Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

26 березня 2021 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис № 6805 від 28.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТзОВ «Українські фінансові операції» у розмірі 23811,67 грн. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову послався на те, що в березні 2021 року отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов Володимирівни від 01.03.2021року про відкриття виконавчого провадження № 64660374, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованості в розмірі 23311,67грн. на підставі виконавчого напису №6805 від 28.01.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В. Згідно вказаного виконавчого напису, нотаріусом вчинено звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 434541 від 07.04.2019, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», на заборгованість за даним кредитним. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.05.2019 р. по 19.01.2021 р., сума заборгованості складає 23311,67 грн., що складається з: 3000, 00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1653,00 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 18658,67 грн. строкова заборгованість за пенями і за період з 06.05.2019 по 12.03.2020. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату в розмірі 500,00 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає до стягнення за вказаним виконавчим написом становить 23811,67грн. Крім того, позивач зазначає, що будь-яких кредитних договорів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» не укладав. Кредитний договір № 434541 від 07.04.2019 був укладений ним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона». Будь-яких повідомлень про зміну кредитора на адресу позивача від ТОВ «Фінансова компанія «Верона» або ТОВ «Українські фінансові операції» йому не надходило. Отже, позивач вважає, що при вчиненні вказаного напису приватний нотаріус Баршацький І. В. порушив вимоги чинного законодавства України, а саме: кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально; нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом. Тому позивач просить позов задовольнити. Ухвалою від 31.03.2021року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 5 днів на усунення недоліків. Ухвалою від 09.04.2021 року після усунення позивачем недоліків у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 11:00 год. 13 травня 2021 року з повідомленням сторін, який в подальшому ухвалою суду був відкладений на 22.06.2021 р. у зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. 22.06.2021р. сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечив, також просив вирішити питання судових витрат. Відповідач у судове засідання 22.06.2021 року повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання ним поштової кореспонденції 21.04.2021 року (а. с. 48) та 24.05.2021 року (а. с. 58). Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також, відповідачем не було подано відзиву на позов. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов Володимирівна, в судові засідання 13.05.2021 року та 22.06.2021 року не прибули. Їм належним чином направлялись повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про проведення розгляду справи у його відсутності до суду не надходило. Крім того, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович на ухвалу суду від 09.04.2021року копій матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 6805 від 28.01.2021року - не надав. Відтак, суд вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача та третіх осіб, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів для розгляду справи по суті. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [PERSON] в березні 2021 року отримано постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов Володимирівни від 01.03.2021року про відкриття виконавчого провадження № 64660374, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованості в розмірі 23311,67грн. на підставі виконавчого напису №6805 від 28.01.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В., та витрати за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» в розмірі 500,00 грн, а всього 23811,67грн. (а. с. 11). Як вбачається із виконавчого напису від 28.01.2021 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В. та зареєстрованого в реєстрі за №6805, такий вчинений про звернення стягнення заборгованості по кредитному договору №434541 від 07.04.2019 р., укладеному з Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції». У даному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період 06.02.2019 р. по 19.01.2021 р., сума заборгованості складає 23311,67 грн., що складається з: 3000, 00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 0,00 грн. прострочена заборгованість за комісією, 1653,00 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 0,00 грн. строкова заборгованість за сумою кредиту, 0,00 грн. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 18658,67 грн. строкова заборгованість за пенями і за період з 06.05.2019 по 12.03.2020. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати в розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню за вказаним виконавчим написом становить 23811,67грн. (а. с. 12). Відповідно до пропозиції укласти договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредитування (оферта) № 434541 від 07.04.2019р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона» (ТМ «Гроші всім») та [PERSON] , останній отримав кредит на суму 3000 грн., строк кредиту за договором 29 календарних днів (а. с.13-18). Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (далі - Порядок). Статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Саме до таких висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 61-884св17. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99р. (надалі - Перелік документів). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на вищевказане, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Згідно з правовим висновком Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (постанова у справі № 756/7916/15-ц) суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з заборгованістю не погоджується. Зазначає, що штрафні санкції (пеня) за період менше одного року у декілька разів перевищує суму отриманого кредиту, що є непропорційно великою сумою компенсації за невиконання кредитного зобов`язання. Крім того, зазначає, що договір № 434541 від 07.04.2019року укладався між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона» (ТМ «Гроші всім»). В той же час, у виконавчому написі зазначено що позивач є боржником за цим же договором № 434541 від 07.04.2019року? укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції». Тобто у виконавчому написі, як кредитор, зазначена інша особа, з якою укладався договір. Будь яких посилань, щодо можливого відступлення прав кредитора у зобов`язанні у виконавчому написі відсутні. Суду не надано доказів того, що при здійсненні виконавчого напису нотаріусом було проведено перевірку та встановлено факт безспірності боргу. Крім цього, відповідачем та третьою особою не було представлено суду докази на підтвердження факту направлення вимоги або повідомлення стягувача про наявність заборгованості. Також, у суду відсутні відомості, які б свідчили про відсутність спору щодо заборгованості на момент вчинення виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 3.2 глави 16 Порядку №296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99р. (надалі - Перелік документів). Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якою стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 ЗУ «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили, тим самим встановивши обов`язок для стягувача для одержання виконавчого напису надавати нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса вказано, що нотаріус керувався ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172. Таким чином, нотаріус в день вчинення виконавчого напису 28.01.2021 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, отже нотаріус повинен був відмовити стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм ЗУ «Про нотаріат». Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved