язанням, а відповідач у встановлені строки та належним чином його не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3 процентів річних від простроченої суми підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, суд вважає за можливе розстрочити виплату заборгованості відповідачем з огляду на наступне. Відповідно до п.2 ч.7 ст. 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині вказується про розстрочення виконання рішення. Згідно приписів ч. 1, 3 ст. 435 УПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Із змісту п. 37 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, вбачається, що визначення порядку виконання рішення суду, надання розстрочки виконання зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Згідно положень ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про можливість розстрочення суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги на строк, який складає 6 місяців. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто 1921 гривня 00 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved