overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

- 26.03.2015р.позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки [PERSON],[INFO], мотивуючи тим, що 05.12.2013р. вони зареєстрували шлюб, а [INFO] у них народилася дочка [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] В жовтні 2014р. вони з відповідачем шлюбні відносини припинили, шлюб розірвали і стали проживати окремо. Малолітня дитина залишилася на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, що змусило позивачку звернутися з позовом до суду, який вона підтримала в судовому засіданні і просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON],[INFO]. Позивач в судовому засіданні позов не визнав,мотивуючи тим, що він не є біологічним батьком дитини [PERSON],[INFO]. і подав зустрічний позов до [PERSON] про оспорювання батьківства, який підтримав в судовому засіданні і просив призначити судово- генетичну експертизу, на предмет встановлення чи є [PERSON] біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO] З метою повного та всебічного розгляду даної справи ухвалою Шполянського районного суду від 23.04.2015р. була призначена судово -генетична експертиза, проведення якої було доручено експертам Київського міського бюро судово-медичних експертиз. Згідно висновку експерта №167 від 31.07.2015р. вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менше ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Відповідач в судове засідання 17.09.2015р. не з»явився про час, дату і місце розгляду справи належно повідомлений, причину неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу згідно ст.224 ЦПК України і винести заочне рішення. Вислухавши позивачку, її представника [PERSON], вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбу з 05 грудня 2013р. по жовтень 2014р. Під час шлюбу [INFO] у них народилася дитина [PERSON], батьком якої є [PERSON], що підтвердила судово-генетична експертиза №167 від 31.07.2015р., проведена судовим експертом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Отже, сумніву в тому, що відповідач є біологічним батьком дитини [PERSON] немає і суд вважає, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню, поскільки дитина [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач, як батько, матеріальної допомоги не надає, що є підставою для стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви 23.03.2015р. і до досягнення дитиною повноліття. В зустрічному позові про оспорювання батьківства, як не доведеному в судовому засіданні, слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 181-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

26.03.2015 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу(а.с.3), мотивуючи свої вимоги тим, що 12.09.2006 р. зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина, 2006 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалось. Сімейні відносини припинені п'ять років назад. В судове засідання позивачка, відповідач не з'явились. Про час та місце слухання справи були повідомлені. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує; судові витрати з відповідача просить не стягувати; прізвище просить залишити «[PERSON]». Відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність; позов визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, сторони уклали шлюб 12.09.2006 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 1780 (а.с.4). Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Від шлюбу мають спільну дитину сина - [PERSON], [INFO](а.с.5). Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію позивачки щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї за бажанням відповідача буде нічим іншим, як примушуванням позивача до збереження шлюбних відносин. Судові витрати не стягуються, оскільки позивачка просить цього не робити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

26.03.2015 р. позивачка звернулася до суду з данним позовом. Посилаючись на те, що з відповідачем 14.02.2009 року вступила в зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні та відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Просила стягнути з нього аліменти в розмірі ? частки заробітной плати до повноліття дитини. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.180, 183 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частка заробітку/доходу/ матері,батька,яка буде стягуватися як аліменти на дитину,визначається судом. Судом встановлено, що сторони 14.02.2009 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні та відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому суд вважає необхідним стягнути з нього на користь позивачки аліменти в розмірі ? частки заробітної плати/доходу/ до повноліття дитини. Відповідно до ст.ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір 243,60 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ч.2 ст.166, ст.ст.180-183 СК України, ст.ст.88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

26.03.2016 року позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] «Про розірвання шлюбу», посилаючись на те, що з 14.07.2007 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох синів близнюків Андрія та Олексія [INFO]. Після народження дітей в сімї почалися сварки, оскільки відповідач не допомагав фізично, не опікувався родиною, з літку 2014 року шлюбно-сімейні відносини припинені, а тому збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2007 року, вчинений Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 443. Після реєстрації шлюбу дружині, яка мала прізвище «Шваб», було присвоєно прізвище чоловіка «Зикова». Від вказаного шлюбу сторони мають двох синів близнюків Андрія та Олексія [INFO]. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають, діти мешкають разом з матірю, питанням матеріального утримання дитини вирішено в добровільному порядку. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

26.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 14323 грн. 80 коп. і судових витрат. Позов мотивовано систематичним невиконанням відповідачем взятих на себе за кредитним договором зобов'язань. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05.03.2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 5-30). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 12.03.2016 року становить 14323 грн. 80 коп., та складається з заборгованості за кредитом - 595,00 грн., заборгованості за відсотками - 12125,71 грн., 444,81 грн. - заборгованості за пенею та комісією та 1158,28 грн. штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

26.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору у розмірі 42743,96 грн, мотивуючи вимоги тим, що 21.01.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 2900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У судове засідання представник позивача не прибув, у поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 21.01.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 2900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 28.02.2017 року виникла заборгованість на загальну суму 42743,96 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту 2896 грн, несплачені проценти 34038,24 грн, штраф 2511,62 грн, пеню та комісійні 3298,10 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором у розмірі 42743,96 грн, так як зобовязання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

26.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору у розмірі 49713,12 грн, мотивуючи вимоги тим, що 27.02.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У судове засідання представник позивача не прибув, у поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 27.02.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 28.02.2017 року виникла заборгованість на загальну суму 49713,12 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту 1943,53 грн, несплачені проценти 40536,39 грн, штраф 2843,48 грн, пеню та комісійні 4389,72 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором у розмірі 49713,12 грн, так як зобовязання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

26.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору у розмірі 51705,46 грн, мотивуючи вимоги тим, що 27.10.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 1000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У судове засідання представник позивача не прибув, у поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 27.10.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 1000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 28.02.2017 року виникла заборгованість на загальну суму 51705,46, яка включає заборгованість по тілу кредиту 3195,56 грн, несплачені проценти 41751,07 грн, штраф 2938,36 грн, пеню та комісійні 3820,47 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором у розмірі 51705,46 грн, так як зобовязання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

26.03.2018 позивач звернулася до суду із позовною заявою, вимоги якої були змінені і такі зміни прийняті ухвалою від 31.05.2018, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі - у розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 18.07.1997 сторони перебували у шлюбі і мають спільну дочку [PERSON] та спільну дочку [PERSON], які на даний час перебувають на утриманні матері, проживають з нею, а відповідач проживає окремо і необхідної допомоги на утримання дітей не надає. Оскільки на утримання доньки Дарї з відповідача стягуються аліменти, позивачка просить стягнути аліменти на утримання доки [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності і зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити такі, а також вказала, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце його проведення. Відповідач не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав. За вказаних вище обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. 18.07.1997 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 3). Сторони мають спільних неповнолітніх дочок [PERSON] (а.с. 4) та Дарю (а.с. 5). Спільні діти сторін проживають разом з матірю [ADDRESS] (а.с. 6). На утримання неповнолітньої дочки [PERSON] відповідач сплачує аліменти на підставі рішення суду (а.с. 29). Відповідач не\~надає необхідної\~допомоги на\~утримання дочки\~[PERSON] в\~добровільному порядку;\~дитина перебуває\~на утриманні\~матері;сторони не дійшли згоди щодо добровільної сплати аліментів відповідачем. Відповідно до\~ст.\~180\~СК України,\~батьки зобов'язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття.\~Тобто відповідач\~зобовязаний сплачувати\~аліменти на\~утримання дитини.Право отримувати аліменти у твердій грошовій сумі встановлено статтею 184 СК України. Врахувавши обставини визначені статтею 182 СК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів і розмір аліментів, які просить стягнути позивач 2000 грн. щомісячно, є обґрунтованим, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти стягуються починаючи від дня подачі позову. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача також має бути стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн., виходячи зі ставки судового збору, що існувала на момент подачі позову. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 191 СК України,

Outcome: approved