Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

26.05.2015 року позивачі подали в суд позов, в якому просила визнати, право спільної часткової власності на 24/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті їх батьків - [PERSON], померлого [INFO], та [PERSON], померлої [INFO] в рівних частинах, визнавши за кожним право власності на 8/100 частин зазначеного домоволодіння. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що в 4-й Харківській державній нотаріальній конторі їм було відмовлено в видачі свідоцтва на право на спадщину в зв'язку з тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 18.09.2007р. (справа №2-2683\\2007) був проведений реальний розподіл житлового будинку (спадкового майна), але реєстрація цього перерозподілу в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» проведена не була. Позивачі подали заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримували. Відповідач подав пояснення до позову, в якому просив розглянути справу згідно з вимогами закону без присутності їх представника. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Орджонікідзевського райради депутатів № 262 від 23 листопада 1959 року, батькові позивачів [PERSON] було надано земельну ділянку для будування житлового будинку за адресою [ADDRESS] 11 січня 1960 року з ним був укладений «Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, с числом кімнат від одної до п'яти включно», посвідченого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою 11.01.1960р. за №2-121. На зазначеній земельній ділянці був побудований двоквартирний будинок. 17 червня 1969 року Рішенням виконкому районної ради депутатів був затверджений акт прийомки зазначеного будинку, після чого будинок був зареєстрований відповідно до діючого на той час законодавства в міському інвентаризаційному бюро. ? частину будинку [PERSON] на підставі договору дарування від 01.07.1969 року, посвідченого державним нотаріусом 6-ї Харківської державної нотаріальної контори за № 3186, передав у власність громадянину [PERSON]. Інша ? частина будинку залишилась у його власності. [INFO] року [PERSON] помер. Позивачі та їх мати [PERSON] фактично вступили в управлінням та володінням спадковим майном, так якбули зареєстровані та мешкали в ? частині будинку за адресою [ADDRESS] [INFO] року померла мати позивачів [PERSON]. На час смерті [PERSON] [INFO] року позивачі також були зареєстровані та мешкали в ? частині будинку за адресою: [ADDRESS] і тим самим фактично вступили в управлінням та володінням спадковим майном після її смерті. В 2007 році громадянин [PERSON], якому належала ? частина будинку звернувся до Орджонікідзевського районного суду з позовом до [PERSON] про перерозподіл ідеальних часток в спільній частковій власності. До цього, [PERSON] звертався до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом про визнання за ним права власності на самовільно збудовані приміщення, які він добудував до належної йому частини будинку. 18 вересня 2007 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова було перерозподілено ідеальні частки співвласників будинку житлового будинку [ADDRESS]: [PERSON] стало належати 24/100 частин домоволодіння замість 1/2 частини; [PERSON] стало належати 76/100 частин домоволодіння замість 1/2 частини. Зазначене рішення суду [PERSON] зареєстрував в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». [PERSON] зареєструвати зазначене рішення суду не мав змоги, так як до того часу вже помер, і 24/100 частин домоволодіння залишились ні за ким не зареєстрованими. 29 вересня 2014 року позивачами було подані заяви до 4 Харківської державної нотаріальної контори про фактичне прийняття спадщини після смерті батьків. В нотаріальній конторі були заведені спадкові справи №830/2014 після смерті [PERSON], [INFO], померлого [INFO], та №831/2014 після смерті [PERSON], [INFO], померлої [INFO], які постійно мешкали та були зареєстровані: [ADDRESS] Повідомленням 4-ї Харківської державної нотаріальної контори за №4733/02-14 від 07.10.2014 року позивачам було відмовлено в видачі свідоцтва на право на спадщину в зв'язку з тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 18.09.2007р. (справа №2-2683\\2007) був проведений реальний розподіл житлового будинку, але реєстрація цього перерозподілу в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» відсутня. Таким чином, позивачі фактично прийняли спадщину та подали до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, однак не мають можливості оформити в установленому, актами цивільного законодавства, порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є 24/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], оскільки зазначені 24/100 частини будинку не були зареєстровані в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Вказані вище обставини підтверджуються відповідними письмовими доказами, які містяться в матеріалах цивільної справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, що діяв на той час, спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Таким чином, хоча право власності на 24/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], не зареєстровані у встановленому законом порядку, однак позивачі набули право власності на спірну житлову нерухомість. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про правомірність визнання за позивачами права власності на 24/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті їх батьків - [PERSON], померлого [INFO], та [PERSON], померлої [INFO] Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Таким чином розмір часток у праві спільної часткової власності позивачів на зазначену частину будинку є рівним та складає 8/100 частин.

Outcome: approved