Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

26.09.2019р.\~АТ КБ\~ПриватБанк (далі\~-\~позивач) \~звернулося до суду з позовом посилаючись на те, що\~відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт\~б/н від 09.04.2014 року\~ [PERSON] \~отримала\~кредит у розмірі 5\~141 грн. 25 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов`язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами починаючи з «1» по «25» число кожного місяця та повернути кредит в повному обсязі 30.04.2016 року. Банк зазначає, що відповідач не виконує належним чином зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів для погашення заборгованості\~за договором, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість, станом на\~ 17.06.2019 року, в розмірі 22 769\~грн. 47 коп., з них: 5\~141 грн. 25 коп. - заборгованість за кредитом; 4 871 грн. 32 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 11\~266 грн. 40 коп. заборгованості за пенею та комісією; 1\~490 грн. 50 коп. - заборгованість по штрафам, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, а тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість та судові витрати в розмірі\~1\~921 грн., судового збору. \~ \~ \~Представник позивача Кіріченко В.М., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з`явився, звернувшись з письмовим клопотанням (вх. № 3358 від 12.07.2019 року) про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю. 22.11.2019 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву (вх. № 5441 від 22.11.2019р.), в якій просить розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги визнає частково, а саме вказує про свою незгоду із заборгованістю за пенею та комісією, яку просить зменшити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Суд з власної ініціативи розгляд справи проводить в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з урахуванням неявки в судове засідання всіх учасників справи, суд прийняв рішення про розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши надані по справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: - 09.04.2014 року, відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н (далі\~по\~тексту\~-\~Генеральна\~угода) [PERSON] отримала кредит у розмірі 5 141 грн. 25 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з визначенням порядку погашення заборгованості по кредиту, шляхом надання позичальником банку грошових коштів, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця, в сумі щомісячного платежу 257 грн. 27 коп. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентам та інших витрат згідно Умов. Також визначили дату останнього погашення по кредиту не пізніше 30.04.2016 року (п. 2.1. Генеральної угоди від 09.04.2014р., Умови та правила надання банківських послуг № СП-2010-256 від 06.03.2010р.); - відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, підтверджується особистим підписом на Генеральній угоді (Генеральна угода від 09.04.2014р.); - у п. 2.2 Генеральної угоди сторонами визначено, що строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення заборгованості. Заборгованість по кредиту починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Боржник сплачує банку штраф в розмірі 1\~490 грн. 50 коп. (п.2.2 Генеральної угоди від 09.04.2014р.); - відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором не виконувала, здійснювала нерегулярні платежі в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за вказаною угодою, яка станом на 17.06.2019 року, становить 22 769\~грн. 47 коп., з них: 5\~141 грн. 25 коп. - заборгованість за кредитом; 4 871 грн. 32 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 11\~266 грн. 40 коп. заборгованості за пенею та комісією, а також штраф, відповідно до пункту\~2.2 Генеральної угоди 1\~490 грн. 50 коп. (розрахунок заборгованості за договором № б/н від 09.04.2014р., станом на 17.06.2019р.); - за період з 09.04.2014р. по 17.06.2019р. відповідач на виконання умов Генеральної угоди здійснила один платеж 25.07.2016 року в сумі 250 грн. 00 коп., які були зараховані в рахунок погашення комісії та пені (розрахунок заборгованості за договором № б/н від 09.04.2014р., станом на 17.06.2019р.). Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення кредитної заборгованості. При прийнятті рішення, суд керується: Положеннями ст.ст. 12,\~81 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).За ч.1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.Відповідно до ч.1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Частиною 1\~ст.\~509\~ЦК України передбачено, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1\~ст. 1048 ЦК України\~визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу.\~\~Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За таких обставин, оскільки [PERSON] має заборгованість перед позивачем,\~ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення грошових коштів для погашення заборгованості за договором, на момент розгляду справи відповідач не сплатила\~зазначену суму заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі\~ 11 503 грн. 07 коп., з них: 5\~141 грн. 25 коп. - заборгованість за кредитом; 4 871 грн. 32 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1\~490 грн. 50 коп. - заборгованість по штрафам відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Щодо стягнення з відповідача 11 266 грн. 40 коп. - заборгованості за пенею та комісією, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки Генеральною угодою такі штрафні санкції не передбачені. В правовій\~позиції\~висловленій\~Верховним Судом\~України\~від\~16\~листопада\~2016\~року\~в\~справі №\~6-1746\~цс\~16,\~зазначено, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. До того ж позивачем не надано логічно - зрозумілого розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині пені та комісії, зокрема в позовній заяві та розрахунку відсутнє будь-яке обґрунтування того, яка сума пені, а яка сума комісії включені до цієї суми, розміри пені та комісії, її правову природу (не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику) та їх відповідні розрахунки. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 921 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 970 грн. 49 коп.

Outcome: partial