Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

24.10.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 24580,00грн., стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів, нарахованих на підставі виконавчого листа №466/8165/15-ц від 30.11.2015, за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені; позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 02.10.2010 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецьк від 28.09.2012. Вона та відповідач є батьками - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17.11.2015 з відповідача вирішено стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 29.09.2015 і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме з моменту народження дитини та по теперішній час, не зустрічався із своєю дитиною, не піклувався про стан здоров`я своєї дитини, не виказував ніякого інтересу до спілкування з дитиною, жодного разу не забезпечував дитину необхідним харчуванням, одягом, медикаментами, жодного разу не виявляв інтерес до внутрішнього світу своєї дитини, вихованням не займався, аліменти на утримання дитини не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 62132,80грн., а тому з метою забезпечення прав дитини, змушена звернутись до суду з позовною заявою. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 26.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду (а.с.141). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28.02.2019 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.196). В судовому засіданні представник позивач [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, покликаючись на мовити викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів (а.с.226,230-232). В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради - Брикса Р.З. позовні вимоги та висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №36-1714 від 12.04.2017 підтримав в повному обсязі, просив позовну заяву задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що сторони по справі колишнє подружжя. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 28.09.2012 (а.с.14). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.15). Донька [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17.11.2015 ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 29.09.2015 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.17). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] додаткових витрати на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 24 580,00грн., то суд приходить до висновку, що дана вимога підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивач зазначає, що 30 травня 2017року вона підписала договір №15 з дитячим садочком «ТруЛяля» (а.с.116-118, 119). Згідно п.4.1.3 договору, оплата за надання освітніх послуг у сфері дошкільної освіти складає 5000,00грн. на місяць. Відповідно до додаткової угоди від 21.02.2018 №2 до договору від 30.05.2017 №15 вартість надання освітніх послуг у сфері дошкільної освіти складає 6000,00грн. на місяць (а.с.119), що сплачені позивачем відповідно до меморіальних ордерів №@2PL400016 від 11.07.2018, №@2PL710458 від 30.07.2018, №@2PL617287 від 26.04.2018, №@2PL812163 від 31.05.2018, №@2PL689016 від 23.02.2018, №@2PL020444 від 23.03.2018, №@2PL049645 від 22.12.2017, №@2PL053142 від 26.01.2018, №@2PL902513 від 29.09.2017 (а.с.120-124). Відтак, відповідно до ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У відповідності до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК ( 2947-14 ) участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів, нарахованих на підставі виконавчого листа №466/8165/15-ц від 30.11.2015, за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, то суд приходить до висновку, що дана вимога підлягає до часткового задоволення, в частині стягнення неустойки (пені) за несплачені вчасно аліменти, відповідно до положення ч.1 ст.196 СК України, в розмірі 100% заборгованості по аліментах за період з 29.09.2015 по 01.10.2018 - 62 132,80грн., з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З розрахунку заборгованості по аліментах від 01.10.2018, виданого Добропільським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Донецькій області вбачається, що у [PERSON] заборгованості по аліментах, визначених рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17.11.2015, за період з 29.09.2015 по 01.10.2018 становить 62132,80грн. (а.с.64-65). Відтак, саме підлягає до стягнення з відповідача сума(пені) в розмірі 62 132,80 грн., згідно вимог ст.196 ч.1 СК України,а не сума яку просить стягнути представник позивача в розмірі 319 340,43 грн. (а.с.66). Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських праві [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що дана вимога також підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої, згідно долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.12.2013 є відповідач - [PERSON] та позивач - [PERSON] (а.с.15). Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 28.09.2012 шлюб між позивачем та відповідачем, які є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , розірвано (а.с.12). Сімейним кодексом України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, зокрема, встановлено, що батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що з моменту народження та по теперішній час жодного разу відповідач не зустрічався із своєю дитиною, не піклувався про стан здоров`я дитини, не проявляв ніякого інтересу до спілкування з дитиною, жодного разу не забезпечував дитину необхідним харчування, одягом, медикаментами, не виявляв інтерес до внутрішнього світу своєї дитини, вихованням не займався, аліменти на утримання дитини не сплачує, що стверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 01.10.2018, виданого Добропільським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Донецькій області. (а.с.64-65). Представник позивача в судовому засіданні зазначав, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивача та їх спільної дитини, відповідачу не створювались перешкоди у спілкуванні та прийманні участі у вихованні дитини. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до довідки ТОВ «Дитячий садочок «ТруЛяля» від 10.10.2018, батько [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , жодного разу не цікавився станом навчання доньки та не був у садочку, вихователі та увесь колектив садочку з ним не знайомі, він не цікавиться життям своєї дитини та її розвитком, не приймає участі в її навчанні (а.с.125). Крім того, в письмових поясненнях [PERSON] (а.с.91), [PERSON] (а.с.97), [PERSON] (а.с.102) зазначили, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки відносно своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не спілкується з дитиною, не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини, не забезпечує її необхідним харчування, одягом, ліками, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, фінансової допомоги не надає. Так, висновком органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №36-1714 від 12.04.2017 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.90). Суд вважає, що висновок даний на повно з`ясованих об`єктивних обставинах і тому суд покладає його в основу рішення. Крім того, згідно копії постанови старшого слідчого СВ Новомосковського ВП ГУ НП в Дніпропетровської області Терханової І.А., кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №12017040350001053 від 05.04.2017, за заявою [PERSON] , [INFO] , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.81-82). У відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1635,53 грн.

Outcome: partial