Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

25.10.2019 позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права користування житлом. Посилалась на те, що за адресою: [ADDRESS] проживала [PERSON] разом із донькою [PERSON] , 1974 року народження та онукою [PERSON] [INFO] . Їх родини товаришували дуже давно, дружили сім`ями. [PERSON] є інвалідом з дитинства, тому потребує постійного контролю та стороннього догляду, чим і займається її мати - [PERSON] . У зв`язку з скрутними обставинами вона разом із донькою восени 2014 року змушені були шукати житло. [PERSON] запропонувала переїхати до неї у квартиру [ADDRESS] . Вона прийняла пропозицію , поселилась у спірну квартиру, де вони спільно проживали, вирішували всі побутові проблеми, вели сумісне господарство, мали спільний бюджет. Після її вселення до квартири [ADDRESS] , зі згоди інших членів сім`ї, вона мала намір зареєструватися по місцю фактичного проживання, але не змогла цього зробити, оскільки будинок не перебуває на балансі Полтавської міської ради. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті вона продовжує проживати у спірній квартирі, однією сім`єю, підтримує житло у належному стані, сплачує за комунальні послуги. Будинок [ADDRESS] не перебуває на балансі м. Полтави, оскільки належав «Малобудищанському заводу будівельних матеріалів». Вищевказаний будинок до приватизації підприємства «Малобудищанський завод будівельних матеріалів» і перетворення у ВАТ «Малобудищанський завод будівельних матеріалів» перебував на його балансі, а після приватизації до складу статутного капіталу не увійшов. Згідно інформаційного листа Управління майном Полтавської обласної ради від 26.10.2017 будинок [ADDRESS] не належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області. Згідно листа Управління майном комунальної власності від 27.10.2017 житловий будинок [ADDRESS] в комунальній власності територіальної громади міста та на балансі Комунального підприємства «ЖЕО № 2» ПМР не перебуває. Просила , встановити факт проживання на законних підставах її із [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] у квартирі [ADDRESS] однією сім`єю, з жовтня 2014 року. Визнати за нею право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] з 01.10.2014. Ухвалою судді від 07.11.2019 відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. Представник позивача адвокат Божко Т.Б. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, що викладені в позовній заяві. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала до суду заяву про те, що не заперечує проти розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. Представник третьої особи, Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, при вирішення справи поклається на розсуд суду. Представник третьої особи, Управління майном обласної ради Полтавської обласної ради, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, при вирішення справи поклається на розсуд суду. Ч. 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавни представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Поясненнями відповідача [PERSON] підтверджуються обставини, на які позивач посилається, як на підставу задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно із положеннями статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналіз приведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку. Судом встановлено, що при вселенні позивача до спірної квартири був дотриманий встановлений порядок при вселенні, була згода на це всіх членів сім`ї наймача, спірна квартира стала постійним місцем проживання позивача, вона вела з наймачем спільне господарство, тривалий час проживає у спірній квартирі. Наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідач підтвердила, що вони приймали усі необхідні заходи для реєстрації позивача, як члена їхньої сім`ї, у спірній квартирі, однак це не вдалося з тих підстав, що спірний будинок не перебуває у будь-якій власності, а попередній власник будинку Малобудищанський завод ліквідований. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги, підтвердила усі обставини, що викладені позивачем, визнання позову не суперечить закону та не порушує права , свободи чи інтереси відповідача та інших осіб, слід дійти до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved