Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

26.01.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Представник позивача вказав, що відповідно до укладеного договору № 014/1047/13К від 27.09.2013 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000 грн. на споживчі потреби по 26 вересня 2016 року зі сплатою 15,00 % річних. 27.09.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/1047/13К, відповідно до якого поручитель зобов'язується перед банком нести солідарну відповідальність з позичальником. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 23 січня 2015 рік заборгованість складає 11243,95 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 1884,46 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 615,78 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів в сумі 32,17 грн., пеня за прострочення сплати основного боргу в сумі 98,30 грн., поточна заборгованість за кредитом у сумі 8513,61 грн., поточна заборгованість за процентами у сумі 99,63 грн У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач й звернувся з дійсним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 11243,95 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання 03 лютого 2015 року, 16 лютого 2015 року та 19 лютого 2015 року не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. 19.02.2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № 014/1047/13К від 27.09.2013 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000 грн. на споживчі потреби по 26 вересня 2016 року зі сплатою 15,00 % річних. 27.09.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/1047/13К, відповідно до якого поручитель зобов'язується перед банком нести солідарну відповідальність з позичальником. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 23 січня 2015 рік заборгованість складає 11243,95 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 1884,46 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 615,78 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів в сумі 32,17 грн., пеня за прострочення сплати основного боргу в сумі 98,30 грн., поточна заборгованість за кредитом у сумі 8513,61 грн., поточна заборгованість за процентами у сумі 99,63 грн. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст.11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності зі ст. 1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання між сторонами за загальним правилом мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved