Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

24.12.2019 року позивач [PERSON] , який вказує, що він є власником квартири [ADDRESS] , звернувся в суд з позовною завою до відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування цією квартирою через не проживання у ній. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначав,\~що він\~згідно нотаріально\~посвідченого 22.05.2019\~року договору\~купівлі-продажу\~є власником\~спірної квартири,\~яку придбав\~у відповідача\~ [PERSON] ,\~відповідачі є\~членами сім`ї\~колишніх власників\~цієї квартири, є зареєстрованими в квартирі згідно адресної картки: [PERSON] 19.01.1990 року, [PERSON] , [PERSON] 29.10.2005 року, [PERSON] 19.02.2002 року, [PERSON] 25.10.2010 року., але не проживають в цій квартирі понад рік, їх місце проживання (перебування) невідоме. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснивши, що відповідачі тривалий час перебувають на території Російської Федерації і наявність реєстрації відповідачів у квартирі є перешкодою для здійснення його права користуватися власністю. Відповідачі в судове засідання не з`явились, судом належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] згідно з договором купівлі-продажу від 22.05.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Кучеровою Г.А., продавцем була відповідачка [PERSON] і на час придбання квартири за цією адресою було зареєстровано місце проживання всіх відповідачів: [PERSON] 19.01.1990 року, [PERSON] , [PERSON] 29.10.2005 року, [PERSON] 19.02.2002 року, [PERSON] 25.10.2010 року. Згідно вказаного договору (п.4.7) сторони домовилися, що продавець зобов`язується зняти з реєстрації місця проживання усіх зареєстрованих осіб у відчуженій квартирі у строк до 30.05.2019 року. В даному випадку позивач бажає вирішити наслідки дій відповідачів по реєстрації їх місця проживання, що мали місце до набуття ним права власності на квартиру. Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством. Підставою позовних вимог стосовно відповідачів позивач вказав загальні положення цивільного законодавства про те, що припинення права власності на квартиру колишнього власника має наслідком припинення права користування ним і осіб, яким таке право було надано цією особою шляхом реєстрації їх місце проживання. В зазначеному спорі належну позивачу квартиру слід оцінювати як об`єкт права власності, захист якого провадиться у відповідності з Главою 29 ЦК України. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 58-59 ЦПК України про їх належність і допустимість. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно зі статтею 60 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність позову є підставою для відмови в його задоволенні. Позивач належними та допустимими доказами: актом квартального комітету №65 довів порушення свого права власності в частині наявності перешкод користування квартирою через дії відповідачів, які не проживають у належній йому квартирі, відмовляються добровільно знятися з реєстрації. \~ \~ \~ \~Розглядаючи позов в межах заявлених вимог за наявності доказів на підтвердження обставин, які є підставою позовних вимог, суд вважає позов обґрунтованим. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved