Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

25.09.2018 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є матір'ю повнолітнього [PERSON], [INFO], який страждає на психічну хворобу «олігофренія» в ступені імбецильності та є інвалідом з дитинства І групи. Згідно висновку №8 від 17.02.1993 року та висновку лікарської комісії від 15.08.2018 року, виданими Синельниківською центральною районною лікарнею [PERSON] обмежений в самообслуговуванні, здатності до орієнтації, до спілкування та контролю своєї поведінки і потребує постійного стороннього догляду. До досягнення сином заявника повноліття вона була призначена опікуном над ним, але і до сьогодні доглядає його, на що має бажання та можливість. З батьком [PERSON], [INFO], заявниця [PERSON] розлучилась 14.11.1997 року, що підтверджено Свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 14.11.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківської райдержадміністрації Дніпропетровської області за актовим записом №85. В зв'язку із зазначеним, заявник [PERSON], посилаючись на ст.ст. 39, 41 ЦК України просить суд визнати [PERSON], [INFO], недієздатним та призначити її опікуном над ним. До початку проведення судового засідання заявник [PERSON] надала суду заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи без її присутності. Заінтересованою особою в особі голови Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області [PERSON] надано суду заяву про розгляд справи за відсутності представника виконавчого комітету. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до копії Довідки сер. МСЕ-ДНА-01 №384617, встановлено, що [PERSON], [INFO], при первинному огляді 10.11.2003 року, має інвалідність з дитинства безстроково першої групи з 26.10.2003 року. Потребує стороннього догляду, нагляду та лікування психіатра (а.с.14). Окрім того, висновком лікарської комісії Комунального закладу «Синельниківська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради від 15.08.2018 року, дійсним до лютого 2019 року, встановлено, що хворий [PERSON], [INFO], який проживає з [PERSON], за адресою: [ADDRESS], є інвалідом І групи безстроково, внаслідок психічного розладу, має обмеження самообслуговування, здатності до орієнтації, здатності до спілкування, контролювати свою поведінку, потребує постійного стороннього догляду (а.с.13). В матеріалах справи знаходиться висновок Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради судово-психіатричної експертизи №141 від 06.11.2018 року, яким встановлено, що [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі важкої розумової відсталості. За своїм психічним станом в теперішній час іспитований не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 38-39). Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Сім'ю, відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а ч. 4 даної статті визначено, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З наданої суду копії свідоцтва про народження [INFO] року [PERSON], виданого 07 грудня 1987 року Варварівською сільською Радою Синельниківського району Дніпропетровської області, вбачається, що його матір'ю є [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с.9), шлюб між якими розірвано 14 листопада 1997 року, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER], виданого 14.11.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківської райдержадміністрації Дніпропетровської області (а.с.11). Довідкою, виданою виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 13.09.2018 року, підтверджено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], і до складу її сім'ї входить [PERSON], [INFO] (а.с.18). Заявник [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Синельниківської РДА та отримує з 26.07.2011 року державну соціальну допомогу довічно на [PERSON], [INFO], як інваліда з дитинства, відповідно до Закону України «Про надання допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (а.с.16). З викладеного вище можна зробити висновок про те, що заявник [PERSON] є кровним членом сім'ї, а саме матір'ю [PERSON]. Згідно до положень ст.41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. В зазначеній статті окреслено правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною до яких віднесено, що недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун; відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою несе її опікун (стаття 1184 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається із рішення №214 виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 15 лютого 2019 року, останнім надано суду подання щодо доцільності призначення громадянки [PERSON], [INFO], опікуном над хворим сином [PERSON], [INFO]. Беручи до уваги те, що [PERSON], як особа яка потребує опіки, зареєстрований за однією адресою: [ADDRESS], із заявником [PERSON], яка просить суд призначити її опікуном, опіку можливо встановити за вказаною адресою, що узгоджується із положенням ч. 1 ст. 62 ЦК України. Згідно зі ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Статтею ст. 67 ЦК України передбачені права та обов'язки опікуна, а саме: опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечувати його доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, має право вчиняти правочини від імені та в інтересах підопічного. Статтею 68 ЦК України закріплено, що опікун, його дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна підопічному у власність за договором дарування або у безоплатне користування за договором позички. Опікун не може здійснювати дарування від імені підопічного, а також зобов'язуватися від його імені порукою. Згідно ч. 1 ст. 71 ЦК України опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування відмовитися від майнових прав підопічного; видавати письмові зобов'язання від імені підопічного; укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; укладати договори щодо іншого цінного майна. Відповідно до ст. 72 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, доходів від майна підопічного тощо. Якщо підопічний є власником нерухомого майна або майна, яке потребує постійного управління, опікун може з дозволу органу опіки та піклування управляти цим майном або передавати його за договором в управління іншій особі. Згідно ст. 74 ЦК України, якщо у особи, над якою встановлено опіку, є майно, що знаходиться в іншій місцевості, опіка над цим майном встановлюється органом опіки та піклування за місцезнаходженням майна. Опіка над майном встановлюється також в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані письмові докази, наведені правові норми, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Окрім того, беручи до уваги наявність психічного захворювання особи, яка визнається судом недієздатною, а саме [PERSON], яке він має з дитинства, суд вважає необхідним та обґрунтованим визначити максимальний строк дії рішення суду у даній справі, після набрання ним законної сили, який становить два роки, що не суперечить вимозі ч. 6 ст. 300 ЦПК України. Роз'яснити учасникам справи, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п'ятнадцять днів до закінчення дворічного строку дії рішення суду, яке набрало законної сили (ч. 7 ст. 300 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved