Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

25.04.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд зменшити розмір аліментів, що він сплачує на користь відповідача, на підставі виконавчого листа, виданого на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.11.2008 року на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до повноліття дитини, починаючи з 31.10.2008 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем по справі перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у встановленому законом порядку. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . 26.11.2010 року позивач уклав шлюб з [PERSON] . В даному шлюбі позивач має доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Поскільки у позивача на теперішній час змінився сімейний та матеріальний стан, позивачу складно виплачувати аліменти у вказаному розмірі, тому він вважає, що є підстави для зміни розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, до суду надав заяву із клопотанням про розгляд справи у його відстуність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву із клопотаннм про розгляд справи у її відстність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем по справі [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін по справі є син [PERSON] , [INFO] . Згідно Свідоцтва про щлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 452 [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] уклали 26.11.2010 року шлюб. Судовим рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.11.2008 року призначено стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до його повноліття, починаючи з 31.10.2008 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України,\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Обов`язок по утриманню зберігається і тоді, коли дитина народилася у шлюбі, який пізніше було визнано недійсним, а також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В пункті 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.\~181\~,\~192 СК України,\~\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і чи впливає ця зміна на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу\~(ч. 2\~ст. 182 СК України). Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що від другого шлюбу він має ще двох дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , на теперішній час забезпечувати належне матеріальне становище всіх дітей позивачу складно, сплачуючи аліменти у встановленому судом розмірі, він неспроможний. Наведена обставина підтверджується доданими до позову копієями свідоцтв про народження дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 05.01.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 11 та сина [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 24.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 564. Отже, суд вважає, що позивач довів суду наявність підстав для зменшення розміру стягнутих з нього судовим рішенням аліментів на утримання неповнолітнього сина. Також, суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти зменшення розміру аліментів до 1/6 частини заробітку [PERSON] . Суд вважає, що таке визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене і те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту погіршення його матеріального становища, що, відповідно, є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України\~є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved