Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

25 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13 грудня 2016 року до неї звернувся відповідач з проханням позичити йому 20 000,00 гривень під 5%, а пізніше зазначив, що коштів не достатньо та того ж дня позичив ще 30\~000,00 гривень під 5% та 140\~000,00 гривень під 2,5%. Враховуючи, що вона добре знала відповідача та на той час в неї була така сума грошей, погодилася позичити йому грошові кошти на загальну суму 190\~000,00 гривень, за умови повернення зазначеної вище суми на протязі місяця. Відповідач власноруч в присутності свідків написав розписки і отримав гроші, однак зобов`язання згідно договору та вказані в борговій розписці не виконав. Позивач неодноразово зверталася з вимогою про повернення коштів, однак відповідач кошти не повертає. На підставі зазначеного [PERSON] звернулася до суду з вимогою щодо стягнення з [PERSON] грошові кошти в сумі 270 007,48 гривень, що складається з: суми основного боргу 190\~000, 00 гривень, проценти за користування грошовими коштами в розмірі 6 000,00 гривень, 58 406, 48 гривень інфляційних втрат, 3 % річних в сумі 15 601,00 гривень, та судовий збір у розмірі 2 740,68 гривень. Ухвалою суду від 08 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного\~позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 08 листопада 2019 року розгляд справи відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачем копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 18 грудня 2019 року розгляд справи відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачем копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін, витребувано від позивача оригінали розписок складених відповідачем. У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву у якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату розгляду справи, відзиву на позов до суду не подавав, \~та ухвалою суду від 29 квітня 2020 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.13,\~81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що 13 грудня 2016 року сторони уклали договір позики у формі розписки, згідно якої [PERSON] отримав від [PERSON] 20\~000,00 гривень та 30\~000,00 гривень під 5% та 140\~000,00 гривень під 2,5%, за умови повернення зазначеної вище суми протягом місяця, що підтверджується розписками від 13 грудня 2016 року, які містяться в матеріалах справи (а.с.56). У визначений договором позики строки [PERSON] , борг не повернув, ухиляється від виконання зобов`язання. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. ст. 1046, 1047 ЦК України). Позивачем надано до суду на підтвердження укладання договору позики письмовий документ, що складений на власноруч відповідачем та своїм змістом фактично є договором позики, містить всі необхідні складові, суму коштів, обумовлені сторонами проценти за користування коштами, а також підписи обох сторін. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Наявність розписки (чи іншого боргового документа) у боржника підтверджує виконання ним своїх обов`язків. Відповідно ж наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про невиконання боржником свого обов`язку, в тому числі і щодо повернення боргу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідачем зобов`язання за договорами позики не були виконані в повному обсязі, грошові кошти не повернуті та підлягають до стягнення в судовому порядку. Відповідно до ч.1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Договором позики встановлений розмір процентів за користування позикою становить 5 та 2,5 відсотків, відповідно, які відповідач зобов`язався сплатити за користування грошовими коштами (а.с.56). Частиною 2\~статті 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням того, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, то позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 30\~000,00 гривень, 14\~000,00 гривень, 20\~000,00 гривень, а також 5 % за користуванням 30\~000,00 гривень та 20\~000,00 гривень, а також 2,5 % за користуванням 14\~000,00 гривень, в якості відсотків за користування коштами, та 3% річних 15 601, 00 гривень, індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 58 406, 48 гривень, проценти за користування грошовими коштами в розмірі 6 000,00 та суми основного боргу 190\~000, 00 гривень які розраховані позивачем від загальної суми, з чим суд не може погодитись з наступних підстав. Так, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, право кредитора на пред`явлення вимоги до боржника про сплату три проценти річних від простроченої суми виникає виключно у випадку, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки сторони домовились про розмір процентів у договорі, що складає 5 та 2,5 відсотків від суми позики, позивачем безпідставно заявлено вимоги про стягнення окрім вказаного розміру процентів ще й 3% річних, індексу інфляції за весь час прострочення у зв`язку з чим в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином, необхідно стягнути з відповідача кошти за договором позики від 13.12.2016 року в розмірі суми основної заборгованості 64\~000,00 гривень, а також відсотків в розмірі 5 % за користуванням 30\~000 гривень, та 5 % за користуванням 20\~000,00 гривень, а також 2,5 % за користуванням 14\~000,00 гривень, що становить 1500+1000+350 = 2 850,00 гривень, а разом 66\~850,00 гривень. У зв`язку з вказаним позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з підстав вказаних вище. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в пропорційному розмірі задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial