Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

24 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що вона являється власником будинку, який розташований в с. Недобоївці по вул. Лісна 19 а, Хотинського району, Чернівецької області. Вказує, що в 2010 році за згодою попереднього власника до вказаного будинковолодіння була зареєстрована [PERSON] Своєї згоди на реєстрацію відповідача позивачем не було надано. Зазначає, що відповідач не проживає в даному господарстві з 2001 року по даний час. Тому, підтримуючи вищевикладене, просить визначити відповідача [PERSON], такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: с. Недобоївці по вул. Лісна 19 а, Хотинського району, Чернівецької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але від її представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявлялась, але була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON]. являється власником будинку, що розташований в с. Недобоївці по вул. Лісна 19 а, Хотинського району, Чернівецької області відповідно до договору дарування житлового будинку серії ВТР № 413649 від 30.12.2013 року (а.с.7). Згідно витягу серії ЕАО № 580101 від 30.12.2013 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається те, що позивач [PERSON], зареєструвала нерухоме майно (а.с.6). Згідно довідок № 2279 та № 2281 від 22.12.2015 року виданої Недобоївської сільською радою, вбачається те, що до складу сімї [PERSON] входять: батько [PERSON] [INFO], мати [PERSON] [INFO], сини [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та сестра [PERSON] [INFO], яка не проживає в даному погосподарському номері з 2001 року по даний час. З 26.10.2010 року прописана в с. Недобоївці по вул. Лісна 19 а, Хотинського району, Чернівецької області (а.с.8-9). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід також стягнути судові витрати в сумі 487,20 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: approved