Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

26 грудня 2019 року заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури Дятел В.С., діючи в інтересах держави в особі Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області збитків завданих кримінальним правопорушенням в розмірі 1 516 грн 67 коп, а також судових витрат понесених позивачем. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 2 жовтня 2019 року визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України. Зазначеними злочинами власнику викраденого майна - Журавській сільській раді Варвинського району Чернігівської області було завдано майнову шкоду в розмірі 2 516 грн 67 коп. Збитки в сумі 1 000 грн були відшкодовані шляхом повернення частини викраденого майна. Разом з тим, решта завданої матеріальної шкоди, що становить 1 516 грн 67 коп - відшкодована не була. У зв`язку з цим, зважаючи на відсутність наміру відповідача сплатити завдану шкоду в добровільному порядку, позивач був змушений звернутися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 9 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено відкрите судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження на 4 лютого 2020 року. До початку судового засідання прокурор Пуць Т.М. подала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі. Представник Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи по суті подав письмову заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що відповідно до вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 2 жовтня 2019 року по справі №731/360/19 визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України. В результаті протиправних дій [PERSON] було викрадено три чавунних люки ГОСТ 3634-99, товщиною 50 мм, діаметром 650 мм та два кільця до люка. Таким чином, Журавській сільській раді Варвинського району Чернігівської області, як власнику викраденого майна, була завдана шкода матеріального характеру у сумі 2 516 грн 67 коп (а.с. 7). Зазначений вирок суду в апеляційному порядку не оскаржувався та набрав законної сили. З повідомлення Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області № 497 від 12 грудня 2019 року вбачається, що вчиненим [PERSON] кримінальним правопорушенням були задані збитки Журавській сільській раді Варвинського району Чернігівської області на суму 2 516 грн 67 коп. Станом на 12 грудня 2019 року сума невідшкодованих збитків становить 1 516 грн 67 коп (а.с. 9). На підставі ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Як передбачає ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності та взаємозв`язку, зважаючи, що вина відповідача у заподіянні Журавській сільській раді Варвинського району Чернігівської області шкоди майнового характеру є доведеною та доказуванню не підлягає, а позивачем підтверджено розмір збитків завданих неправомірними діями [PERSON] , що не було спростовано останнім, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Оскільки згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. Разом з тим, суд зважає на положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, в частині повернення 50% суми судового збору у випадку визнання позову відповідачем та констатує очевидну неспівмірність ціни позову до розміру судового збору. Таким чином, враховуючи зміст ч. 3 ст.141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача 50 відсотків судового збору, що становить - 960 грн 50 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved