overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

24 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що на цей час сторонами припинено ведення спільного господарства, примирення та відновлення сім`ї є неможливими, сторони втратили почуття любові та поваги, шлюб має формальний характер. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, відзив на позов не надав. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 березня 1997 року, мають дитину: [PERSON] , [INFO] . На цей час остаточно припинили ведення сумісного господарства, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб сторін має формальний характер, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення, тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

24 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] 25 червня 2005 року. В обґрунтування позову зазначала, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, не проживають спільно з жовтня 2018 року, тому вважає, що збереження їх шлюбу неможливе. Питання про розірвання шлюбу в порядку ст.106 СК України є неможливим, оскільки вони мають неповнолітніх дітей, зокрема двох доньок [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Бондаренко» (а.с. 17). Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнав. За вказаного, відповідно до приписів ч. 2 ст. 211 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~ Згідно наданих позивачкою письмових доказів, зокрема свідоцтва про шлюб І-ФП №045106, виданого виконавчим комітетом Пересадівської сільської ради Жовтневого (нині Вітовського) району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 25 червня 2005 року, про що здійснено актовий запис за №14. Під час реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Нікора» на «Бондаренко» (а.с. 8). Проте, як зазначає позивач у позовній заяві, шлюбні стосунки між сторонами не склалися та вони фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного, тому збереження їх шлюбу є неможливим, що також свідчить з заяви відповідача. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна чи місця проживання їх дітей на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою (ст. 24 СК України), що позивачка заперечує можливість примирення, то суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а за такого шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судові витрати на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

24 січня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 17.12.2013 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, у поданій заяві позовні вимоги визнала. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 17.12.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

24 січня 2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24 січня 1998 року вони з відповідачем уклали шлюб, від якого в народився син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Позивач також зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, через втрату взаєморозуміння та поваги, часті сварки. Сторони не проживають разом, шлюбні відносини припинені. У судове засідання сторони не зявились, подали заяви з проханням розглянути справу без їх участі, відповідно до яких позивач підтримує позов, відповідач позов визнає. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 24 січня 1998 року у Гірській сільські раді Бориспільського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-БК № 160398, виданим 24 січня 1998 року (а.с.13). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-ОК №176962, виданим виконавчим комітетом Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області 14 квітня 2011 року (а.с.14). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з їх заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судові витрати позивач залишає за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

24 січня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 20.05.2006 року, від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач в поданому до суду позову просила розглянути справу без її участі та позов задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про визнання ним позову. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20.05.2006 року, від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

24 січня 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON]\~ про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 06 вересня 2000 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 794. Від даного шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є те, що між нею і [PERSON] склалися неприязні стосунки, які повязані з відсутністю взаємоповаги, взаєморозуміння, взаємної любові, а також різні погляди у неї та відповідача на сумісне життя. В звязку з цим виникають сварки та різні сімейні непорозуміння, що і призвело до припинення шлюбних відносин. З [PERSON] на даний час вони проживають окремо. Таким чином, їхня сімя розпалась повністю і перспектив на примирення не має. Шлюб носить формальний характер і зберігати його надалі недоцільно. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований 06 вересня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 794, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON], судові витрати стягнути з відповідача (а.с. 3-4). Ухвалою судді від 14 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 09 годину 30 хвилин 22 березня 2019 року (а.с. 14-15). В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву, отримана судом 22.03.2019 року за вх. № 10997, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, отримана судом 22.03.2019 року за вх. № 10996, в якій просив справу за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу розглядати за його відсутності. Позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

24 січня 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 07 квітня 2015 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка в заяві просила провести розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 07 квітня 2015 року виконкомом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 4. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

24 січня 2019 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, якому просила винести рішення про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на своє утримання, в зв'язку з навчанням, в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення навчання. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, потребує матеріальної підтримки для закінчення навчання у Чорноморському національному університеті імені Петра Могили. Вважаючи, що батько, який є відповідачем у справі, має можливість надавати їй матеріальну допомогу, необхідну для навчання, просила стягнути з нього аліменти в зазначених розмірах. Позивачка в судове засідання не з`явилась, але надіслала на адресу суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справа судом повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вислухавши пояснення представник позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] народилась позивачка [PERSON], відповідач є її батьком, що не оспорюється. Згідно довідки Чорноморського національного університета імені Петра Могили від 09 січня 2019 року № 7583 [PERSON] в даний час перебуває на навчанні в цьому учбовому закладі на першому курсі денного відділення (строк закінчення навчання - 30 червня 2022 рік). Навчання позивачки відбувається на контрактній основі, державну стипендію вона не отримує. Згідно із ч. 1 та ч. 3 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статі 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Виходячи з обставин справи та положень ст. 182 СК України суд вважає, що розмір аліментів на навчання позивача повинен бути 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, оскільки він має можливість їх сплачувати. Строк сплати аліментів - до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення позивачкою 23-х років. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

24 січня 2019 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 07 лютого 2003 р. сторони уклали шлюб, але згодом сімейне життя погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від шлюбу мають неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, в зв`язку з чим просить суд шлюб між ним та відповідачем розірвати. Ухвалою суду від 12 лютого 2019 р. відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, встановлено строк для подачі сторонами заяв по суті позову. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її присутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб сторони уклали шлюб 07 лютого 2003 р. у Запорізькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції Україна, актовий запис №58. (а.с.4) Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.5-6) У відповідності зі ст. 105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якій позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, примиритися не бажають, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. Задовольняючи позов, суд враховує, що майновий спір між сторонами відсутній, діти проживають з відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

24 січня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на його утримання як повнолітньої дитини яка навчається на 1 курсі денної форми навчання в Державному вищому навчальному закладі «Український державний хіміко-технологічний університет» у розмірі однієї третьої частини від усіх його доходів до досягнення позивачем 23-річного віку. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] є рідним сином відповідача, продовжує навчання в Державному вищому навчальному закладі «Український державний хіміко-технологічний університет». Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини не надає. Доходів позивача, який навчається недостатньо для свого самостійного утримання. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є рідним сином відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.9). Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 198 Сімейного кодексу України покладає обов`язок щодо утримання своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, на обох батьків. Відповідач у своїй заяві визнав позовні вимоги, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову, а тому його слід задовольнити. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved