Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

26.06.2017 позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача за довіреністю Сіліч В.В., уточнивши позов просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з неї аліменти на утримання дитини, на користь державного закладу в якому перебуватиме дитина, в розмірі ? усіх доходів (заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказувала, що [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON], при цьому при реєстрації народження дитини відомості про батька вказані за заявою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.4, 6). [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по догляду за дитиною, її утриманню та вихованню: вживає наркотичні речовини, не дотримується елементарних норм гігієни у побуті та відносно дитини, допомогу при народженні дитини використовує не за призначенням, веде асоціальний спосіб життя. Перебуваючи з матір'ю, малолітній [PERSON] був постійно брудний, голодний та не отримував повноцінного харчування. Оскільки такий спосіб життя загрожує життю та здоров'ю дитини, малолітній [PERSON] відібраний у матері та влаштований до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення. У зв'язку з чим, представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила суд відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень проти позову вказувала, що вона не ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо малолітнього сина [PERSON], а стан домашнього побуту, який виявлений за адресою її проживання [ADDRESS], був тимчасовим, оскільки вона тільки переїхала за вказаною адресою. Пояснювала, що її син не був голодний, був чистий та нагодований. Не заперечувала, що вона періодично змінює адресу проживання та на даний час проживає за адресою: [ADDRESS]. Представник третьої особи Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Гаркуша О.В., в ході судового засідання позовні вимоги позивача підтримала, вважала за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], оскільки вказане відповідає інтересам дитини. Представник третьої особи Служба у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації до суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надавши заяву про розгляд справи за участі представника, при вирішенні справи покладався на думку суду (а.с.105). Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача та представника третьої особи - Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї та молоді, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], матір'ю якого є [PERSON], а відомості про батька дитини записані за заявою матері, згідно з ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та довідкою виконавчого комітету Широківської сільської ради Криворізького району (а.с.4,6). Відповідно до ст. 150, 151 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 зазначено: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Як слідує з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». 22.06.2017 службою у справах дітей виконкому Дзержинської районної у місті ради надіслано лист до Криворізького районного центру соціальних служб для сім ї, дітей та молоді, згідно з яким повідомлено, що за адресою: [ADDRESS], проживає [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], яка раніше проживала за адресою: [ADDRESS] та перебувала на обліку сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах. У вказаному будинку відсутні умови для проживання дитини, а саме водо- та газопостачання, освітлення, подвір'я та будинок занедбані, дитячі речі розкидані, мати веде аморальний спосіб життя, що загрожує життю та здоров'ю дитини (а.с.3). Вище вказані обставини підтверджені також актом обстеження умов проживання [PERSON] за вказаною адресою, з якого слідує, що [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, будинок занедбаний, умови для проживання малолітньої дитини відсутні, дитина брудна та голодна (а.с.8). Зазначене також підтверджується довідкою КВП Металургійного відділення поліції (а.с.23). З побутової характеристики [PERSON], складеної головою квартального комітету слідує, що вона проживала за вище вказаною адресою з цивільним чоловіком та сином, вела асоціальний спосіб життя, члени родини помічені у зловживанні алкогольними напоями, [PERSON] систематично ігнорує батьківськими обов'язками, у зв'язку з чим малолітня дитина недоглянута, брудна та голодна (а.с.7). Рішенням виконавчого комітету Металургійної районної у місті Кривому Розі ради від 21.06.2017 № 190 вирішено відібрати малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] (а.с.9, 10-11). В період перебування малолітнього [PERSON] в КЗ «Криворізким спеціалізований будинок дитини», [PERSON] відвідувала його (а.с.104). Крім вище вказаних доказів, факт неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина [PERSON], підтверджується довідкою КЗ «Криворізька міська дитяча лікарня № 2» ДОР, згідно з якою 04.07.2017 при доставлені малолітнього [PERSON] до медичного закладу, дитина була брудна, з неприємним запахом та голодна, одягнена в одну сорочку (а.с.22). Про неналежний санітарний стан приміщення, в якому на момент відібрання дитини проживала [PERSON] з малолітнім сином, свідчать фотознімки, на яких відображено антисанітарний стан приміщення, яке не пристосоване для проживання дитини, загрожує здоров'ю та життю дитини. Так на знімках зафіксовано, що пляшечка для годування дитини знаходиться на брудній підлозі, поруч з побутовими приладами, залишки цигарок у великій кількості розкидані на столі, підвіконні, речі розкидані, на відкритих місяцях знаходяться небезпечні для дитині речі, а саме ножиці, ніж, шприц, тощо (а.с.29-32). Вище вказані докази в їх сукупності спростовують твердження відповідача, про те, що вона належним чином виконує свої батьківські обов'язки, дбає про дитину та забезпечує їй належні умови життя, розвитку та виховання. За адресою [ADDRESS], вказаною відповідачем як одне із місць проживання, вона не проживає, що підтверджується довідкою Гречаноподівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області (а.с. 99-100). З акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS], де, як вказувала відповідач вона проживає, слідує, що за вказаною адресою проживає батько та бабуся [PERSON], сама [PERSON] не проживає у вказаному приміщенні, але періодично з'являється. Санітарно-гігієнічні умови проживання квартири задовільні, але квартира є двокімнатною, одну кімнату займає [PERSON], а іншу [PERSON], який маючи побутову травму з неврологічними ускладненнями (а.с. 118), перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння агресивно поводив себе з працівниками служби у справах дітей (а.с.116-117), у зв'язку з чим, проживання у вказаному житловому приміщенні не відповідає інтересам дитини. Твердження позивача про вживання [PERSON] наркотичних засобів, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки спростовуються відповідачем та актом медичного обстеження [PERSON] (а.с.27). Інших доказів в підтвердження вказаного факту позивачем не надано. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена батьківських прав, у разі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 (далі - Постанова) роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON], будучи повнолітньою, дієздатною особою, ухилилася від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього сина - [PERSON], [INFO], оскільки ухилилася від виховання дитини, не створила належні умови для життя, здоров'я та розвитку сина, змусивши його зростати в умовах антисанітарії, без належного харчування, догляду та піклування, тому суд вважає за необхідне, виходячи з інтересів дитини, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, та інші обставини, які мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У зв'язку з цим, беручи до уваги, що відповідач є повнолітньою, фізично здоровою людиною, здатною працювати та виконувати обов'язок щодо матеріального забезпечувати свого малолітнього сина [PERSON], доказів протилежного відповідач суду не надала, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі ? частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина - [PERSON], [INFO], з моменту звернення до суду, тобто з 26.06.2017 до досягнення дитиною повноліття, на користь майбутнього опікуна або державної установи, до якої буде влаштована дитина. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved