Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

25.08.2015р. позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача громадянина Республіки Литва [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2012 по 2015 роки вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. За період спільного проживання у сторін народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач. Вони з відповідачем на теперішній час мешкають окремо, спільного життя не ведуть. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, так як працює в поліції м.Вільнюса Литовської Республіки. Позивачка не працює у зв'язку з доглядом за дитиною, є інвалідом третьої групи. Позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку [PERSON] щомісячно до досягнення сином повноліття та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі по 609,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 27.08.2016р. Ухвалою суду від 26.08.2015 року провадження по справі відкрито. Відповідач викликався в судове засідання відповідно до умов Договору між Україною та Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 07.07.1993 шляхом надіслання доручення про вручення судових документів та допит по справі відповідача [PERSON] та доручення про вручення повідомлення про дату судового засідання по даній справі Компетентному суду Литовської Республіки (а.с.19, 29). Відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до підтвердження про вручення йому судової повістки 30.09.2016р. Згідно протоколу допиту відповідача [PERSON] Дільничним судом Тракайського району від 31.03.2016р. [PERSON] позов [PERSON] не визнав, погодися на розгляд справи у його відсутність. Заперечення проти позову мотивував тим, що вони з позивачкою спільно не проживали і він не впевнений, що [PERSON] є його сином. Крім того, він не має достатньо коштів, щоб сплачувати аліменти в розмірі, який вимагає позивачка. Відповідач стверджує, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу - [PERSON], 2005р.н., та [PERSON], 2008 р.н., на утримання яких він сплачує аліменти в розмірі 250 Євро щомісячно на підставі посвідченого судом Договору між ним та [PERSON] про наслідки розірвання шлюбу. Також щомісячно він виплачує 250 Євро по житловому кредиту. Між тим його заробітна плата після утримання податків складає 600 Євро. З тих же підстав він не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки. Також відповідач стверджує, що не мав сімейних стосунків з позивачкою, а їх відносини обмежувались епізодичними зустрічами під час його відрядження до м. Київ у 2012-2013 роках та зустрічами на протязі 2-3 днів на місяць до 2015 року. При цьому він не утримував позивачку, вона жила за свої кошти, тому він не зобов'язаний сплачувати кошти на її утримання. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно вимог статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували, проживають окремо, але мають спільну дитину [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 11.09.2013р., актовий запис №2639 від 11.09.2013р. (а.с.8). В зв'язку з тим, що батьком дитини в офіційному документі про народження дитини - громадянина України [PERSON] записаний відповідач [PERSON], суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно сумнівів щодо його біологічного батьківства відносно дитини. Дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 676 від 20.08.2015 (а.с.10). Вказані обставини суд вважає доведеними, що є підставою для виникнення у відповідача обов'язку по утриманню своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст. 188 Сімейного кодексу України батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Про існування такої обставини сторонами суду не зазначено. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 Сімейного кодексу України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В порядку ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач офіційно працевлаштований, що не заперечується сторонами. При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у відповідача [PERSON] на утриманні двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу та розмір його доходу, про що було зазначено в протоколі допиту відповідача Компетентним судом Литовської Республіки. Інших обставин, які повинен врахувати суд відповідно до вимог ст.182 Сімейного Кодексу України, сторонами не зазначено. Враховуючи, що після утримання податків відповідач отримує дохід в розмірі 600 Євро, з яких сплачує 250 Євро аліментів на утримання двох дітей від першого шлюбу (що складає приблизно 40 відсотків від його доходу) та несе витрати по сплаті банківського кредиту, суд вважає, що розмір аліментів, які повинні бути стягнуті з нього на користь позивачки на утримання їх неповнолітнього сина до досягнення ним 18 років, не може перевищувати 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не повинен бути меншим ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на вимогу ст.182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Що стосується вимоги позивачки [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до 27.08.2016 року, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч.2, 4 ст.84 та ст.91 Сімейного кодексу України жінка, яка не перебуває в шлюбі з чоловіком, має право на утримання в разі проживання з нею їх дитини до досягнення нею трьох років незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи усі вищевикладені обставини, що були встановлені судом при розгляді даної справи на підставі зазначених сторонами фактів та наданих доказів, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за умови, що йому необхідні кошти і на забезпечення власного проживання, не може надавати матеріальну допомогу позивачці. При цьому суд враховує також, що на час ухвалення судом рішення по справі син [PERSON], [INFO], досяг трьох років, а термін дії встановленої позивачці третьої групи інвалідності сплинув 01.02.2016 року (а.с.11). Таким чином, в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її утримання до досягнення їх сином трьох років слід відмовити. В порядку ст.88 ЦПК України з [PERSON] належить стягнути судовий збір на користь Державного бюджету України в розмірі 243,60 грн., що був визначений на час звернення позивачки до суду з вказаним позовом На підставі ст.ст.84,91,180,182,183 СК України,

Outcome: partial