Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

25 липня 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій представник позивача за довіреністю просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 22637,32 гривень та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600 гривень. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що між позивачем та відповідачем 13 січня 2016 року було укладено кредитний договір № 4-308-823-2-16-Г (з ануїтетними платежами), за умовами якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі на суму 17000 строком з 13.01.2016 року до 11.01.2019 року зі сплатою 15 % річних. Згідно п. 4.4. договору клієнт був зобовязаний за обслуговування кредитної заборгованості сплачувати комісійну винагороду в розмірі 3,0 % від суми кредиту щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Відповідно до п. 4.2. та 4.5. договору клієнт був зобовязаний здійснювати погашення ануїтетного платежу та суму щомісячної комісії в загальній сумі 1120,44 гривень щомісяця. В порушення взятих на себе зобовязань відповідачем не були сплачені платежі для погашення кредитної заборгованості з лютого 2016 року. У звязку з цим 30.05.2017 року відповідно до п. 4.10. договору поточна заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) в сумі 10808,98 гривень була винесена на рахунок простроченої заборгованості. Пунктом 6.3. кредитного договору сторони погодили, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позичальник сплачує банку штраф у розмірі 45% від суми кредиту, що становить 7847,93 гривень. Таким чином станом на 20.07.2017 року склалася заборгованість відповідача на зазначену суму, яку він не погасив не зважаючи на письмові вимоги банку. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, посилаючись на порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, в звязку з чим з відповідача підлягає стягненню заборгованість, розмір якої станом на 20.07.2017 року становить 22637,32 гривень і розрахований відповідно до умов кредитного договору, та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600 гривень. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він визнає позов в частині стягнення заборгованості з тіла кредиту, процентів, комісії, штрафу лише в сумі 7515,67 гривень. Вважає, що штраф в сумі 7847,93 гривень включає в себе подвійний штраф, нарахований на суму тіла кредиту. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає\~ задоволенню в повному обсязі з наступних підстав З матеріалів справи судом встановлено, що 13 січня 2016 року позивач та відповідач уклали кредитний договір № 4-308-823-2-16-Г (з ануїтетними платежами) з наступними основними умовами. Банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі готівкою на суму 17000 строком з 13.01.2016 року до 11.01.2019 р. зі сплатою 15 % річних, повернення якого здійснюється щомісячними ануїтетними платежами (п. 1.1.- 1.4. кредитного договору). Згідно п. 4.4. кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує комісійну винагороду в розмірі 3,0 % від суми кредиту. Комісійна винагорода сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Відповідно до п. 4.2. та 4.5. цього договору клієнт зобовязаний здійснювати погашення ануїтентного платежу та суму щомісячної комісії на загальну суму 4606,84 гривень щомісяця. Як зазначено у п. 4.8 кредитного договору, за користування кредитом понад строку, вказаного у п. 1.2 договору, кредитодавець нараховує, а позичальник сплачує проценти в розмірі 0,1 проценти річних. Відповідно до п. 4.10. кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів кредитодавець обліковує заборгованість за кредитом у повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим договором не втрачають чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 4.8 цього договору та позичальник сплачує штраф в розмірі, передбаченому п. 6.3. цього договору. Пунктом 6.3. кредитного договору сторони погодили, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позичальник сплачує банку штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Згідно п. 7.1. договору він набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань. Закінчення строку Договору не звільняє позичальника від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Дострокове розірвання договору здійснюється у випадках, передбачених чинним законодавством та цим договором. Виписками по рахунках, відкритих для обліку операцій по укладеному кредитному договору, підтверджено, що внесення платежів відповідачем здійснювалось не у тих сумах і не в ті строки, що передбачені умовами кредитного договору і графіком платежів, оскільки відповідачем частково не сплачені ануїтетні платежі для погашення кредитної заборгованості в період з 01.03.2016 року по 31.05.2017 року в сумі 3307,32 гривень. Таким чином, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що відповідачем порушено строки сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 20.07.2017 року заборгованість за кредитом складає 12152,25 гривень; сума нарахованих та несплачених процентів за період з 01.02.2017 року по 30.06.2017 року складає 597,14 гривень; заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією за період з 01.02.2017 року по 20.07.2017 року складає 2040 гривень. На адресу позичальника банком було надіслано 10.03.2017 року вимогу щодо відновлення порушених прав банку та погашення заборгованості протягом 7 днів з дати її отримання, яку відповідач отримав 14.03.2017 року. 09 червня 2017 року банком було надіслано на адресу позичальника другу вимогу щодо відновлення порушених прав банку та погашення заборгованості протягом 7 днів з дати її отримання, яку відповідач отримав 13.06.2017 року. Після закінчення вказаного строку банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. При вирішенні справи за цим позовом суд виходить з встановлених обставин та відповідного правового регулювання спірних відносин. Так, відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (частина 1). Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2). Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2). Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (частина 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина 2). Згідно абзацу першого частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Одним з наслідків порушення договору позичальником, який передбачений частиною 2 статті 1050 ЦК України, є право позикодавця у разі прострочення повернення чергової частини позики вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Представником відповідача сума заборгованості за залишком кредиту 12152,25 гривень; залишком нарахованих та несплачених процентів 597,14 гривень; залишком нарахованої та несплаченої комісії 2040 гривень не оспорюється. Доводи представника відповідача про нарахування штрафу позивачем всупереч умовам кредитного договору суд до уваги не приймає, виходячи з наступного. Так, за змістом пункту 6.2 кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцеві штраф в розмірі 10 % від несвоєчасно сплаченої суми за невиконання прийнятих на себе зобовязань щодо слати ануїтетних платежів та комісійної винагороди. Пунктом 6.3. кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позичальник сплачує банку штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Як вбачається з рахунку № 839762445, на якому відображені нараховані суми штрафу за період з 01 березня 2017 року по 30.05.2017 року, сума штрафу за вказаний період за порушення сплати ануїтетного платежу відповідно до умов договору становить 134,33 гривень, сума штрафу за вказаний період за порушення сплати відсотків відповідно до умов договору становить 44,93 гривень, сума штрафу за вказаний період за порушення сплати комісійної винагороди відповідно до умов договору становить 153 гривні. Нарахований штраф відповідно до п.6.3 кредитного договору становить 7650 гривень(17000 х 45 %/100%). Таким чином, загальна сума штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 7847,93 гривень (7650 гривень +44,93 гривень + 153 гривні). Твердження представника відповідача про те, що штраф двічі нарахований на тіло кредиту не ґрунтуються на досліджених матеріалах справи, оскільки з розрахунку розміру штрафу видно, що сума штрафу 134,33 гривень, яка нарахована на тіло кредиту відповідно до п.6.2 кредитного договору, не врахована до загальної суми штрафу. Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобовязання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, наслідком якого може бути дострокове розірвання договору та обовязок відповідача достроково повернути всю суму кредиту, сплатити нараховані проценти за користування кредитом, комісію та штраф, суд погоджується з доводами позивача і вважає правильним задовольнити позов у повному обсязі. За правилом ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача по оплаті судового збору на суму 1600 гривень необхідно стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved