overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

25 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що з 20 вересня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що їх сім'я фактично розпалася, оскільки між ними виникли непорозуміння, просить постановити рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 16). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити (а. с. 17, 18). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 вересня 2011 року сторони уклали шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO] (а. с. 5, 6). На даний час однією сім'єю не проживають, їх сім'я фактично розпалася. Подальше спільне життя з відповідачем не можливе, оскільки це суперечить інтересам позивачки. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у зв'язку з чим шлюб між подружжям необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 25 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 14 лютого 2008 року, від якого мають\~\~неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен має протилежні поняття про шлюб та сімю. Сварки, що виникають між ними з цього приводу, мають негативний вплив на емоційний стан дочки. Позивач також зазначає про відсутність майнових спорів, а також, що донька після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. У звязку з вищевикладеним позивач просить шлюб розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач в судове засіданні не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує, на стягненні з відповідача судових витрат не наполягає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечував проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання за відсутності сторін. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.4\~ст.130 ЦПК України\~при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому\~ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні\~\~встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 041463 від 14 лютого 2008 року /а. с.3/. Сторони\~\~мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини /а.с.4/. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до\~ст.112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх\~\~дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони протягом останнього часу фактично припинили шлюбні відносини, тривалий час сімейні стосунки не підтримують, наміру на спільне життя не мають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших осіб. Шлюб підлягає розірванню.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі\~ст.112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

25 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем є батьками [PERSON] та [PERSON], які перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та змінила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на дітей в розмірі 1/3 від його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на дітей у розмірі 1/3 від його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття , просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

25 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, яку мотивувала тим, що [INFO] у с.Калінінське Липоводолинського району Сумської області помер її чоловік [PERSON] і вона, як дружина померлого інваліда Великої Вітчизняної війни, має право на отримання доплат до своєї пенсії, однак позбавлена на їх отримання у зв'язку з зазначенням у свідоцтві про одруження їх з чоловіком прізвищ як «[PERSON]». Тому, просила встановити факт того, що [PERSON], який помер [INFO], є її чоловіком. Заявник та заінтересована особа в судове засідання до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 17 жовтня 1947 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON], яка після одруження узяла прізвище чоловіка «[PERSON]», про що мається повторно видане свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 13 листопада 2002 року та копія акту про шлюб (а.с.7). 12 листопада 2002 року [PERSON], [INFO], документована паспортом громадянина України (а.с.5). [INFO] [PERSON] помер у с.Калінінське Липоводолинського району Сумської області, про що мається свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 24 жовтня 2002 року (а.с.6). Так, згідно з копією посвідчення серії [NUMBER] від 09 грудня 1994 року прізвище [PERSON] вказане, як «[PERSON]» (а.с.8). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із матеріалів справи вбачається, що встановлення зазначеного факту заявниці необхідно для отримання пільг, які за життя мав її чоловік, а помилка в прізвищі чоловіка заявниці в свідоцтві про одруження дійсно позбавляє її такої можливості. Із аналізу письмових доказів, суд приходить до висновку, що даний факт, має юридичне значення, а неправильне написання прізвища чоловіка відбулося внаслідок допущення орфографічної помилки при заповненні або свідоцтва про шлюб, або під час зміни подружжям паспортів. Оскільки іншої можливості виправити допущену у вказаному документі помилки заявник не має, факт підлягає встановленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

25 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 08 грудня 1998 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що в 2007 року привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без неї. Відповідач також надав заяву, про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 грудня 1998 року (а.с.6). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, які не заперечуються відповідачем, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені в 2007 році. З цього часу спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

25 лютого 2015 року [PERSON] звернулася з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Посилається на те, що шлюб між ними було зареєстровано 10 вересня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з квітня 2005 року. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини, що кожен має різні погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим постійно виникали сварки і непорозуміння, втратили почуття кохання та поваги один до одного. Позивачем до суду була надана заява в якій вона просить справу розглянути без неї, позов підтримує, на його задоволенні наполягає. [PERSON] не виявила бажання на зміну прізвища після розірвання шлюбу. Відповідачем до суду також була надана заява в якій він просить справу розглянути без нього, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 10 вересня 2003 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Шлюбні відносини припинені з квітня 2005 року. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як сумісне життя та примирення неможливе. Сторони бажають розірвати шлюб, збереження його суперечило б їх інтересам, тому суд вважає, що шлюб потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

25 лютого 2015 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулась [PERSON] з зазначеним позовом (а.с.2). Свій позов позивач аргументує тим, що вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 2007 року по 24 березня 2010 року. В шлюбі у них народилася дитина, [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на повному її утриманні, відповідач добровільно своєї допомоги не надає. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісячно, у розмірі ? з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, тобто 25 лютого 2015 року та до досягнення повноліття донькою [PERSON], а саме до [INFO] року та витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 400 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи була сповіщена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.15,18). Відповідач в судове засідання не явився про слухання справи сповіщений належним чином, про причини неявки не сповістив (а.с.12,13,17). Так як відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи та від нього не надійшло заперечень проти позову, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечувала проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON], [INFO] року народження, батьком приходиться [PERSON] та матір'ю [PERSON] (а.с.7). Відповідно до квитанції про оплату за правову допомогу, [PERSON] сплатила 400 грн.(а.с.9). Нормою ст.180 СК України передбачається «що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». У відповідності зі ст.182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дітей та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Згідно ч.1 ст.183 СК України передбачає, що судом визначається частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дітей. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачем не надано підтверджуючих квитанцій про сплату судового збору, тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє в задоволені.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

25 лютого 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 23 вересня 2009 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №1496. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовилися, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з січня 2015 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

25 лютого 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1990 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.02.2015р. о 14 год. 14 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечував проти задоволення заяви, заінтересована особа не заперечував, зазначив, що потребує лікування. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.02.2015р. о 14 год. 14 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Безкоровайна лікарні КЗ «ДСПЦ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого контакт не продуктивний із-зі психозу. Вважає, що за ним слідкує держава, він - миротворець. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний роздлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

25 лютого 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.02.2015р. о 10 год. 32 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечував проти задоволення заяви, заінтересована особа не заперечувала, зазначила, що потребує лікування. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.02.2015р. о 10 год. 32 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Децюра А.В. лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, підозріла. Вимовляє маячні ідеї переслідування. Каже, що «мене перевіряють на гроші». [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

25 лютого 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.02.2015р. о 11 год. 19 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечував проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.02.2015р. о 11 год. 19 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСПНЦ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора під час розмови дивиться в одне місце. Називає своє ім'я. Далі на питання відповідає кивком голови. На обличчі вираз страху. Вдалось з'ясувати, що хвора чує «голоси», які не дозволяють їй розмовляти. Емоційно одноманітна. Інструкції виконує вибірково, після повторів. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - важкий депресивний епізод з психотичними включенням. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved