Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

24.09. 2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] селищної ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права користування земельною ділянкою. У позовній заяві позивач просить суд визнати за [PERSON] право користування земельною ділянкою площею 40 кв.м. по вул. Д.Галицького в смт. Щирець, Пустомитівського району; визнати чинним договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди, що укладений 13 січня 2003 року між [PERSON] та Щиренькою селищною радою Пустомитівського району Львівської області за реєстраційним № 46 від 13.01.2003 року; скасувати рішення [PERSON] селищної ради Пустомитівського району Львівської області №1009 від 18.08.2015 року про надання дозволу на розробку детального плану території по вул. Д. Галицького гр. [PERSON] Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 13 січня 2003 року між позивачем з однієї сторони та Щиренькою селищною радою Пустомитівського району Львівської області з іншої укладено договір користування землею на умовах оренди у площею 40 кв.м. для обслуговування магазину торгівлі продуктами в смт. Щирець по вул. Д.Галицького. Договір зареєстрований в книзі реєстрації договорів на право тимчасового користування землею 13.01.2003 року за № 46. Рішенням [PERSON] селищної ради від 25.10. 2007р. № 179 [PERSON] надано дозвіл на розробку містобудівного обґрунтування для будівництва магазину на земельній ділянці площею 50 кв.м. по вул. Д.Галицького. Однак [PERSON] не зміг вчасно розробити містобудівне обґрунтування. У вересні 2015 року [PERSON]В звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку детального плану території по вул..Д.Галицького для влаштування магазину, а також із клопотанням про викуп вищевказаної земельної ділянки. Така заява була залишена без задоволення. В свою чергу позивачеві стало відомо про рішення № 1009 від 18.08.2015 року яким надано дозвіл на розробку детального плану території по вул. Д.Галицького гр. [PERSON], що є незаконним, оскільки договір оренди продовжувався, тому позивач на теперішній має право користування спірною земельною ділянкою. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд позов задоволити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте його представник [PERSON] подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без його участі та участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зясувавши думку представника позивача викладену у письмовій заяві, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення заочного судового розгляду справи, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: 13.01. 2003 року між [PERSON] селищною радою Пустомитівського району Львівської області та [PERSON] укладено договір № 10 на право тимчасового користування землею в т.ч. на умовах оренди, зареєстрований в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 13.01. 2003 року за № 46 (а.с. 5). Згідно вказаного договору [PERSON] селищна рада Пустомитівської району надає [PERSON], а останній приймає в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 40 кв.м.; земельна ділянка надається на умовах короткострокової оренди строком пять років для обслуговування населення продуктами; плата за землю вноситься землекористувачем щорічно у вигляді орендної плати в розмірі 55 грн.; [PERSON] селищна рада має право користування землею з підстав передбачених ст. 27 ЗК України або вилучити з підстав ст. 31 ЗК України; [PERSON] має право та обовязок використовувати землю за цільовим призначенням; підтримувати належний порядок, чистоту, забезпечувати естетичний вигляд. Таким чином, строк дії вказаного договору оренди повинен був закінчитися 13.01. 2008 року. Відповідно до ст. 764 ЦК України (в редакції, що діяла станом на 13.01. 2008 року) якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Згідно частини 3 статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла станом на 13.01. 2008 року) у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. Враховуючи умови договору, відсутність відомостей та доказів того, що орендодавець повідомив орендаря про намір розірвати договір, а також письмових заперечень визначених ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» , положення ст. 764 ЦК України (в редакції, що діяла станом на 13.01. 2008 року) суд прийшов до висновку, що договір оренди поновлював свою дію (пролонгувався) на такі строки: з 13.01.2008 року до 13.01.2013 року та з 13.01.2013 року до 13.01.2018 року. Зазначені вище норми матеріального закону не змінили свого змісту і в редакції, що діяла 13.01. 2013 року. Згідно з положеннями ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до частини першої ст. 124 Земельного кодексу передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Частиною 1 ст. 122 ЗК передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК). За правилами ч.1 ст.123 ЗК надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених ст.122 цього кодексу. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розроблення до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які, відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (ч.2 ст.123 ЗК). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову в його наданні (ч.3 ст.123 ЗК). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186 цього кодексу. Встановлено, що 18.08. 2015 року [PERSON] селищною радою Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення № 1009 «Про розроблення детального плану території» (а.с. 4). Таким рішенням органу місцевого самоврядування, крім іншого, вирішено розробити детальний план території в межах вулиці Д. Галицького, 2, в смт. Щирець, Пустомитівського району, Львівської області; замовником виконання робіт з розроблення детального плану території визначити виконкомом [PERSON] селищної ради; фінансування робіт з розроблення детального плану території провести за рахунок коштів [PERSON]. Також, із вказаного рішення видно, що підставою для розроблення детального плану території в межах вулиці Д. Галицького, 2, в смт. Щирець, Пустомитівського району стала заява [PERSON] Системний аналіз зазначений вище норм матеріального права із оскаржуваним рішенням органу місцевого самоврядування свідчить про те, що відповідач не визнає права позивача на користування земельною ділянкою на умовах Договору від 13.01. 2003 року, що укладений між [PERSON] селищною радою Пустомитівського району Львівської області та [PERSON] № 10 на право тимчасового користування землею в т.ч. на умовах оренди, зареєстрований в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 13.01. 2003 року за № 46 (а.с. 5), оскільки орган місцевого самоврядування вжив заходів щодо передачі у власність чи оренду спірної земельної ділянки, що, крім іншого, суперечить умовам зазначеного договору оренди. Таким чином, вимога позивача про визнання за ним права користування спірною земельною ділянкою на умовах зазначеного договору є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню. Встановлені вище обставини свідчать про протиправність оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування, так як таке суперечить праву позивача на користування спірною земельною ділянкою. Тому, суд прийшов до висновку що оскаржуваний акт органу місцевого самоврядування слід скасувати. Позовна вимога заявлена позивачем про визнання чинним Договір від 13.01. 2003 року, що укладений між [PERSON] селищною радою Пустомитівського району Львівської області та [PERSON] № 10 на право тимчасового користування землею в т.ч. на умовах оренди, зареєстрований в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 13.01. 2003 року за № 46 задоволенню не підлягає, оскільки чинність такого не оспорюється. Права позивача в повній мірі будуть відновлені шляхом задоволення позовних вимог про визнання права користування за позивачем спірною земельною ділянкою на умовах договору, а також скасуванням оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed