Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

24 грудня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 грудня 2002 року уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований в Відділі реєстрації актів громадянського стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 327. Від спільного життя з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком. Однак, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вважає, що відповідач, як батько дитини зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала повністю, просила задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому, суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі заочне рішення. В судове засідання сторони не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені. В зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст. ст. 169, 197 ЦПК України у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу. Суд, проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 23.01.2003 року (а.с. 4). Як вбачається з матеріалів справи, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. (а.с.7). Згідно п. 17 Постанови ПВС України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачкою та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину, матеріали справи не містять. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в судовому порядку. Згідно ч.1 ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли розмір аліментів визначається у твердій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище сторін, що дитина проживає з позивачкою, знаходиться на утриманні матері, батько дитини є фізично здоровим, офіційно не працює. З огляду на вищевикладене, з урахуванням принципів розумності та справедливості в даному випадку суд вважає доцільним позов задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина 700 гривень щомісяця. Суд, вирішуючи питання про стягнення грошової суми вважає, що відповідач сам не проявив ініціативи по відстоюванню своїх інтересів і наданню доказів спромоги виплати певної грошової суми в якості аліментів. Таке безвідповідальне ставлення відповідача свідчить, що він навмисно ухиляється від надання будь-якого грошового забезпечення взагалі. Тому, суд встановлюючи грошову суму, яка підлягає стягненню керується Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік». Законодавець зобов'язує утримувати дітей в рівних долях і відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» установлено у 2016 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень. В рівних долях це і буде складати по 700 гривень. Інших доказів, які реально міг би оцінити суд, маючи можливість, відповідач не надав. Виходячи з вищевикладеного суд вважає таке рішення законним і обґрунтованим. У відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial