Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

26.03.2019 року [PERSON] в особі свого представника адвоката Летючого В.П. звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. 19.06.2019 року представником позивача було уточнено позовні вимоги. [PERSON] просив припинити спільну сумісну власність подружжя та визнати право власності, а саме: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 259 кв. м, відведеної для комерційного використання, кадастровий номер [NUMBER] , розташованої за адресою: [ADDRESS] . [ADDRESS] нині [ADDRESS] вул. Залізнична)/Машинобудівна, придбаної за договором купівлі-продажу, укладеного 14.11.2012 року між Зміївською міською радою Харківської області та [PERSON] ; на 1/2 частину нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 75,6 кв. м;. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 03.06.2000 року позивач [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Вказаний шлюб 20.07.2018 року був розірваний Зміївським районним судом Харківської області. Під час шлюбу подружжям було набуто нерухоме майно земельна ділянка, площею 259 кв. м, відведена для комерційного використання, кадастровий номер [NUMBER] , розташована за адресою: [ADDRESS] . [ADDRESS] Машинобудівна, придбана за договором купівлі-продажу, укладеного 14.11.2012 року між Зміївською міською радою та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В., зареєстрованому в реєстрі за № 1620; нежитлова будівля, розташована на зазначеній вище земельній ділянці, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 75,6 кв. м, зареєстрована за [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.11.2011 року, виданого виконавчим комітетом Змїївської міської ради. Державна реєстрація права власності здійснена 09.11.2011 року. Відповідач у добровільному порядку поділити спільне майно подружжя не погоджується. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, свої інтереси довірила представляти адвокату Летючому В.П., який надав заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, представництво його інтересів здійснювала адвокат Браславська О.А., яка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення рішення у підготовчому засіданні. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 03.06.2000 року по 20.07.2018 року, який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20.07.2018 року було розірвано (а.с. 6). В період шлюбу подружжям [PERSON] та [PERSON] було набуто право власності на земельну ділянку, площею 259 кв. м, відведену для комерційного використання, кадастровий номер [NUMBER] , розташовану за адресою: [ADDRESS] . Залізнична)/Машинобудівна, яка була придбана за договором купівлі-продажу, укладеного 14.11.2012 року між Зміївською міською радою Харківської області та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В., зареєстрованому в реєстрі за № 1620; нежитлову будівлю, розташовану на вказаній земельній ділянці, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 75,6 кв. м, яка зареєстрована за [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.11.2011 року, виданого виконавчим комітетом Змїївської міської ради (а.с. 7-8, 9, 10-12). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 цього ж Кодексу визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст.\~369\~ЦК України\~співвласники майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~володіють і\~користуються ним\~спільно,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними.\~ Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи вищевикладені положення чинного законодавства, суд визнає земельну ділянку, площею 259 кв. м, відведену для комерційного використання, кадастровий номер [NUMBER] , розташовану за адресою: [ADDRESS] )/Машинобудівна, а також нежитлову будівлю, розташовану на вказаній земельній ділянці, за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Так, кожному із сторін належить по 1/2 частині спірного майна. Проте, правовстановлюючі документи на вказане майно оформлені на ім`я відповідача. При цьому, позивачем не заявлено вимоги щодо реального поділу спільного майна подружжя. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину земельної ділянку, площею 259 кв. м, розташованої за адресою: [ADDRESS] ) [ADDRESS] , а також на 1/2 частину нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , як на частину майна в спільній сумісній власності подружжя, та відсутність у позивача іншого способу оформити своє право власності, суд вбачає підстави для визнання позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved