Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

26 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Хлібна база №85» Державного агентства резерву України про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Позивач перебуває у трудових відносинах з Державним підприємством «Хлібна база №85» Державного агентства резерву України з 01 квітня 1997 року, працюючи на посаді провідного інженера з охорони праці, про що свідчить запис у трудовій книжці. Наказом директора ДП «Хлібна база №85» №134 від 16 листопада 2018 року [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани за порушення нею трудової дисципліни. [PERSON] зазначила, що вона є членом та керівником первинної профспілкової організації ДП «Хлібна база №85» Держрезерву України, а тому, відповідно до ч.2 ст. 252 КЗпП України, попередня згода профспілкового органу є обовязковою умовою притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, але роботодавець такої згоди щодо неї не отримував. Також, позивач вважає, що директор ДП «Хлібна база №85» Держрезерву України не лише порушив процедуру, а й не мав правових і фактичних підстав для застосування стягнення, оскільки будь які дані, що свідчили б про порушення нею обовязків, визначених посадовою Інструкцією провідного інженера з охорони праці та ст.139 КЗпП України, у відповідача відсутні, а стягнення у вигляді догани застосоване не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства, у звязку з чим вважає наказ №134 від 16 листопада 2018 року незаконним, а отже таким, що підлягає скасуванню. Крім того, [PERSON] просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 грн., тому що порушення останнім її прав та гарантій, як працівника, призвели до моральних страждань, а саме: втрата впевненості в завтрашньому дні та побоюваннях щодо незаконного звільнення з боку адміністрації підприємства, що призводить до необхідності докладати додаткових зусиль по організації життя. Ухвалою суду від 30 листопада 2018 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення осіб, у якій роз'яснено відповідачу, право у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у порядку, передбаченому ст. 178, 191 ЦПК України та право у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, просили в задоволенні позову відмовити повністю. Зазначили, що посилання позивача на недотримання директором ДП «Хлібна база №85» вимог ч. 2 ст. 252 КЗпП України, щодо отримання попередньої згоди профспілкового органу, як обовязкової умови притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, при винесенні наказу №134 від 16 листопада 2018 року, є такими що не відповідають дійсності, оскільки первинна профспілкова організація ДП «Хлібна база №85» Держрезерву України фактично припинила свою діяльність. Суд, заслухавши позивача, представників відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Як передбачено ст. ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно трудової книжки серії БТ ІІ №0838519, [PERSON] працює на Державному підприємстві «Хлібна база №85» Державного агентства резерву України на посаді провідного інженера з охорони праці (а.с.8). Актом висновком проведення службового розслідування стосовно доповідної записки референта ДП «Хлібна база №85» [PERSON] від 16 листопада 2018 року, затвердженого директором ДП «Хлібна база №85», встановлено, що інженером з охорони праці [PERSON] особисто, без погодження відповідного працівника, були зроблені записи до журналу реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції за № 371 від 03 жовтня 2018 року, № 209 від 16 травня 2018 року, № 495 від 06 листопада 2018 року, №498 від 14 листопада 2018 року, що не входить до її обовязків та наводить на думку про недостовірність відправленої інформації. Враховуючи те що ведення діловодства на підприємстві покладено на [PERSON], а за її відсутності - особі згідно наказу керівництва. А тому, комісія у складі: юриста першої категорії [PERSON]В, інженера з нормування праці першої категорії [PERSON], помічника керівника [PERSON], - прийшла до висновку притягнути [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та оголосити догану (а.с.11). Наказом директора ДП «Хлібна база №85» №134 від 16 листопада 2018 року [PERSON] було оголошено догану з занесенням до особової справи (а.с.10). Відповідно до [PERSON] з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № [NUMBER] станом на 16 грудня 2018 року, [PERSON] є керівником та підписантом первинної профспілкової організації державного підприємства «Хлібна база №85» профспілки працівників системи держрезерву України, місцезнаходження: вул. Київська, 2, м. Барвінкове, Харківська область. З урахуванням зазначеного судом не беруться до уваги твердження представників відповідача стосовно того, що первинна профспілкова організація ДП «Хлібна база №85» Держрезерву України припинила свою діяльність. Крім того, твердження представників відповідача стосовно того, що [PERSON] на даний час вийшла з членів зазначеної профспілкової організації, на підтвердження яких була надана заява останньої про припинення вирахування профспілкових внесків з 20 вересня 2018 року, не є достатнім доказом виходу останньої з числа членів профспілки та спростовуються п.6 Розділу ІІІ Статуту профспілки працівників системи держрезерву України (нова редакція) від 16 березня 2016 року, відповідно до якого вступ в члени Профспілки і вихід з неї здійснюється на добровільній основі в індивідуальному порядку на підставі особистої заяви, поданої в первинну профспілкову організацію і розглянутої на засіданні відповідного профспілкового органу. Таким чином судом достовірно встановлено, що [PERSON] на даний час є головою профспілкового комітету первинної профспілкової організації державного підприємства «Хлібна база №85» профспілки працівників системи держрезерву України. Згідно зі ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до вимог ст. 140 КЗпП України, трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. За порушення трудової дисципліни, як встановлено у ст.147 КЗпП України, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Постановою Пленуму ВСУ від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України, правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Відповідно до ст.150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Однією із\~гарантій для працівників підприємств, установ, організацій, обраних до профспілкових органів, визначеної у ст. 252 КЗпП України є те, що зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. За змістом положень ст.ст. 147-1, 149 КЗпП України, ч. 3 ст. 81 ЦПК України, у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов'язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на відповідача. При відсутності доказів на підтвердження наявності згоди профспілки на притягнення до дисциплінарної відповідальності члена профкому таке стягнення є незаконним. Конституція України гарантує в тому числі право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди. Враховуючи викладене,\~той факт,\~що представниками\~відповідача не\~надано доказів\~попередньої згоди\~виборного профспілкового\~органу \~на притягнення\~до дисциплінарної\~відповідальності [PERSON],\~суд приходить\~до висновку,\~що наказ\~директора ДП\~«Хлібна база\~№85»\~№134\~від 16\~листопада 2018\~року про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача винесений з порушенням вимог трудового законодавства, тому суд задовольняє позовні вимоги позивача в частині визнання його незаконним та скасуванні. Стосовно позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10\~000 грн. суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із статтею 231-7 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (п. 5.1 Методичних рекомендацій Міністерства юстиції України - лист від 13.05.2004 р. № 35-13/797). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження того, що в результаті неправомірних, винних дій чи бездіяльності відповідача позивач зазнала будь-яких фізичних або душевних страждань, як підстави за ст.ст. 23, 1167 ЦК України, останньою на підтвердження позовних вимог не надано. Сама по собі констатація факту про нанесення моральної шкоди позивачу не може бути беззаперечною підставою для її відшкодування без доведеності її заподіяння та наявного причинного зв'язку між діями роботодавця та наслідками. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial