Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

26.12.2019 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони з 24.01.2018 та дня звернення із позовом до суду сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного ставну Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 138. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що на теперішній час з відповідачем проживають окремо, шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб існує лише формально. Також, позивач зазначає, що остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також те, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання своєї дружини та дитини, жодного матеріальної допомоги не надає. Вважає, що відповідач не виконує своїх обов`язків по утриманню дитини та дружини, є державним службовцем, власником земельної ділянки та легкового автомобіля 2013 року випуску, а тому може сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини. Враховуючи вищенаведене, просила позов задовольнити з наведених вище підстав. 26.12.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 04.02.2020 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 06.02.2020 в справі відкрито спрощене позовне провадження. 01.06.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач позов визнає частково, не заперечує щодо стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та щодо стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання останньої в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатної особи, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною трьох років. Крім того, представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказує, що відповідач не ухиляється від утримання свої дитини та щомісячно після припинення спільного проживання разом із позивачем, а саме з 22.12.2019, сплачує позивачу аліменти на утримання дитини у розмірі 5 000,00 грн. та несе додаткові витрати на утримання дитини. Відповіді на відзив на час ухвалення рішення у справі позивачем не подано. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, то особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 24.01.2018 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 138 (а.с. 9). Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 10). Встановлено, що позивач перебуває у відпустці для догляду за дитиною із 19.11.2018 по 18.09.2021, що підтверджується копією наказу № 116-К від 19.11.2018 (а.с. 21). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що дитина проживає з позивачем, проте вона не має достатніх коштів для задоволення потреб дитини, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності. Вбачається, що відповідач визнає позов в часті стягнення із нього аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Крім цього, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дітей та з урахуванням матеріального становища сторін, а тому виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. За змістом ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відзиві на позовну заяву відповідач частково визнав позов в цій частині та не заперечував щодо стягнення із нього аліментів на утримання позивача в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатної особи, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи встановлені судом обставини щодо працевлаштування відповідача,наявність у останнього офіційного заробітку, відсутності даних про наявність інших осіб на його утриманні, приймаючи до уваги те, що суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів, щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial