Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

24 січня 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищевказаним позовом. У позовній заяві позивачі обґрунтовують свою позицію тим, що їм на праві приватної власності належать дві земельні ділянки площами 3,46 та 3,01 гектарів, які розташовані на території Ромоданівської селищної ради та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У Державних актах на право приватної власності на вказані вище земельні ділянки було допущено технічні помилки: на першій сторінці цих актів неправильно вказані розміри земельних ділянок, зазначено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,01 гектара, а [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3.46 гектара, що не відповідає дійсності; на другій сторінці не вірно вказані власники суміжних ділянок, так [PERSON] є сусідкою самої себе, що також не є вірним, аналогічна ситуація і з іншим державним актом [PERSON]. Коли позивачі звернулися до Реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області для проведення реєстрації права власності на земельні ділянки то їм у цьому було відмовлено у зв'язку з невідповідністю площі земельної ділянки, що вказана на титульній сторінці державного акту на право приватної власності на земельні ділянки площі, яка вказана на плані меж земельної ділянки. Отримати нові державні акти позивачі не можуть оскільки діючим законодавством України не передбачено процедури видачі нових державних актів, а виправлення в раніше виданих не допускаються. Позивачі, [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач, Ромоданівська селищна рада Миргородського району Полтавської області, надала суду заяву про розгляд справи без своєї участі. Проти задоволення позову не заперечує. Представник Миргородської державної районної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи державна районна адміністрація повідомлена належним чином. Представник третьої особи, Управління Держземагенства у Миргородському районі, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи управління повідомлене належним чином. Третя особа, Реєстраційна служба Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області надала суду заяву про розгляд справи без участі свого представника. Заперечень проти задоволення позову не має. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, заслухавши позивачів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №174806 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010954500081 від 16.06.2009 року [PERSON] на підставі розпорядження Миргородської районної державної адміністрації від 07.04.2008 року №105 належить земельна ділянка площею 3,01 га яка розташована на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області (а.с.8) Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №174804 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010954500084 від 02.07.2009 року [PERSON] на підставі розпорядження Миргородської районної державної адміністрації від 07.04.2008 року №105 належить земельна ділянка площею 3,46 га яка розташована на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області (а.с.9) У вказаних Державних актах ділянки допущено технічні помилки: на першій сторінці цих актів неправильно вказані розміри земельних ділянок, зазначено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,01 гектара, а [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3.46 гектара, що не відповідає дійсності оскільки згідно витягів з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5300654812013 (а.с.10) та НВ- 5300654902013 (а.с.16) площі вказаних земельних ділянок 3,0103 га та 3,4604 га відповідно; на другій сторінці невірно вказані власники суміжних ділянок, так [PERSON] є сусідкою самої себе, що також не є вірним, аналогічна ситуація і з іншим державним актом [PERSON], а також невірно зазначено кадастрові номери земельних ділянок. Позивачі просять визнати недійсними належні їм державні акти та визнати право власності на земельні ділянки в фактичних розмірах. Вказані позовні вимоги не суперечать вимогам закону, та підлягають задоволенню оскільки відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку [PERSON] дійсно належить земельна ділянка площею 3,4604 з кадастровим номером 5323255700:00:004:0316, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області (а.с.16), [PERSON] дійсно належить земельна ділянка площею 3,0103 з кадастровим номером 5323255700:00:004:0317, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області (а.с.10). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майном . Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. При цьому, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Частина перша ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1 ст. 55 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позову [PERSON] та [PERSON]. На підставі ст. ст. 10, 11, 15, 16, 60, 88, 152,174, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 294, 319, 391, ЦК України,

Outcome: approved