Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

25 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму авансу в розмірі 300,00 Євро та 700 доларів США, витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. та судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що між [PERSON] та [PERSON] 02 квітня 2014 року було укладено попередній договір про купівлю-продаж квартири, відповідно до умов якого [PERSON] (як продавець) взяв кошти в сумі 300 Євро та 700 доларів США у [PERSON] в якості авансу. Вищезазначені кошти надані на підтвердження взаємних зобов'язань сторін до 14.05.2014 року укласти договір на відчуження об'єкта нерухомості в [ADDRESS]. Стверджує, що [PERSON] зобов'язався продати позивачу квартиру до 14.05.2014 року та не виконав свого зобов'язання в домовлений строк, тому позивач втратила інтерес купувати у нього цю квартиру та має намір повернути сплачені кошти (аванс), про що повідомила відповідача. Зазначає, що відповідач після отримання листа 03.12.2014 року і по сьогоднішній день не повернув позивачу суму авансу. Також зазначає, що за браком часу та знань в галузі права позивач вимушена була користуватись правовою допомогою і витрати на правову допомогу склали 2500,00 грн., які також просить стягнути з відповідача на користь позивача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та в його задоволенні просили відмовити. Додатково пояснили, що позивач не виявила бажання укладати основний договір купівлі-продажу квартири і квартира до грудня 2014 року знаходилась в продажу. Також пояснили, що в попередньому договорі купівлі-продажу квартири зазначено, що у випадку не укладення основного договору купівлі-продажу сума сплачених покупцем коштів залишається у продавця і вказані кошти були витрачені відповідачем на підготовку до продажу квартири. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 02 квітня 2014 року між [PERSON] (як продавцем) та [PERSON] (як покупцем) було укладено Попередній договір про купівлю-продаж квартири (а.с. 49, 50), згідно з умовами якого сторони зобов'язались в строк до 01 травня 2014 року укласти договір купівлі-продажу (Основний договір) квартири [ADDRESS] на умовах встановлених попереднім договором. Пунктом 5 Попереднього договору передбачено, що на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення Основного договору купівлі-продажу Покупець сплачує Продавцеві грошову суму у вигляді авансу в готівковому порядку в розмірі 300 Євро та 700 доларів США. Отримання вказаних коштів від позивача відповідач в судовому засіданні не заперечував. 01 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з заявою-вимогою про повернення коштів (авансу) в розмірі 300,00 Євро та 700,00 доларів США (а.с. 10, 11). Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Сторонами не надано доказів укладення основного договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Про те що угода купівлі-продажу між позивачем та відповідачем не відбулась сторонами не заперечується. Жодних доказів досягнення угоди щодо всіх істотних умов купівлі-продажу квартири, а також вини позивача в тому, що така угода не відбулась суду не надано. Мета використання відповідачем [PERSON] отриманих від позивача [PERSON] коштів правового значення для вирішення спору не має, оскільки відповідач розпорядився цими коштами на власний розсуд. Суд приходить до висновку, що отримана відповідачем грошова сума не є завдатком, оскільки між сторонами не виникло зобов'язання, яке завдаток має забезпечувати, тому підлягає поверненню позивачу як аванс в розмірі 300,00 Євро та 700,00 доларів США. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом з тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Із матеріалів справи вбачається що 20 листопада 2014 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] був укладений договір про надання юридичних послуг (правової допомоги), предметом якого є надання адвокатом юридичної допомоги позивачу з приводу спору, який виник між нею та [PERSON] про стягнення боргу (а.с. 47-48). Відповідно до калькуляції вартості правової допомоги (а.с. 48 на звороті), до наданих адвокатом послуг входить юридична консультація, ознайомлення з матеріалами, правовий аналіз дій відповідача по справі, підготовка документів, оформлення позовної заяви, подача її до суду, інші підготовчі дії до судового розгляду, участь у судових засіданнях та підготовка до них. Згідно з оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера від 20.11.2014 року адвокат [PERSON] прийняв від [PERSON] 2500 грн. на підставі договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) (а.с. 46). Враховуючи зазначене, виходячи з обсягу виконаної представником позивача правової допомоги у справі, її характеру, що позивачем понесені витрати у зв'язку із оплатою допомоги адвоката, яким фактично надавалась така допомога останній, суд вважає необхідним стягнути із [PERSON] компенсацію витрат позивача на правову допомогу в сумі 2500 грн. 00 коп. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 243,60 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно приписів ст. ст. 10, 11 ЦПК України справу розглянуто судом в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved