Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

26.06.2013 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №46/АК-183.08.2 від 30.01.2008 року в сумі 24 645,49 дол. США (по тілу кредиту та відсотках), 15 676, 72 грн. (плата за проведення розрахунків), 64 318,91 грн. (пені, 3% річних та інфляційні витрати), суму сплаченого судового збору в розмірі 2 769,87 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.01.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладено кредитний договір №46/АК-183.08.2, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію на суму 23 751 дол. США, з процентною ставкою в розмірі 9% річних, терміном повернення до 30.01.2015 року. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, не погашає заборгованість в розмірі, передбачену договором, у зв'язку з чим станом на 07.06.2013 року має заборгованість за кредитним договором, яка складається з суми заборгованості за кредитом - 18 654,81 дол. США, суми заборгованості за відсотками - 5 990,68 дол. США, суми заборгованості за плату по проведенню розрахунків - 15 676,72 грн., суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 54 365,05 грн., загальної суми 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 9 445,52 грн., сума інфляційних витрат від суми простроченої плати по кредиту - 508,34 грн. 03.10.2013 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка складається з суми заборгованості за кредитом - 18 654,81 дол. США, суми заборгованості за відсотками - 6 496,68 дол. США, суми заборгованості за плату по проведенню розрахунків - 16 815,73 грн., суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 63 791,31 грн., загальної суми 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 11 016,56 грн., суми інфляційних витрат від суми простроченої плати по кредиту - 381,23 грн. Представник ПАТ «Родовід Банк» в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, подали заяву про застосування строку позовної давності, у зв'язку із чим просили відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні 23.01.2014 року суд запропонував представнику позивача надати розрахунок заборгованості по кредиту у межах позовної давності по кожному із платежів, а саме з 26.06.2010 року, але в наступних судових засіданнях 29.01.014 року та 10.02.2014 року представник ПАТ «Родовід Банк» відмовився надавати відповідні розрахунки. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30.01.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір №46/АК-183.08.02 (а. с. 8 - 12), відповідно до п. 1.1 якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 23 751,00 дол. США, терміном по 30.01.2015 року включно. Кредитні кошти надаються виключно на наступні цілі: купівлю автомобіля та сплату страхових платежів (п. 1.2). Процентна ставка за кредитами за цим договором встановлюється в розмірі 9 % річних (п. 1.5 договору). Щомісячна плата за проведення розрахунків зі списання та зарахування коштів за позичковим рахунком та рахунком для нарахування процентів встановлюється в розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту (п. 1.5.1 договору). Пунктом 2.1 договору передбачено, що банк зобов'язується надавати кредити на цілі, передбачені у п. 1.2 цього договору, на загальну суму, що не перевищує розмір кредитної лінії, вказаній у п. 1.1 цього договору, згідно з письмовими заявками позичальниками. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором відповідно до п. 2.1 виконав, надав відповідачу кредит в сумі 23 751,00 дол. США, що еквівалентно 119 942,55 грн., та підтверджується заявою на видачу готівки №1052 від 30.01.2008 року (а. с. 19 - копія заяви). Пунктом 3.1 договору передбачено, що позичальник зобов'язується, починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця, до « 10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 283 дол. США на рахунок, вказаний у п. 1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку: повернути одержані кредити згідно з умовами цього договору не пізніше 30.01.2015 року (п. 3.2); сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до « 10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 30.01.2015 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами (п. 3.3); щомісяця, до 10-гочисла (включно), сплачувати банку плату за проведення розрахунків згідно п. 1.5.1 даного договору (п. 3.3.1). Позичальник зобов'язується достроково погасити заборгованість за одержаними кредитами та сплатити проценти за користування ними, а також пені та штрафи, передбачені цим договором, у разі невиконання зобов'язань, передбачених у п. 3.5 та п. 3.6 цього договору (п. 3.7 договору). В силу п. 3.6 договору, позичальник зобов'язується за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів чи плати за проведення розрахунків, сплачувати банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п. 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, не погашав заборгованість у строки, передбачені договором, у зв'язку з чим відповідно до розрахунку заборгованості (а. с. 42 - 48) станом на 25.09.2013 року сума заборгованості за кредитним договором №46/АК-183.08.2 від 30.01.2008 року складає: заборгованість за кредитом - 18 654,81 дол. США, заборгованість за відсотками - 6 496,68 дол. США, заборгованість по платі за проведення розрахунків - 16 815,73 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 63 791,31 грн., загальна сума 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 11 016,56 грн., сума інфляційних витрат від суми простроченої плати по кредиту - 381,23 грн. Враховуючи наведене, встановленими є обставини укладення між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] кредитного договору №46/АК-183.08.2 від 30.01.2008 року, а також отримання відповідачем кредиту в іноземній валюті у сумі 23 751,00 дол. США. Встановленими є обставини того, що у зв'язку із неналежним виконанням умов договору відповідач має заборгованість за кредитним договором №46/АК-183.08.2 від 30.01.2008 року. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. В порушення наведених норм законодавства та положень договору, [PERSON] в установлені строки не погашав кредит, відсотки, пеню за користування кредитом, тобто, не виконував зобов'язання належним чином відповідно до умов договору та ст. ст. 526, 530 ч. 1, 1049 ч. 1, 1054 ч. 1 ЦК України, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед банком за кредитним договором №46/АК-183.08.2 від 30.01.2008 року. Проте, в даному спорі відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності. В постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116 цс 13 висловлено наступну правову позицію: відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України, в даному випадку у відповідність із постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі у справі № 6-116цс13. Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено: враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Враховуючи правову позицію, висловлену в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі у справі № 6-116цс13, а також роз'яснення постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року N 5, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитом і заявлених додаткових вимог (пеня, 3% річних, інфляційні втрати) щодо платежів, по яких минув строк позовної давності. Позивач звернувся до суду 26.06.2013 року. Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки, тобто, банк має право на стягнення заборгованості, яка виникла з 26.06.2010 року, а вимоги по заборгованості, що виникла до 26.06.2010 року, не підлягають задоволенню, враховуючи подання заяви про застосування строку позовної давності, роз'яснення постанови пленуму та правову позицію Верховного Суду України. Позивач надав розрахунок заборгованості за весь період кредитування, починаючи з 2008 року та відмовився надавати суду розрахунок заборгованості у межах позовної давності по кожному із платежів, а саме з 26.06.2010 року. Частинами 1, 2 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Надані ПАТ «Родовід Банк» докази, зокрема розрахунки заборгованості, не надають суду можливості встановити розмір кредитної заборгованості, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат у межах позовної давності по кожному із платежів, а саме з 26.06.2010 року, та щодо пені за останній рік, оскільки розрахунок наданий за весь період дії кредитного договору, а надавати розрахунок по вимогах у межах позовної давності позивач відмовляться, хоча, враховуючи подання заяви про застосування строку позовної давності, роз'яснення постанови пленуму, правову позицію Верховного Суду України та положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», повинен розуміти, що він має право вимагати стягнення коштів лише в межах строків позовної давності. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог лише в частині стягнення поточної заборгованості за кредитом у сумі 4 507 дол. США та поточної заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 115 дол. США., тобто, стягнення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що залишилися (не заборгованість). Щодо інших вимог, то за відсутності належним чином оформленого розрахунку заборгованості у межах позовної давності по кожному із платежів, а саме з 26.06.2010 року, у суду відсутня можливість задовольнити позовні вимоги, оскільки наявний в матеріалах справи розрахунок не встановлює відповідних платежів, а тому не підтверджує позовних вимог за період з 26.06.2010 року. На підставі вищевикладеного, з [PERSON] підлягає стягненню поточна заборгованість за кредитом у сумі 4 507 дол. США та поточна заборгованість за процентами по кредиту у розмірі 115 дол. США. Інші вимоги задоволенню не підлягають, оскільки надані розрахунки не надають суду можливості встановити суму, що підлягає стягненню, а надавати розрахунок заборгованості у межах строків позовної давності представник позивача відмовився. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по справі пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 369,44 грн.

Outcome: partial