Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

26.06.2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтувавши свої вимоги тим, що, відповідно до укладеного договору № б/н від 23.01.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складають між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійсненні операції по картрахункам. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у томі числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 30.04.2017 року має заборгованість в сумі 88899,79 грн., яка складається з наступного: 6389,76 грн. заборгованість за кредитом; 74150,52 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3650,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 4209,51 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання, і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 88899,79 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та письмових поясненнях, поданими на заперечення відповідача, за якими зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.01.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 6700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно із анкетою заявою від 23.01.2012 року відповідач приєдналася до нових Умов та правил надання банківських послуг, оскільки підписала таку анкету. Посилаючись на ч. 1 ст. 509, ч. 2 ст. 639 ЦК України, зазначає, що позичальник ознайомлений з Умовами та Правил надання банківських послуг та Тарифами банку. Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Стосовно зміни розміру відсоткової ставки з посиланням на ст. 1056-1 ЦК України, зазначено, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3,0 % в місяць або 36,0 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується відповідними наказами банку. Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг(п. 1.1.3.2.3). Розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг(п. 1.1.2.3, п. 1.1.2.4) Відповідачу були направлені повідомлення про підвищення процентної ставки 15.,3.2015 року та 15.08.2014 року (витяги додаються) та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило. Обґрунтовуючи правомірність зміни умов договору представник позивача послався також на Постанову № 5 Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Стосовно зазначенням відповідачем, що сума процентів є непомірно великими. Приписами ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього кодексу, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідач був вільний, як у виборі фінансових установ для отримання кредиту так і у виборі форми кредитування. [PERSON] укладаючи договір підтвердила згоду зі всіма умовами договору та вважала їх справедливими до себе. Відповідно до п. 27 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», проценти не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Щодо нарахування штрафів та пені. Одним з фундаментальних принципів правових відносин є принцип свободи договору, закріплений у п. 3 ст. 3 ЦК України, згідно х яким одним із загальних принципів цивільного законодавства є свобода договору. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. У відповідності зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, при укладені кредитного договору між банком і клієнтом позичальником дотримується принцип свободи договору. А саме, позичальник є вільним у заключенні даного договору, вибір контрагента та визначенні умов договору, підписуючи кредитний договір він погоджується з усіма умовами, передбаченими кредитним договором. Заперечення відповідача про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, яке ґрунтується на ст. 61 Конституції України, є помилковим, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штрафи є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Більш того, загальновизнаним є поділ юридичної відповідальності за галузевою структурою права на такі основні види: цивільно правову, кримінальну, адміністративну та дисциплінарну. Виходячи із змісту цього тлумачення не можуть бути ототожнюється санкцій і вид відповідальності. Пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій. Інакше, наприклад не могли б бути одночасно застосовані штраф та стягнення збитків при залученні до цивільної відповідальності, а також позбавлення волі та конфіскація майна при притягненні до кримінальної і т. д., адже вони також пояснювалися б «як відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення». Таким чином, згідно зі ст. 61 Конституції не обмежується розмір санкцій або їх набір при залученні до одного виду юридичної відповідальності. Тлумачення неможливості одночасного застосування штрафу та пені прямо суперечить установленому законодавця, який в законах України прямо передбачає можливість одночасного застосування пені та штрафу. Можливість одночасного застосування штрафу та пені закріплюється також у ст. 14 Закону України «Про державний матеріальний резерв» від 24.01.1997 № 51/97 ВР в ред.. від 30.07.2010 року. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не впливає із закону або із суті відносин сторін, дозволяє здійснити відповідне врегулювання в договорі. Штраф і пеня мають різне призначення і функції у цивільних правовідносинах. Штраф разове покарання, а пеня - покарання, має на меті домогтися як найшвидшого виконання зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням, або неналежним виконанням зобовязання (ст. 550 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Постановою ВСУ № 6-2003цс15 визначено, що у відповідності до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно правової відповідальності за одне і те саме порушення. Основним положенням даної постанови являється саме накладення санкцій за одне правопорушення, а тому не може прийматися до уваги в даному випадку, адже: одночасне стягнення штрафу і пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України, пеня і штраф є формами неустойки, а згідно зі ст. 230 ЦК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Таким чином, штраф і пеня є окремими видами неустойки. Штраф застосовується за порушення зобовязання, а пеня за несвоєчасність виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штраф і пеня не є взаємовиключними видами неустойки. Крім того, Цивільний Кодекс України не містить обмежень і заборон на одночасне застосування стороною за договором до винної сторони таких штрафних санкцій як штраф і пеня. Банк встановлює в якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором неустойку як самостійний вид юридичної відповідальності, тобто загальний розмір фінансової санкції за невиконання умов договору. Юридичною відповідальності є реалізація санкції норми, відносно правопорушника, покладання на нього офіційного боргу зазнати позбавлення матеріального, фізичного або духовного порядку. Враховуючи викладене, принцип свободи договору, дає право Банку передбачати в кредитних договорах відповідальність позичальника за невиконання або неналежного виконання зобовязання у вигляді штрафу, і за несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання у вигляді пені. Застосування банком в кредитному договорі штрафу, та пені як окремих видів неустойки не є подвійним притягненням до відповідальності, адже характер правопорушень в даному випадку різний. Підсумовуючи вищевикладене, передбачивши зазначені види неустойки в кредитному договорі, банк не допускає порушення норм ст. 61 Конституції України. Щодо нарахування пені. В розрахунку заборгованості містяться колонки «Сума комісії та пені» та «Сума комісії та пені» (накопичувальним підсумком). За даним кредитним договором комісія за кредитне обслуговування відсутня, а передбачено лише комісійну винагороду за зняття грошових коштів, безготівкові платежі, отримання чеку в банкомату, моніторинг неактивної картки. Відповідачу за порушення зобовязання було нараховано пеню та зазначено в колонці «Сума комісії та пені». Згідно до наказу Банку СП20136500941 від 28.01.2013 року розмір пені за порушення зобовязання встановлено в сумі 50 грн., яка нараховується щомісячно у разі виникнення простроченої заборгованості по кредиту на суму від 100 грн. 05.07.2013 року Наказом СП20136783906 внесені зміни в тарифи банківського обслуговування щодо розміру пені, а саме: у разі виникнення простроченої заборгованості на протязі одного місяця сплачується пеня в розмірі 50 грн.; у разі виникнення простроченої заборгованості другий місяць поспіль сплачується пеня в розмірі 100 грн. Позов про визнання недійсним кредитного договору в частині встановлення неустойки у вигляді пені відповідачем не заявляється, а тому договір у цій частині являється дійсним. Порядок зміни Тарифів узгоджується Умовами та правилами надання банківських послуг. Щодо нарахування штрафів у вигляді фіксованої суми та відсоткової складової. Істотними умовами кредитного договору відповідно до ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про цілі, суму і термін кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, розмір, порядок нарахування та виплата відсотків, відповідальність сторін. Сторони за договором передбачили у разі порушення позичальником термінів платежів сплату штрафу за формулою: 500,00 грн. + 5 % від суми позову. Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата Боржником штрафу за порушення строків платежу по кожному з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів. Цей штраф за жодними обставинами не виражається у твердій грошовій сумі, оскільки хоча в розрахунку він і складається з двох частин (фіксована складова + процентна складова), але юридично вони складові формули, за якою обчислюється нероздільне (цілісна) сума в залежності від розміру невиконаних або неналежно виконаних зобовязань. Крім того, відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності угоди). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваних правочин). Позов про визнання недійсним кредитного договору в частині встановлення неустойки у вигляді штрафу відповідачем не заявлявся, а тому договір у цій частині являється дійсним. Крім того, зазначено, що оскільки договір оформлений ще 23.01.2012 року, а остання звірка паспортних даних здійснювалася саме при укладанні договору, тому при подачі позову до суду у банка була відсутня достовірна інформація про адресу за якою на час початку проведення антитерористичної операції проживав відповідач. Встановлено порядок розгляду судових справ та порядок нарахування заборгованості за кредитними договорами відповідачів переселенців із зони АТО, але не розяснено порядку отримання інформації про адреси реєстрації та постійного проживання або адреси перебування таких боржників третіми особами, адже банк не маючи доступу до інформації про місце перебування, проживання боржника станом на 14 квітня 2014 рік фактично не мав підтверджуючих документів для прийняття рішення про зупинення нарахувань. На сьогоднішній день боржник до банку з метою списання штрафних санкцій не звертався, хоча банком і налаштовано прийняття таких заяв як через відділення банку так і шляхом подачі заяви через сайт банку http://credithelp.privatbank.ua/. За таких підстав, вважає, що позовні вимоги банку підлягають задоволенню у повному обсязі, а після отримання достовірної інформації про адресу реєстрації, проживання/перебування Боржника, банком буде виконано вимоги передбачені ст. 2 ЗУ « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». (а. с. 61-68) За таких підстав просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду клопотання, в якому просила справу розглянути без її участі (а. с. 52), а також свої заперечення, щодо даного позову, в яких вказала, що вона не згодна з нарахованими штрафами 500 грн. та 4209,50 грн., пенею 3650 грн. і процентами у сумі 74150,52 грн., оскільки при отриманні картки «Універсальна» вона погоджувалась з умовами і тарифами банку, в яких вказана процентна ставка 3% в місяць, тобто 36% в рік, але у розрахунку заборгованості, який надано банком, процентна ставка змінюється до 43,2 % річних, а в період прострочення до 72% річних. Про збільшення процентної ставки за весь період користування карткою банк не повідомляв її відповідним чином. Вона визнає позов в частині тіла кредиту в сумі 6389,76 грн. та процентної ставки, яка на момент договору становила 36% річних. Вважає за необхідне здійснити перерахунок заборгованості по відсоткам, виходячи з такої формули: сальдо заборгованості х 36% : 360 х кількість днів у місяці) (а. с. 51). Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають частковому задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним правовідносини. 23.01.2012 року відповідач звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з Анкетою-Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ (а. с. 6), на підставі якої [PERSON] отримала кредит у розмірі 6700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів на рік) становить 3,0 %; обовязковий щомісячний платіж 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості); строк внесення щомісячних платежів до 25 числа кожного місяця, який слідує за звітним; за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується пеня, яка складається з базової відсоткової ставки за договором, поділеної на 30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту), та 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць (нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочки за кредитом або процентами 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.); при порушенні строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, нараховується штраф в сумі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочений процентів і комісій. (а. с. 7) Під час оформлення кредиту відповідач була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг (а. с. 8-31), про що свідчить підпис відповідача в Анкеті-Заяві, а також зобовязався ознайомлюватися зі всіма змінами до вказаних Умов та правил на сайті ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - www.privatbank.ua. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 30.04.2017 року має заборгованість в сумі 88899,79 грн., яка складається з наступного: 6389,76 грн. заборгованість за кредитом; 74150,52 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3650,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 4209,51 грн. штраф (процентна складова). (а. с. 4-5) Судом з достовірністю встановлено, що згідно з Довідкою, виданою Головним управління статистики у Дніпропетровській області Державного комітету статистики (а. с. 34), Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809 (а. с. 35, зв. бік) та Банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011 року, виданою заступником голови Національного Банку України (а. с. 35), ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є юридичною особою та має право здійснювати банківські операції, передбачені ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обовязковим для виконання сторонами. (ст. 629 ЦК України) Своїм підписом відповідач [PERSON] підтвердила, що вона була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, з Тарифами, які були надані їй в письмовому вигляді для ознайомлення, а також зобовязалася регулярно ознайомлюватися зі змінами до вказаних Умов та правил на сайті ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» http://privatbank.ua. Також [PERSON] своїм підписом підтвердила свою згоду на те, що подана Анкета-Заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 3.2.1.1.3, кредит надається в обмін на зобовязання Клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків та винагороди. Отже, 23.01.2012 року між Банком і [PERSON] виникли кредитні правовідносини, зобовязання за якими необхідно виконувати відповідно до положень ЦК України. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до частини 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як видно з матеріалів справи, саме такий договір приєднання і був укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою [PERSON] Так, в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНК від 23.01.2012 року [PERSON] своїм підписом погодилася з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та позивачем договір про надання банківських послуг. (а. с. 6) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою Банку та особисто [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обовязком для виконання. Частиною першою статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обовязків, якими зокрема є договори та інші правочини. Отже, внаслідок укладання договору банківського обслуговування у вигляді заяви на відкриття рахунку між сторонами виникли цивільні права та обовязки, та позивач обґрунтовано звернувся до суду за захистом порушених прав. Судом встановлено, що 23.01.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, який складається з Анкети-Заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, з якими [PERSON] була належним чином ознайомлена, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Позивач взяті на себе зобовязання виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит в розмірі 6700,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 3.2.1.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобовязується провадити погашення кредиту, отриманого в межах встановленого Ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого п. 3.2.1.1.11, а також повернути кредит у строки, встановлені п. п. 3.2.1.1.10, 3.2.1.2.2.17. Відповідно до пункту 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку з розрахунку 360 календарних днів на рік. Банк надав суду Тарифи на обслуговування, з яких видно, що станом на день укладання Банком та відповідачем кредитного договору базова процентна ставка за кредитом дорівнювала 3,0 % на місяць, або 36% на рік. У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] не виконувала належним чином взяті на себе зобовязання, не сплачувала своєчасно заборгованість за кредитом, внаслідок чого станом на 30.04.2017 року має заборгованість в сумі 88899,79 грн., яка складається з наступного: 6389,76 грн. заборгованість за кредитом; 74150,52 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3650,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 4209,51 грн. штраф (процентна складова). (а. с. 4-5) Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.\~\~\~\~ Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні Позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Перевіряючи законність підвищення позивачем процентної ставки за користування кредитом, суд виходить з таких міркувань: Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із п. 1.1.3.2.3 Умов позивач має право здійснювати зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому позивач, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш, як за 7 днів до введення змін проінформувати відповідачку, зокрема, у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів позивач не отримав повідомлення від відповідачки про незгоду із змінами, вважається, що відповідачка прийняла нові умови. Згідно із наданої позивачем довідки тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова процентна ставка в місяць складає 3,0 %, або 36 % на рік. (а. с. 7). Відповідно до наказу № СП-2014-6915682 від 18 серпня 2014 року передбачено, що з 01 вересня 2014 року підвищено процентну ставку за користування кредитною карткою «Універсальна», однак за п. 3, 4, 5 за всіма тратами проценти будуть нараховуватися за старою ставкою до повного погашення заборгованості по таким тратам. (а. с. 84-95) Поняття терміну «трата» в пункті 1.1.1 «Терміни та поняття» Умов відсутнє. Академічний тлумачний словник (1970-1980) слово «трата» визначає як дію за значенням тратити; витрата (грошей), видаток, а слово «тратити» як витрачати, розтрачувати (гроші) (Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. [PERSON].-К: Наукова думка, 1970-1980). Згідно виписки по картрахунку за період з 23.01.2012 року по 30.04.2017 року відповідач кредитною карткою, починаючи з грудня 2013 року не користується, будь-яких грошових витрат не здійснювала (а. с. 100-108), а тому підстави для нарахування їй з 01 квітня 2015 року 3,6% на місяць (43,20% на рік) відсутні. Отже, при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати первинно встановлену в договорі процентну ставку 3,0% щомісяця, що складає 36,00% річних. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов за користування кредитом та овердрафтом позивач нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (а. с. 29, з. б.). Відповідно до п. 2.1.1.12.6.3, п. 2.1.1.12.7.3 Умов проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або овердрафтом нараховуються на дату їх сплати, передбачену п. 2.1.1.12.4. та п. 2.1.1.12.5., при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок кредиту та/або овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) та/або овердрафт стають простроченим кредитом. (а. с. 29 з. б.) Згідно із п. 1.1.1 Умов кредит це розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, обумовлений в договорі, на умовах платності та повернення. Тобто, відповідно до пунктів 2.1.1.12.6.3, 2.1.1.12.7.3 Умов проценти за користування кредитом нараховуються за фактично витрачені в рахунок кредиту кошти, що відповідає нормі частини 1 ст. 1048 ЦК України щодо одержання від позичальника процентів саме від суми позики. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачем не надано суду доказів виконання ним вимог п. 1.1.3.2.3 Умов щодо інформування відповідача формули нарахування процентів та про зміну з квітня 2015 року процентної ставки. Представлені витяги щодо смс-повідомлення не свідчать самі по собі, що про належне повідомлення відповідача відносно зміни процентної ставки він був повідомлений належним чином, вказані смс-повідомлення не містять відомостей про доставку їх адресату. (а. с. 82-83) Будь-яких інших доказів щодо інформування позичальника про таку зміну до Умов та Тарифів в частині розрахунку з квітня 2015 року процентів позивачем суду не надано. Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до частини 2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються. Тобто, нарахування процентів, в тому числі на вже нараховані проценти та на нараховані санкції, суперечить нормам ст. 536, ст. 1048 та ст. 550 ЦК України. Враховуючи зазначене, проценти за весь час користування кредитом відповідачу мають нараховуватися в розмірі 36,00 % річних та за формулою: N*M/360*Y = Z, де N - поточне або прострочене тіло кредиту, М - процентна ставка; 360 кількість днів у році відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов; Y кількість днів, за які здійснюється нарахування; Z сума нарахованих процентів, що відповідає пунктам 2.1.1.12.6.3, п. 2.1.1.12.7.3 Умов та Правил користування кредитом. Виходячи з процентної ставки за весь час користування кредитом 36,00 % річних, кількості днів за період з 01.04.2015 року по 30.04.2017 року (дата, станом на яку просить стягнути кошти позивач), яка складає 760 днів, заборгованості за кредитом в сумі 6389 грн. 76 коп. та п. 2.1.1.12.6 Умов про нарахування процентів з розрахунку 365 календарних днів на рік, проценти за користування кредитом за період 01.04.2015 року по 30.04.2017 року включно складають 4856 грн. 21 коп. ( 6389,76 * 0, 1 (процентна ставка в день з розрахунку 36% річних та 3,0 % місячних):100 *760 днів). Суд вважає, що розрахунок заборгованості за процентами, який доданий позивачем до позовної заяви, не відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору, а саме, пунктам 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.6.3, 2.1.1.12.6.4, 2.1.1.12.7.3 Умов, у звязку з чим судом здійснено власний розрахунок, виходячи з Умов, які додані позивачем до позовної заяви. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 23.01.2012 року, укладено між позивачем та [PERSON], станом на 30.04.2017 року, відповідач станом на 31.03.2015 року має заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 7438 грн. 52 коп. З 01.04.2015 року підвищено процентну ставку за користування кредитною карткою 3,6% на місяць, тобто 43,20% на рік. Враховуючи зазначене, суд вважає доведеним, що заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 23.01.2012 року за період з 23.01.2012 року по 30.04.2017 року складає 18684 грн. 49 коп., з яких: 6389 грн. 76 коп. - заборгованість за кредитом; 7438 грн. 52 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 23.01.2012 року по 31.03.2015 року; 4856 грн. 21 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 01.04.2015 року по 30.04.2017 року. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов у разі порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш, ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Такі ж умови нарахування штрафу передбачені і доданими позивачем до позовної заяви Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». (а. с. 7) Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобовязання, передбачені п. п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як: пеня = базова процентна ставка за договором / 30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Відповідно до п. 2.1.1.12.7.2 Умов у разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25-го числа поточного місяця (в разі непогашення заборгованості в 30 ти денний строк з моменту її виникнення для елітних карт) клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період яка дорівнює діючій базовій щомісячній процентній ставці від заборгованості на час списання. Пеня за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період утримується на час переходу в звичайний період кредитування. З 26-го числа поточного місяця за Кредитним лімітом (з 31-го дня виникнення заборгованості за Кредитним лімітом по елітним картам) нарахування процентів за користування Кредитним лімітом здійснюється виходячи з Базової процентної ставки. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість за пенею та комісія за кредитним договором б/н від 23.01.2012 року, станом на 30.04.2017 року складає 3650,00 грн. 00 коп., а також штрафів в розмірах 500,00 грн. (фіксована частина) та 4209,51 грн. (процентна складова). Пеня нарахована за ставкою 2% (а. с. 4-5). Відповідно до п. 2.1.1.12.8 Умов банк стягує комісію за обслуговування відповідно до тарифів/Памятки клієнта/Довідки про умови кредитування, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. З розрахунку заборгованості встановлено, що фактично пеня та штрафи нараховані відповідачу за період з 01 березня 2013 року по 30 квітня 2017 року. Відповідно до ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно із паспортом громадянина України серії ВЕ № 969887, виданого Словянським МВ УМВС України в Донецькій області 06 грудня 2005 року [PERSON] є громадянкою України, та її зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання [ADDRESS]. (а. с. 32) Місто Словянськ Донецької області входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року № 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р. Крім того, місто Словянськ входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р. Тобто, нарахування відповідачці [PERSON], яка є громадянкою України та з 08.07.2009 року постійно проживає у м. Словянську, пені та штрафів на час проведення антитерористичної операції, починаючи з 14 квітня 2014 року, забороняється, а тому вимоги про стягнення пені в сумі 3650 грн. 00 коп. та відповідно штрафів у сумі 500 грн. (фіксована частина) та у сумі 4209 грн. 51 коп. (процентна складова) є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка була висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 березня 2017 року у справі за № 6-2879цс16. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем за кредитним договором № б/н 23.01.2012 року пеня та комісія в розмірі 350, 00 грн. нараховані за період з 01.03.2013 року по 30.04.2014 року підлягають задоволенню, а пеня та комісія в розмірі 3300,00 грн., а також штрафи в розмірах 500,00 грн. (фіксована частина) та 4209,51 грн. (процентна складова), нараховані після 14 квітня 2014 року, були нараховані неправомірно, оскільки їх нарахування суперечить вимогам Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а отже стягненню з відповідача не підлягають. Добровільно умови договору в частині погашення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками відповідач не виконує, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобовязання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 19034,49 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 6389,76 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 12294,73 грн. та заборгованості за пенею та комісією в сумі 350,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із розясненнями п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17 жовтня 2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Отже, в даному випадку з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» потрібно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 336,00 грн., що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial