Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

25 березня 2014 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], ПАТ « Європейський страховий союз » про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , спричиненої внаслідок ДТП та судових витрат, посилаючись на те, що 22.08.2013 року приблизно о 16-10 год. [PERSON], керуючи технічно справним, належним йому на праві власності автомобілем «Ford-transit», реєстраційний номер [NUMBER], здійснював рух по проїзній частині вул.Заворуєва зі сторони вул.Глінки в напрямку пр.Металургів у Іллічівському районі м.Маріуполя. Наближаючись по другорядній дорозі до нерегульованого перехрестя із головною вул.Карпинського, діючи у порушення вимог п.п.2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху України та дорожнього знаку 2.1 «Надати дорогу», маючи об'єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, і рухом транспортних засобів по проїжджій частині вул.Карпинського, ігноруючи вимоги дорожнього знаку 2.1 «Надати дорогу», встановленого перед виїздом на головну дорогу вул.Карпинського, перебуваючи на другорядній дорозі, проявляючи злочинну самовпевненість, розраховуючи на те, що транспортних засобів, що рухаються по головній дорозі немає. Водій [PERSON], перед виїздом на головну дорогу не переконався, в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, будучи неуважним, виїхав на проїжджу частину вул.Карпинського, де не поступився дорогою автомобілю марки «Skoda-felicia», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що рухався з боку пр.Ілліча у напрямку вул.Блажевича, в результаті чого скоїв із ним зіткнення. В результаті дорожньо-транпортної події потерпілому - водію марки «Skoda-felicia», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці, забитої рани лівого ліктьового суглобу, третього пальця лівої кисті, садна передпліччя, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров'я. Також в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «Skoda-felicia», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акромінального кінця правої ключиці, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров'я, на строк понад 21-го дня. Допущені водієм [PERSON] порушення вимог п.п.2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху України та дорожнього знаку 2.1 «Надати дорогу» знаходяться у прямому причинному зв'язку з виникненням події даної дорожньої-транспортної пригоди та наслідками, що настали. За цим фактом було порушено кримінальне провадження. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 05.11.2013 року [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності у зв»язку з передачею на поруки трудовому колективу та кримінальне провадження закрито. Під час розслідування була встановлена вина водія [PERSON] Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, в зв'язку з чим вона проходила лікування та їй було спричинено моральну шкоду, оскільки вона перенесли фізичний біль та страждання, з'явився страх, порушився нормальний уклад життя, став турбувати головний біль, погіршився стан здоров'я, з'явилося безсоння, загострилися захворювання ,що були раніше. Свою моральну шкоду вона оцінює у розмірі 20 000 грн. та просила стягнути з відповідача [PERSON] Представник позивача - в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути позовні вимоги за його відсутністю, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача - ПАТ « Європейський страховий союз » в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги не визнав, вважає їх незаконними та помилковими, надіслав до суду письмові заперечення, згідно до яких, листом ПрАТ « ЄСС » № 08-02/96 від 10.02.2014 року позивачу відмовлено у здійсненні страхового відшкодування на підставі п. 32.1 ст. 32 Закону України « Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів », у зв'язку з тим, що страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно - правової відповідальності відповідно до закону. На момент дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася 22.08.2013 р. за участю транспортного засобу «Ford-transit», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], був чинний договір ( поліс ) обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9694171, укладений з іншим страховиком - ПрАТ « УПСК » ( м. Київ, вул. Фрунзе, 40), що підтверджується витягами із централізованої бази даних Моторного ( транспортного ) страхового бюро України. Договір ( поліс ) обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4353605, де страховиком є ПрАТ « ЄСС », укладений 17.07.2013 р., строк дії, з 18.07.2013 р. до 17.07.2014 р. За вимогами п.3 ч.1 ст. 21 Закону України « Про страхування », п.3 ч.1 ст. 989 ЦК України, страхувальник [PERSON], при укладенні із ПрАТ « ЄСС » договору ( полісу ) ОСЦПВВНТЗ № АС/4353605, був зобов»язаний повідомити страховика ( ПрАТ « ЄСС » про інші договори страхування, укладені щодо об»єкта, який страхується. Відповідно до абзацу другого п.3 ч.1 ст. 989 ЦК України, якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об»єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним. Згідно п.6 ч.1 ст. 26 Закону України « Про страхування », п.6 ч.1 ст. 991 ЦК України, підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є інші випадки, передбачені законом; наявність інших підстав, встановлених законом. Таким чином, вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення страхового відшкодування з ПАТ « Європейський Страховий Союз » є помилковими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, заява про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходила. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.08.2013 року приблизно о 16-10 год. [PERSON], керуючи технічно справним, належним йому на праві власності автомобілем «Ford-transit», реєстраційний номер [NUMBER], здійснював рух по проїзній частині вул.Заворуєва зі сторони вул.Глінки в напрямку пр.Металургів у Іллічівському районі м.Маріуполя. Наближаючись по другорядній дорозі до нерегульованого перехрестя із головною вул.Карпинського, діючи у порушення вимог п.п.2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху України та дорожнього знаку 2.1 «Надати дорогу», які передбачають: «п.2.3.: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний : б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.16.11: На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напряму їх подальшого руху», маючи об'єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, і рухом транспортних засобів по проїжджій частині вул.Карпинського, ігноруючи вимоги дорожнього знаку 2.1 «Надати дорогу», встановленого перед виїздом на головну дорогу вул.Карпинського, перебуваючи на другорядній дорозі, проявляючи злочинну самовпевненість, розраховуючи на те, що транспортних засобів, що рухаються по головній дорозі немає. Водій [PERSON], перед виїздом на головну дорогу не переконався, в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, будучи неуважним, виїхав на проїжджу частину вул.Карпинського, де не поступився дорогою автомобілю марки «Skoda-felicia», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що рухався з боку пр.Ілліча у напрямку вул.Блажевича, в результаті чого скоїв із ним зіткнення. В результаті дорожньо-транпортної події потерпілому - водію марки «Skoda-felicia», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці, забитої рани лівого ліктьового суглобу, третього пальця лівої кисті, садна передпліччя, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров'я. Також в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «Skoda-felicia», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акромінального кінця правої ключиці, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров'я, на строк понад 21-го дня. Допущені водієм [PERSON] порушення вимог п.п.2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху України та дорожнього знаку 2.1 «Надати дорогу» знаходяться у прямому причинному зв'язку з виникненням події даної дорожньої-транспортної пригоди та наслідками, що настали. За цим фактом було порушено кримінальне провадження. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 05.11.2013 року [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності у зв»язку з передачею на поруки трудовому колективу та кримінальне провадження закрито. Під час розслідування була встановлена вина водія [PERSON] Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, в зв'язку з чим вона проходила лікування та їй було спричинено моральну шкоду, оскільки вона перенесли фізичний біль та страждання, з'явився страх, порушився нормальний уклад життя, став турбувати головний біль, погіршився стан здоров'я, з'явилося безсоння, загострилися захворювання ,що були раніше. Таким чином, судом встановлено, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, що мало місце 22 серпня 2013 року, позивачу [PERSON] було спричинено матеріальну та моральну шкоду. Згідно ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а також в інших випадках, встановлених законом. Вирішуючи питання щодо сум, які підлягає стягненню, суд приходить до наступного. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди позивачу [PERSON] була заподіяно матеріальну шкоду у розмір 321 грн. 48 коп., а саме на придбання медичних препаратів після дорожньо - транспортної пригоди. Судом встановлено, що на момент дорожньо - транспортної пригоди, а саме 22 серпня 2013 року, у [PERSON] був діючий Договір обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( Поліс АВ/9694171), де страховиком виступає ПрАТ « УПСК » ( м. Київ, вул. Фрунзе, 40 ). Поліс діючий на 22.08.2013 року і був діючим на момент скоєння дорожньо - транспортної пригоди. Забезпеченим транспортним засобом за цим полісом є «Ford-transit», реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується витягами із централізованої бази даних Моторного ( транспортного ) страхового бюро України. Договір ( поліс ) обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4353605, де страховиком є ПрАТ « ЄСС », укладений 17.07.2013 р., строк дії, з 18.07.2013 р. до 17.07.2014 р. Відповідно до п.3 ст. 21 Закону України « Про страхування », в обов»язках страхувальника, передбачено: при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші чинні договори страхування щодо цього предмету договору ». Страхувальником цю норму закону виконано не було. Крім того, у ч.1 п.3 ст. 989 ЦК України, зазначається, що: « договір страхування ( новий, наступний ) є нікчемним, якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об»єкт уже застраховано. Відповідно до п. 32.1, ст. 32 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів », страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно- правової відповідальності відповідно до закону. Таким чином, суд приходить до висновку, про те, що договір страхування від 18.07.2013 року, укладений між [PERSON] та ПрАТ « Європейський Страховий Союз » не створює наслідків, передбачених ст. 990 ЦК України, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з ПАТ «Європейський страховий союз» . До інших осіб позивачкою позовні вимоги не заявлялися. Разом з тим, судом встановлено, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди позивачу [PERSON] було спричинено моральну шкоду, оскільки вона під час ДТП зазнала стрес, їй був спричинений фізичний біль та тілесні ушкодження, вона проходила стаціонарне лікування у травматологічному відділенні, погіршився її стан здоров'я, з'явився страх, порушився сон.( а.с. 11-26). У відповідності із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини спричинення моральної шкоди, глибину фізичних та душевних страждань, враховує також характер і тривалість страждань, стан здоров'я позивача, ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди , а також враховує вимоги розумності та справедливості. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 5 000 грн., та вважає цю суму достатньою для відшкодування моральної шкоди, що була їй спричинена, при цьому суд враховує вимоги розумності та справедливості. Відповідно до ст. 79 ЦПК України на час звернення до суду, судові витрати складалися з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачкою заявлено вимогу щодо відшкодування понесених нею судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 1500 грн., яка складається з витрат за надання правової допомоги на досудовому розслідуванні за кримінальним провадження у сумі 800 грн. та витрат за надання правової допомоги за цивільним провадженням у сумі 700 грн. Вирішуючи питання щодо відшкодування судових витрат, суд зазначає, що ЦПК України не передбачено відшкодування судових витрат за надання правової допомоги у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у розмірі 175 грн.( 700 грн. : 4) Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при зверненні до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача [PERSON] у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial