Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

26 листопада 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з нею проживає малолітня дитина і знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає. У судове засідання позивач не з'явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про визнання позову, в заяві просив розглянути справу без його участі. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Шлюб між сторонами не розірваний. В період сумісного проживання у сторін народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.6). В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 6748 від 25 листопада 2015 року, виданої виконавчим комітетом Бахмацької міської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.7). Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть і відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини. З встановленого випливають наступні висновки. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи із змісту частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв'язку із наведеним вище, суд знаходить достатність підстав для задоволення позову, при цьому, визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Відповідно до статті 182 СК, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у нього інших дітей та непрацездатних утриманців, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття , у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved