Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

26.10.2016 року до суду надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою у розмірі 32 182 грн. 22 коп. При цьому позивач посилається на те, що 10 травня 2014 року [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в с.Зоря Саратського району Одеської області, скоїв ДТП, внаслідок чого автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON], отримав пошкодження. Вина відповідача у скоєнні вказаного ДТП підтверджується постановою Татарбунарського районного суду від 02.06.2014 року. На момент скоєння ДТП, відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Заподіяна шкода потерпілій особі відповідачем не була відшкодована, а тому власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. 29 серпня 2014 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 30 034 грн. 22 коп. за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. Витрати МТСБУ на встановлення розміру збитку та сбір документів по справі склали 2 148 грн. 00 коп. Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як винної особи в скоєнні ДТП. Позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача суму сплаченого відшкодування в розмірі 30 034 грн. 22 коп., суму витрат понесених на встановлення розміру збитку в розмірі 2 148 грн. 00 коп. та сплачену суму судового збору. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги. В судове засідання відповідач двічі не з'явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи. Суд, у звязку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено у судовому засіданні, 10 травня 2014 року о 01 год. 30 хв. відповідач [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], по вул.Леніна в с.Зоря Саратського району Одеської області здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 02.06.2014 року відповідача за даним фактом було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України (а.с.5). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно копії звіту експерта-товарознавця [PERSON] № 242/14 про незалежну оцінку по визначенню суми матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля [NUMBER], станом на 15 липня 2014 року (з калькуляцією про встановлення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, актом огляду транспортного засобу та фототаблицями), вартість матеріальних збитків, завданих пошкодженням автомобіля, складає 40 959 грн. 86 коп. (а.с.16-22). Судом встановлено, що на момент ДТП [PERSON] мав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/8831431, терміном дії з 23.11.2013 року по 22.11.2014 року (а.с.11 зв.), при цьому відповідач на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не мав. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП, відповідачем [PERSON] не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання відшкодування, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/8831431, терміном дії з 23.11.2013 року по 22.11.2014 року. Нормами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону, позивач 29 серпня 2014 року здійснив потерпілому виплату страхового відшкодування в сумі 30 034 грн. 22 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням №1/1-23747 від 29 серпня 2014 року. (а.с.15). Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги МТСБУ підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені позивачем на встановлення розміру збитку в розмірі 2 148 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 гривень.

Outcome: approved