Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

25 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ЗАТ «Ремонтно-інструментальний завод» про стягнення невиплаченої заробітної плати в розмірі 7061,15 грн. та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати в розмірі 8635,79грн., а всього 15696,94грн. В обґрунтування уточнених вимог зазначив, що він, позивач [PERSON] з 2003 року по 2008 рік працював на ЗАТ «Ремонтно-інструментальний завод» на посаді голови правління. У вересні 2008 року він був звільнений з роботи за власним бажанням, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці. На підприємстві несвоєчасно виплачувалась заробітна плата, так станом на 06.04.2015 року за наявною у нього інформацією, заборгованість перед ним як працівником по виплаті заробітної плати становить 7061,15грн. та компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати становить 8635,79 гривень. Востаннє заробітну плату він отримував в грудні 2012 року. В подальшому нове керівництво заводу відмовилось виплачувати заробітну плату, чим порушує його трудові права, оскільки виплачувати заробітну плату зобовязані регулярно два рази на місяць або в день звільнення, тому він змушений звернутися в суд для захисту своїх порушених прав. У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши аналогічні пояснення, які викладені у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з 2003 року по 2008 рік працював на ЗАТ «Ремонтно-інструментальний завод» на посаді голови правління. У вересні 2008 року він був звільнений з роботи за власним бажанням, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці. У відповідності до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки про день фактичного розрахунку. Обчислення середнього заробітку здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати. Згідно із розрахунку, який наданий позивачем та не оспорувався відповідачем, заборгованість із виплати заробітної плати становить 15696, 94 гривень, з них: заборгованість по заробітній платі становить 7061,15 грн., компенсація за невиплачену виплату заробітної плати 8635,79 грн. Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку встановленому чинним законодавством. Відповідно до довідки виданої Головним управлінням статистики у Львівській області за № 08-11/146 від 31.03.2015 року індекс споживчих цін (індекс інфляції) в Україні за 2008 рік становив 122,3%. Отже, сума компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати, яка підлягає сплаті позивачу відповідачем, відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України складає 8635,79 грн. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved