Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

26 вересня 2018 року акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування завданих збитків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач 30 листопада 2016 року близько 22 години 50 хвилин пошкодив з хуліганських мотивів банкомат САDN7117 моделі Wincor Nixdorf ProCash 2050 (4) хе, серійний номер 5300200609, а саме пошкоджено захисне скло. Позивачу вказаним завдано матеріальні збитки в загальній сумі 9\~192 грн. Добровільно відповідач відшкодовувати збитки відмовляється. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі 9\~192 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року клопотання представника позивача задоволено частково та витребувано у Шевченківському ВП ДВ ГУНП у Дніпропетровській області інформацію про результати розгляду кримінального провадження. 22 вересня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому заперечував проти позову, оскільки факт вчинення ним кримінального правопорушення, яким завдано збитків позивачу, не доведено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2020 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, підготовче засідання закінчено, призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, належним чином сповіщений про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд проводить розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Українибез фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов наступного висновку. У ході судового розгляду встановлено, що 30 листопада 2016 року до Шевченківського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від [PERSON] про те, що 30 листопада 2016 року близько о 22 годині 50 хвилин невстановлена особа, знаходячись на вул.. Михайла Грушевського, 70 м. Дніпра, умисно пошкодила банкомат САNР7117, який належить ПАТ КБ «ПриватБанк». За вказаною заявою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016040640004762 від 30 листопада 2016 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України. Позивачем надано дефектну відомість від 20 лютого 2017 року, відповідно до якої вартість ремонтно-відновлювальних робіт банкомата Wincor Nixdorf ProCash 2050 (4) хе, серійний номер 5300200609, пошкодженого в результаті вандалізму становить 9\~192 грн. Однак, як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 13 грудня 2016 року заявник [PERSON] не надав ніяких документів, які б підтверджували суму матеріального збитку, який був завданий невстановленою особою, і таким чином встановити матеріальний збиток не надалося можливим. Кримінальне провадження № 12016040640004762 від 30 листопада 2016 року закрито постановою старшого слідчого СВ Шевченківського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Грицюк С.В. закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.122). Відповідно до листа Відділення поліції № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області станом на 15 червня 2021 року постанову старшого слідчого не скасовано (а.с.121). Стаття 16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст.ст.\~79,\~80\~ЦПК України\~визначено,\~що достовірними\~є докази,\~на підставі\~яких можна\~встановити дійсні\~обставини справи,\~а достатніми\~є докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 82 ЦПК України визначено підстави звільнення від доказування. Так, ч. 6 зазначеної статті встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~Жодні докази\~не мають\~для суду\~заздалегідь встановленої\~сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що саме відповідачем завдано збитків позивачу у вказаному розмірі, який також не підтверджено належними доказами. Суд доходить висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, а тому позов задоволенню не підлягає. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1762 грн. покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed