Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

24 грудня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати п. 12 рішення Перегінської селищної ради від 22 червня 2012 року № 128/16-2012, яким вирішено затвердити проект землеустрою та передати у власність громадянину [PERSON] земельну ділянку площею 0,0679 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Горбища», державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 30 липня 2012 року, який виданий [PERSON] кадастровий номер: [NUMBER] визнати не дійсним та скасувати, визнати за нею право на земельну частку (пай), площею 0,0679 га, яка розташована в урочищі «Горбища» смт. Перегінське Рожнятівського району. Ухвалою судді від 27 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка з 1984 року по 1993 рік, працювала в колгоспі «Більшовик» дояркою. Відповідно при паюванні землі сільськогосподарського призначення, яка належала колгоспу «Більшовик», мала право на земельну частку (пай), який їй та іншим працівникам наділяли в рахунок виплати заробітної плати. Дані земельні ділянки надавали в урочищі «Горбища». Своє право на вказану землю вона фактично реалізувала, оскільки користувалась виділеною земельною ділянкою, проте не оформила відповідних правовстановлюючих документів. Через свій похилий вік їй стало тяжко обробляти зазначену земельну ділянку, тому в 2011 році вона надала її у користування в своєму синові [PERSON] Останній у 2012 році без її відома та з невідомих їй причин оформив правовстановлюючі документи на дану земельну ділянку на себе. Пунктом 12 рішення Перегінської селищної ради від 22 червня 2012 року вирішено затвердити проект землеустрою та передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0679 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Горбища». На підставі вказаного рішення Перегінської селищної ради відповідачу було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER]. На даний час, вона вирішила оформити правовстановлюючі документи на належну їй земельну ділянку, проте дізналась що земля належить на праві приватної власності [PERSON] За таких обставин вона не може реалізувати своє право на оформлення права власності на земельну ділянку . [PERSON] при оформленні документів на спірну земельну ділянку у своїй заяві, яку подавав до Перегінської селищної, вказав неправдиву інформацію щодо належності йому даної земельної ділянки. У зв'язку з вищенаведеним, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Учасники справи у судове засідання не прибули, направили суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка позов підтримує, а відповідач та представник відповідача - Перегінської селищної ради - визнають у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що для задоволення позову у порядку ст. 206 ЦПК є всі законні підстави, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за змістом ст. 20 зазначеного кодексу, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд. Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 13 зазначеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачу [PERSON] на підставі рішення Перегінської селищної ради № 128/16-2012 від 22 червня 2012 року передано у власність земельну ділянку, площею 0,0679 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Горбища», що підтверджується рішенням шістнадцятої сесії шостого демократичного скликання Перегніської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 128/16-2012 (а. с. 6-8) та копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а. с. 4). Статтею 14 Конституції України та статтею 1 Земельного кодексу України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частинами 6 - 9 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Зі змісту позовної заяви, що не заперечується учинками справи, які визнали позов, судом встановлено, що позивачка не може оформити право власності на належну їй земельну ділянку, оскільки на підставі оскаржуваного рішення Перегінської селищної ради, відповідачу, який не був законним володільцем землі, видано державний акт на вказану земельну ділянку. Отже оскаржуване рішення сесії Перегінської селищної ради від 22 червня 2012 року, на підставі якого відповідачу видано правовстановлюючий документ на землю, порушує права та охоронювані законом інтереси позивачки, як законного користувача землі, яка має право на її приватизацію у встановленому законом порядку. Відповідно до статті 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Отже судом встановлено, що оскаржуване рішення сільської ради в частині передачі у власність [PERSON] спірної земельної ділянки не відповідає нормам Земельного кодексу України та порушує законні права та інтереси позивачки на приватизацію землі, тобто порушує її право на землю. За таких обставин оскаржуване рішення Перегніської селищної ради слід визнати недійсним. Крім того, слід визнати недійсним та скасувати виданий на підставі цього рішення селищної ради Державний акт про право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved