Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

24.09.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровані позивач, дружина позивача [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] . Відповідачі в 2014 року виїхали зі спірної квартири та не проживають в ній понад 4 роки без поважних причин, комунальні платежі не сплачують, особистих речей в квартирі немає. На підставі викладеного позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . 04.12.2019 року було розглянуто справу та винесено заочне рішення. 19.12.2019 року [PERSON] подала заяву про перегляд заочного рішення, у зв`язку з тим, що вона та її брат [PERSON] не мали можливості приймати участь у розгляді справи, так як перебували за межами країни, позивач по справі до винесення рішення не отримав документи, направлені ними, а тому суду не були надані заяви її та брата про те, що вони визнають позов в повному обсязі. Враховуючи викладене в заяві, ухвалою суду від 20.12.2019 року заочне рішення було скасовано та призначено справу до перегляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В матеріалах справи містяться заяви відповідачів про визнання позову. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 28.12.2012 року та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10-11). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 10.04.2019 року(а.с.7), [PERSON] зареєстрований в вище зазначеній квартирі. В спірній квартирі, відповідно до довідки ОСББ «Фортуна-2», також зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.9). Позивач стверджує, що відповідачі в квартирі не проживають з 2014 року, комунальні послуги не сплачують, не несуть інших витрат по утриманню житла, їх речі в квартирі відсутні. Згідно наданих відповідачами заяв, позов вони визнають в повному обсязі. Згідно зі ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням відповідачам не чинив, за захистом порушеного права на проживання відповідачі не зверталися. Конституцією\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до\~закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). На підставі ч.2 ст.80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вище викладеного, зважаючи на заяви відповідачів про визнання ними позовних вимог, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі.

Outcome: approved