Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

24.07.2018 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, в обґрунтування якого позивач зазначив, що 17.06.1999 року рішенням Сухолиманської сільської ради №44 йому надано земельну ділянку (0,204 га) по [ADDRESS] під житлову забудову, складено ситуативний план з визначенням меж. 26.10.2004 року за результатами розгляду його зави про надання згоди на розробку проекту землеустрою і надання вказаної земельної ділянки йому у власність Новодолинською сільською радою рішенням №378-ІІ відмовлено в зв`язку з невикористанням її за цільовим призначенням та несплатою судового податку. З цього приводу, зважаючи, що підстави відмови не відповідають дійсності і вимогам ст.ст.141, 143 ЗК України, він звернувся до прокуратури Овідіопольського району, яка листом 19/30204 від 12.10.2006 року повідомила його, що рішення Сухоломанської сільської ради №44, яким йому надано земельну ділянку (0,204 га) по [ADDRESS] не скасовано і дійсне на час надання цієї відповіді. Крім того, чинною постановою Овідіопольського районного суду (справа 2-а-359/09) визнано незаконним та скасовано рішення №378-ІІ Новодолинської сільської ради про відмову йому в приватизації землі. Згодом йому стало відомо, що земельну ділянку, про яку йдеться, поділили навпіл і, 26.10.2004 року рішенням Новодолинської сільської ради №382-ІІ надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,10 га за адресою: [ADDRESS] . 26.10.2004 року рішенням Новодолинської сільської ради №389-ІІ надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,10 га за адресою: [ADDRESS] . Намагаючись довести неправомірність дій Новодолинської сільської ради і відстояти його право на земельну ділянку, він звернувся до суду. За час розгляду справ у судах від першої до касаційної інстанцій: 31.07.2007 року на ім`я [PERSON] було видано державний акт на право власності на землю площею 0,10 за адресою: [ADDRESS] і державний акт на право власності на землю площею 0,10 за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . 07.08.2007 року на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу [PERSON] продала земельну ділянку, площею 0,10 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер №5123783200:02:001:0450 а [PERSON] земельну ділянку, площею 0,10 га за адресою [ADDRESS] , кадастровий .№ 5123783200:02:001:0451 одній особі - [PERSON] . 11 серпня 2014 року [PERSON] за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу відчужила одну із двох ділянку площею 0.100 га. - [ADDRESS] кадастровий № 5123783200:02:001:0451 громадянці [PERSON] . Щодо земельної ділянки за кадастровим № 5123783200:02:001:0450, у нього інформація відсутня, вважає, що вона знаходиться у власності [PERSON] . Рішення суду про примусове вилучення у нього земельної ділянки не існує. Жодних погоджень щодо вилучення у нього земельної ділянки він не надавав. Його волі, як законного користувача спірною земельною ділянкою, на її відчуження не було. З огляду на викладене, з посиланням на п.3 ч.1 ст.388 ЦК України він просить суд: - витребувати у [PERSON] на його користь земельну ділянку, площею 0.100 га. по [ADDRESS] , кадастровий №5123783200:02:001:0451, наданої йому під забудову рішенням Сухолиманської сільської ради № 44 від 17 червня 1999 року; - витребувати у [PERSON] на його користь земельну ділянку, площею 0.100 га. по [ADDRESS] , кадастровий №5123783200:02:001:0450, наданої йому під забудову рішенням Сухолиманської сільської ради № 44 від 17 червня 1999 року. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 31.07.2018 року провадження у справі відкрито. За заявою позивача від 12.04.2019 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.05.2019 року залучено до розгляду в справі в якості співвідповідача [PERSON] , власника земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , але позивачем позовні вимоги не змінювались та не уточнювались. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила суд у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила суд у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову заперечує у повному обсязі.. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає у повному обсязі, з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1 га по [ADDRESS] , кадастровий №5123783200:02:001:0451, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.08.2014 року (а.с31). [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1 га. по [ADDRESS] , кадастровий №5123783200:02:001:0450, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.02.2019 року (а.с.56-58). Будь яких доказів того, що позивач [PERSON] є чи був колись власником зазначених земельних ділянок суду не надано. Відповідно до ст.ст.317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Згідно з закріпленим в ст.387 ЦК України загальним правилом власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Таким чином, право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна. Зазначене висловлене також у рішенні Верховного суду України по справі № 6-327цс15 від 23.12.2015 р. (№ в ЄДРСРУ 55159817), а саме, що виходячи з положень закону право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна. Таким чином, оскільки суду не надано жодних доказів того, що позивач є, чи був колись саме власником спірних земельних ділянок, правові підстави для витребування земельних ділянок на його користь від власників відсутні, отже і відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed