Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

25 травня 2016 року [PERSON]звернулося до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що10 травня 2013 року між ним та [PERSON]було укладено договір позики, згідно якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 282\~000 гривень, а [PERSON] зобовязався повернути мені 82 000 гривень в строк до 16 травня 2013 року, а решту суми - 200 000 гривень, зобовязався повернути в строк до 1 листопада 2013 року або до 1 січня 2014 року, що підтверджується борговою розпискою, написаною власноруч [PERSON] 10 травня 2013 року. Позивач умови договору виконав належним чином шляхом передання грошових коштів у визначеній сумі, відповідач прийняв кошти та написав боргову розписку. [PERSON] умови договору не виконав і 16 травня 2013 року частину грошей в розмірі 82 000 гривень не повернув. У строк до 1 січня 2014 року гроші також повернуті не були. [PERSON] просить суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] грошові кошти на його користь в рахунок погашення боргу за договором позики в сумі 282\~000 гривень. Позивач, в судове засідання не зявився, його інтереси на підставі договору про надання юридичних послуг представляє [PERSON], яка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити, вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до п.5 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до положень ст. ст 77, 224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно укладеного договору позики від 10.05.2013 року [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 282\~000 гривень, останній отримав кошти та згідно боргової розписки (а.с.4) зобовязувався повернути 82\~000 гривень в строк до 16.05.2013 року, арешту суми-200\~000 гривень в строк до 01.11.2013 року або до 01.01.2014 року. Відповідач належним чином не виконав зобовязання, в результаті чого позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статей 625, 629 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, договір є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі вищевикладеного з відповідача, [PERSON], необхідно стягнути на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 282 000 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем судові витрати в розмірі 2 820.00 гривень. стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене

Outcome: approved