overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що вона із своїм рідним братом [PERSON] проживали в одному будинку, який їм належав в рівних частинах, тому що відносився до колгоспного двору. 16 листопада 2001 року брат помер. Після смерті брата відкрилась спадщина на 1\\2 частину будинку, земельний пай. Заявниця є спадкоємцем після смерті брата, але у свідоцтві про народження вона записана під своїм дівочим прізвищем «Мосійчук», батьки також зазначені під прізвищем «Мосійчук». В актовому записі про народження брата їх батьки зазначені під прізвищем «Мусійчук». Вказані обставини не дають можливості оформити спадщину. Інших спадкоємців нема. Просить встановити факт родинних стосунків що померлий [PERSON] був її братом. Представник заявника [PERSON] в суді доводи заяви підтримує. Сільський голова [PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечує проти задоволення заяви. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану в суд не прибув. Заслухавши пояснення представника заявника, покази свідків, дослідивши інші докази, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви. Встановлено, що заявниця [PERSON] та [PERSON] проживали в с. Воробіївка в одному житловому будинку. [PERSON] помер в 2001 році. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1\\2 частини будинку та земельної ділянки. [PERSON] не мав сім»ї, дітей. Заявниця [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрою та братом. Пояснення представника заявниці узгоджуються із письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні актом про народження заявниці, свідоцтвом про шлюб заявниці, свідоцтвом про народження та смерть [PERSON], довідками сільської ради про проживання заявниці та [PERSON], сертифікатом на право на земельну ділянку (пай) [PERSON] Письмові докази узгоджуються з показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які в суді показали, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрою та братом. [PERSON] не мав сім»ї. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що докази, досліджені в суді, обєктивно підтверджують правдивість доводів заявниці про те, що [PERSON] був її братом. Також встановлено, що на момент смерті брата вони постійно проживали в с. Воробіївка і вона фактично прийняла спадщину після його смерті. Встановлення факту родинних стосунків після смерті брата для оформлення спадщини має для заявниці юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В заяві вказала, що з відповідачем живуть окремо, дочка на її утриманні, відповідач коштів на утримання дитини не надає. В суді позивачка позовні вимоги підтримує повністю і пояснила, що отримує 1300 грн. заробітної плати, відповідач має став і отримує доходи від продажу риби. Відповідач з позовом погодився частково і пояснив, що має епізодичні заробітки, тому має можливість платити не більше 400 грн. в місяць. Підприємницькою діяльністю не займається, став в оренді його батька. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони в шлюбі, але проживають окремо. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення їх дочки, яка проживає з позивачкою. Відповідач не має постійного місця праці і не має доходів від підприємницької діяльності. Дані обставини встановлені з письмових доказів свідоцтвом про народження дочки, свідоцтвом про шлюб, довідкою про місце проживання дочки з позивачкою, довідкою податкової інспекції про відсутність у відповідача доходів від підприємницької діяльності. Згідно ст.ст. 182,184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню, але частково. Позивачка не надала суду достовірних та належних доказів про розмір доходів відповідача, тому її твердження про те, що він має можливість платити аліменти в сумі 1000 грн. в місяць суд розцінює як припущення, а тому до уваги не приймає. Відповідно до ст..7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1167 грн. Відповідно до ст..182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На день розгляду цього позову 30% від прожиткового мінімуму становить 350 грн. 10 коп. Суд визначає розмір аліментів відповідно до встановленої в судовому засіданні можливості відповідача платити аліменти в сумі 400 грн. в місяць. Така сума перевищує мінімальний розмір, встановлений законом, тому суд задовольняє позовні вимоги частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до суду про стягнення з відповідача\~ [PERSON] аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача, але не меньше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь, на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], 18.05.2012 року н6ародження, [PERSON], [INFO]. Позивачка у судове засідання не\~ зявилась, надала до суду заяву про підтримання позову у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини по справі. 14 травня 2010 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] За час проживання з відповідачем у них народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З травня 2015 року позивач з відповідачем разом не проживають, один про одного не\~ піклуються, кожен з них веде окреме своє домогосподарство. На утриманні у позивачки знаходяться малолітні діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В данний період позивачка обмежена\~ в грошових коштах, яких не вистачає на утримання малолітніх дітей (придбання одягу, продуктів харчування, ліків та багато іншого), а також сплачувати\~ комунальні послуги за житло де вона проживає разом з дітьми. Відповідач [PERSON] добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання дітей, у звязку з чим позивачка змушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не меньше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь, на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], 18.05.2012 року н6ародження, [PERSON], [INFO]. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про підтримання позову у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини по справі. 14 травня 2010 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] За час проживання з відповідачем у них народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З травня 2015 року позивач з відповідачем разом не проживають, один про одного не піклуються, кожен з них веде окреме своє домогосподарство. На утриманні у позивачки знаходяться малолітні діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В данний період позивачка обмежена в грошових коштах, яких не вистачає на утримання малолітніх дітей (придбання одягу, продуктів харчування, ліків та багато іншого), а також сплачувати комунальні послуги за житло де вона проживає разом з дітьми. Відповідач [PERSON] добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання дітей, у звязку з чим позивачка змушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

25 серпня 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем, через різні погляди на життя, позивач просила суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. До початку судового засідання надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 березня 2013 року [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу Лазоренко) [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції, актовий запис № 14 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка після розірвання шлюбу, за згодою сторін, залишається проживати з матірю. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, подружжя тривалий час не проживає разом. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8\~ст. 235 ЦПК України\~у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «Сидоренко», оскільки вона не виявила бажання його змінити. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

25 серпня 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем, через різні погляди на життя, позивач просила суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Алєксєєва». В судове засідання позивач не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. До початку судового засідання надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 липня 2005 року [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу Моренець) [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 37 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка після розірвання шлюбу, за згодою сторін, залишається проживати з матірю. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, подружжя тривалий час не проживає разом. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8\~ст. 235 ЦПК України\~у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «Алєксєєва», оскільки вона не виявила бажання його змінити. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

25 серпня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 14 вересня 2008 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним центром розвитку сім'ї, про що зроблено актовий запис №2473. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовилися, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 18 травня 2013 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

25 серпня 2015 року заявниця [PERSON], звернулась до суду з вищевказаною заявою та посилаючись на ч.2 ст. 22 та ст. 23 СК України, просить суд ухвалити рішення яким надати [PERSON], [INFO] право на укладання шлюбу з [PERSON], [INFO]. Заявник обґрунтовує заяву тим, що [PERSON], [INFO], є неповнолітньою особою. З 2014 року вона має стосунки з [PERSON] та між ними склалися теплі і щирі стосунки, взаємні міцні почуття любові та поваги один до одного. На даний час вона вагітна і вони чекають народження дитини, що підтверджується витягом Сумської центральної районної клінічної лікарні (ЛКК) № 12/2 від 07.08.2015 року. Заявниця має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], до народження дитини, але не може цього зробити, оскільки не досягла шлюбного віку. Реєстрація шлюбу відповідає інтересам заявниці. В судовому засіданні заявниця [PERSON], представник опікуна соціальний педагог ДПТНЗ «Шосткинське ВПУ» [PERSON], та [PERSON], заяву підтримали, мотивуючи тими ж самими обставинами. Витрати по розгляду справи в суді заявниця бере на себе. Зацікавленні особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції, та служба у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації проти заяви не заперечують та просять розглянути справу без їх представника. Суд вважає можливим розглянути справу без участі відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Шостка та служби у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про взаємовідносини сторін. Сторони не заперечують. Вислухавши пояснення сторін, та дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно ст.234 ЦПК України судом у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], [INFO], є неповнолітньою особою і має повних 16 років, що підтверджується копією паспорта заявниці. Згідно розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації № 191-ОД від 03.04.2013 року [PERSON], надано статус дитини-сироти. [PERSON], на даний час вагітна і чекає народження дитини, що підтверджується витягом Сумської центральної районної клінічної лікарні (ЛКК) № 12/2 від 07.08.2015 року. Майбутнім батьком дитини є зацікавлена особа по справі - [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 22 Сімейного Кодексу України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Згідно ст. 23 Сімейного Кодексу України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Враховуючи усі обставини справи у їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що надання заявниці права на шлюб, як майбутній матері дитини відповідає інтересам обох сторін, у зв'язку з чим заява є обґрунтованою. На підставі викладеного та

Outcome: approved