overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

25 березня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу в якому посилається не те, що між ним та відповідачем 06 жовтня 2007 року Відділом РАЦС Іванківського РУЮ був зареєстрований шлюб за актовим записом № 123. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя позивача та відповідача не склалося, сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, шлюбні стосунки між ними фактично припинено. Позивач не бачить ніякої можливості зберегти колись спільну сімю, спорів по спільно нажитому майну між сторонами немає. Позивач просить шлюб розірвати, спільну дитину до досягнення нею повноліття залишити на вихованні відповідача. В судове засідання сторони не зявилися, про слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомили. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач, в судове засідання не зявилася, про слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, із заявами і клопотаннями до суду не зверталася. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, перевіривши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.10.2007 року, (свідоцтво про шлюб серія 1-ОК №049348). Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 17.12.2007 оку народження (серія 1-БК № 112089, видано 21.12.2007 р.). Суд прийшов до висновку, що спільна сімя позивача з відповідачем розпалася, зазначений шлюб є формальним і таким, що може бути розірваним. Питання судових витрат вирішується на підставі ст. 88 ЦПК України. Судовий збір було сплачено позивачем при подачі позову до суду і у позовній заяві він зазначив, що згоден понести судові витрати самостійно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

25 березня 2016 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач постійної допомоги на утримання сина не надає. Його життям і здоров'ям не цікавиться. Дитина перебуває на її утриманні. Позивач здійснює постійний догляд за дитиною, перебуває у скрутному матеріальному становищі, є студенткою, змоги працевлаштуватись не має. Син потребує матеріальної допомоги. У відповідача інших дітей немає, аліментів нікому не платить. Він є працездатною особою, працює неофіційно по найму в м. Володимирі-Волинськом, отримує регулярно заробітну плату, але добровільно сплачувати кошти на утримання дитини не бажає. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала та уточнила позовні вимоги, і просить стягувати з відповідача аліменти на дитину в сумі 1000 грн. щомісяця. Зазначила, що в даний час ніде не працює, навчається заочно, син часто хворіє, а відповідач надає допомогу в незначному розмірі, хоча постійно працює і має не менше 3000 грн. заробітної плати щомісяця. Вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в такій сумі. Відповідач вдруге не з'явився у судове засідання, хоча своєчасно був повідомлений про дату і час розгляду справи рекомендованими листами з рекомендованими повідомленнями по місцю його реєстрації. Клопотань про розгляд справи без його участі від нього не надходило. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є батьком дитини (а.с. 2). Син [PERSON] проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні (довідки Війницької сільської ради № 131, 132 від 02.02.2016 року, а. с. 4, 3). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що дитина потребує матеріальної допомоги, відповідач є працездатною особою, не надає постійної допомоги на утримання сина, на утриманні інших осіб не має, суд вважає, що він повиннен і може сплачувати аліменти на дитину, в сумі, вказаній позивачем, а отже позов підлягає до задоволення. Згідно із ст. 88 ЦПК України потрібно стягнути з відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

25 березня 2016 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.07.2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з несумістними розбіжностями у побутовому житті, а також різними поглядами на сімейні цінності та пріоритети у сімейних відносинах. Їх сімейні проблеми вирішуються шляхом конфліктів та сварок. Відповідач в присутності дитини висловлюється нецензурними словами, застосовує фізичну силу. З грудня 2015 року вони проживають окремо. За таких обставин позивач вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Просить розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав, зазначених у позовній заяві. Просить шлюб розірвати, терміну на примирення не надавати. Судові витрати залишити за нею. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони з 26.07.2014 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 3). Від спільного шлюбу в них малолітня дитина - син [PERSON] Д,Ю., [INFO] (а. с. 4 на звороті). Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги. Вони фактично припинили шлюбні стосунки, шлюб між ними існує формально. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, а отже заяву необхідно задовольнити повністю. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

25 березня 2016 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 жовтня 1992 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились з початку 2009 року через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, спільне господарство не ведеться, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач, [PERSON], надала заяву, де просила розглянути справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач, [PERSON], позов визнав, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 09 жовтня 1992 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Міському палаці одруження м. Горлівки, актовий запис №1959. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] з початку 2009 року не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по справі. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

25 березня 2016 року позивач звернулася до суду з названим позовом до відповідача з вимогою розірвати шлюб, зареєстрований 27 серпня 1993 року у відділі запису актів громадянського стану Жовтоводського міського виконавчого комітету Дніпропетровської області згідно актового запису № 381, від якого є неповнолітня дитина, мотивуючи його тим, що між ними втрачено взаєморозуміння, відсутні почуття любові, взаємоповаги, фактично шлюбні стосунки припинені і шлюб зберігається формально. У судовому засіданні позивач просила розірвати шлюб та відновити її дошлюбне прізвище, пославшись на те, що шлюб зберегти неможливо. Відповідач позов визнав і не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи з'ясовано, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 серпня 1993 року у відділі ЗАГС Жовтоводського міськвиконкому згідно актового запису № 381. Від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON], яка народилася [INFO]; сина [PERSON], який народився [INFO], що підтверджено копіями свідоцтв про їх народження. Подружжя з дітьми проживають і зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідкою ф. 3 про місце проживання та реєстрацію. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За правилом ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначено у позовній заяві, внаслідок відсутності взаєморозуміння та втрати почуття любові, взаємоповаги з 2014 року подружжя фактично припинило шлюбні відносини і сім'я розпалася. Подальше збереження шлюбу неможливе. Такі взаємовідносини не притаманні сім'ї і не відповідають її інтересам. Можливості відновлення нормальних сімейних відносин та збереження шлюбу за обставин, зазначених у позовній заяві, немає. За цих обставин справи суд погоджується з позовом і вважає необхідним його задовольнити. Згідно заяви позивачки в судовому засіданні вона бажає відновити своє дошлюбне прізвище [PERSON], право на що передбачено ст. 113 СК України. За правилами ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви до суду на суму 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

25 березня 2016 року позивач звернулася до суду з названим позовом до відповідача з вимогою стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду, до досягнення дитиною повноліття, який мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, однак звернулася з позовом до суду про його розірвання. З вини відповідача сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим. До цього часу він надавав допомогу на утримання сина, але в тому розмірі, який вважав за потрібне в той час, коли потреби дитини були більші. У судовому засіданні відповідач позов визнав повністю. Позивач позов підтримала і просила задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи з'ясовано, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 серпня 1993 року у відділі ЗАГС Жовтоводського міськвиконкому згідно актового запису № 381. Від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON], яка народилася [INFO] року; сина [PERSON], який народився [INFO] року, що підтверджено копіями свідоцтв про їх народження. Сторони по справі є співвласниками приватизованої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], де зареєстровано місце проживання їх та дітей, що підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло та довідкою ф. 3 про місце проживання та реєстрацію. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру частки аліментів на дитину, суд бере до уваги обставини, передбачені ст. 182 СК України і погоджується з позовом та його визнанням відповідачем. Ураховуючи викладене, позов необхідно задовольнити, розпочавши стягнення аліментів згідно правил ст. 191 СК України з дня подання до суду позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно правил ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», від сплати якого позивач звільнена відповідно до цього Закону. Згідно правила ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

25 березня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем 29 грудня 1995 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказує на те, що шлюбні відносити між нею та відповідачем припинені. Розлад сімейного життя стався через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Майновий спір на даний час відсутній. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, також вказав, що на розірвання шлюбу згоден. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 472. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно довідки серії [NUMBER] виданої Міністерством охорони здоров'я України, [PERSON], [INFO] має другу групу інвалідності по зору. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з вище викладеного, оскільки позивачка звільнення від спалти судового збору від повинен бути стягнутий з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 гривня. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

25 березня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2014 року, актовий запис № 11, від якого мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. З березня 2016 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з*явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, вважаючи також неможливим збереження сім'ї та примирення з позивачкою, про що вказав у письмовій заяві (а.с. 15). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання зі згоди сторін в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Заслухавши позивача, з*ясувавши позицію відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 23 жовтня 2014 року зареєстрували шлюб (а.с. 6), від якого мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5), яка згідно довідки Артемівської сільської ради Костянтинівського району мешкає з позивачкою (а.с. 3). З березня 2016 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

25 березня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений 01 червня 2013 року (а.с.4). Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Позивачка звернулася до суду з позовом про розлучення з відповідачем, вказуючи на те, що подружнє життя не склалося з причин різних поглядів на життя, відсутності взаємопорозуміння між сторонами. Шлюбні відносини між подружжям не підтримуються і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими, тому позивачка і просить суд розірвати даний шлюб. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, справу просить розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно, але надав письмову заяву в якій проти позову не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутність. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянув надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст.ст.10,11 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя сторін. Як вбачається з цивільного позову, спільне життя з відповідачем не склалось. Подружжя не знаходить спільної мови, не веде спільного господарства, а шлюб носить виключно формальний характер. Спільне проживання сторін припинено з лютого 2016 року. Позивач також категорично зазначив про недоцільність надання їм строку на примирення. Фактично сім'я розпалася та її подальше збереження є абсолютно неможливим. Відповідно до вимог ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Outcome: approved