Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

26.05.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] 117 374 грн. 88 коп. за договором позики, посилаючись на те, що 23.09.2011 року за договором позики, посвідченого приватним нотаріусом за р./№ 2616, вона передала відповідачу 56 240 грн., що за комерційним курсом на день укладання такого договору еквівалентно 7030 дол. США, які останній зобов'язався повернути до 22.09.2012 року. Однак у зазначений термін відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти не повернув, тому позивачка просила ухвалити судове рішення, за яким стягнути з відповідача вказаний борг з врахуванням 12% відсотків річних передбачених договором та трьох відсотків річних у загальному розмірі 117 374,88 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через опублікування оголошення про його виклик в газеті «Рідне Прибужжя» від 17.07.2014 року за № 29 (3316). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. В силу ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу положень ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою статті 1050 ЦК України наголошено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Матеріали справи вказують на те, що згідно договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 23.09.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за р./№ 2116, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 56 240 грн., що за комерційним курсом на день укладання такого договору еквівалентно 7030 дол. США, взявши на себе зобов'язання повернути суму позики до 22.09.2012 року зі сплатою щомісяця 6 % річних на фактичний залишок суми позики. Згідно положень п. 1 вказаного договору, незалежно від інфляції зміни комерційного курсу та курсу НБУ, або інших причин, [PERSON] зобов'язується повернути [PERSON] суму 7030 дол. США за комерційним курсом, але не меншу за суму позики за цим договором у гривнях. Крім цього, відповідно до умов п. 11 договору позики, сторони домовилися, що у разі несвоєчасного виконання зобов'язання за виплатою відсотків за цим договором більше ніж на 7 календарних днів позичальник зобов'язується виплатити відсотки за цим договором у подвійному розмірі. Однак, зважаючи на те, що на час розгляду справи в суді відповідач [PERSON] жодного разу не сплатив позивачці [PERSON] як щомісячних відсотків за користування позикою, так і саму позику в обумовлений у договорі строк, тому відповідач зобов'язаний повернути вказану суму коштів за комерційним курсом долара США, який станом на 20.05.2014 року складав 12,20 грн. за 1 дол. США, тобто у розмірі 85 766 грн. (7030 х 12,20), а також 12 відсотків річних за користування позикою у відповідності до п. 11 договору, що становить станом на 20.05.2014 року 27 351,13 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, за відповідною вимогою позивачки з відповідача [PERSON], який прострочив виконання зобов'язання, підлягає стягненню також і 3 відсотки річних, які позивачкою вірно розраховані у розмірі 4 257 грн. 75 коп. Направлена позиваккою на адресу відповідача 12.02.2014 року претензія про необхідність повернення їй позики та сплати відстоків, останнім проігнорована, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх обв'язків за договром позики. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики у розмірі 117374,80 грн. (85766 + 27351,13 + 4257,75) знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] понесені останньою та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1173,75 грн.

Outcome: approved