Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

24 червня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті її чоловіка залишився вищевказаний житловий будинок, який її чоловік одержав у спадок від свого батька [PERSON], який помер [INFO], та якому вказаний будинок належав на підставі свідоцтва про право приватної власності. На день смерті [PERSON] проживав у с. Біла Криниця Березнегуватського району Миколаївської області, де із ним проживала сестра позивача [PERSON]. Вказує, що її чоловік [PERSON] був таким, що фактично прийняв спадщину, адже після смерті батька вступив у володіння його майном, вищевказаним житловим будинком. Його сестра - [PERSON] вважалася такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала із батьком на час смерті, однак остання наміру приймати спадщину не мала, але від свого права в нотаріальному порядку не відмовилася. Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від [INFO] [PERSON] була визнана померлою. Разом із нею, на час її зникнення та визнання померлою був зареєстрований та проживав її чоловік [PERSON], який також помер [INFO]. Діти [PERSON] та [PERSON] - відповідачі по справі на вищевказану спадщину не претендують, вказують на те, що їм відомо про фактичне прийняття спадщини їх дядьком [PERSON], а їх мати хоча не бажала приймати цю спадщину, від неї у встановленому законом порядку не відмовилася, що нині позбавляє позивачу можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на вказане майно в цілому, тому за захистом своїх спадкових прав звернулася до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявами, в яких підтвердили, що дійсно спадщину після смерті їх діда [PERSON] прийняв їх дядько [PERSON], але своїх спадкових прав не оформив. На вказане спадкове майно вони не претендують, та просять справу розглянути у їх відсутність. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що за даними свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], позивачка [PERSON] перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1986 року (а.с. 12). За даними свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO], про що виконкомом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 22 від 20.03.2013 року (а.с. 13). Згідно відомостей Воскресенської селищної ради на час смерті із [PERSON] за адресою [ADDRESS], проживала його дружина - позивачка [PERSON] та за даними спадкової справи, [PERSON] єдина звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка (а.с. 14, 40). За даними свідоцтва про право власності від 01.12.1988 року, виданого виконкомом Мішково-Погорілівської сільської ради народних депутатів, будинок [ADDRESS] належить [PERSON]. Дані про [PERSON] як власника вказаного майна також значаться у технічному паспорті та даних погосподарської книги (а.с. 15-16). Згідно рішення Жовтневої районної ради народних депутатів від 20 березня 1998 року № 12, ХІХ сесії 22 скликання, було вирішено про затвердження меж та площі населених пунктів та згідно додатку селище Горіхівка віднесено до Воскресенської селищної ради (а.с. 25-26). За вказаного, а також з довідки Воскресенської селищної ради № 1294-2-12від 08.08.2013 року слідує, що адреса житлового будинку належного [PERSON] змінена з [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с. 24). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO], про що виконкомом Білокриницької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 6 від 14.05.1993 року (а.с. 19). Родинні відносини померлих [PERSON] та [PERSON] відповідно як сина та батька підтверджуються даними свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 18). Пояснення [PERSON] про прийняття її чоловіком спадщини після смерті його батька [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном підтверджується даними домової книги, згідно яких [PERSON] зареєстрований у вищевказаному будинку з 1986 року. Крім того, згідно довідок Воскресенської селищної ради, що видані на ім'я [PERSON], остання зареєстрована у вищевказаному будинку з 1991 року по теперішній час (а.с. 27-28). Положення ст. 549 ЦК України 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом фактичного прийняття спадщини, до чого прирівнюється проживання спадкоємця із спадкодавцем на час смерті останнього. Відповідно до ст. 553 ЦК України (1963 року) спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 549 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Однак інший спадкоємець [PERSON] - його донька [PERSON], не маючи наміру приймати спадщину після смерті батька, від неї у встановленому законом порядку не відмовилася, що на даний час перешкоджає [PERSON] оформленню її спадкових прав. Відсутність у [PERSON] наміру приймати спадщину після смерті батька також підтвердили відповідачки у своїх письмових заявах. За вищевказаного суд дійшов висновку, що єдиним спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є його син [PERSON], отже після смерті останнього спадщина відкрилася, в тому числі на вищевказаний житловий будинок в цілому. Як встановлено з наданих суду письмових доказів, спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є його дружина - позивачка по справі [PERSON], яка спадщину у передбачений законом строк прийняла. Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом, підтверджуються листом нотаріуса від 23.04.2014 року № 374/02-14, яким останній роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадкове майно у виді вищевказаного житлового будинку, у зв'язку з неподанням документів щодо належності вказаного майна спадкодавцю [PERSON] (а.с. 35). Враховуючи вищевикладене, встановивши, що відповідно до ст.ст. 1261, ст.1268-1269 ЦК України [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], встановивши належність вищевказаного житлового будинку до спадкової маси в цілому та відсутність у позивачки можливості оформлення своїх прав щодо вказаного майна в нотаріальному порядку, на підставі ст. 16 ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність захисту її спадкових справ.

Outcome: approved