Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

24 березня 2015 р. позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача - [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача вартість безпідставно спожитої теплової енергії в розмірі 48 000,62 грн., інфляційні витрати в розмірі 6 720,09 грн., 3 % річних в розмірі 276,17 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 549,97 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 22.06.2010 р. по 16.03.2014 р. відповідачу належали нежитлові приміщення першого поверху будинку по [ADDRESS] з централізованою системою опалення. Відповідач, не уклавши договір на постачання теплової енергії, безпідставно отримував теплову енергію за рахунок позивача, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 48 000,62 грн. Представник позивача до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, порядок прийняття і наслідки ухвалення заочного рішення представнику позивача відмові та зрозумілі. Відповідач до судового засідання не з'явилась, про час, день та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачу на праві власності, згідно до договору купівлі-продажу від 17.03.2014 р. з 22 червня 2010 р. по 16 березня 2014 р. належали нежитлові приміщення першого поверху будинку по [ADDRESS] з централізованою системою опалення, загальною площею 50,2 кв.м. (а.с.5). Згідно до Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Отже у даному випадку мова йде про регулювання відносин по постачанню теплової енергії, що призначена для купівлі-продажу та повинні застосовуватися Правила користування тепловою енергією, що конкретизують норми права загального характеру з метою регулювання поведінки суб'єктів правовідносин у певній галузі. Основним обов'язком споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з тепло постачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно з актом обстеження системи теплопостачання об'єкта № 178/514 від 20.03.2014 р., відповідачу надано припис укласти договір та сплатити вартість безпідставно спожитої теплової енергії. Однак, відповідач не уклавши договір на постачання теплової енергії, безпідставно отримував теплову енергію за рахунок позивача за період з 22 червня 2010 р. по 16 березня 2014 р. (а.с.6). Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення вбудованого споживача до джерела теплової енергії від 07.10.2010 р. за № 178/7339, від 15.10.2011 р. за № 178/8028, від 18.10.2012 р. за № 178/8046, від 03.10.2013 р. за № 178/12, актами про відключення вбудованого споживача від джерела теплової енергії від 18.04.2011 р. за № 178/6453, від 09.04.2012 р. за № 178/6898, від 14.04.2013 р. за № 178/7345, від 14.04.2014 р. за № 178/36 (а.с.8-15). Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори, правочини, інші юридичні факти. Згідно зі ст. 509 ЦК України - зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України (в тому числі і з юридичних фактів). Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (передати майно, сплатити гроші тощо). Між позивачем та відповідачем не було укладено письмового договору на постачання теплової енергії, але відповідач отримував теплову енергію. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання теплової енергії, позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав, а відповідач навпаки плату за надані послуги у встановленому порядку не вносить. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У зв'язку з відсутністю договору строк оплати вартості теплової енергії не визначений, і тому застосуванню підлягає ч. 2 ст. 530 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не виливає із договору або актів цивільного законодавства. З обставин справи вбачається, що хоча між сторонами по справі не укладено письмового договору на постачання теплової енергії, проте, позивач фактично надавав теплову енергію відповідачу. У даному випадку позивач, виконавши свої зобов'язання з надання послуг, має законні підстави вимагати від споживача оплати за надання цих послуг. 05.08.2014 р. позивачем було направлено відповідачу лист з вимогою оплати теплової енергії на потреби опалення приміщення та рахунок на суму 20 600,34 грн. і вимогою оплати теплової енергії на потреби гарячого водопостачання та рахунок на суму 27 400,28 грн. (а.с.17-20). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник повинен сплатити вартість безпідставно спожитої теплової енергії з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Отже, інфляційні витрати становлять - 6720,09 грн. та 3 % річних - 276,17 грн. (а.с.21). Крім того позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 549,97 грн. У відповідності зі ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved