Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

26.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], треті особи командитне товариство «Аграрно-торгова фірма Макон і Компанія». В обґрунтування заявлених вимог, заявником зазначено, що 09.08.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ВАТ Красноперекопський «Райагрохім» правонаступником якого є КТ «Аграрно-Торгова Фірма Макон і Компанія» укладено кредитний договір № 69/К-07. На виконання умов договору, банк надав позичальнику 194 103, 00 грн. кредитних коштів на строк до 08.08.2010 року з процентною ставкою 17, 00 % річних. В забезпечення виконання зобов»язань за договором № 69/К-07 від 09.08.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] 09.08.2007 року було укладено договір поруки № 69/Z-пор-07. За умовами зазначеного вище договору поруки, [PERSON] поручився перед ТОВ «Український промисловий банк» за виконання ВАТ Красноперекопський «Райагрохім» умов договору № 69/К-07 від 09.08.2007 року. Відповідач не виконує взяті на себе зобов»язання за договором № 69/К-07 від 09.08.2007 року, у зв»язку з чим станом на 15.08.2015 року розмір заборгованості за кредитним договором № 69/К-07 від 09.08.2007 року становить 422 141, 85 грн., що складається з: 119 402, 00 грн. - заборгованості за простроченим кредитом; 9 283, 91 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту; 1 795, 93 грн. - трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 109 067, 97 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків; 1 470, 18 грн. - трьох процентів річних від суми прострочених відсотків; 149 504, 10 грн. штрафу. Просили стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» 422 141, 85 грн. заборгованості КТ «Аграрно-торгова фірма Макон і Компанія» за кредитним договором № 69/К-07 від 09.08.2007 року та понесені судові витрати. 08.02.2016 року до участі у справі у якості третьої особи залучено Національний банк України. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечувала проти позову, з підстав пропущення позивачем строків звернення до суду з позовом, оскільки останнім днем виконання умов кредитного договору № 69/К-07 від 09.08.2007 року було 08.08.2010 року, а позивач звернувся до суду з позовом лише 26.08.2015 року, при вирішенні заявленого спору просила застосувати загальні строки позовної давності. Третя особа командитне товариство «Аграрно-торгова фірма Макон і Компанія», явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені шляхом публікації повістки з зазначенням дати, часу та місця розгляду справи на сайті суду. Третя особа Національний банк України, явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися. З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності представників третіх осіб командитного товариства «Аграрно-торгова фірма Макон і Компанія» та Національного банку України. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 09.08.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ВАТ Красноперекопський «Райагрохім» укладено кредитний договір № 69/К-07 (а.с. 17-20). На виконання умов зазначеного вище договору, банк надав позичальнику кредит в розмірі 194 103, 00 грн. під 17 % річних на строк до 08.08.2010 року включно. За даними витягу інформаційно-ресурсного центру, командитне товариство «Аграрно-торгова фірма Макон і Компанія» є правонаступником ВАТ Красноперекопський «Райагрохім» (а.с. 24-25). Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Зобов»язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За даними проведеного позивачем розрахунку, станом на 15.08.2015 року розмір заборгованості командитного товариства «Аграрно-торгова фірма Макон і Компанія» за кредитним договором № 69/К-07 від 09.08.2007 року становить 422 141, 85 грн., що складається з: 119 402, 00 грн. - заборгованості за простроченим кредитом; 9 283, 91 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту; 1 795, 93 грн. - трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 109 067, 97 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків; 1 470, 18 грн. - трьох процентів річних від суми прострочених відсотків; 149 504, 10 штрафу (а.с. 26-29). В забезпечення виконання умов кредитного договору № 69/К-07 від 09.08.2007 року, цього ж дня між ТОВ «Український промисловий банк», [PERSON] та ВАТ Красноперекопський «Райагрохім» було укладено договір поруки за яким [PERSON] поручився перед банком за виконання ВАТ Красноперекопський «Райагрохім» зобов»язань за кредитним договором № 69/К-07 від 09.08.2007 року (а.с. 23). 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов»язань, що не суперечило п. 10.11 кредитного договору № 69/К-07 від 09.08.2007 року укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ВАТ Красноперекопський «Райагрохім», яким передбачено, що банк має право повністю або частково перевести свої права та зобов»язання по цьому договору, а також по іншим правочинам, пов»язаним із забезпеченням зобов»язань за цим договором (договорам забезпечення, укладеним з позичальником), третій особі без згоди позичальника, попередньо повідомивши про це позичальника за 10 календарних днів(а.с. 26-28). Судом також встановлено, що відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року, відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». 02.10.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», цього ж дня Фондом гарантування вкладів фізичних осіб видано наказ № 328 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», що стало підставою для звернення 26.08.2015 року уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до суду з позовом. Відповідно до умов зазначеного вище договору ТОВ «Український промисловий банк» було передано ПАТ «Дельта Банк» права і за договором № 69/К-07 від 09.08.2007 року (а.с. 29). За правилами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Правилами ст. 10 цього Кодексу визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Заперечуючи проти позову, представник відповідача просила застосувати строки позовної давності, оскільки строк виконання зобов»язань КТ «Аграрно-Торгова Фірма Макон і Компанія» за кредитним договором № 69/К-07 від 09.08.2007 року щодо повернення кредиту та сплати відсотків за кредитними коштами сплинув 08.08.2010 року включно, а позивач звернувся в суд з позовом лише 26.08.2015 року, тобто більш, ніж через три роки. Відповідно до правил ст. ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України: позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Будучи присутнім у судовому засіданні, представник позивача зазначив, що про існування заборгованості за кредитним договором № 69/К-07 від 09.08.2007 року, ПАТ «Дельта Банк» дізналося тільки після укладення договору про передачу активів та кредитних зобов»язань, який було укладено 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк», також пояснив, що не можу повідомити чи направлялася відповідачу досудова вимога про погашення заборгованості. Приймаючи до уваги, що ПАТ «Дельта Банк» при укладенні договору № 69/К-07 від 09.08.2007 року виконував свої зобов»язання, надавши кредитні кошти у розмірі 194 103, 00 грн. під 17 % річних до 08.08.2010 року включно, а позичальник порушив строки погашення кредиту та відсотків за договором, суд приходить до висновку, що має місце зазначена позивачем заборгованість за договором № 69/К-07 від 09.08.2007 року. Однак, звертаючись до суду з позовом 26.08.2015 року про стягнення заборгованості, строк погашення якої настав 08.08.2010 року, позивач пропустив строк загальної позовної давності, а тому у задоволенні заявленого позову необхідно відмовити. Судові витрати по сплаті судового збору від яких був звільнений позивач при зверненні до суду з позовом віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed