Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

24 квітня 2017 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою та просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом площею 0,8500 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Куянівської сільської ради. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що [INFO] року помер її чоловік, [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0,8500 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка була надана чоловіку позивачки за рішенням сесії Куянівської сільської ради від 09.10.2008 року «Про надання у власність та вилученні земельних ділянок громадянам» та додатком до рішення 19-ї сесії, відповідно до якого [PERSON] був наданий дозвіл на розробку технічної документації щодо складання документів із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Позивачка вказує, що за життя [PERSON] була розроблена технічна документація та відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 30.07.2015 року надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0.8500 га ( кадастровий номер [NUMBER]) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Однак чоловік позивачки не завершив процедуру оформлення земельної ділянки у зв'язку зі смертю та не зареєстрував право власності на земельну ділянку. Являючись спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка, позивачка фактично прийняла його спадщину, так як проживала та була зареєстрована за однією адресою з ним в [ADDRESS], однак оформити свої спадкові права на земельну ділянку не може у зв'язку зі смертю власника. В інший спосіб позивачка не може набути право власності на спадкове майно спадкодавця. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач - Куянівська сільська рада про розгляд справи повідомлялася належним чином, в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду лист, в якому зазначає, що позов визнає, вважає, що він підлягає задоволенню та просить розглянути справу у відсутність представника сільської ради. Представники третіх осіб- Білопільської районної державної нотаріальної контори,Відділу в Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, - у судове засідання не з»явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] року в с.Басівка Сумського району Сумської області, прізвище [PERSON] було присвоєне їй після укладення шлюбу з [PERSON] 23 квітня 1977 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] ( а.с.7). [INFO] року помер чоловік позивачки, [PERSON], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Як вбачається з копії спадкової справи [PERSON] № 232/2015, після смерті [PERSON], спадкоємцем першої черги за законом на все майно спадкодавця є його дружина- [PERSON], яка вчасно звернулась до Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області із заявою про прийняття спадщини. Позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] та на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею: 4.2671га., - на території Вирівської сільської ради та площею 4.2014 га., - на території Куянівської сільської ради(а.с.22-26). Спадкодавець [PERSON] за життя відповідно до вимог чинного законодавства України розпочав процес приватизації земельної ділянки площею 0,8500га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Куянівської сільської ради, але не встиг отримати правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Спір у справі виник внаслідок того, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,8500 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Куянівської сільської ради, в зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих право власності [PERSON] на таке нерухоме майно, що підтверджується відповідною постановою нотаріуса від 12.04.2017 року (а.с.12). Заперечуючи проти позову, представник третьої особи- Головного управління Держгеокадастру у Сумській області [PERSON] в письмовому запереченні вказала, що Головне управління Держгеокадастру у Сумській області в межах повноважень розглянуло позовну заяву позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом та повідомляє Білопільський районний суд про наступне: громадянин [PERSON], 16.07.2015 р. звернувся до Головного Управління Держгеокадастру у Сумській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,8500 га ( кадастровий номер [NUMBER]), відповідно до статей 15-1, 33,116,118,121, 122 Земельного кодексу України, Положення про Головне управління Держземагенства у Сумській області. Наказ № 18-1110/32-15-СГ був отриманий за дорученням заявника громадянкою [PERSON]. При отриманні наказу № 18-1110/32-15-СГ від 30.07.2015 року Уповноважена особа не повідомила Головне управління про факт смерті заявника, а отже даний наказ не був скасований. Що стосується набуття права власності на спірну земельну ділянку померлим [PERSON] речове право на земельну ділянку під кадастровим номером [NUMBER] не зареєстроване. Дана земельна ділянка знаходиться у Державній власності відповідно до Витягу № 11В - 5901891092015. Вказаний позов не може бути задоволено: по-перше, у відповідності до п.4 ст. 116 Земельного Кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання, отже позивач вже використав своє право на безоплатну передачу земельних ділянок. По-друге, громадянин [PERSON] за життя не завершив процес оформлення права власності на земельну ділянку загальною площею 0,8500 га ( кадастровий номер [NUMBER]). Відповідно до ст.1299 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації, а також відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином судом встановлено, що при отриманні наказу № 18-1110/32-15-СГ від 30 липня 2015 року громадянка [PERSON] не повідомила Головне управління про факт смерті заявника, смерть [PERSON] настала [INFO] року, а отже доручення, надане за життя [PERSON] та представлене громадянкою [PERSON] після смерті [PERSON] втратило чинність. Відповідно до ч.1 п.3 ст. 1008 ЦК України договір доручення припиняється у разі смерті довірителя або повіреного. Крім того, згідно спадкової справи [PERSON] № 232/2015, після смерті [PERSON], позивачка успадкувала дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею: 4.2671га., - на території Вирівської сільської ради та площею 4.2014 га., - на території Куянівської сільської ради(а.с.22-26). Відповідно до п.4 ст.116 Земельного Кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. [PERSON] за життя не завершив процес оформлення права власності на земельну ділянку загальною площею 0,8500 га ( кадастровий номер [NUMBER]). Відповідно до ст. 1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації, а також відповідно до ст.ст. 125.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки, виготовлення технічної документації на земельні ділянки, визначення меж земельної ділянки в натурі, погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами, одержання у встановленому порядку Державного акта на землю, реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки в нього не виникає та відповідно дост. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Якщо ж видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством України у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3ст. 116 ЗК України). У разі набуття права власності на земельну ділянку з інших підстав, передбачених законодавством України відповідно до ст. 125 ЗК, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 в редакції Закону України від 05 березня 2009 року) або ж державної реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (в редакції ст. 125 ЗК до внесення змін зазначеним Законом). Оскільки спірна земельна ділянка [PERSON] на праві власності на час відкриття спадщини не належала і відповідне рішення компетентного органу про передачу ділянки у власність померлого в порядку приватизації відсутнє, суд приходить до висновку про те, що ця земельна ділянка не входить до складу спадщини після смерті [PERSON], в зв'язку з чим підстави до задоволення вимог [PERSON] про визнання за нею на цю ділянку права власності в порядку спадкування після смерті чоловіка відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed