Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

26.01.2017 позивач звернувся з позовом до відповідача та з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути на свою користь з відповідача кошти, витрачені на оплату комунальних послуг у розмірі 20 468, 00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що є співвласником ? частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Власником ? частини зазначеної квартири є колишня дружина позивача, а саме відповідач [PERSON] Зазначає, що одноособово сплачує комунальні платежі, оскільки особові рахунки на кожну належну частину майна відсутні, а відповідач не надає згоди на їх оформлення. Позивач посилається на те, що спільного господарства з відповідачем не ведуть, а тому має право на відшкодування коштів, витрачених на утримання частки майна відповідача. Враховуючи вищенаведене, просив позов задовольнити з наведених вище підстав. 27.01.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 27.01.2017 судом направлені запити до відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві щодо місця реєстрації відповідача. 17.02.2017 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала. Зазначила, що не проживала у спірній квартирі з 01.08.2014 по 01.09.2015. З урахування пояснень відповідача щодо її непроживання у спірній квартирі, позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просив стягнути з відповідача сплачені кошти у розмірі 17 891, 00 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17.05.2013. (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить на праві особистої приватної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, що підтверджується рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.08.2014.(а.с.11-12). Відповідно до довідки форми №3 виданої Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» структурним підрозділом ЖЕД № 902 від 13.01.2017 № 239, у вищевказаній квартирі зареєстровані співвласники [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та їх неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO](а.с.8). З матеріалів позову та пояснень позивача вбачається, що відповідач не бере участі в утриманні житла, що перебуває у спільній власності сторін, свою частину у платі за комунальні послуги не сплачує. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом міністрів України. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підтвердження своїх доводів щодо сплати житлово-комунальних послуг в частині плати за утримання будинку і прибудинкової території, опалення, інтернет, телефон, телебачення за період з січня 2014 року по грудень 2016 року на загальну суму 35 783, 41 гривні, позивачем надано відповідний розрахунок даних комунальних послуг та квитанції про їх сплату. При цьому, з наданого розрахунку позивача вбачається, що за період з 01.08.2014 по 01.09.2015, тобто період, коли відповідач не проживала у спірній квартирі, позивачем відповідні витрати понесені по оплаті комунальних платежів не заявлено. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оскільки [PERSON], як співвласник квартири [ADDRESS], зобов`язана нести витрати по її утриманню, з неї на користь позивача підлягає стягненню половину понесених позивачем витрат, що становить 17891,00 грн.(35783, 41 грн./2=17 981,00 грн.). Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 640,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved