Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

25.04.2018 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що з 27.11.1980 р. по 01.06.1983 р. та з 12.07.1984 р. по 23.09.1985 р. та з 27.12.1985 р. по 02.04.2018 р., перебував у трудових відносинах з відповідачем. 02.04.2018 р. звільнився за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору. Зазначає, що працював за професією котельника і згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання йому були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ пилової етіології II ст. в фазі нестійкої ремісії, емфізема легень II ст., легенева недостатність II ст., хронічне легеневе серце, НК І - захворювання професійне. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму - основний діагноз. Гіпертонічна хвороба II ст. ДЕП II ст. (гіпертонічна+атеросклеротична) І-ІІ ст. з ХНМК, переважно в вертебро-базилярному басейні, остеохондроз, деформуючий спондилоартроз, спондильоз, попереково-крижового відділу хребта, протрзії МХД L4-L5, Si, стеноз хребтового каналу, вертеброгенна люмбоалгія з м'язово-тонічним синдромом, вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, пігментний папіломатозний невус шкіри обличчя, гіперметропія слабкого ступеню обох очей, пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки - супутній діагноз. Професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. Згідно довідки Спеціалізованої МСЕК м. Суми від 18.04.2018 року ступінь втрати працездатності склала 60 % первинно та йому встановлено третю групу інвалідності. Зазначає, що отримані ним професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. З вини роботодавця він став інвалідом третьої групи, йому протипоказана важка фізична праця, переохолодження, несприятливі метеофактори. У зв'язку з профзахворюванням протягом тривалого часу страждає через постійні сердечні та легеневі болі, що заподіює йому значні моральні страждання, переживання. Він не може тривалий час знаходитися в погано провітрюваних приміщеннях, виникає постійна задишка, кашель з виділенням слизового харкотиння, приступи утрудненого дихання, біль в грудній клітці при кашлі, загальна слабкість, швидка втома, шум у вухах та голові. Періодично відзначаються приступи задухи, від яких рятує лише інгалятор. Стан його здоров'я погіршується, змушений постійно лікуватися як амбулаторно, так і в стаціонарах, порушено звичний уклад життя, бо крім цього, він змушений часто лікуватись. Просив стягнути з відповідача на його користь 60000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я. Ухвалою суду від 30.04.2018 р. по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представника позивача [PERSON] надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи проводити без її участі. 07.06.2018 р. відповідачем ПАТ «Сумське НВО» надано відзив на позовну заяву, згідно якого у задоволенні позовних вимог просить відмовити, зазначає, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці та не порушувало його законних прав, оскільки не встановлено порушень товариством нормативних актів про охорону праці та не визначено осіб, які допустили такі порушення. Вказує, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди. Окрім наявності ряду захворювань єдиним доказом моральних страждань позивач вказує порушення стану здоров'я, порушення життєвих зв'язків та навичок, не надаючи при цьому будь-яких доказів на підтвердження цього. Вказує, що при визначені суми відшкодування моральної шкоди позивачем не було враховано принципи справедливості та розумності. Позивачу згідно висновку МСЕК протипоказана робота тільки у шкідливих умовах, але він підлягає раціональному працевлаштуванню, втрата працездатності та інвалідність встановлені тимчасово до 03.04.2019 р. Погоджуючись на доведені (запропоновані) умови праці, працюючи тривалий час у шкідливих умовах позивач усвідомлював можливі негативні наслідки для свого здоров'я. Розгляд справи просив проводити без участі їх представника. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у період з 27.11.1980 р. по 01.06.1983 р. та з 12.07.1984 р. по 23.09.1985 р. та з 27.12.1985 р. по 02.04.2018 р. перебував у трудових відносинах із відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», котельником у цеху № 16, звільнений з роботи 02.04.2018 р. на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП, за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору (а.с. 6-8). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.02.2018 р. [PERSON] встановлено діагноз: ХОЗЛ пилової етіології II ст. в фазі нестійкої ремісії, емфізема легень II ст., легенева недостатність II ст., хронічне легеневе серце, НК І. Захворювання професійне. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалої дії виробничого шуму, вперше встановлено ППЛЕК 24.01.2018 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ - основний діагноз. Гіпертонічна хвороба II ст. ДЕП II ст. (гіпертонічна+атеросклеротична) І-ІІ ст. з ХНМК, переважно в вертебро-базилярному басейні, остеохондроз, деформуючий спондилоартроз, спондильоз, попереково-крижового відділу хребта, протрзії МХД L4-L5, Si, стеноз хребтового каналу, вертеброгенна люмбоалгія з м'язово-тонічним синдромом, вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, пігментний папіломатозний невус шкіри обличчя, гіперметропія слабкого ступеню обох очей, пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки - супутній діагноз. При цьому встановлено, що професійне захворювання виникло у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці (п. 16); причина професійного захворювання перебування проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та пилу (п. 17). З метою ліквідації і запобігання виникненню професійних захворювань (отруєнь) запропоновано генеральному директору ПАТ «Сумське НВО» [PERSON]: постійно забезпечувати дотримання технологічного регламенту роботи та ремонту обладнання та інструменту, що генерує шум та вібрацію; постійно забезпечити ефективний адміністративний контроль за використанням працюючими в умовах підвищеного рівня шуму, пилу, засобів індивідуального захисту органів слуху та дихання; розробити комплектні заходи щодо зниження рівня профзахворюваності серед котельників цеху № 16 ПАТ «Сумське НВО» до 26.03.2018 р. (а.с. 9-10). 03.04.2018 р. [PERSON] пройшов первинний огляд МСЕК і йому встановлено третю групу інвалідності на строк до 01.05.2019 р. (а.с. 11). 18.04.2018 р. позивач пройшов переогляд у м. Суми спеціалізованою МСЕК та йому було встановлено 60 % втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання (а.с. 11, 17-20). Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 21, 153, 173, 237-1 КЗпП України, а тому обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] перебуваючи у трудових правовідносинах з відповідачем у період з 27.11.1980 р. по 01.06.1983 р. та з 12.07.1984 р. по 23.09.1985 р. та з 27.12.1985 р. по 02.04.2018 р., працюючи котельником у цеху № 16 отримав професійне захворювання у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективним використанням засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці, тобто проведенням робіт в умовах несприятливого мікроклімату підвищеного рівня виробничого шуму, пилу та показників важкості праці. Зважаючи на те, що професійне захворювання [PERSON] отримав внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання» безпечних і нешкідливих умов праці, отримане позивачем професійне захворювання негативно вплинуло на його стан здоров'я, який постійного погіршується та призвів до встановлення третьої групи інвалідності, від чого він зазнав моральних страждань, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню роботодавцем. З огляду на викладене, ураховуючи роз'яснення, надані в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 18000 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial