Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-10 00:00:00

25 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень від 28.12.2019 року просить: - встановити факт родинних відносин між нею та її матір`ю [PERSON] , померлою [INFO] ; - встановити факт прийняття спадщини після смерті матері; - встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право власності від 29 березня 1994 року та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 1230681 від 13.08.2003 року належить [PERSON] , померлій [INFO] ; - визнати за нею право власності на 1/5 частку у праві спільній сумісній власності на житлову квартиру [ADDRESS] , після смерті матері, яка померла [INFO] . В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на 1/5 частку у житловій квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] . З 1975 року [PERSON] постійно проживала без реєстрації в квартирі [ADDRESS] . Після смерті матері, [PERSON] володіла та користувалась всім майном, що належало матері (диваном, одіялом, подушками, швейною машинкою та іншими речами). Сплачувала комунальні послуги та несла всі витрати по утриманню квартири у відповідності до її частки. Відмови від спадщини вона не писала, а тому вважає, що прийняла спадщину шляхом постійного володіння спадковим майном. 21.06.2019 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по тій причині, що відсутні відомості про прийняття спадщини, відсутній родинний зв`язок між спадкодавцем та спадкоємцем. Ухвалою суду від 29липня 2019 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 01 серпня 2019 року зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В. надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 28 грудня 2019 року закінчене підготовче судове засідання. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, надавши пояснення по суті позову. Представник відповідача - Новомосковської міської ради відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи допитаною, як свідок, а також свідок [PERSON] надали суду показання про те, що позивач по справі дійсно являється донькою померлої [PERSON] . Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію свідоцтва про смерть [PERSON] , у відповідності до якого остання померла [INFO] в м. Новомосковську Дніпропетровської області (а.с.12). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В. заведено спадкову справу № 63/2019. При цьому, постановою нотаріуса від 21 червня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на житлову квартиру, після померлої [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з тим, що спадкоємцем не були надані документи, які підтверджують родинний зв`язок з померлою та факт прийняття спадщини (а.с.18). Так, згідно копії паспорту заявника, остання народилася [INFO] в с. Локтєво Духовщинського району Смоленської області(а.с.6). Згідно свідоцтва про одруження, 05 жовтня 1984 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO], після чого змінила прізвище з « [PERSON] » на [PERSON] (а.с.21). Суду подано копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.11), у відповідності до якого остання народилася в с. Локтєво, Духовщинського району Смоленської області, батьком зазначено - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно акту від 03.07.2019 року та довідки про зареєстрованих осіб виданими виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, заявниця фактично проживає без реєстрації з 13 серпня 1987 рік по теперішній час в квартирі [ADDRESS] . Суду подано копію свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 березня 1994 року Новомосковським житлово-експлуатаційним об`єднанням на підставі розпорядження виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 17 березня 1994 року за № 01949, зареєстрованого в Новомосковському БТІ за № 87-1, у відповідності до якого квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону, а саме. У відповідності до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Відповідно до п. 4 Перехідних положень ЦК України (в ред. 2004 року), щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2012 року, якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, застосовуються норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Стаття 548 ЦК УСРС вказує, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 2 ч.1 ст. 549 ЦК УСРС визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачою свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Аналіз поданих зазначених норм закону, у сукупності з поданими доказами, дає суду достатніх даних вважати, що [PERSON] являється дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . У суду немає підстав не довіряти вказаним документам та поясненням позивача , викладених у заяві, у сукупності з показаннями свідків, а тому суд вважає, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки фактично проживала разом із нею за адресою [ADDRESS] , фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Суд вважає, що у правовстановлюючому документі, а саме у свідоцтві про право власності на житло, що було видане 29 березня 1994 року Новомосковським житлово-експлуатаційним об`єднанням на підставі розпорядження виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 17 березня 1994 року за № 01949, зареєстроване в Новомосковському БТІ за № 87-1 а у витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно помилково зазначене ім`я [PERSON] , померлої [PERSON] , тому, виникла необхідність у встановленні факту належності правовстановлюючого документу і вимоги заявниці підлягають задоволенню. В зв`язку з наведеним, з огляду на те, що спадкодавцю за життя належала 1/5частка житлової квартир [ADDRESS] та враховуючи відсутність інших спадкоємців, які б у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, належить визнати за позивачем право власності на вищезазначене спадкове майно, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved