Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

24.10.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], про усунення перешкод в користуванні приватною власністю; третя особа Відділ реєстрації місця проживання громадян [PERSON] комітету Тернівської районної у місті ради, [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що позивачу належить ? частини квартира на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Власником ? частина квартири належить доньці позивачці [PERSON] Відповідач комунальні послуги не сплачує та квартирою не користуються з квітня 2016 року. В звязку із даними обставинами позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. На підставі викладеного, позивач, просить суд ухвалити рішення, котрим усунути перешкоди в користуванні власністю, а саме квартирою №15 у будинку №2 по вул. Маршака у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою та стягнути з нього судові витрати. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю та не заперечує про заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи - Відділ реєстрації місця проживання громадян [PERSON] комітету Тернівської районної у місті ради суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутністю та покладається на розсуд суду при вирішенні справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність і про підтримання позовних вимог. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна,щодо обєкта нерухомого майна,власником ? частини квартири є [PERSON], а власником ? частин квартири [ADDRESS], є [PERSON] - а.с. 6-7. Згідно довідки від 11.10.2016 у вищевказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], - а.с.8. Згідно акту від 17.10.2016 року, [PERSON] з квітня 2016 року за вказаною адресою не проживає, - а.с.9. Відповідно до ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач зазначає, що відповідач не є членом родини, та посилається на норми ст. 116 ЖК, згідно якої, що якщо наймач,\~члени його сім'ї\~ або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують\~жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній\~квартирі\~чи в одному\~будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.\~\~Так згідно п.17\~Постанови №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» Пленуму Верховного Суду України при вирішенні справ про виселення на підставі\~ст.116 ЖК України\~осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖВК, трудових колективів, товариськими судами і іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Відповідно до ст. 3,\~4 ЦПК України\~кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.\~\~ Згідно до \~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Згідно\~до ст.60 ЦПК України\~кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлений\~ст.61 цього Кодексу. Однак позивачем не додано доказів, що відповідач систематично руйнує приміщення, використовує його не за призначенням, порушує правила співжиття, веде антигромадське життя або чинить інші перешкоди у користуванні власністю. Крім того, згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У даному випадку, всупереч вказаним вимогам законодавства, позивачем одноособово звертаючись до суду про захист права власності не враховано наявності інших співвласників, які мають рівні права щодо розпорядження спільним майном, і залучено їх як третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору . Виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу матеріалів справи та наданих суду доказів, позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, тому до задоволення не підлягають. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст.319, 391 ЦК України, ст.116 ЖК України,

Outcome: dismissed