Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

26 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.02.2001 року Вознесенською філією Південної товарної біржі під № 0524 між ним та відповідачами був зареєстрований договір купівлі - продажу вищевказаної квартири, відповідно до якого [PERSON] є покупцем даного майна. Умови договору сторонами повністю виконані, договір зареєстрований в Бюро технічної інвентаризації, і лише влітку 2014 року позивач дізнався, що договір потребує нотаріальної форми посвідчення. Але, відповідачі відмовляються звернутись до нотаріальної контори з метою оформлення зазначеного договору, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Представник позивач у судове засідання не з'явилася, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, направили на адресу суду заяви, в якій не заперечували проти задоволення позовних вимог, просили розглянути справу без їх участі. Представник третьої особи без самостійних вимог у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що між позивачем [PERSON], як покупцем, та відповідачами, як продавцями, 24.02.2001 року за № 0524 був укладений письмовий договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] на Вознесенській філії Південної товарної біржі. 6 березня 2001 року право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] у Вознесенському бюро технічної інвентаризації (а.с.10.11). Згідно ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року, який, відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, підлягає застосуванню до даних правовідносин), договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин . Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі - продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Ч.2 ст.47 ЦК України, передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Рішення про визнання договору дійсним може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір. Враховуючи, що сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за яким відповідач передав позивачу у власність обумовлене угодою нерухоме майно, а позивач передав останньому визначену грошову суму (протилежного в судовому засідання не встановлено), але в наступному нотаріальне посвідчення угоди не відбулося, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 47, 227 ЦК України позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved