Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

26 жовтня 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник заявника [PERSON], адвокат Скубенко В.Ф. із вищевказаною заявою про встановлення факту перебування на утриманні. В обґрунтування заяви вказував на те, що заявник [PERSON] є непрацездатною особою в зв'язку із знаходженням на пенсії за віком з січня 2002 року. Весь цей час, і до смерті свого чоловіка, - [PERSON], який загнув у дорожньо-транспортній пригоді, заявник [PERSON] перебувала на його утриманні. Вказував на те, що на час смерті, заявник та її померлий чоловік перебували на пенсії. Разом із тим, розмір пенсії померлого чоловіка заявниці значно перевищував розмір її пенсії. Розмір пенсії чоловіка складав 3 241,00 гривень, розмір пенсії заявниці складав 1 918,00 гривень. Зазначав, що за весь час спільного подружнього життя заявниці [PERSON] та її померлого чоловіка, - [PERSON], в тому числі їх перебування на пенсії, заявниця [PERSON] одержувала від померлого чоловіка грошову допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом, засобом до існування. Померлий чоловік заявниці [PERSON], - [PERSON] отримував пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання з січня 2004 року. Вважає, що таким чином заявниця [PERSON] перебувала на утриманні свого померлого чоловіка [PERSON] Зазначав, що встановлення факту перебування заявниці [PERSON] на утриманні свого померлого чоловіка [PERSON] необхідно їй для отримання страхового відшкодування від ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», так як зазначена страхова компанія відмовила заявниці [PERSON] у виплаті страхового відшкодування після смерті чоловіка, у зв'язку з відсутністю документального підтвердження права на одержання такого відшкодування (знаходження заявниці [PERSON] на утриманні її загиблого чоловіка). На підставі вищевикладеного просив заяву задовольнити, та винести рішення, яким встановити факт перебування заявниці [PERSON] на утриманні її померлого чоловіка, - [PERSON] з червня 2004 року до [INFO] року. Присутні у судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник, адвокат Скубенко В.Ф., кожен окремо, надали пояснення по суті справи, підтримали заяву у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у заяві, просили суд їх задовольнити. Представник зацікавленої особи, - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, наддав до суду письмові заперечення на заяву, та просив розглядати справу за його відсутності. У своїх письмових запереченнях представник зацікавленої особи вказував на ті обставини, що Цивільно-правову відповідальність громадянина [PERSON], який нібито був винуватцем ДТП в якому загинув чоловік заявниці, дійсно було застраховано в ПрАТ «УПСК» за договором (полісом №АІ/6801100 від 13 травня 2014 року) відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (з подальшими змінами в редакції від 04 лютого 2013 року). Але в рамках п.4 ст.28 Закону України «Про страхування» з [INFO] року він припинив свою дію та втратив чинність та його слід вважати сторонами розірваним. У зв'язку з цим будь-які зобов'язання ПрАТ «УПСК» по вказаному договору слід вважати припиненими. Вказував на те, що [INFO] року, внаслідок ДТП загинув чоловік заявниці, - [PERSON]. За наслідками зазначеної ДТП було порушено кримінальне провадження за ознаками ч.2 ст.286 КК України, яке 17 жовтня 2014 року було закрите старшим прокурором відділу прокуратури Дніп-ропетровської області молодшим радником юстиції Івченко С.М., так як підозрюваний у скоєнні ДТП громадянин [PERSON] помер. Вважає, що суд повинен був визнати (можливо заочно) винуватість чи невинуватість водія, який скоїв ДТП та за результатами такого визначення в кінцевому етапі закрити кримінальне прова¬дження у зв'язку зі смертю підозрюваного. За наявністю існування постанови про закриття кримінального провадження від 17 жовтня 2014року винесену органом прокуратури, а не органом суду, не можливо стверджувати, що [PERSON] здійснив кримінальне або адміністративне правопорушення, адже тільки суд має право вста¬новлювати юридичну відповідальність особи. Саме завдяки встановлення судом юридичної відпо¬відальності особи і виникає цивільно-правова відповідальність страхувальника відповідно до Зако¬ну України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказував на те, що ПрАТ «УПСК» не до кінця з'ясувало усі обставини справи щодо відмови у здійсненні страхового відшкодування та передчасно здійснило виплату в рамках п.27.3. ст.27 Закону України «Про обов'язкове стра¬хування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ро¬змірі 14 616,00 гривень. Зазначав, що відповідно до п.32.1. ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (випадки, коли шкода не від¬шкодовується), страховик (ПрАТ «УПСК») не відшкодовує: 32.1. шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричи¬нення якої не виникає цивільно-правова відповідальність відповідно до закону. Вважає, що з огляду останнього, слід вважати ПрАТ «УПСК» стороною судового процесу, яка в рамках вказаних п.27.2. ст.27 та п.2.1. ст.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивіль¬но-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відповідає за шкоду спричинену [PERSON], оскільки останній, саме судом, в рамках вищезазначених ст.ст.8, 61, 62 Конституції України та ч.1 ст.17 КПК України, Кодексу України про адміністративні правопору¬шення не був визнаний винним в скоєнні ДТП. Відповідно до вищезазначеного ПрАТ «УПСК» не має законного права на виплату страхового відшкодування позивачу. Вказував також на те, що заявницею не надано доказів того, що вона перебувала на утриманні свого померлого чоловіка, а тому ПрАТ «УПСК» відмовляє у здійсненні страхового відшкоду¬вання, як шкоди у зв'язку з втратою годувальника, оскільки стаття 1200 ЦК України на сам перед передбачає, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні осо-би. які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. На підставі викладеного просив у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі, справу просив розглядати без участі представника зацікавленої особи. Суд зі згоди заявниці та її представника вважає, що судове засідання можливо провести без участі представника зацікавленої особи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вислухавши пояснення заявниці [PERSON] та її представника Скубенко В.Ф., повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] (а.с.9) (дошлюбне прізвище «[PERSON]») зареєструвала шлюб з [PERSON] 24 вересня 1977 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] помер [INFO] року у віці 60 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], та копією лікарського свідоцтва про смерть №1739 від 15 вересня 2014 року (а.с.4, 16). З копії довідки від 12 червня 2015 року, виданої УПФУ в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області вбачається, що за період з січня 2015 року по червень 2015 року включно, пенсія заявниці [PERSON] становила 1 918,69 гривень (а.с.7). З копії довідки від 21 жовтня 2015 року, виданої УПФУ в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області вбачається, що станом на момент смерті [PERSON], його пенсія складала 3 127,56 гривень (а.с.8). З копії довідки №2651 від 16 листопада 2015 року, виданої КП «ЖЕО №8» вбачається, що заявниця [PERSON], та її померлий [INFO] року чоловік [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). З копії відповіді директора Криворізької філії ПрАТ «УПСК» від травня 2015 року вбачається, що заявниця зверталася 30 грудня 2014 року до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування, поданої за фактом смерті [PERSON] внаслідок ДТП, що відбулася [INFO] року з вини [PERSON], цивільно-правову відповідальність якого було застраховано в ПрАТ «УПСК» за полісом №АІ/6801100 від 13 травня 2014 року. За даною заявою було прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування у розмірі 14 616,00 гривень. В частині вимог про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (шкоди у зв'язку з втратою годувальника), ПрАТ «УПСК» прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування у зв'язку з відсутністю документального підтвердження з компетентних органів наявності у [PERSON] права на отримання такого відшкодування (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення заявниці [PERSON] із вказаною заявою стало не визнання зі сторони ПрАТ «УПСК» її права на отримання відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (шкоди у зв'язку з втратою годувальника) у зв'язку з відсутністю документального підтвердження з компетентних органів наявності у заявниці права на отримання такого відшкодування. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику з прав про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ч.3 ст.36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. З системного аналізу норм цивільного законодавства постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов'язок щодо утримання цього члена сім'ї. Основне значення допомоги слід з'ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON], являючись непрацездатною особою у розумінні положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перебувала на утриманні померлого [PERSON], адже пенсія, яку вона отримувала, була значно меншою аніж пенсія чоловіка, що підтверджено відповідними довідками про розмір пенсій. Виходячи з викладеного, та з урахуванням матеріалів справи, суд приходить до висновку, що дохід померлого був для [PERSON] основним і постійним джерелом існування. Що стосується заперечень представника зацікавленої особи, то суд роз'ясює, що останнім питання про зобов'язання ПрАТ «УПСК» виплатити страхове відшкодування заявниці в даному процесі не розглядалося, а тому усі посилання про відсутність у [PERSON] права на отримання вказаного відшкодування суд до уваги не приймає. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] доведено факт перебування її на утриманні померлого [INFO] року [PERSON], у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладено,

Outcome: approved