Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

26.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в обгрунтування позовних вимог зазначив, що 15.06.2004 року між ним [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який 08.05.2015 року було розірвано. Від даного шлюбу дітей спільних не має. У відповідачки є повнолітній син [PERSON], [INFO], який народився до реєстрації їхнього шлюбу і у якого в свідоцтві про народження в графі по-батькові записане його ім'я, однак раніше в свідоцтві про його народження та в актовому записі в графі по батькові було записано «[PERSON]», його ім'я записане в зв'язку з тим, що у 2004 році вони разом виїжджали на постійне місце проживання за кордон, тому було змінено по батькові сина відповідачки з «[PERSON]» на «[PERSON]», дитину відповідачки через суд він не усиновлював. Позивач у судове засідання, не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заперечення щодо задоволення позовних вимог, посилалась на ст. 136 СК України. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлеий належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Спірні відносини регулюються Главою 12 Сімейного кодексу України. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони з 15.06.2004 року перебували у шлюбі, який 08.05.2015 року було розірвано. Від даного шлюбу дітей спільних не мають. У відповідачки є повнолітній син [PERSON], [INFO], який народився до реєстрації їхнього шлюбу і у якого в свідоцтві про народження в графі по-батькові записане його ім'я, однак раніше в свідоцтві про його народження та в актовому записі в графі по батькові було записано «[PERSON]», ім'я позивача записане в зв'язку з тим, що у 2004 році вони разом виїжджали на постійне місце проживання за кордон, тому було змінено по батькові сина відповідачки з «[PERSON]» на «[PERSON]», дитину відповідачки через суд він не усиновлював. Ці обставини встановлені судом, підтверджені доказами, що є у справі. Вирішуючи спір по суті, суд враховує закріплені у нормах міжнародного законодавства, зокрема у Декларації прав дитини, прийнятій 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, принципи щодо необхідності в особливому захисті прав дитини, а також аналогічні принципи, проголошені у Конституції України, Сімейному кодексі України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Згідно з ч.ч. 1,5 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Частина 5 ст. 136 СК України є додатковою гарантією для дітей. Оскільки відповідачу під час реєстрації його батьком дитини було відомо, що він не є їх батьком, то відповідно до ч.5 ст. 136 СК України він позбавлений права оспорювати своє батьківство. Суд відмовляє у задоволенні позову на підставі ч.5 ст. 136 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed