Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

24 грудня 2014 року УПФ України в Солом'янському районі м. Києві звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач перебуває на пенсійному обліку в УПФ України в Солом'янському районі м. Києві та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». 10 травня 2007 року [PERSON] звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії, в якій повторно зазначив, що він не працює. 22 жовтня 2013 року [PERSON] було направлено повідомлення з проханням терміново з'явитись на прийом до спеціалістів УПФ України в Солом'янському районі м. Києві для вирішення питання подальшої виплати пенсії. 11 листопада 2013 року [PERSON] з'явився на прийом до начальника управління та надав копію трудової книжки, з якої вбачається, що останній 17 вересня 2007 року був прийнятий на посаду другого пілота ПС МД - 80 згідно наказу ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» № 83-к від 17 вересня 2007 року та 22 травня 2012 року був звільнений за власним бажанням. Таким чином, [PERSON] в період з 17 вересня 2007 року по 22 травня 2012 року був позбавлений права на отримання пенсії за вислугою років, оскільки працював за спеціальністю. Переплата пенсії виникла за період з 17 вересня 2007 року по 30 листопада 2013 року в сумі 258204 гривні 40 копійок через несвоєчасне повідомлення про працевлаштування за спеціальністю. Станом на 22 грудня 2014 року сума переплати в розмірі 238434 гривні 39 копійок відповідачем не погашена. Вважає, що ці кошти є отриманими відповідачем без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), тому на підставі статей 1212, 1215 ЦК України просить стягнути їх на користь УПФ України в Солом'янському районі м. Києві. У судовому засіданні представник позивача зменшила позовні вимоги, зазначивши, що залишок переплати пенсії [PERSON] станом на 01 вересня 2015 року становить 225652 гривні 54 копійки (а.с. 97). Просила суд стягнути вказану суму з відповідача на користь УПФ України в Солом'янському районі м. Києві. Пояснила, що управління мало відомості про факт роботи [PERSON] в ТОВ «Авіакомпанія «Хорс», оскільки товариство сплачувало страхові внески за пенсіонера. Проте, відповідно до автоматизованої системи персоніфікованого обліку посада, на якій перебуває будь-який громадянин, за яку сплачує внески підприємство, не відображається. Тому, управління не мало відомостей про факт роботи [PERSON] на посаді другого пілота ПС МД - 80 згідно наказу ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» № 83-к від 17 вересня 2007 року. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували частково. Подали до суду письмові заперечення (а.с. 67-71). Пояснили суду, що [PERSON] повідомляв інспектора УПФ України в Солом'янському районі м. Києві про своє працевлаштування. Крім того, в управлінні в системі персоніфікованого обліку є відомості про застрахованих осіб. ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» щомісячно подавала до управління інформацію про те, що [PERSON] працює в товаристві. Також, зазначили, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки звернувся до суду лише 24 грудня 2014 року, а факт працевлаштування [PERSON] було встановлено у липні 2010 року при перевірці матеріалів пенсійної справи, що підтверджується розпорядженням начальника УПФ України в Солом'янському районі м. Києві від 05 липня 2010 року про списання переплати пенсії. На виконання розпорядження начальника УПФ України в Солом'янському районі м. Києві від 05 грудня 2013 року з [PERSON] щомісячно утримується по 20 % пенсії. На сьогоднішній день з його пенсії частину коштів вже було утримано. Представник позивача зазначив, що сторона позивача визнає позов в частині щомісячних переплат з грудня 2011 року та вважає, що з цієї суми має бути виключено вже стягнуті суми. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на пенсійному обліку в УПФ України в Солом'янському районі м. Києві та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». 10 травня 2007 року [PERSON] звернувся до УПФ України в Солом'янському районі м. Києві з заявою про перерахунок пенсії, в якій зазначив, що він не працює (а.с. 9-10). 22 жовтня 2013 року [PERSON] було направлено повідомлення з проханням терміново з'явитись на прийом до спеціалістів УПФ України в Солом'янському районі м. Києві для вирішення питання подальшої виплати пенсії (а.с. 17). 11 листопада 2013 року [PERSON] з'явився на прийом до начальника управління та надав копію трудової книжки, з якої вбачається, що останній 17 вересня 2007 року був прийнятий на посаду другого пілота ПС МД - 80 згідно наказу ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» № 83-к від 17 вересня 2007 року та 22 травня 2012 року був звільнений за власним бажанням (а.с. 13-15). Розпорядженням начальника УПФ України в Солом'янському районі м. Києві від 05 грудня 2013 року було вирішено утримати переплату пенсії [PERSON] за період з 17 вересня 2007 року по 30 листопада 2013 року в сумі 258204 гривні 40 копійок по 20 % до повного погашення (а.с. 11). Відповідно до 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 липня 2014 року в справі № 6-91цс14. Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до п. 2.21 Постанови правління пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі працевлаштування (початку діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням. У судовому засіданні позивач пояснив суду, що він усно повідомляв про своє працевлаштування працівника Пенсійного фонду. Будь-яких доказів на підтвердження таких обставин він не має. За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає залишок переплати пенсії, який становить 225652 гривні 54 копійки, що підтверджується відповідної довідкою Управління з координації та контролю за виплатою пенсій головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (а.с. 98). Сторона відповідача зазначала, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки звернувся до суду лише 24 грудня 2014 року, а факт працевлаштування позивача було встановлено ще у липні 2010 року при перевірці матеріалів пенсійної справи. Відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності до вимог позивача (а.с. 91-93). Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Сторона відповідача посилається на те, що УПФ України в Солом'янському районі м. Києва мало можливість визначити втрату [PERSON] права на отримання призначеної пенсії, починаючи з жовтня 2007 року, з першої переплати пенсії, за допомогою автоматизованої системи персоніфікованого обліку та пи проведенні перевірки у 2010 році. У судовому засіданні представник УПФ України в Солом'янському районі м. Києва пояснила, що з автоматизованої системи персоніфікованого обліку неможливо встановити посаду, на якій працює особу, що отримує пенсію. Тому перебування відповідача на посаді пілота стало відомим лиши після надання останнім копії трудової книжки 11 листопада 2013 року. У 2010 році з відповідача стягувалась переплата пенсії в розмірі 81 гривні 20 копійок, проте вона виникла не з вини пенсіонера (а.с. 72). За таких обставин, суд вважає, що перебіг позовної давності для позивача розпочався з 11 листопада 2013 року, тобто з дати, коли управління довідалось про наявність порушеного права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави також підлягає судовий збір в розмірі 2256 гривень 52 копійки.

Outcome: approved