Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

25.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить постановити рішення, згідно якого визнати рівними частки у спільній власності на земельну ділянку, розташовану за адресою [ADDRESS] її співвласників [PERSON], [PERSON] і [PERSON]; визначити, що частка [PERSON] співвласника земельної ділянки становить 1/3 частку земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка відображена на схемі розподілу земельної ділянки під літерами О-Н-М-Л-К-І-П-Р-С-Т-У-Ф-О; визначити, що частка співвласника [PERSON] становить 1/3 частку земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS], яка відображена на схемі розподілу земельної ділянки під літерами О-Н-М-Л-К-І-П-Р-С-Т-У-Ф-О,мотивуючи свій позов тим, що позивачеві на підставі договору дарування від 19.02.1997 року належить 2/75 часток житлового будинку з надвірними забудовами в [ADDRESS], який складався в цілому із однієї житлової кам'яної будівлі житловою площею 111,1 кв.м. і надвірних будівель літ. «Ж» сарай, літ. «І» сарай, літ. «К» сарай, літ. «Б» вбиральня, літ. «Д» вбиральня, літ. «Л» гараж, літ. «М» вбиральня, літ. «Н» сарай, літ. «О» сарай, літ. «П» душ, літ. «Р» сарай, літ. «сарай, « 1» мощення, « 1-2» теплиці, « 1-8» огородження розташовані на земельній ділянці площею1820 кв.м. Зазначений договір дарування зареєстрований в «ОМБТІ та РОН» 07.11.2000 року. Відповідачці на підставі договору дарування від 13.12.1996 року належить 2/75 частин житлового будинку з надвірними забудовами в [ADDRESS], який складався в цілому із однієї житлової кам'яної будівлі житловою площею 111,1 кв.м. і надвірних будівель літ. «Ж» сарай, літ. «І» сарай, літ. «К» сарай, літ. «Б» вбиральня, літ. «Д» вбиральня, літ. «Л» гараж, літ. «М» вбиральня, літ. «Н» сарай, літ. «О» сарай, літ. «П» душ, літ. «Р» сарай, літ. «сарай, « 1» мощення, « 1-2» теплиці, « 1-8» огородження розташовані на земельній ділянці площею1820 кв.м., зазначений договір 24.12.1996 р. було зареєстровано в «ОМБТІ та РОН». На підставі договору дарування від 21.12.1996 року [PERSON] та матері позивача [PERSON] в рівних частках належить 14/75 частин житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS], який складається в цілому із одного житлового будинку, площею 111,1 кв.м і надвірних будівель літ. «Ж» сарай, літ. «І» сарай, літ. «К» сарай, літ. «Б» вбиральня, літ. «Д» вбиральня, літ. «Л» гараж, літ. «М» вбиральня, літ. «Н» сарай, літ. «О» сарай, літ. «П» душ, літ. «Р» сарай, літ. «сарай, « 1» мощення, « 2-3» теплиці, « 1-8» огородження розташовані на земельній ділянці площею1820 кв.м.,зазначений договір зареєстрований в «ОМБТІ та РОН» 25.12.1996 року. 27.03.2003 року між всіма співвласниками було досягнуто угоди про користування земельною ділянкою, відповідно до якої відповідачці [PERSON], [PERSON] та позивачу надано в спільне сумісне користування земельна ділянка площею 0,0453 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Цей розподіл земельної ділянки під літерами: О-Н-М-Л- К-І-П-Р-С-Т-У-Ф-О. 11 липня 2003 року рішенням Одеської міської ради №1591- XXIV сторонам- співвласникам був наданий Державний акт на право власності на земельну ділянку яка розташована в [ADDRESS]. Державний акт на право власності на земельну ділянку видано [PERSON] на площу 0,0453 га разом зі списком співвласників земельної ділянки, тобто - [PERSON] та його мати [PERSON]. [INFO] мати позивача [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належній її частині житлового будинку. Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було повідомлено, що не можливо надати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері [PERSON] одного з учасників спільної сумісної власності, так як в державному акті на право власності на земельну ділянку не зазначені частки, які належать кожному з співвласників,та роз'яснено прво на звернення до суду, що й стало причиною звернення до суду з дійсним позовом. Позивач до суду надав заяву, в якій позов підтримує та просить слухати справу у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення та просила справу розглянути за її відсутністю. Враховуючи, що від позивача та відповідачки надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв'язку з тим, що позивач підтримує позовні вимоги, а відповідачка позов визнала, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого позивача та належним чином повідомленої відповідачки, за наявними в ній матеріалами. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню, з наступних встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. На підставі рішення Одеської міської ради №1591-ХХІV від 11.07.2003 року позивачу [PERSON], відповідачці [PERSON] та [PERSON], передано у сумісну власність земельну ділянку площею 0,0453 га за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. На підставі вказаного рішення був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серія ОД №083224 від 16 серпня 2005 року ( а.с.11). Згідно списку співвласників земельної ділянки співвласниками є [PERSON], [PERSON] , а також відповідачка. [INFO] мати позивача - [PERSON] померла, актовий запис про смерть № 2666 від 21 червня 2010р., зареєстрований першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції (а.с.15). Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину може бути видано після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише в разі виділення (визначення) частки померлого у спільному майні ( а.с.17). Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду . Стаття 89 Земельного Кодексу України стверджує, що «Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Згідно п.5 тієї ж статті - поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом, або не встановлено судом. Згідно ст. 78 Земельного Кодексу України «Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками». Стаття 86 Земельного Кодексу України «Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: подружжя, співвласників жилого будинку, тощо. Вимоги ст. 81 Земельного кодексу України наголошують на те, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі- продажу, дарування міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності , приватизація земельних ділянок , що були раніше надані їм у користування, прийняття спадщини, виділення в натурі ( на місцевості) належної їм земельної частки ( паю). Відповідно до положення ст. 87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає також і при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами та за рішенням суду. У зв`язку з тим, що між сторонами була відсутня домовленість про визначення часток в праві спільної сумісної власності вважається, що їх частки є рівними, тобто по 1/3 у кожного. З обліком викладеного суд визнає документально підтвердженим факт про те, що [PERSON], [PERSON] та померлій [PERSON] належить спірна земельна ділянка в рівних частках, по 1/3 частині земельної ділянки кожному. Згідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 355 ч.2 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з вимогами ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Положення ст. 357 ч.1 ЦК України наголошує на те, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників або законом. З положень ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду На підставі ст. 364 ч.1 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Суд, розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача заявлені правомірно, відповідно до діючого законодавства України та без його порушень. На підставі викладеного і

Outcome: approved