Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

24 вересня 2019 року до Заводського районного суду м. Миколаєва звернулась [PERSON] до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь суму додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 35 602,03 грн. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2019 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 2027 грн. щомісячно, починаючи з 10.05.2019 р. Син має захворювання - кифосколіоз І-ІІ ступенів та плоско-вальгусна деформація стопи. Йому в ТОВ «ЮГСІМ» було проведено медичне лікування, а саме корекцію хребта шляхом проведення масажу у кількості 10 сеансів. За медичне лікування було сплачено 3500 грн. Також дитині було проведено лікування у стоматологічній клініці ПП «Алкид» та ООО «Стоматологія «Медент» на загальну суму 31 855 грн. 25.06.2020 позивачкою було замовлено послугу ТОВ «АЙ КЬЮ Оптика» з підбору рецепту для окулярів [PERSON] , яка складає 300 грн. Всього витрати на придбання окулярів - 11 925,10 грн+300 грн = 12225 грн. З 1 вересня неповнолітній був зарахований в КЗ «Одеський обласний базовий медичний фаховий коледж» на спеціальність «Стоматологія ортопедична». Відповідно до договору про навчання вартість навчання за 2020-2021 р.р. складає 25 046,13 грн. Позивачкою було сплачено за І семестр навчання 12 523,07 грн. Також у зв`язку з навчанням в м. Одеса укладено договір на проживання в гуртожитку. Вартість проживання у гуртожитку складає 392 грн. Позивачкою сплачено за 2 місяці 784 грн. Також у зв`язку з навчанням неповнолітнього сина у медичному коледжі позивачкою було придбано халати медичні на суму 717 грн. З вересня 2019 р. по травень 2020 р. [PERSON] відвідував курси англійської мови, за які позивачкою сплачено 6100 грн. 18.08.2020 р. позивачкою було сплачено 3 500 грн. за путівку в ДЦ «Чайка» за період з 17-23 серпня 2020 р., де неповнолітній проживав та перебував у зв`язку з проведенням змагань Чемпіонату України, Чемпіонату ТСО України з радіокерованих моделей, класи шосейних перегонів, під час проведення яких неповнолітній здобув І та ІІ місця. Витрати, яких зазнала позивач є додатковими, які також має нести відповідач, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду. Ухвалою суду від 28 вересня 2020 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правила спрощеного позовного провадження. 11 листопада 2020 року представником позивача подано заяву про розгляд справи за її відсутності. 28 грудня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає посилаючись на те, що позивачкою не надано доказів призначення дитині масажу у зв`язку з наявним у нього захворюванням та доказів проведення цього масажу; довідка про проходження курсів англійської мови без зазначення періоду, при тому що були суворі карантинні заходи, відсутні первинні бухгалтерські документи щодо сплати цих курсів; позивачем не надано жодних документів щодо необхідності підбору сину окулярів, суми у рахунках та замовлення відрізняються, тому не можливо встановити дійсну ціну; чек № 29556 містить інформацію про оплату послуги підбору рецепту для окулярів для дорослих за замовленням № 001F00511843. Акт виконаних робіт ТОВ «МеДент» не є належним та допустимим доказом, оскільки не є первинним бухгалтерським документом. В матеріалах справи відсутні чеки щодо фактичного підтвердження сплати [PERSON] на рахунок ТОВ Медент» грошових коштів в сумі 4300 грн. згідно акту виконаних робіт за період з 28.03.2019 по 15.04.2019 р., 1100 грн. за виконані роботи 14.02.2020 згідно Акту виконаних робіт за період з 30.01.2020 по 07.04.2020 р.р. Щодо витрат на лікування в Медичному центрі «Стоматологія Гранд» ПП Аклид, із наданих до суду копій квитанцій до прибуткових касових ордерів неможливо встановити перелік наданих послуг, за які проводиться оплата та ідентифікувати особу клієнта (пацієнта). Позивач вже зверталась із схожими позовними вимогами до Заводського районного суду м. Миколаєва, цивільна справа № 487/111/20, рішенням якого від 14 квітня 2020 року позовні вимоги повністю задоволено. До складу позовних вимог було включено витрати позивачки на стоматологічне лікування сина в ПП Алкід на суму 1355 грн. та 525 грн. Відповідач не ухиляється від утримання сина і неодноразово надавав кошти на його утримання та лікування. 13 січня 2021 року до суду надійшла заява відповідача, якою він повідомив, що має статус безробітного та не може надавати матеріальну допомогу у визначеному позивачем розмірі. В судовому засіданні 15.01.2021 відповідач позов не визнав з підстав викладених у відзиві. 02 березня 2021 року до суду надійшла заява [PERSON] , в якій він просить проводити розгляд справи за його відсутності. Позов не визнає, просить прийняти рішення з урахуванням його пояснень та долучає документи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. В шлюбі у сторін [INFO] народилася дитина - [PERSON] , який проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні (свідоцтво про народження [NUMBER] , довідка Шевченківської сільської ради від 07.05.2019 № 2-251/02-30/19). Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2019 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у розмірі 2027 грн. щомісячно, починаючи з 10.05.2019 року і до повноліття дитини. Позивач у своєму позові зазначає, що вона понесла додаткові витрати на утримання дитини в зв`язку з його лікуванням, а саме: корекцією хребта шляхом проведення масажу у кількості 10 сеансів на суму 3500 грн. лікуванням в ПП «Алкид» та ТОВ «Стоматологія «МеДент» на суму 31 855 грн., придбанням окулярів на суму 12225 грн., навчанням в КЗ «Одеський обласний базовий медичний фаховий коледж», за перший семестр якого вона сплатила 12 523,07 грн., проживанням в гуртожитку на суму 784 грн., придбанням медичних халатів на суму 717 грн.; навчанням на курсах англійської мови, за які сплачено 6100 грн., путівкою в ДЦ «Чайка» з метою участі у змаганнях, на суму 3500 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (розвиток здібностей), що потребує додаткових матеріальних витрат. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] має захворювання - кифосколіоз І-ІІ ступенів та плоско-вальгусну деформацію стопи, що підтверджується Довідкою рентген кабінета КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Миколаєва» від 05.06.2018 року, Консультативним висновком лікаря від 27.09.2019 року, Медичними довідками «Клініки доктора Ігнатьєва» від 24.10.2019 року та від 28.10.2019 року. 13.06.2017 року [PERSON] у медичному центрі «Стамотологія Гранд» ПП «АКЛІД» було поставлено діагноз: глибокий карієс 25,26,35,36,46 зубів, перший клас по Енглю скупченості зубів у фронтальній ділянці верхньої та нижньої щелепи, дистопія 23 зуба, дистонія і ретенція 43 зуба та призначено лікування, зміст якого міститься у виписці з медичної картки [PERSON] . Отже, витрати, пов`язані з наявними у дитини захворюваннями є додатковими витратами. На підтвердження вимоги про стягнення витрат на проведення корекції хребта шляхом проведення масажу у кількості 10 сеансів, позивач посилається на квитанцію від 03.08.2020, відповідно до якої [PERSON] на рахунок ТОВ «ЮГСІМ» сплачено 3500 грн. за загальний масаж - 10 сеансів. Однак, позивачем не надано доказів призначення певного виду масажу дитині. Такс само, з наданої позивачем квитанції не можливо встановити пацієнта, якому була надана таке лікування, період проведення цього лікування. Відтак, такий доказ є неналежним та не допустимим, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення 3500 грн. за загальний масаж - 10 сеансів. Згідно акту виконаних робіт, складених ТОВ «Стоматологія «МеДент», за період з 30.01.2020 по 07.04.2020, [PERSON] було проведено лікування на загальну суму 4800 грн. Такі витрати частково підтверджують: чек від 31.01.2020 на суму 1000 грн (а.с. 37), чек 0614 та фіскальний чек від 02.04.2020 на суму 1400 грн (а.с. 31, 36), фіскальний чек від 07.04.2020 на суму 1300 грн (а.с. 31). Наряд від 14.02.2020 на суму 1100,00 грн (а.с. 37) суд оцінює критично, оскільки останній не відповідає вимогам ст. 9 Закону від 16.07.99 р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та не підтверджує факту оплати послуг. Відтак, суд вважає доведеними витрати по акту ТОВ «Стоматологія «МеДент» за період з 30.01.2020 по 07.04.2020 на загальну суму 3700 грн. Згідно акту виконаних робіт, складених ТОВ «Стоматологія «МеДент», за період з 28.03.2019 по 15.04.2019, [PERSON] було проведено лікування на загальну суму 4300 грн. Однак, на підтвердження вказаних витрат позивачем не наданого жодного фіскального чеку, платіжного доручення, квитанції чи інших документів, які б свідчили про оплату нею цих послуг. Надані позивачем наряди (а.с. 37, 38) в розумінні ст. 9 Закону від 16.07.99 р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» не є первинним бухгалтерським документом, оскільки не містить всіх обов`язкових реквізитів, визначених цим Законом, а тому не підтверджує оплату позивачем цих послуг. Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення витрат за актом ТОВ «Стоматологія «МеДент», за період з 28.03.2019 по 15.04.2019 на суму 4300 грн. Так само суд оцінює критично фіскальний чек ТОВ «МеДент» на суму 1800 грн. (а.с. 31), оскільки останній не містить відомостей про одержувача послуги. Щодо витрат на лікування дитини в медичному центрі «Стамотологія Гранд» ПП АКЛИД, суд дійшов висновку, що вони підтверджені частково, а саме суд приймає як належні та допустимі докази: акт виконаних робіт № 9 874 від 08.04.2020 та чек № 403 на суму 440 грн (а.с. 30), акт виконаних робіт № 7 833 від 10.12.2019, акт виконаних робіт № 8 007 від 14.01.2020 та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 238 від 14.01.2020 на суму 1390 грн (а.с. 34,35). Відтак, суд вважає доведеними витрати на лікування дитини в медичному центрі «Стамотологія Гранд» ПП АКЛИД на загальну суму 1830 грн. Акт виконаних робіт по стоматологічному лікуванню № 9 653 від 24.03.2020 ПП «Алкид» на суму 11 200 грн в розумінні ст. 9 Закону від 16.07.99 р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» не є первинним бухгалтерським документом, оскільки не містить всіх обов`язкових реквізитів, визначених цим Законом, а тому не підтверджує оплату позивачем цих послуг. А долучений до нього чек № 266 (а.с. 32) не свідчить про оплату позивачем послуг за вказаним актом, оскільки у графі «Клієнт» зазначена інша особа, а сума чеку на 5000 грн. Таким чином, суд вважає не доведеним понесення витрат позивачкою за цим актом. Крім цього, суд не приймає акт виконаних робіт по стоматологічному лікування № 6 178 від 03.10.2019 в Медичному центрі «Стоматологія Гранд» ПП Аклид на суму 525 грн (а.с. 33) та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 6 615 від 07.11.2019 ПП АЛКІД на суму 1000 грн. (а.с. 36), оскільки питання про стягнення цих витрат з відповідача вирішено у рішенні Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.04.2020 року. Також суд оцінює критично акт № AQ1F100268411 здачі-прийняття робіт (надання послуг) ТОВ «АЙ КЬЮ ОПТИКА» на суму 300 грн. за підбір рецепту окулярів діти та рахунок-фактуру № AQ1F000422505 від 25.06.2020, чек: 1175, чек № 29572, замовлення 001F000514375, оскільки відсутні докази, які свідчать про те, що дитині було призначено (рекомендовано) лікарем носіння певного виду окулярів. Отже, позивачем не доведено, що ці витрати були викликані особливими, тобто є додатковими витратами. Далі, витрати у зв`язку з навчанням в КЗ «Одеський обласний базовий медичний фаховий коледж» та путівкою в ДЦ «Чайка» з метою участі у змаганнях, суд вважає додатковими витратами, оскільки вони пов`язані з розвитком здібностей дитини. Понесення таких витрат позивачем підтверджується належними та допустимими доказами (а.с. 43. 44, 45, 4649, 50, 51), а тому є доведеними. Одночасно, витрати на придбання халатів на суму 717 грн та проживання у гуртожитку на суму 784 грн не є додатковими витратами на дитину, оскільки це не викликано особливими обставинами у розумінні ст.185 СК України, а відноситься до звичайних витрат для забезпечення нормальних матеріальних умов життя дитини, що передбачені стягненням аліментів з батька дитини, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. На підтвердження навчання на курсах англійської мови, за які сплачено 6100 грн., позивач надає Довідку ФОП « [PERSON] , проте така довідка не відповідає вимогам ст. 9 Закону від 16.07.99 р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та не підтверджує факту оплати послуг. Зокрема, вказана довідка не містить дату складання, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Наявність усіх реквізитів на документі надає йому юридичної сили та доказовості. На цьому наголосив і Мінфін в листі від 15.01.2015 р. № 31-11410-08-10/871. Окрім вказаного, в довідці взагалі не зазначено період навчання. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення цих витрат. При цьому, наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами. Підсумовуючи викладене, суд вважає доведеними понесення додаткових витрат на дитину на загальну суму 21 553,00 грн (ТОВ «МеДент» 3700 грн, ПП Алкид 1830 грн, навчання в КЗ «Одеський обласний базовий медичний фаховий коледж» на суму 12 523 грн., путівка в ДЦ «Чайка» 3500 грн). Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить частину витрат на іншого. Таким чином, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, закріпленому в ст. 141 СК України, та з урахуванням наданих позивачем доказів, суд приходить до переконання, що Ѕ частина понесених позивачем додаткових витрат у сумі 21 553,00, підлягає стягненню з відповідача, а саме в розмірі 10 776,50 грн. Підсумовуючи викладене, враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволених вимог, а саме, оскільки позов задоволено на 30%, до стягнення належить судовий збір у сумі 272,40 грн. (30% від 908 грн).

Outcome: partial