Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

25 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по м. Золотоноші реєстраційної служби Золотоніського МУЮ у Черкаській області за актовим записом № 63, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.2015 року) . Після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За твердженням позивача шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2020 року, спільне господарство не ведеться. Причиною цьому стало те, що сторони мають різні погляди на життя, на грунті цього постійно виникають сварки та непорозуміння, які впливають на стан здоров`я позивача, виховання дітей, формування їх світогляду. Оскільки відповідач не приділяє належної уваги розвитку подружніх відносин, не дбав про забезпечення сімейного благополуччя, сторони почали проживати окремо. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, проживають нарізно, а тому вважаючи, що збереження шлюбних відносин неможливе, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву в якій зазначила, про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, на розлучення згідний, просить справу розглядати у його відсутності, Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи думку сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують, мір до примирення не приймають, вільної згоди на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати, що складаються із судового збору На підставі зазначеного та

Outcome: approved