Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

26 жовтня 2015 року позивач, [PERSON], звернулася до суду\~ з позовом до відповідача\~\~про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного ріку. Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що відповідач є батьком їхньої спільної дитини, має мінливий заробіток та дохід, не надає матеріальну допомогу дитині, ухиляється від належного виконання обов'язку по утриманню їхньої спільної дитини, після припинення спільного проживання дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, в даний час позивач не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Позивач в судове засідання не зявилася, про день час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дитини в розмірі 300,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 200,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Повідомлений належним чином відповідач [PERSON] (у відповідності до ст.ст. 74 76 ЦПК України), не повідомив про причини своєї неявки, належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі є обовязковим (ст. 158 ЦПК України), у разі неповідомлення суду про причини неявки у судове засідання вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин (ч. 2 ст. 77 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України), а згідно за ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та доведення суду переконливості своїх доводів (повідомлення про судове засідання є елементом змагальності та обовязком суду), тому, на думку суду, неявка відповідача в судове засідання та неповідомлення ним про причини своєї неявки свідчить проте, що відповідач розпорядився своїми процесуальними правами шляхом не брати участь у судовому засіданні та не користуватися наданими йому процесуальними правами ( передбаченими ст.ст. 11, 27, 31, 60, 128, 131, 158, 168 ЦПК України). Згідно ст. 224 ЦПК України суд, зі згоди позивача, проводить\~\~ заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач\~ є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 7). 03 листопада 2014 року Хмелівською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] Олеговичем та [PERSON] (шлюбне прізвище [PERSON]), актовий запис № 12, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб (а.с. 6). З Довідки виданою Хмелівською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області від 28 жовтня 2015 року вбачається, що за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Хмельове, вул. Калініна, буд. 59 проживають: [PERSON] та [PERSON], [INFO], і дитина перебуває на повному утриманні матері (а.с. 19). Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Генеральної Асамблеї ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~\~ Постановою Верховної ради України\~\~ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рок та набула чинності для України\~\~ 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають\~ право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину\~\~ несуть основну відповідальність\~\~ за забезпечення\~\~ в межах своїх здібностей\~\~ і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, аналогічні положення передбачені п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначені розміру аліментів, суд враховує, що обовязок по утриманню дитини, нормами діючого законодавства покладається на обох батьків. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 300,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 жовтня 2015 року. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). В ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України зазначається, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, враховуючи те, що відповідачем не надано доказів того, що він не може надавати допомогу на утримання своєї дружини, з якою проживає дитина [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною трирічного віку, то суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в розмірі 200,00 грн., у звязку із тим, що з нею проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з 26 жовтня 2015 року підлягає задоволенню. Разом з цим, суд вважає за належне розяснити сторонам, що відповідно ст.ст. 80, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначені вимоги Закону, а також те, що позивач звільнена від оплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved