Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

26.04.2018 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання батьківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 17.11.2016 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору на підставі яких відповідач при укладанні Договору дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів звязку. Відповідач на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору зобов'язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. В порушення умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15.04.2018 р. утворилася заборгованість у розмірі 65676 грн. 50 коп., з яких: 35753 грн. 26 коп. тіло кредиту; 7569 грн. 23 коп. нараховано процентів за користування кредитом; 18750 грн. 37 коп. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 3103 грн. 64 коп. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 17.11.2016 р. у сумі 65676 грн. 50 коп. та понесені судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 08.05.2018 р. по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав письмову заяву з проханням розглянути справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не на позов надав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів, при заочному розгляді. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.11.2016 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н шляхом оформлення Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. За умовами договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 7-23). Згідно наданого позивачем [PERSON] заборгованості за договором № б/н від 17.11.2016 р. станом на 15.04.2018 р. розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 65676 грн. 50 коп., з яких: 35753 грн. 26 коп. тіло кредиту; 7569 грн. 23 коп. проценти за користування кредитом; 18750 грн. 37 коп. пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 3103 грн. 64 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 6). Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобовязання, сплата неустойки, що передбачено ст.ст. 549, 611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, позивачем доведено, у тому числі із сплати заборгованості за кредитом у розмірі 35753 грн. 26 коп., процентам за користування кредитом у розмірі 7569 грн. 23 коп., пенею у розмірі 18750 грн. 37 коп. Вирішуючи позов в частині розміру штрафних санкцій суд виходить з наступного. Відповідно до 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Позивачем відповідно до наданого розрахунку нараховано пеню, а також одночасно нараховано 500 грн. штрафу (фіксована частина), 3103 грн. 64 коп. штрафу (процентна складова) за порушення строків платежів. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 3603,64 грн., задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а саме слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.11.2016 р. станом на 15.04.2018 р. у розмірі 62072 грн. 86 коп., з яких: 35753 грн. 26 коп. тіло кредиту; 7569 грн. 23 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 18750 грн. 37 коп. заборгованість за пенею. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1665 грн. 32 коп. (62072,86 грн. х 1762 грн. : 65676,50 грн.).

Outcome: partial