Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

24 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , про визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Мотивуючи вимоги тим, 12 травня 1999 року ним було отримано у приватну власність (шляхом приватизації) 1/3 частину квартиру [ADDRESS] , про що ВЖРЕУ\~ було видане належне свідоцтво право власності на житло, згідно з розпорядженням № [NUMBER] від 11.05.1999 Співвласниками інших 2/3 частин даної квартири стали [PERSON] (колишня дружина) та [PERSON] (його донька). Дане свідоцтво про право на житло зареєстроване було мною належним чином у відповідному МБТІ за реєстровим №5122 в реєстровій книзі №69 . Спільне наше життя, як членів сім`ї не склалось і 04 травня 2000 року, [PERSON] , продала йому належну їй 1/3 частину вищевказаної квартири, згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу № 875. Тобто він має у власності 2/3 частини вищевказаної квартири. З часу продажу даної частки квартири [PERSON] , забрала їх спільну дитину (відповідача по справі) знявшись з реєстрації покинула дане помешкання (виїхала до Російської Федерації на заробітки). З того часу ні колишня дружина, ні їх спільна донька не мешкали в квартирі [ADDRESS] . В 2006 році донька позивача [PERSON] приїздила до м.Шостка з метою отримання паспорту громадянина України і без його належного дозволу зареєструвалась в вищевказаній квартирі. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації його права на отримання субсидії, оскільки він надмірно сплачує кошти за комунальні послуги. Позивач намагався розшукувати відповідача, але пошуки виявилися марними, тому останній\~ просить суд визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування вищезазначеним житлом. 26 грудня 2018 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за зареєстрованим місцем проживання. (а.с.21) Про розгляд даної цивільної справи відповідач [PERSON] була повідомлена через офіційний веб-портал судової влади в Україні за адресою: https://court.gov.ua/sud1819/. Станом на 11 березня 2019 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу Укрїани (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. \~ Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 12 травня 1999 року, Виробниче житлове ремонтне-експлуатаційне управління засвідчило, що квартира [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної часткової власності:\~ [PERSON] 1/3 частка, [PERSON] -1/3частка та [PERSON] -1/3 частка квартири. Крім того, у вказаному документі зроблено запис, що 1/3 частка квартири продана на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченого 04.05.2000 за №875, приватним нотаріусом. (а.с.5) З копії Договору купівлі-продажу 1/3 частки квартири від 04.05.2000, вбачається, що [PERSON] продала [PERSON] . 1/3 частки квартири [ADDRESS] .(а.с.6) З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.09.1999, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] і її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.9) Згідно довідки від 18 жовтня 2018 року виданої ПП «Івушка Шостка», [PERSON] \~ зареєстрований в [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрована також: відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с.10) З заяви про видачу паспорту № [NUMBER] від 03.03.2009, вбачається, що [PERSON] , [INFO] одружена з [PERSON] ВРАЦС в м. Москва РФ. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.27) Згідно листа №16 від 01.02.2019 виданого ПП «Івушка Шостка», [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 01.02.2006 у квартирі [ADDRESS] , у 2009 вона змінила прізвище на « [PERSON] » і з цього часу значиться зареєстрованою за вказаним прізвищем. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності (по 1/3 частки кожному) [PERSON] .. [PERSON] та [PERSON] .. Наявність права власності на вказану нерухомість стало підставою для реєстрації власників за вказаним адресом.(а.с.31) \~ Частинами першою, другою статті 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Статтею 346 ЦК України, врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника. В пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, що врегульовано ст. 405 ЦК України. Однак в даному спорі, позивач просить позбавити права на користування житлом, не просто члена сім`ї власника, а співвласника спірного жилого приміщення і тому на думку суду норми статті 405 ЦК України, не розповсюджуються на спірні правовідносини. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду № 647/1683/15-ц від 28.08.2018 року. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed