Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

25 квітня 2008 року АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк») уклало з [PERSON] договір про надання споживчого кредиту № 11339603000, яким надало кредит в сумі 142000 доларів США зі сплатою 14% річних за користування кредитом строком до 24 квітня 2017 року. За користування кредитними коштами понад встановлений термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за подвійною процентною ставкою. За порушення термінів повернення кредиту та/або процентів відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу. Умови погашення кредиту неодноразово змінювались і остаточно додатковою угодою № 3 від 21 серпня 2019 року було встановлено термін повернення кредиту не пізніше 24 квітня 2019 року. 25 квітня 2008 року між позивачем і [PERSON] було укладено договір іпотеки № 14401, яким з метою забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором передав банку в іпотеку нежитлову будівлю магазину із закладом громадського харчування кафе по вул. Клубній, 1, в м. Смілі. Посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 68816,1 доларів США, за відсотками в сумі 8850,49 доларів США, в звязку з чим їй було нараховано 50654 грн. 09 коп. пені за прострочення сплати кредиту та 28357 грн. 12 коп. пені за прострочення сплати процентів, ПАТ «Укрсиббанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] цих коштів та звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач просив суд встановити спосіб реалізації нерухомого майна у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна, здійсненої субєктом підприємницької діяльності, проведеною відповідно до законодавства. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю. Відповідачка [PERSON] позов визнала. Представник другого відповідача позов не визнав, вважає, що сторони можуть укласти договір про реструктуризацію боргу. Позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з п.п. 1.1, 1.2.2, 1.3.1, 1.3.4 договору про надання споживчого кредиту № 11339603000 від 25 квітня 2008 року, АКІБ «Укрсиббанк» надало [PERSON] кредит в сумі 142000 доларів США зі сплатою 14% річних за користування кредитом строком до 24 квітня 2017 року, який вона повинна була погашати щомісячними платежами з 1 по 20 число кожного місяця; за користування кредитними коштами понад встановлений термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за подвійною процентною ставкою. На підставі п. 4.1 договору за порушення терміні повернення кредиту та/або процентів відповідач сплачує пеню в розмірів подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу. Додатковою угодою № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 11339603000, підписаною банком з [PERSON] 20 січня 2009 року, було встановлено строк сплати процентів з 1 по 25 число кожного місяця. Додатковою угодою № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 11339603000, підписаною банком з [PERSON] 25 лютого 2009 року, було змінено графік погашення кредиту відповідно до зміни строку сплати процентів. Додатковою угодою № 3 до договору про надання споживчого кредиту № 11339603000, підписаною банком з [PERSON] 21 серпня 2009 року, було змінено дату кінцевого терміну повернення кредиту на 24 квітня 2019 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, [PERSON] станом на 11 серпня 2015 року заборгувала банку за кредитом 68816,1 доларів США, що еквівалентно 1845007 грн. 81 коп., за відсотками 8850,49 доларів США, що еквівалентно 237287 грн. 83 коп., в звязку з чим їй було нараховано 50654 грн. 09 коп. пені за прострочення сплати кредиту та 28357 грн. 12 коп. пені за прострочення сплати процентів. Відповідачка [PERSON] і представник відповідача [PERSON] визнали правильним розрахунок заборгованості за кредитним договором. У відповідності з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Відповідно до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з п. 1.1 договору іпотеки № 14401 від 25 квітня 2008 року, [PERSON] з метою забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 11339603000 від 25 квітня 2008 року передав банку в іпотеку нежитлову будівлю магазину із закладом громадського харчування кафе по вул. Клубній, 1, в м. Смілі. Пунктом 4.1.1 договору іпотеки визначено, що у разі порушення [PERSON] будь-якого зобовязання за цим договором або будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за цим договором, банк має право звернення стягнення на предмет іпотеки. Це відповідає вимогам ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку». У відповідності з розділом 6 договору листування між сторонами здійснюється шляхом направлення відповідних повідомлень (рекомендованих листів) на адресу, що визначена як адреса для листування у розділі «Адреси, банківські реквізити та підписи сторін» договору або за іншою адресою, про яку сторона повідомила іншій стороні при зміні адреси. 5 червня 2015 року банк направив [PERSON] на зазначену в договорі адресу вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 11339603000. Як вбачається з листа УДППЗ «Укрпошта» від 10 лютого 2016 року цей лист було повернуто відправнику по закінченням терміну зберігання у звязку з неявкою одержувача за одержанням листа. Представник відповідача підтвердив, що [PERSON] змінив місце проживання і не повідомив про це банк. Задовольняючи вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає, що спосіб звернення стягнення та визначення ціни предмету іпотеки, зазначений в абз. 3 п. 3 позовних вимог, не відповідає вимогам закону. Згідно з абз. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» спосіб реалізації предмета іпотеки можливий шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, а не в межах процедури виконавчого провадження, як просить позивач. Згідно з ч. 2 ст. 43 ЗУ «Про іпотеку» початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90% його вартості, визначеної шляхом його оцінки. На підставі наведеного і ст.ст. 526, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved