Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

25.09.2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 28.05.2013 року. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 28.05.2013 року. Від спільного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Стосунки, які склалися у сторін перешкоджають їхньому спільному проживанню, тому примирення між ними неможливе. Позивач неодноразово намагалася налагодити відносини, однак незважаючи на її зусилля, її дії не дали жодного результату. Відповідач не виявляє бажання підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між нами та іншими членами сімї. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач у судове засідання не зявився, проте подав до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без його участі, позовні вимоги заявлені позивачем визнає повністю та просить їх задоволити. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: свідоцтво про шлюб серії І-СГ № 210563 від 28.05.2013 року, свідоцтво про народження серії І-СГ № 410825 від 24.06.2014 року та дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що сторони у справі спільного господарства не ведуть, разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру; те, що обставини викладені позивачем у позовній заяві відповідач визнає, отже такі у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказування не потребують; те, що відповідач заявлені позивачем позовні вимоги визнав та ухвалення рішення суду на користь позивача не суперечить правам та інтересам третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved