Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

26 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. 21 квітня 2001 року померла мати позивачки- Жарінова [PERSON]. 14 квітня 1992 року [PERSON] був виданий ордер на житлове приміщення за адресою [ADDRESS]. В той же день вона стала членом ЖБК №44 м.Дніпропетровська та сплатила вступний внесок та пай за квартиру. В цій квартирі була зареєстрована і проживає до цього часу третя особа по справі- Бережна К.О. (донька позивачки, онука померлої [PERSON]К.). За життя- 16 жовтня 1997 року, [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого вказану квартиру заповідала позивачці. Після смерті матері позивачка, яка є інвалідом, не мала можливості сплати нотаріальних послуг, не зверталась до нотаріуса стосовно оформлення прийняття спадщини. 19 серпня 2015 року вона звернулась до Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину з метою оформлення спадщини за заповітом. Однак, нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на ненадання правовстановлюючих документів та пропуск строку звернення для прийняття спадщини. Тому позивачка звернулась до суду та просила суд поновити їй пропущений з поважних причин строк звернення для прийняття спадщини та визнати за нею право власності на спірну квартиру за заповітом. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Третя особа- представник Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, завчасно надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у відсутність представника третьої особи, заперечень проти позову не надано. Суд, вислухав пояснення позивачки, представника відповідача, третю особу [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку з таких підстав. Як видно зі свідоцтва про смерть (а.с.6) [PERSON] померла 21 квітня 2011 року в м.Дніпропетровську. Судом встановлено, що позивачка є донькою померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.13), копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.14), після укладення якого вона змінила прізвище на «Бережна», паспортом позивачки (а.с.12) та поясненнями позивачки у судовому засіданні. Як видно з ордеру на житлове приміщення № 006358 від 14 квітня 1992 року (а.с.7) спірна квартира надавалась померлій [PERSON] на підставі протоколу засідання комісії з обміну житлової площі від 08 квітня 1992 року. В той же день вона стала членом ЖБК №44 м.Дніпропетровська, сплатила вступний внесок та пай за квартиру, що підтверджено квитанцією (а.с.8), довідкою № 44-08/79 (а.с.9), виданою відповідачем. На момент повної сплати за вказану кооперативну квартиру, діяв Закон УРСР «Про власність», згідно частини 1 статті 15 Закону, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на це майно. Така ж норма міститься в ч.3 ст.384 ЦК України. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, як член житлово-будівельного кооперативу, то до складу спадщини включається відповідно ця квартира. За життя - 16 жовтня 1997 року, [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого вказану квартиру заповідала позивачці (а.с.11). Після смерті матері позивачка, яка є інвалідом, не зверталась до нотаріуса стосовно оформлення прийняття спадщини. ЇЇ пояснення про дійсний тяжкий матеріальний стан суд визнає аргументованим. 19 серпня 2015 року позивачка звернулась до Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину з метою оформлення спадщини за заповітом. Нотаріус у своїй постанові від 19 серпня 2015 року (а.с.10) відмовила позивачці у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на ненадання правовстановлюючих документів та пропуск строку звернення для прийняття спадщини. При цьому нотаріус рекомендував позивачці з приводу вказаного звернутись до суду. Вартість спірної квартири визначена відповідно до звіту про оцінку від 28.08.2015р. (а.с.15-16). Суд визнає сукупність аргументів позивачки як такі, що заслуговують на увагу, суд визнає можливим і доцільним задовольнити вимоги в частині поновлення строку для прийняття спадщини. А у звязку з цим задовольняються і вимоги про визнання права власності на спірне майно за заповітом. Задоволення позовних вимог будь-чиї права не порушує. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст.1233 ЦК України вказує, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved