Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

26.04.2019 р. [PERSON] пред`явив позов до відповідачів, у якому просив: 1) стягнути 30 000 грн. з [PERSON] та 70 000 грн. з навчально-виховного комплексу у користь його неповнолітньої доньки [PERSON] на відшкодування спричиненої їй моральної шкоди; 2) визнати недостовірною і такою, що принижує честь та гідність його неповнолітньої доньки [PERSON] , інформацію, що поширена заступником директора навчального закладу [PERSON] , про те, що учениця [PERSON] : 2.1) 22.03.2018 р. не вивчила її предмет біологію, внаслідок чого її знання були оцінені на оцінку «2» з проставленням такої оцінки у класному журналі; 2.2) після цього у класному журналі виправила цифру «2» на відмітку «н»; 2.3) з метою виправдання своєї відсутності 22.03.2018 р. на уроці біології, згодом пред`явила фальшиву довідку № 7/8 від 23.03.2018 р., видану Львівською обласною малою академією наук; 3) зобов`язати [PERSON] та навчальний заклад спростувати поширену недостовірну негативну інформацію про його дочку [PERSON] перед всіма вчителями школи та учнями 11-а класу, шляхом: 3.1) оголошення про це в присутності всіх вчителів школи, учнів 11-а класу, дочки [PERSON] та її батьків; 3.2.) у випадку вирішення спору після завершення 2018/19 навчального року, коли учні 11-а класу завершать навчання в школі, і таке спростування у їхній присутності буде не можливим шляхом направлення кожному з них письмового спростування за адресами їхнього проживання, рекомендованою поштою з повідомлення про вручення, з надіслання копії такого спростування на ім`я його доньки [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що його неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , у 2017/18 навчальному році навчалася в 10-а класі Червоноградського НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3». Зазначив, що [PERSON] , працюючи на посаді заступника директора школи, будучи вчителем біології, мала повноваження щодо ведення класної документації, здійснення оцінювання успішності учнів, з виставленням оцінки у класному журналі, контролю відвідування школи та була зобов`язання дотримуватися академічної доброчесності. Вказав, що 03.05.2018 р. під час уроку біології в 10-а класі [PERSON] звернула увагу на класний журнал, після чого того ж дня повідомила бабу учениці [PERSON] та класного керівника [PERSON] про те, що [PERSON] виправила оцінку по біології з «2» на «н» у класному журналі за 22.03.2018 р. Відзначив, що з 19.03.2018 р. по 23.03.2018 р. дочка перебувала у м. Львові на тренувальних зборах, тому не могла бути присутньою у школі 22.03.2018 р., про що вона 04.05.2018 р. пред`явила [PERSON] відповідну довідку. Стверджує, що побачивши цю довідку, [PERSON] заявила про її фальшивість, наполягала на своїй правоті та почала звинувачувати ученицю [PERSON] у виправленні оцінки з цифри «2» на відмітку «н», чим довела дитину до сліз та істерики, після чого остання потребувала допомоги шкільної медсестри, яка дала дитині заспокійливе. Вказав, що того ж дня [PERSON] викликала батьків до школи та під час зустрічі наполягала на тому, що учениця виправила оцінку з «2» на відмітку «н» за 22.03.2018 р. та надала підроблену довідку з метою приховування свого діяння. Стверджує, що [PERSON] поширила негативну і недостовірну інформацію про ученицю [PERSON] перед учнями і вчителями школи, оскільки звинувачення про виправлення нею оцінки та надання фальшивої довідки не відповідали дійсності. Стверджує, що діями [PERSON] були завдані моральні страждання й приниження честі й гідності учениці [PERSON] . Вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 297 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 53 Закону України «Про освіту» його неповнолітня дочка має право на захист гідності та на захист під час освітнього процесу від приниження честі та гідності. Зазначив, що на його скарги відділ освіти та директор школи належним чином не відреагували. Тому він як батько дитини на підставі ч. 2 ст. 154 СК України, ч. 2 ст. 59 ЦПК України звернувся до суду за захистом прав та інтересів дитини як її законний представник. 03.06.2019 р. [PERSON] подала відзив, у якому просила відмовити у позові через його безпідставність (Т.1 а.с. 124). 22.07.2020 р. представник Червоноградського НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3» подав відзив, у якому просив відмовити у позові через його безпідставність. Визнав факт відсутності [PERSON] в школі 22.03.2018 р. Заперечив вину навчального закладу в інциденті. Вказав на відсутність доказів факту та розміру спричиненої моральної шкоди. Зазначив, що школа у межах своїх повноважень сприяла встановленню істини у справі та врегулювання конфлікту між вчителькою біології та ученицею. Просив відмовити у позовних вимогах до навчального закладу (Т.2 а.с. 146-167). 16.05.2019 р. суд відкрив загальне позовне провадження у справі (Т.1 а.с. 95-96). 10.07.2020 р. на підставі ч. 5 ст. 56, ч. 2 ст. 59 ЦПК України та в силу досягнення повноліття суд залучив [PERSON] до участі у справі у статусі позивача (Т.2 а.с. 126). 10.07.2020 р. суд завершив підготовче провадження у справі (Т.2 а.с. 128). У судовому засіданні позивачі підтримали позов з підстав і доводів, викладених у позовній заяві. Додатково позивач [PERSON] пояснив, що у нього немає претензій до двійки по біології, оскільки це для нього не принципове. Проте, знаючи свою дитину, переконаний, що вона не могла виправити оцінку. Наголосив на тому, що 22.03.2018 р. дочка взагалі була поза межами міста Червонограда, відтак не могла бути присутньою на уроці біології. Позивачка [PERSON] пояснила, що у школі навчалася нормально, золотої медалі не добивалася, мала кілька двійок перед конфліктом. 03.05.2018 р. прийшла в школу на перший урок по біології. Під час уроку відповідачка довго дивилася у класний журнал, просвічувала сторінку біля вікна, сказавши, що хтось займається виправленням оцінок. Після уроку до неї підійшла класний керівник [PERSON] , яка розповіла про слова [PERSON] щодо виправлення оцінки «2» на відмітку «н» у журналі за 22.03.2018 р. по біології. На наступний день принесла у школу довідку, яка свідчила про її відсутність 22.03.2018 р. на уроці біології, проте [PERSON] , ознайомившись з цим документом, сказала, що це «фальшивка» і зараз є багато реагентів для виправлень оцінок. Підозри [PERSON] впали на неї, остання говорила, що будь-кому іншому це виправлення було не потрібне. Така поведінка і слова відповідачки були їй неприємні, спричинили дискомфорт і моральні незручності, оскільки вся школа знала про неправдиві звинувачення в її бік. Після цього перестала ходити на біологію до відповідачки, остання відмовлялася визнати свою помилку й перепросити за неприємну ситуацію. Представник позивачів зазначив, що вперше [PERSON] поширила недостовірну інформацію про ученицю [PERSON] 03.05.2018 р., коли повідомила таку інформацію [PERSON] та класному керівнику [PERSON] . Повторно [PERSON] поширила недостовірну інформацію [PERSON] 04.05.2018 р. У подальшому така інформація від [PERSON] поширювалася по школі. Недостовірною вважає інформацію, яку поширила [PERSON] про те, що учениця [PERSON] була 22.03.2018 р. на уроці біології, а згодом таємно виправила двійку на відмітку про її відсутність на цьому уроці та нібито з метою приховування цих фактів надала підроблену довідку з малої академії наук. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов заперечила. Ствердила, що зранку 22.03.2018 р. учениця [PERSON] була присутня в школі на уроці біології. На уроці було тематичне опитування. Кілька дітей, зокрема [PERSON] , не відповіли на її питання по темі, оскільки не були готові, у зв`язку з чим поставила їм у класний журнал «двійки». Її представник адвокат Огорілко Ю.В. заперечив існування факту поширення недостовірної інформації. Вважає спір надуманим. Представник відповідача Червоноградського НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів - колегіум № 3» Шкілюк П.Є. заперечив позовні вимоги, пред`явлені до школи, щодо моральної шкоди. Визнав обставину, що [PERSON] не було у школі 22.03.2018 р. Вказав, що [PERSON] стверджувала, що хтось виправив оцінку [PERSON] . Вказав, що під час службових перевірок не було виявлено ознак виправлення оцінки. Третя особа [PERSON] позов підтримала. Представник третьої особи відділу освіти Червоноградської міської ради Львівської області Андріанова Т.В. позов заперечила. Представник третьої особи Департаменту освіти і науки Львівської ОДА подав клопотання про розгляд справи у його відсутності (Т.2 а.с. 169). Представник третьої особи Червоноградської міської ради Львівської області подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду (Т.1 а.с. 114). Вислухавши учасників справи, свідків, оцінивши докази, суд встановив наступне. [PERSON] , 1962 р.н., працює у Червоноградському НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3» заступником директора з навчально-виховної роботи, вчителем біології з 01.09.1999 р. (Т.1 а.с. 233-234; Т.2 а.с. 22-28). Позивач [PERSON] , 1962 р.н., та третя особа [PERSON] , 1974 р.н., є батьками [PERSON] , [INFO] (Т.1 а.с. 13-19). [PERSON] працює у Червоноградському НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3» заступником директора з навчально-виховної роботи, позивачі є її зятем та внучкою. У 2017/18 та 2018/19 навчальних роках [PERSON] навчалася в Червоноградському НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3» у 10-а та 11-а класі відповідно (Т.1 а.с. 235-236). 22.03.2018 р., як видно з копії класного журналу 10-а класу за 2017/18 навчальний рік, навпроти прізвища [PERSON] по біології була проставлена відмітка «н», що є свідченням відсутності учениці на уроці (Т.1 а.с. 245). 23.03.2018 р. КЗ ЛОР «Львівська обласна мала академія наук учнівської молоді» видала довідку № 7/8 про те, що [PERSON] , учениця 10 класу НВК № 3 м. Червонограда з 19.03.2018 р. по 23.03.2018 р. перебувала у ЛНУ ім. І. Франка на навчально-тренувальних зборах з підготовки до ІІІ етапу Всеукраїнського конкурсу-захисту науково-дослідницьких робіт учнів МАН (Т.1 а.с. 20). 26.03.2018, 16.04.2018, 23.04.2018 р. на уроках біології учениця [PERSON] була відсутня, про що свідчать відмітки «н» у класному журналі (Т.1 а.с. 245). З 19.04.2018 р. по 24.04.2018 р. Національний центр «Мала академія наук України» проводив у м. Києва ІІІ етап Всеукраїнського конкурсу-захисту науково-дослідницьких робіт учнів-членів МАН України, за підсумками якого учениця 10-а [PERSON] отримала перемогу у секції «Мистецтвознавство» (Т.1 а.с. 21-22). 03.05.2018р. [PERSON] була на уроці біології (Т.1 а.с. 245). 04.05.2018 р. учениця 10-а класу [PERSON] зверталася за невідкладною медичною допомогою до медичної сестри навчального закладу по причині неспокою (Т.1 а.с. 33-34, 45-46). 05.05.2018 р. й надалі до кінця травня 2018 р. учениця [PERSON] була відсутня на уроках біології, про що свідчать відмітки «н» у класному журналі (Т.1 а.с. 245). Як видно зі шкільної характеристики, [PERSON] навчалася у Червоноградському НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3» з першого класу, проявила себе як дисциплінована й відповідальна учениця, брала активну участь у мистецьких конкурсах, де вигравала призові місця (Т.1 а.с. 47). 11.05.2018 р. позивач подав заяву до начальника відділу освіти Червоноградської міської ради Львівської області з вимогою провести перевірку дій вчителя біології ЧНВК № 3 [PERSON] з приводу звинувачень з її боку в тому, що учениця 10-а класу [PERSON] виправила оцінку з біології 22.03.2018 р. У даній заяві позивач вказував на те, що з 19.03.2018 р. по 23.03.2018 р. дитина перебувала у м. Львові, тому 22.03.2018 р. не могла перебувати у м. Червонограді на уроці біології (Т.1 а.с. 23). 15.05.2018 р. начальником відділу освіти Червоноградської міської ради Львівської області за заявою [PERSON] від 11.05.2018 р. призначалося проведення службового розслідування у ЧНВК № 3 щодо звинувачення його дочки у виправленні оцінки (Т.1. а.с. 199). 15.05.2018 р. директором Червоноградського НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3» створювалася комісія з метою розгляду звернення [PERSON] та проведення розслідування (Т.2. а.с. 37). 22.05.2018 р. комісія відділу освіти Червоноградської міської ради Львівської області склала акт-висновок за результатами службового розслідування, розпочатого за заявою [PERSON] від 11.05.2018 р., яким встановлено, що класний керівник та вчителі засвідчили, що 22.03.2018 р. учениці [PERSON] не було на уроках, а також не підтверджено виправлення оцінки з біології за 22.03.2018 р. (Т.1. а.с. 24, 201-202). 23.05.2018 р. комісія Червоноградського НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3» склала акт-висновок службового розслідування, розпочатого за заявою [PERSON] від 11.05.2018 р., яким встановлено, що всі вчителі, окрім [PERSON] , підтвердили відсутність [PERSON] у школі 22.03.2018 р., а також не виявлено виправлення оцінки з біології за той день у класному журналі (Т.2 а.с. 156). 24.05.2018 р. Червоноградський навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3» Червоноградської міської ради Львівської області листом № 01-12/214 повідомив позивача про результати проведеного службового розслідування (Т.1. а.с. 25; Т.2. а.с. 38). У вересні-жовтні 2018 р. позивач подавав скарги на [PERSON] до різних інстанцій, міністерств та відомств (Т.1 а.с. 26-32; Т.2 а.с. 45-80). 17.09.2018 р. начальником відділу освіти Червоноградської міської ради Львівської області за заявою [PERSON] від 14.09.2018 р. призначалося проведення службового розслідування у ЧНВК № 3 щодо педагогічної діяльності вчителя біології, заступника директора [PERSON] (Т.1. а.с. 186; Т.2. а.с. 39). 03.10.2018 р. начальником відділу освіти Червоноградської міської ради Львівської області за заявою [PERSON] від 26.09.2018 р. призначалося проведення службового розслідування у ЧНВК № 3 щодо педагогічної діяльності вчителя біології, заступника директора [PERSON] (Т.1. а.с. 177). 11.10.2018 р. комісія відділу освіти Червоноградської міської ради Львівської області склала акт-висновок за результатами службового розслідування, розпочатого за заявою [PERSON] від 14.09.2018 р., з якого видно, що під час анонімного анкетування 28 вчителів на питання «Чи володієте Ви інформацією про психічне насилля, яке системно здійснює заступник директора [PERSON] над ученицею 11 класу?» семеро вчителів відповіли «так»; на питання «Чи відомий Вам факт розповсюдження між вчителями та учнями недостовірної негативної інформації заступником директора [PERSON] про ученицю 11 класу?» троє вчителів відповіло «так» (Т.1 а.с. 188). 18.10.2018 р. відбулося засідання педагогічної ради Червоноградського НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3», на якому було присутні 44 члени ради, а на порядку денному було питання про вирішення конфліктної ситуації в 11-а класі. З-поміж інших, виступила [PERSON] , та пояснила, що учениця [PERSON] була 22.03.2018 р. на уроці біології та отримала двійку. За підсумками наради рекомендовано [PERSON] знайти шляхи примирення з батьками [PERSON] та відмовитися від викладання біології в 11-а класі (Т.1 а.с. 48). 19.10.2018 р. комісія відділу освіти Червоноградської міської ради Львівської області склала акт-висновок за результатами службового розслідування, розпочатого за заявою [PERSON] від 26.09.2018 р., зміст який в цілому аналогічний вище вказаним листам від 22.05.2018 р. та протоколу засідання педагогічної\~радивід 18.10.2018 р., факт виправлення «2» на «н» не був встановлений (Т.1 а.с. 179-180). 24.10.2018 р. [PERSON] подала заяву про відмову від проведення уроків біології в 11-а класі, наполягаючи на виправленні оцінки з біології 22.03.2018 р. (Т.1 а.с. 49). 24.01.2019 р. позивач подав до Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області заву про вчинення кримінального правопорушення за фактом можливого виправлення оцінки з біології за 22.03.2018 р. (Т.1 а.с. 70-72). 28.03.2019 р. відомості з цієї заяви внесені у ЄРДР за № 12019140150000378 (Т.1 а.с. 74). 24.04.2019 р. позивач надіслав заяви відповідачам з приводу досудового врегулювання спору (Т.1 а.с. 78-79, 142-143). 26.06.2019 р. по завершенню\~навчання [PERSON] була випущена із Червоноградського НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3», де навчалася з 01.09.2008 р. (Т.1 а.с. 230-232). 01.08.2019 р. [PERSON] зарахована студенткою 1 курсу Київського національного університету культури і мистецтв (Т.1 а.с. 174). 15.08.2019 р. [PERSON] пройшла психіатричний огляд, за результатом якого психіатричних протипоказань до виконання роботи заступника директора школи не виявлено (Т.1 а.с. 151). 24.07.2020 р. свідок [PERSON] суду пояснила, що працює вчителем англійської мови у Червоноградському НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3», де у 2018 р. була класним керівником в 10-а класі, у якому навчалася [PERSON] . Зазначила, що у четвер, 03.05.2018 р., у школі її зустріла [PERSON] та повідомила, що у класному журналі 10-а класу хтось виправив оцінки з біології у двох учнів за 22.03.2018 р., а саме у [PERSON] та [PERSON] . Особисто перевіривши журнал, нічого підозрілого не виявила, про що сказала [PERSON] . Наступного ранку, у п`ятницю, [PERSON] мала довідку про її відсутність 22.03.2018 р., яку показали [PERSON] у її присутності. У відповідь на це, остання сказала, що це «фальшивка». Від цього у дитини пішли плями на обличчя й сльози. Після цього учениця не відвідувала уроки біології до кінця травня та з початку нового навчальному року, допоки не змінили вчителя біології. Вказала, що про конфлікт знав весь колектив школи. Підтвердила, що [PERSON] була відсутня у школі 22.03.2018 р. у зв`язку з підготовкою до всеукраїнських змагань. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює у Червоноградському НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3» заступником директора, позивачі є її зятем та внучкою. У травні 2018 р. [PERSON] їй сказала, що у класному журналі є ознаки підробленої оцінки у [PERSON] . Таке звинувачення було важким ударом для дитини. 04.05.2018 р. [PERSON] прибігла заплакана через звинувачення [PERSON] і медсестра давала дитині заспокійливе. Пояснила, що комісії й перевірки не виявили ознак виправлень, про які стверджувала [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює у Червоноградському НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3» вчителем біології, з відповідачкою мають робоче місце у спільному кабінеті. Зазначила, що [PERSON] 22.03.2018 р. їй розповідала, що поставила по біології «двійки» двом ученицям [PERSON] і [PERSON] . Після того [PERSON] перебувала на лікарняному, тому заміняла її на уроках в 10-а класі. Ствердила, що бачила виставлені «двійки» по біології за 22.03.2018 р. у [PERSON] та [PERSON] , коли була перший раз на заміні 16.04.2018 р. Згодом як [PERSON] вийшла на роботу, то остання цікавилася чи хтось не виправляв оцінку у [PERSON] за 22.03.2018р. [PERSON] говорила, що це могла зробити [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачі є її чоловіком і дочкою. Вказала, що 22.03.2018 р. [PERSON] була у м. Львові на навчаннях, які починалися в 10:15 год., тому вона була відсутня на уроці біології в школі у м. Червонограді. 03.05.2020 р. дізналася, що [PERSON] цікавилася обставинами виправлення оцінки за 22.03.2018 р. На наступний день дитина віднесла у школу довідку, яка підтверджувала факт її відсутності у той день в школі, проте [PERSON] заявила, що цей документ сфальшований. На такі звинувачення вони з позивачем прибули в школу, проте [PERSON] їм не повірила й було очевидним, що вона звинувачує дочку у нібито виправленні оцінки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює вчителем у Червоноградському навчально-виховному комплексі «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3» Червоноградської міської ради Львівської області. 22.03.2018 р., під час виставлення оцінок, побачила у класному журналі, що по біології у [PERSON] була оцінка «2». Наступного дня на її цікавість з приводу цієї двійки, [PERSON] пояснила, що [PERSON] не була готова й отримала «двійку». Зазначила, що вранці 22.03.2018 р. бачила [PERSON] у школі. Відповідачка [PERSON] , будучи допитою у судовому засіданні у статусі свідка, пояснила, що 22.03.2018 р. проводила перший урок біології. Опитувала учнів, з яких [PERSON] і [PERSON] були не готові, тому поставила їм «двійки». Згодом 03.05.2018 р. цей же клас писав контрольну роботу по біології, під час уроку виявила, що ці оцінки вже виправлені на «н». З метою з`ясування цього питання пішла до колег, директора, розпитувала чи хтось виправляв оцінки. З цього приводу була нарада того ж дня. Коли побачила класного керівника [PERSON] , то попросила останню переговорити з учнями класу на предмет того, чи хтось виправляв оцінки. Батько учениці приходив у школу зі скандалом та претензіями щодо сліз дитини з приводу цього інциденту. Ствердила, що нікому не говорила про те, що оцінку виправила [PERSON] . Згодом відмовилася від викладання біології у цьому класі аби батько [PERSON] перестав її переслідувати. Судовий експерт Львівського НДЕКЦ МВС України Галабуда А.М. у висновку № 10/176 від 16.03.2020 р. зазначив, що «в клітинці журналу в графі № 18 навпроти прізвища « [PERSON] » та в стовпці з датою «22/03» на сторінці № 286 класного журналу успішності учнів 10-А класу в ЧНВК «СШ-колегіум № 3» за 2018 рік, спочатку одним пишучим приладом барвником чорного кольору виконувався напис літери «н», а потім іншим пишучим приладом барвником чорного кольору поверх нього також виконувався напис літери «н» (Т.3 а.с. 20-27). Червоноградський навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3» Червоноградської міської ради Львівської області є навчальним закладом, засновником і фінансування якого здійснює міська рада (Т.1. а.с. 50-58, 176; Т.2. а.с. 1-10). Згідно з пунктами 5.20-5.22 Правил внутрішнього трудового розпорядку від 09.10.2013 р., учитель: особисто приносить і повертає класний журнал у місце зберігання; зобов`язаний на початку уроку особисто відмітити в класному журналі присутніх учнів; зобов`язаний у день проведення уроку заповнити всі графи журналу, які стосуються проведення уроку (Т. 1 а.с. 59-64). Відповідно пунктів 2.4, 2.11., 4.1.б Посадової інструкції учителя біології від 04.12.2018 р., вчитель біології здійснює навчання і виховання учнів, проводить уроки, веде класну документацію, здійснює поточний контроль відвідування, тематичний контроль успішності, виставляє оцінки у класному журналі та учнівських щоденниках, а також несе відповідальність за порушення прав і свобод учнів (Т.1 а.с. 65-67; Т.2. а.с. 13-15). Згідно з витягами із наказів № 116 від 01.09.2014 р., № 114 від 03.09.2018 р. «Про розподіл обов`язків шкільної адміністрації», заступник директора [PERSON] , з-поміж іншого, контролює відвідування школи учнями (Т.1 а.с. 68; Т.2. а.с. 11-12, 18-19). Обставини та докази у справі дають суду підстави для наступних висновків. Факт відсудності учениці [PERSON] на уроці 22.03.2018 біології підтверджують такі докази: 1) письмові документи довідка КЗ ЛОР «Львівська обласна мала академія наук учнівської молоді» № 7/8 від 23.03.2018 р., акти-висновки комісій відділу освіти Червоноградської міської ради Львівської області за результатами службового розслідування від 22.05.2018 р., від 19.10.2018 р., акт-висновок комісії Червоноградського НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3» за результатами службового розслідування від 23.05.2018 р.; 2) покази свідка [PERSON] ; 3) висновок експерта. Покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з цього приводу суд відхилив як недостовірні докази, оскільки на підставі них не можна встановити дійсні обставини справи. Такі показання суперечать письмовим доказам та висновку експерта, які безсумнівно підтверджують відсутність учениці [PERSON] на уроці біології [INFO] . Стверджуваний відповідачкою факт про те, що учениця [PERSON] 22.03.2018 р. не вивчила її предмет біологію, внаслідок чого її знання були оцінені на оцінку «2» з проставленням такої оцінки у класному журналі, жодним доказом не підтверджений. А висновок експерта навпаки засвідчив, що «двійка» у класному журналі взагалі не проставлялася, лише відмітки «н». Факт відсутності виправлення оцінки з біології 22.03.2018 р. в учениці [PERSON] підтверджує висновок експерта. Цей висновок містить докладний опис проведених експертом досліджень та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Відсутні підстави для сумнівів у його достовірності. Факт достовірності довідки КЗ ЛОР «Львівська обласна мала академія наук учнівської молоді» № 7/8 від 23.03.2018 р. відповідачами не спростований. Більше того, представник школи визнав, що учениця [PERSON] була відсутня 22.03.2018 р. на заняттях. Відтак відсутні підстави для сумнівів у достовірності інформації, що зазначена у цій довідці. Факти поширення відповідачкою інформації про те, що учениця [PERSON] 22.03.2018 р. не вивчила її предмет біологію, внаслідок чого її знання були оцінені на оцінку «2» з проставленням такої оцінки у класному журналі; після цього у класному журналі виправила цифру «2» на відмітку «н»; і з метою виправдання своєї відсутності 22.03.2018 р. на уроці біології, згодом пред`явила фальшиву довідку № 7/8 від 23.03.2018 р., видану Львівською обласною малою академією наук підтверджують такі докази як покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також письмові докази, зокрема протокол засідання педагогічної ради школи від 18.10.2018 р. № 2 (Т.1 а.с. 48). Вказані докази підтверджують факти й обставини поширення такої інформації за ініціативою [PERSON] 03.05.2018 р., 04.05.2018 р. у словесній формі під час спілкування з класним керівником [PERSON] , заступником директора [PERSON] , ученицею [PERSON] , її батьками. Факт поширення подібної інформації на нараді вчителів 03.05.2018 р. підтверджує й сама [PERSON] у своїх показах свідка. Також ці докази підтверджують факт, що 18.10.2018 р. на педагогічній нараді, де були присутні 44 члени цієї ради, відповідачка [PERSON] у словесній формі повторно поширила таку інформацію, стверджуючи, що учениця [PERSON] була [INFO] на уроці біології та отримала «двійку». Факт душевних страждань, яких позивачка [PERSON] зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї з боку відповідачки [PERSON] , підтверджений доказами, зокрема витягом з Журналу запису звернень про невідкладну медичну допомогу, листом школи від 25.09.2018 р., пояснювальною запискою медичної сестри [PERSON] від 25.09.2018 р., пояснювальною запискою практичного психолога [PERSON] від 25.09.2018 р., а також показами свідків [PERSON] , [PERSON] (Т.1 а.с. 33, 34, 45). Крім цього, докази свідчать про те, що Червоноградський навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3» Червоноградської міської ради Львівської області вживав своєчасних, належних, достатніх і повних заходів для з`ясування причин і обставин інциденту, проявив належну увагу, вжив доречних та адекватних ситуації дій для вирішення конфлікту. Адміністрація навчального закладу створювала комісію з метою розгляду звернення [PERSON] , проводила службове розслідування, повідомляла заявника про результати перевірки, а педагогічна рада закладу заслуховувала на своїй зборах дану проблему та рекомендувала шляхи її вирішення. Відтак відсутні підстави стверджувати, що навчальний заклад залишився осторонь і діяв пасивно. Колегіум не мав відношення до причино-наслідкового зв`язку між діями відповідачки [PERSON] та спричиненою шкодою. Надаючи правову оцінку фактичним обставинами справи, суд звертає увагу на таке. За правилами ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно з ст. 273 ЦК України діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права. Відповідно до положень ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації (п. 9 постанови). При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації (п. 15 постанови пленуму). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням (п. 19). Згідно ст. 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила і здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ст. 277 ЦК України). Якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо (п. 24 постанови пленуму). Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію (п. 25 постанови пленуму). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа\~має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.\~Моральна шкода полягає:\~1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;\~2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;\~3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;\~4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Фактичні обставини справи у світлі викладених вище норм цивільного права та їх роз`яснень свідчать про те, що відповідач [PERSON] неодноразово 03.05.2018 р., 04.05.2018 р., 18.10.2018 р. у стверджувальній формі у словесний спосіб іншим вчителям школи поширила недостовірну інформацію про ученицю [PERSON] , оскільки відомості про отримання нею 22.03.2018 р. «двійки» з біології, виправлення нею цієї оцінки та надання підробленої довідки з метою створення алібі не відповідають дійсності, чим принизила її честь, гідність, ділову репутацію, що завдало їй шкоду. Слова, висловлювання й дії відповідачки не були оціночним судженням, мали однозначний характер та полягали в твердженні про те, що учениця [PERSON] допустила неетичну поведінку під час навчального процесу, порушила принципи моралі. Такі дії відповідачки [PERSON] містять юридичний склад цивільного правопорушення та доводять обґрунтованість позову про визнання інформації недостовірною та її спростування. Поряд з цим, заявлений позивачами спосіб захисту порушеного особистого немайнового права є необґрунтованим. Вимога про спростування недостовірної інформації у спосіб «оголошення про це в присутності всіх вчителів школи, учнів 11-а класу, дочки [PERSON] та її батьків» очевидно не відповідає способу поширення недостовірної інформації. Так само не відповідає способу поширення недостовірної інформації вимога про зобов`язання спростувати інформацію шляхом направлення кожному з учнів класу «письмового спростування за адресами їхнього проживання, рекомендованою поштою з повідомлення про вручення, з надіслання копії такого спростування на ім`я позивачки [PERSON] ». Суд виходить з того, що спростувати недостовірну інформацію у такий самий спосіб, у який вона була поширена, неможливо. Позивачка [PERSON] завершила шкільне навчання разом зі своїм класом 26.06.2019 р. З часу першого випадку поширення негативної інформації у травні 2018 р. минуло близько трьох років і за цей час учні інших класів тричі переводилася до наступного класу. Увага учнівського середовища не була прикута до перебігу цієї судової справи, судова зала була порожньою протягом судових засідань. Фактично єдиним сталим колективом, який залишається обізнаним із недостовірною інформацію та цим спором, є педагогічна рада навчального закладу. Враховуючи вище викладені обставини й міркування, суд вважає необхідним зобов`язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію, що була поширена [PERSON] про ученицю [PERSON] , шляхом доведення до відома педагогічної ради школи обставин, встановлених рішенням суду. На переконання суду, такий спосіб спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію, та буде максимально наближеним (адекватним) до способу її поширення. Тому позовна вимога про зобов`язання вчинити дії підлягає частковому задоволенню. З огляду на наявність у діях відповідачки [PERSON] складу цивільного правопорушення та доведеність факту спричинення її діями моральної шкоди позивачці [PERSON] , суд вважає частково обґрунтованою позовну вимогу про відшкодування відповідачкою такої шкоди. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності позивачки, її ділової репутації, спричинення їй душевних стражданнях. Поряд з цим, з огляду на вище викладенні обставини, факти й міркування, суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди з навчального закладу. Також суд вважає, що заявлений розмір відшкодування є істотно завищеним. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд врахував: характер, обставини правопорушення, наявність вини [PERSON] у його настанні, глибину душевних страждань позивачки, відсутність істотних і серйозних змін у її життєвих і суспільних стосунках. За таких обставин суд вважає, що вимогам поміркованості, розумності та справедливості, характеру й обсягу моральних страждань позивачки відповідає компенсація моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн. Тому позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Враховуючи вище викладене, позов необхідно задовольнити частково.

Outcome: partial