Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

25.09.2014 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки. Мотивуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що відповідачі: її донька - [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.11.2007 року по 13.09.2010 року. Від шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], на утримання якої з [PERSON] стягнуто аліменти. Після розірвання шлюбу між відповідачами, її донька [PERSON] [INFO] народила доньку [PERSON]. Тривалий час її донька [PERSON] займалася вихованням дітей, утримувала їх: на утримання доньки [PERSON] отримувала аліменти до червня 2013 року, на утримання доньки [PERSON] отримувала державну соціальну допомогу при народженні дитини та по догляду за дитиною і допомогу як одинокій матері. З літа 2013 року відповідачі утриманням дітей не займаються, оскільки відповідачка покинула місце проживання влітку 2013 року, залишивши дітей з нею, а відповідач з червня 2013 року припинив виплати аліментів і заборгованість на сьогоднішній день становить понад 6000 грн. Протягом вказаного часу відповідачі не займаються утриманням та вихованням дітей, не цікавляться їх життям, здоров'ям, навчанням, не телефонують, не відповідають на телефонні дзвінки до них, до дітей не приїздять, тобто ухиляються від своїх батьківських обов'язків. Оскільки батьки її малолітніх онук [PERSON] та [PERSON] не виконують батьківських обов'язків щодо своїх дітей, то вихованням та утриманням дітей займається вона. При цьому вона неодноразово зверталася до відповідачів з приводу того, щоб вони належним чином виконували батьківські обов'язки, але безрезультатно, що шкодить інтересам дітей, так як відповідачі не піклуються про дітей, про їх фізичний і духовний розвиток, матеріальне утримання, не створюють умов для всебічного і повноцінного розвитку дітей. Всіма питаннями, що стосуються виховання та утримання дітей, займається вона, оскільки малолітні онуки проживають з нею, при цьому [PERSON] пішла до школи, а [PERSON] - в дитячий садок. Так як вона піклується про дітей, то може бути призначена їх опікуном. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини: [PERSON]; призначити її опікуном малолітніх дітей; визначити місце проживання малолітніх дітей біля неї в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Костриця В.С. підтримали позовні вимоги, посилаючись на ті самі обставини. Просили позбавити відповідачів батьківських прав щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON], призначити позивачку опікуном малолітніх дітей, визначити місце проживання дітей біля позивачки. Позивачка та її представник суду пояснили, що малолітні діти відповідачів проживають разом із позивачкою, яка займається їх щоденним утриманням, вихованням, забезпеченням належних умов для навчання малолітньої доньки відповідачів [PERSON], піклується про їх здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Відповідачка [PERSON] - матір малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], після розлучення з відповідачем [PERSON] проживала у незареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком в с. Стрільники Шаргородського району, проте, вихованням та утриманням дітей не займалася, діти були голодні, не доглянуті, відповідачка та цивільний чоловік останньої застосовували до дітей фізичне насильство, тобто били їх, [PERSON] заставляли доглядати за меншою сестрою [PERSON], не піклувалися про їх фізичний та духовний розвиток, не працювали, а проживали за ті кошти, які держава виплачувала на утримання дітей. Батько [PERSON] - невідомий, в актовому записі про народження дитини батько записаний зі слів матері. На початку 2013 року відповідачка з дітьми переїхала із с. Стрільники до позивачки в с. Рахни-Лісові разом із дітьми, проте, часто тікала з дому, а дітей залишала на позивачку. В серпні 2013 року відповідачка взяла паспорт і виїхала у невідомому напрямку, залишивши дітей з позивачкою, і з того часу додому не приїздила, жодного разу не зателефонувала і не поцікавилася тим, як проживають діти, чи чогось не потребують. Змінивши номер телефону, відповідачка перестала спілкуватися з позивачкою взагалі, спілкується тільки із молодшою сестрою, але ніколи не питає про дітей, повідомила, що має намір одружитися, вважає, що позивачка належно піклується про дітей, тому не хоче навіть розмовляти про них. Також, позивачка та її представник суду пояснили, що відповідач [PERSON] - батько [PERSON], з 2009 року жодного разу не приїхав і не навідав доньку, не поцікавився її здоров'ям, навчанням. До червня 2013 року відповідач сплачував аліменти, хоча не періодично і частково, мав заборгованість, а з червня 2013 року перестав сплачувати аліменти на утримання доньки, не телефонує, не відповідає на телефонні дзвінки позивачки до нього. Дитина Анна взагалі не пам'ятає батька. Крім того, позивачка та її представник суду пояснили, що позивачка проживає у будинку свого батька разом із неповнолітніми онуками та чоловіком. Батько позивачки не заперечує, щоб сім'я позивачки та її малолітні онуки проживали у його будинку. Позивачка та її чоловік постійного місця роботи не мають, але позивачка наймається на тимчасові заробітки, зокрема, здійснює ремонти помешкань на замовлення фізичних осіб, а чоловік позивачки часто виїздить на заробітки за кордон, тому сім'я має дохід в середньому 3000 грн. на місяць, більша половина якого витрачається на утримання дітей. Прокурор Дворжецька О.В. в судовому засіданні вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, зокрема, в частині позбавлення відповідачів батьківських прав щодо малолітніх дітей та в частині призначення позивачки опікуном малолітніх дітей. В частині визначення місця проживання дітей біля позивачки, позов задоволенню не підлягає, оскільки такі вимоги [PERSON] не ґрунтується на вимогах СК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Органу опіки та піклування Шаргородської РДА Одудовський С.В. позовні вимоги визнав частково, рішення органу опіки та піклування Шаргродської РДА щодо вирішення спору підтримав, вважає, що відповідачів слід позбавити батьківських прав щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей, розвитком, здоров'ям, умовами проживання, утриманням дітей не цікавляться, у зв'язку із чим діти проживають з бабусею - [PERSON], перебувають на повному утриманні останньої, тоді як відповідачі не можуть забезпечити дітям належні утримання, виховання, лікування, розвиток. Також вважає, що є підстави призначити позивачку опікуном малолітніх дітей, оскільки остання створила їм належні умови для проживання, навчання, піклується про їх духовний та фізичний розвиток, медичних протипоказань не має. Щодо визначення місця проживання дітей біля позивачки, то в цій частині позову просить відмовити, оскільки нормами СК України не передбачено визначення місця проживання дітей біля бабусі, а передбачено лише вирішення таких спорів між батьками дітей. Допитана, відповідно до вимог ст.171 СК України, в судовому засіданні малолітня [PERSON], в присутності педагога-психолога відділу освіти Шаргородської РДА Петрук Н.І. суду пояснила, що проживає з бабусею та дідусем і своєю сестрою [PERSON], відвідує школу. Вона має кімнату, де робить уроки та займається читанням з бабусею. До школи її відводить бабуся або дідусь, так само забирають зі школи. Бабуся опікується нею та сестрою [PERSON], тому вона хоче проживати з останньою. Де її матір, вона не знає, її боїться, батька взагалі не пам'ятає, зовсім його не знає. Всім необхідним її забезпечує бабуся та дідусь. Бабуся відвідує школу, батьківські збори, шкільні свята, купує їй та сестрі [PERSON] подарунки на День народження, тоді як матір і батько її не вітають. Вирішуючи спір суд встановив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.11.2007 року по 13.09.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та рішенням Шаргородського районного суду від 13.09.2010 року про розірвання шлюбу (а.с.6-7). Від шлюбу відповідачі мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], записані її батьками в свідоцтві про народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про народження від 25.04.2014 року за №00013799658 (а.с.8-10). Крім того, відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], відомості про батька якої в актовому записі про народження записано зі слів матері за вказівкою останньої, відповідно до вимог ст.135 СК України, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про народження від 25.04.2014 року за №00013799543 (а.с.11-13). Судом встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] постійно проживають із своєю бабусею - [PERSON] у [ADDRESS], що підтверджується показаннями позивачки, її представника, третьої особи та свідків, актами обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей від 15.10.2014 року та від 31.11.2014 року, довідками Рахнівсько-Лісової сільської ради від 15.10.2014 року за №5406 та від 20.11.2014 року за №5799, свідоцтвами про народження дітей та відповідачки, відповідно до яких встановлено той факт, що [PERSON] є бабусею дітей (а.с. відповідно, 89, 129, 93, 146, 8, 11, 5). Вихованням, розвитком, лікуванням, утримання малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] займається бабуся [PERSON] Взаємовідносини в сім'ї бабусі [PERSON], де проживають діти [PERSON] та [PERSON], доброзичливі, остання відповідально ставиться до виховання, розвитку, лікування дітей, навчання дитини [PERSON], забезпечує дітей необхідним одягом, харчуванням, медикаментами, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15.10.2014 року та від 31.11.2014 року (а.с. 89, 129). Судом встановлено, що матір [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [INFO], на даний час проживає окремо від дітей з серпня 2013 року. За місцем проживання в с. Рахни-Лісові Шаргородського району відповідачка характеризується з негативної сторони, як особа, яка ніде не працює, зникла з дому, не здійснює догляд за своїми малолітніми дітьми, не бере участі в навчанні доньки [PERSON], що підтверджено в судовому засіданні показаннями представника органу опіки та піклування Шаргородської РДА, а також свідків, актами обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.89, 129), довідками-характеристиками Рахнівсько-Лісової сільської ради на відповідачку (а.с.16-17, 85), довідкою Рахнівсько-Лісової СЗОШ І-ІІІ ступенів від 14.10.2014 року (а.с.86), рішеннями Комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА (а.с. 74-75, 123). Також, судом встановлено з показань в судовому засіданні позивачки та свідків, що відповідачка працездатна, фізично здорова, може працювати та утримувати своїх дітей, проте, протягом тривалого часу ( з серпня 2013 року) не проявляє щодо них батьківської турботи та піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, що виявилося у тому, що вона залишила дітей із своєю матір'ю - [PERSON], проживає окремо від них, не спілкується та не здійснює належного догляду за ними, не турбується про їх фізичний і духовний розвиток, здоров'я та побут, навчання, не утримує їх. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] не спроможна забезпечити дітям - [PERSON] та [PERSON] належного піклування, утримання та виховання. Судом встановлено, що батько [PERSON] - [PERSON], [INFO], на даний час проживає окремо від дитини, починаючи з 2009 року. За місцем проживання дитини в с. Рахни-Лісові Шаргородського району відповідач відсутній, зареєстрований та проживає в [ADDRESS] не здійснює догляд за своєю малолітньою дитиною, не турбується про її навчання, що підтверджено в судовому засіданні показаннями позивачки, представника органу опіки та піклування Шаргородської РДА, повідомленням Кілійської РДА від 21.11.2014 року (а.с.147), довідкою Фурманівської сільської ради від 20.11.2014 року (а.с.148), довідками про місце реєстрації відповідача (а.с.64-65), зворотними повідомленнями про вручення відповідачу копії позовної заяви та судових повісток за місцем проживання в с. Фурманівка (а.с.61, 67, 150), а також показаннями свідків, актами обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.89, 129), довідкою Рахнівсько-Лісової сільської ради (а.с.94), довідкою Рахнівсько-Лісової СЗОШ І-ІІІ ступенів від 14.10.2014 року (а.с.86), рішеннями Комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА (а.с. 74-75, 123). Також, судом встановлено з показань в судовому засіданні позивачки та досліджених доказів, що відповідач на підставі рішення Шаргородського районного суду від 15.11.2010 року повинен сплачувати на утримання доньки [PERSON] аліменти, проте, протягом тривалого часу (з червня 2013 року) аліментів не сплачує, що підтверджується повідомленням ВДВС Кілійського РУЮ Одеської області від 30.04.2014 року та розрахунком заборгованості на вказану дату в сумі 4400 грн. (а.с.30-31). Відповідач не проявляє щодо дитини батьківської турботи та піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки [PERSON], що виявилося у тому, що він залишив дитину, проживає окремо від неї, не спілкується та не здійснює належного догляду за нею, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, здоров'я та побут, не утримує її. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] не спроможний забезпечити дитині - [PERSON] належного піклування, утримання та виховання. Зазначені факти підтверджено в судовому засіданні висновком органу опіки та піклування Шаргородської РДА від 28.11.2014 року та рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА від 27.11.2014 року (а.с.121-123), відповідно до яких опікунська рада та Комісія з питань захисту прав дитини вважають за доцільне та в інтересах дітей позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], а також, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що є двоюрідною сестрою позивачки, добре знає її сім'ю, відповідачка [PERSON] виростала на її очах, добре вчилася, здобувала вищу освіту. Проте, потрапила під негативний вплив компаній, покинула дітей в серпні 2013 року, їх вихованням, розвитком, утриманням не переймається, займається влаштуванням особистого життя, а дітей залишила на бабусю - [PERSON], яка приділяє дітям належну увагу, забезпечує усім необхідним. Батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] з 2009 року до своєї дитини від шлюбу з [PERSON] - [PERSON] взагалі не з'являється, вихованням, утриманням дитини не займається, навіть не телефонує та не вітає з Днем народження. Дитина виростає без його участі, не знає батька, а про матір повідомляла, що остання била її, закривала у підвалі, змушувала доглядати за молодшою сестрою, не дозволяла гратися іграшками та з іншими дітьми. Вважає, що є підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо [PERSON] та [PERSON] і що це буде в інтересах дітей. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивачки, добре знає сім'ю останньої. Їй достовірно відомо, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають з бабусею [PERSON], яка самостійно утримує їх, опікується їх здоров'ям, щоденним побутом, харчуванням, навчанням. Матір дітей та батько дитини [PERSON] ухилилися від своїх батьківських обов'язків, з дітьми не проживають, не беруть участі у їх вихованні, утриманні, лікуванні, не доглядають за ними. Всі обов'язки по вихованню, розвитку, лікуванню дітей несе бабуся - [PERSON] Діти доглянуті належним чином, завжди охайні, нагодовані. Вважає, що є підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо [PERSON] та [PERSON] і що це буде в інтересах дітей. Відтак, судом встановлено факт свідомого ухилення матері малолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] та батька малолітньої [PERSON] - [PERSON] від виконання своїх обов'язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, оскільки вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дітей, не цікавляться їх утриманням, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не проживають та не спілкуються з дітьми, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дітей, умов проживання, побуту, навчання, не в змозі створити дітям належний рівень проживання, побуту, фізичного та духовного розвитку. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Цивільним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.ст.51-52 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки батьків…, які відповідають за неї за законом… Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці Конвенції забезпечують дитині, здатній сформулювати свої власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (ст.12 Конвенції про права дитини). Згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (ст.164 СК України). Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 30.03.2007 року (з наступними змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст.171 СК України). Судом опитана в судовому засіданні малолітня дитина [PERSON] Оскільки дитина [PERSON] внаслідок свого малолітства не може висловити свою думку з приводу вирішення питання про позбавлення відповідачки батьківських прав, то її опитування в судовому засіданні є неможливим. Згідно із ч.4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому із батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Оскільки право малолітніх [PERSON] та [PERSON] на належне утримання і виховання, турботу про здоров'я, фізичний та духовний розвиток з боку їх матері [PERSON] та батька [PERSON] - [PERSON] порушене, то воно підлягає судовому захисту. Так як в судовому засіданні встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] не можуть бути передані другому із батьків, а також, враховуючи заяву бабусі дітей [PERSON] про передачу їх їй під опіку, то суд вважає, що така позовна вимога підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до висновку органу опіки та піклування Шаргородської РДА від 28.11.2014 року (а.с.123) є доцільним призначити останню опікуном малолітніх дітей. Також, призначення позивачки опікуном її малолітніх онук [PERSON] та [PERSON], які позбавлені батьківського піклування, оскільки суд вважає за необхідне позбавити батьків дітей батьківських прав, відповідає положенням ч.3 ст.60 ЦК України, якою передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] з нею задоволенню не підлягають, оскільки нормами СК України передбачено лише вирішення спорів між матір'ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини (ст.161 СК України). Крім того, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу ствердження в судових дебатах представника позивачки - адвоката Костриці В.С. про те, що він та позивачка зменшують позовні вимоги і не підтримують позов у частині визначення місця проживання дітей, оскільки ч.8 ст.193 ЦПК України передбачено, що під час судових дебатів не можна збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог.

Outcome: partial