Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

25.11.2014 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.11.2013 року вона за усним договором позики передала [PERSON] 5000 доларів США. Договір був укладений в усній формі. На підтвердження укладення договору позики відповідач склав розписку, яка посвідчує передання йому відповідної грошової суми і яку він зобов'язався повернути до 27.12 2013 року, однак в обумовлену дату відповідач суми позики їй так і не повернув. 06.11.2014 року вона отримала від відповідача через третю особу 3000 доларів США у погашення заборгованості, решту 2000 доларів США відповідач їй так і не повернув та ухиляється від повернення цієї суми до цього часу. Просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача борг у сумі 2000 доларів США, або згідно офіційного курсу НБУ (15,096) на момент подачі позову становить 30 192 гривень, та судові витрати в справі. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, але був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Згідно із ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що 08.11.2013 року позивач [PERSON] за усним договором позики передала відповідачу [PERSON] 5000 доларів США. Договір був укладений в усній формі. Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження укладення договору позики відповідач [PERSON] написав розписку, яка посвідчує передання йому відповідної грошової суми і яку відповідач [PERSON] зобов'язався повернути до 27.12 2013 року, однак в обумовлену дату він суми позики позивачу так і не повернув. Крім того 06.11.2014 року позивачка отримала від відповідача [PERSON] через третю особу 3000 доларів США у погашення заборгованості, решту 2000 доларів США відповідач [PERSON] їй так і не повернув та ухиляється від повернення цієї суми до цього часу. Тому позивач і просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача борг у сумі 2000 доларів США, або згідно курсу НБУ (15,096) на момент подачі позову становить 30 192 гривень, а також просить стягнути з відповідача судові витрати в справі. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику - кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними. Однак, як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] у встановлений строк, тобто як саме було зазначено в розписці до 27.12.2013 року не виконав своїх зобов'язань по поверненню позики. Крім того відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився та не спростував вказані обставини, також не надав суду жодних доказів повернення решти боргу. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та відповідно до умов договору чи закону. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] слід стягнути суму боргу в розмірі 2000 доларів США або 30 192,00 гривень. Крім того, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню також понесені позивачем судові витрати в справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved