Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

24 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в позовній заяві та судовому засіданні посилався на те, що вони з відповідачкою одружені з 14 вересня 2002 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Між сторонами було припинено подружні стосунки та ведення спільного господарства, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Враховуючи вищевикладене, позивач зберігати шлюб з відповідачкою не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам, тому позивач звернувся до суду та просив суд шлюб розірвати (а.с. 2-3), залишивши доньку проживати з відповідачкою Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Куниця». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 вересня 2002 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 326 (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку- Куницю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Також у судовому засіданні встановлено, що травня 2013 року між сторонами були припиненні подружні стосунки, ведення спільного господарства через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, відсутність довіри в родині, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, на даний час зберігати сім`ю сторони не бажають, спору щодо майна не має, дитина проживає та знаходиться на утриманні відповідача, сторони не заперечують вказані обставини. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені в травні 2013 \- року та з цього часу відносини між сторонами по справі не поновлювались, сторони мешкають окремо, дитина знаходиться на утриманні відповідачки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає і вважає, що це неможливо та суперечить його інтересам та інтересам дитини, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved