Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

25.09.2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23.10.2017 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за №130. В період шлюбу у сторін народилась дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний момент навчається на першому курсі денної форми навчання за кошти фізичних осіб та/або юридичних осіб в Університеті митної справи та фінансів. Регулярної матеріальної допомоги [PERSON] не надає, а позивач не може самостійно утримувати дочку, у зв`язку з тим, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання у гуртожитку, одяг, харчування, підручники тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. Інші особи щодо яких відповідач має аліментні зобов`язання, відсутні. В зв`язку із викладеним, позивач [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 3000 грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи знаходиться відзив на позов, в якому адвокатом Завгороднім А.М. зазначено, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, але отримує мінімальний дохід. З 2007 року по теперішній час він перебуває у фактичних відносинах з [PERSON] , в період яких у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в зв`язку із чим отримує незначні грошові кошти. Крім того, [PERSON] систематично надає матеріальну допомогу на утримання свого хворого батька [PERSON] , 1951 року народження, який перебуває на обліку в Синельниківському відділі обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ Пенсійного фонду України Дніпропетровської області. На теперішній час [PERSON] згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у сумі 1500 грн. 00 коп. У відповіді на відзив [PERSON] вказала, що у справі про стягнення аліментів слід також враховувати реальний майновий стан відповідача, до якого закон відносить наявність на праві власності рухомого та нерухомого майна. [PERSON] має у праві власності вантажний автомобіль марки Mercedes-Benz, державний номер [NUMBER] , та автомобіль марки Ford Mondeo, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] . На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 року у цивільній справі №191/165/20, встановлено факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю Серії ДП, виданого 07 грудня 1999 року на земельну ділянку, площею 6,1700 га, яка розташована на території Луб`янської сільської ради, кадастровий номер 122488:01:002:0151. Зазначена інформація дає право вважати, що на теперішній час відповідач має об`єктивну змогу отримувати додатковий дохід з об`єкту нерухомості. Відповідач, в обґрунтування необхідності надання матеріальної допомоги в утриманні батька [PERSON] , не зазначає інформації про розмір пенсійного забезпечення останнього. Позивач вказує, що вона утримує дочку, в зв`язку із чим сплачує вартість її навчання на денному відділенні університету, проживання у гуртожитку, а також витрати на харчування та проїзд до місця навчання, про що надала відповідні докази. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, встанови наступне. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23 жовтня 2007 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №130, та видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.3). [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 лютого 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.8). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов`язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15. 05. 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладені вище обставини та надані докази, суд зазначає, що сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , 2003 року народження, і мають рівний обов`язок по її утриманню, тому зважаючи на відсутність належних доказів у здійсненні [PERSON] утримання свого батька, враховуючи на наявність у відповідача іншої малолітньої дитини, рухомого та нерухомого майна, що ним не спростовано, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки вважає доцільним та необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі 2000 грн. 00 коп. від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме вимозі ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Статтею 179 СК України визначено. що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Сторонам роз`яснити, що розмір аліментів, стягнутих на утримання дитини, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд, враховуючи часткове задоволення позовної вимоги, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., який є мінімальною ставкою за подання позову майнового характеру, виходячи із того, що позивач [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного, ч. 1 ст. 179, ст. ст. 180, 181, 182, 184, ч. 1 ст. 191, ст. 192 СК України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року,

Outcome: approved