Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

24.11.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на нежитлові приміщення, в прохальній частині якої позивачі просять суд винести рішення, на підставі якої: - Визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, що складається з гаража під літ. А площею 14,2 кв. м., що розташоване за адресою [ADDRESS] ; - Визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, що складається з гаража під літ. А площею 6,3 кв. м., що розташоване за адресою [ADDRESS] ; - Визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, що складається з гаража під літ. А площею 5,2 кв. м., що розташоване за адресою [ADDRESS] ; - Визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, що складається з гаража під літ. А площею 14,4 кв. м., що розташоване за адресою [ADDRESS] ; - Визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, що складається з гаража під літ. А площею 14,2 кв. м., що розташоване за адресою [ADDRESS] ; - Визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, що складається з гаража під літ. А площею 14,3 кв. м., що розташоване за адресою [ADDRESS] ; - Визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, що складається з гаража під літ. А площею 14,1 кв. м., що розташоване за адресою [ADDRESS] ; - Визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, що складається з гаража під літ. А площею 6,1 кв. м., що розташоване за адресою [ADDRESS] ; - Визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, що складається з гаража під літ. А площею 14,3 кв. м., що розташоване за адресою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивачі в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовують наступними обставинами справи та нормами права: Рішенням сесії Кагарлицької міської ради № 725-14-LХХІV-VІІ від 22.10.2020 р. Позивачам було надано в оренду земельні ділянки в [ADDRESS] для гаражного будівництва (існуючих гаражів) строком на 1 рік. На підставі вказаного рішення між Позивачами та Кагарлицькою міською радою 29.10.2020 р. було укладено договори оренди земельних ділянок, відповідно до якого Позивачам було передано в оренду земельні ділянки. Як визначено рішенням та договором оренди вказана земельна ділянка передана для розміщення гаражного будівництва (існуючих гаражів). Відповідно до технічних паспортів, виготовлених ФОП [PERSON] , - приміщення Позивачів складаються з гаража під літ. А. Також, відповідно до технічних паспортів, вказані нежитлові приміщення (гаражі) побудовані в 1982 році. Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відтак, як випливає із вищезазначеної статті, самочинним будівництвом може визнаватись лише об`єкт нерухомого майна. Тим не менш, слід зауважити, що право власності на деяке нерухоме майно (навіть якщо воно є таким за своїм правовим режимом) не може визнаватись в судовому порядку на підставі ст. 376 ЦПК України. Роз`яснення кожної із ознак самочинного будівництва надане у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 р. Зокрема, це стосується «допоміжних» (господарсько-побутових) приміщень. Так, розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 є приналежністю головної речі (будинку). Проте, слід зазначити, що нежитлові приміщення Позивачів, які складаються з гаражів, що є власністю Позивачів, не належать до будь - якого житлового будинку, оскільки є окремо стоячими будівлями, а тому їх не можна вважати приналежною річчю. У зв`язку із цим положення частини п`ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником таких нежитлових приміщень, як самостійного права власності. Вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва Постановою КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведені в ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного Комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року №12/5, в якому зокрема роз`яснюється: по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року №449, якою встановлено порядок введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинків (будівлі), що складається БТІ. Відповідно до абз. 60 п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Об`єкти, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто, - до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, де одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівні), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі і споруди до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримувати правовстановлюючі документі на будинок, споруди, навіть якщо їх споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. При проведенні технічної інвентаризації нежитлових приміщень Позивачів самочинного будівництва не виявлено. Нежитлові приміщення побудовані до 5 серпня 1992 року, згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна розділ 3 п. 3.2, не є самочинним будівництвом і не потребує введення в експлуатацію. Відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 року № 95, прийняття в експлуатацію об`єктів, зазначених в п.1.1 розділу І цього Порядку (зокрема індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських споруд, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року) здійснюється безоплатно територіальними органами Держархбудінспекції України за результатами технічного обстеження цих об`єктів шляхом реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Отже, будинки та господарські споруди, закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, не підлягають прийняттю в експлуатацію. Згідно з п.3.1 цього Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних житлових будинків, садових будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно з розділом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них. побудовані до 05 серпня 1992 року. Таким чином, нежитлові приміщення Позивачам, що складаються з гаражів, не належать до самочинного будівництва, а тому є всі підстави для визнання за Позивача права власності на вищезгадане нерухоме майно. За викладених обставин, враховуючи, що спірні нежитлові приміщення побудовані до 5 серпня 1992 року, відповідають наявним будівельним нормам і не потребують введення в експлуатацію, позовні вимоги Позивача про визнання права власності на це майно підлягають задоволенню. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевказане та

Outcome: approved