Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

26.12.2019 року представник заявника [PERSON] , яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 06.06.2018 року, ордера ПТ №167380 від 23.12.2019 року, звернулася до суду із заявою, в якій просить переглянути рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 28.01.2019 року по цивільній справі №535/1525/18, у зв`язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що після закінчення розгляду справи та набрання рішенням законної сили, були виявлені істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі заявнику на час звернення до суду та розгляду справи. Крім того, представник заявника просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2491 га, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ПЛ №001161, виданого 22.04.1998 року Котелевською селищною радою Полтавської області, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №948. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 03.01.2020 року заява була залишена без руху, з наданням строку для виправлення недоліків. Заявник виконав вказівки судді по виправленню недоліків. 15.01.2020 року ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області відкрите спрощене провадження. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 155, 156, 160, 161, 163). Представник заявника [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без участі заявника та його представника (а.с. 164). Відповідач Котелевська селищна рада Полтавської області 29.01.2020 року подала до суду відзив, в якому заявлені вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 162). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] про причини неявки суд не повідомив, пояснення щодо позову та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи за заявою [PERSON] про перегляд рішення, у зв`язку з нововиявленими обставинами, приходить до переконання, що заявлені вимоги слід задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 28.01.2019 року по цивільній справі №535/1525/18 позов [PERSON] до Котелевської селищної ради Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно задоволено повністю, та визнано за [PERSON] , [INFO] , уродженкою та мешканкою [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку загальною площею 0,4311 га, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ПЛ №001161, виданого 22.04.1998 року Котелевською селищною радою Полтавської області, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №948 (а.с. 71- 74). Рішення набрало законної сили 28.02.2019 року (а.с. 88 на звороті). Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 07.05.2002 року виконкомом Котелевської селищної ради Полтавської області, свідоцтво про укладання шлюбу серії [NUMBER] , видане 22.03.1977 року (а.с. 11, 16), після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки загальною площею 0,4311 га, яка надана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території смт Котельва Котелевської селищної ради Полтавської області. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ПЛ №001161, виданого 22.04.1998 року Котелевською селищною радою Полтавської області, і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №948 (а.с. 13). Згідно з довідкою Котелевської селищної ради Полтавської області від 11.06.2018 року за №310, земельна ділянка площею 0,4311, яка надана для обслуговування житлового будинку 0,14 га та ведення особистого підсобного господарства 0,2911 га, знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] адреса: [ADDRESS] ) і надана померлому [PERSON] (а.с. 22, 23). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 11.11.1987 року посвідчено право власності [PERSON] на жилий будинок з приналежними будівлями, який розташований в [ADDRESS] , з відміткою Котелевської державної нотаріальної контори 28.11.2003 року за реєстровим №2558, [PERSON] , видано свідоцтво про право власності на Ѕ частку жилого будинку, що побудований та оформлений правовстановлюючий документ на ім`я [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу з [PERSON] (а.с.15). Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.10.2018 року, спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON] , спадщина, на яку видане свідоцтво складається з Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Право власності на Ѕ частку житлового будинку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 14). Відповідно до довідки Котелевської селищної ради Полтавської області від 07.11.2008 року за №4509, оригінал якої знаходиться у спадковій справі, [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] (а.с. 19). Для належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до державного нотаріусу Першої полтавської державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки завідувача Котелевської державної нотаріальної контори Рой Т.В., яка відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки [PERSON] не надала нотаріусу витяг із Державного земельного кадастру на земельну ділянку (а.с. 12). Згідно з листом Відділу у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області 100/169-18 від 15.05.2018 року, відділом проведено перевірку відомостей про земельну ділянку й встановлено, що відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру не внесені, кадастровий номер земельній ділянці не визначався, та згідно діючого законодавства України відділ не має правових підстав для надання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 20, 21). Відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року №4 зазначено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК, є те, що вони не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Заявник посилається на те, що 04.12.2019 року після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розміри спірної земельної ділянки виявилися іншими ніж зазначені в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ПЛ №001161 від 22.04.1998 року, та відповідно в прийнятому рішенні Котелевського районного суду Полтавської області від 28.01.2019 року по цивільній справі №535/1525/18. Відповідно до Технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальні розміри спірної земельної ділянки становлять 0,2491 га (а.с. 137-145). Та обставина, що площа земельної ділянки після виготовлення проекту землеустрою не відповідає площі, що зазначена у Державному акті на право приватної власності на землю серії ПЛ №001161 від 22.04.1998 року заявниці стала відома після ухвалення рішення суду від 28.01.2019 року, а тому суд приходить до висновку про те, що зазначена представником заявника обставина є нововиявленою, оскільки не була встановлена судом та не була і не могла бути відома заявнику на час розгляду справи. Згідно з ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Частиною 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів: - на право колективної власності на землю; - на право приватної власності на землю. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ N2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ПЛ №001161 від 22.04.1998 року, земельна ділянка надана для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства. Згідно з ст. 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Крім того, п. г) ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки для ведення підсобного сільського господарства передаються у власність та надаються у користування несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян. У свою чергу відповідно до вимог п. а) ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Також, виходячи з положень ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15.05.2003 року, законодавцем було прирівняно (ототожнено) значення цільового призначення земельної ділянки, яка раніше надавалася громадянам для ведення підсобного господарства. З прийняттям Земельного кодексу України 25.01.2001 року, земельна ділянка надається громадянам для ведення особистого селянського господарства. Визнання відповідачем пред`явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення заявлених вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved