Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

25 листопада 2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корона» до [PERSON] про стягнення заборгованості по обов`язковим платежем та внескам, компенсацію витрат на опалення в квартирі [ADDRESS] в розмірі 104067,00 гривень. Позивач просить розглянути справу в порядку спрощеного провадження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 02.06.2009 року співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] створили об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « [INFO] », членом якого [PERSON] став 01.08.2011 року після придбання у приватну власність 1/1 квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] в порушення норм діючого законодавства не виконав своїх обов`язків по своєчасному внесенню плати за надання послуг ОСББ «Корона», в результаті чого станом на 01.11.2020 року виникла заборгованість перед ОСББ «Корона» на загальну суму 104067,00грн. за період з 01.01.2013 року по 01.01.2020 року, яка складається з обов`язкових внесків та з витрат ОСББ «Корона», що понесені на опалення, й складається з: - розміру внесків у сумі 104067,00 грн., що складається з суми боргу по внескам у розмірі 56913,00 грн., 3% річних в розмірі 3938,00 грн., пені у розмірі 35854,00 грн. та з інфляційного збільшення боргу у розмірі 7362,00 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21.01.2021 року відповідач надав до суду зустрічну позовну заяву. 25.01.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву та заява про застосування строків позовної давності. Відповідно до наданого відзиву позивач вказує, що розрахунок заборгованості, наданий Позивачем, складений за період січня 2016 року по вересень 2020 року, виходить за межі строків позовної давності, а розрахунки заборгованості з внесків та комунальних послуг не відображають дійсності в частині відображення здійснених відповідачем платежів. Крім того, позивач зазначає, що з 1 вересня 2020 року у відповідача відсутнє теплопостачання, постачання гарячої води , електропостачання та послуги мережі Інтернет, а тому відповідач не згоден з нарахуваннями за цей період. Також позивач заперечує проти нарахування пені, 3 відсотків річних та індексу інфляції посилаючись на норми законодавства пов`язаного з регулюванням платежів за житлово-комунальні послуги на період дії карантину. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то позивач заперечує проти суми відшкодування, вказує, що сума є завищеною. 15.02.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив .Позивач зазначив, що у представника відповідача відсутні повноваження на захист інтересів відповідача по даній справі. Акцентували увагу суду на те, що відповідача «слід рахувати заможним», оскільки має у своїй приватній власності п`ять об`єктів нерухомості. Також позивач зазначає, що аргумент відповідача щодо неправильності розрахунків в частині здійснення ним платежів спростовується доказами які надані самим відповідачем. Також позивач звертає увагу суду, що Відповідач як доказ здійснення ним оплати за період з 2016-2020 рік за водопостачання вказав лише дослівно: «Так як у червні 2019 мною вже сплачувався платіж за водопостачання у розмірі 658,44 грн.», тобто здійснено лише один платіж. Щодо відсутності теплопостачання, постачання гарячої води, електропостачання та послуги мережі Інтернет, позивач вказує, що дане твердження не заслуговує уваги, адже на підтвердження даного факту в матеріалах справи відсутні будь-які докази. Додатково зазначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладаються на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. 15.02.2021 року від позивача до суду надійшов відзив на Зустрічну позовну заяву. 17.02.2021 року від відповідача надійшла заява про відкликання зустрічної позовної заяви. 11.03.2021 року від позивача до суду надійшов розрахунок заборгованості. Так, враховуючи застосування строків позовної давності до позовних вимог із обов`язкових платежів та внесків, компенсації витрат на опалення та до пені, позивачем , відповідно до якого загальна заборгованість [PERSON] складає 41238,00, з яких: ?34895,00 заборгованість з грудня 2017 року по листопад 2020 року; ?1979,00 3% річних; ?3528,00 індекс інфляції; ?1836,00 пеня. 16.03.2021 року від відповідача до суду надійшла заява про повернення судового збору. 16.03.2021 року від відповідача до суду надійшли пояснення, відповідно до яких відповідач звертає увагу суду, що останній розрахунок складений не коректно та містить математичні помилки, наявні помилки при розрахунку фактичної заборгованості помісячно розрахунки 3 відсотків річних та індексу інфляції, а також зазначає, що позивач відображає пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ починаючи з квітня 2019 року по листопад 2020, що також перевищує строк позовної давності встановлений ст. 258 ЦК України. Крім того, надав обґрунтування щодо не співмірності витрат на правничу допомогу. 30.03.2021 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси заяву відповідача про повернення сплаченого судового збору задоволено повністю. 13.04.2021 року від відповідача до суду надійшла заява з розрахунками нарахування та оплати комунальних послуг за даними відповідача. Так, відповідно до наданого розрахунку заборгованість [PERSON] за період з листопада 2017 року по жовтень 2020 року з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає -8291,32 грн., знак мінус в розрахунку свідчить про наявність переплати. 24.05.2021 року від позивача до суду надано розрахунок заборгованості від 17.05.2021 року. Відповідно до наданого розрахунку загальний розмір заборгованості складає 26876,13 грн., що складається з загального розміру заборгованості з комунальних платежів у сумі 19060,55 грн., 3% річних 2760,76 грн., інфляція -5013,87 грн., пеня 40,95 грн. У судове засідання призначене на 25.05.2021 року з`явились представник позивача [PERSON] , відповідач [PERSON] , та представник відповідача [PERSON] . Суд, дослідивши докази, обставини справи та норми права, які регулюють спірні правовідносини, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статутом об`єднання. Як вбачається з матеріалів справи у 2009 році співвласниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] було створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корона». Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Зазначене положення Закону також відображене в п. ІІ.1. Статуту ОСББ «Корона». Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 79,8 кв. м, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Таким чином, відповідач є співвласником багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] та входить до складу ОСББ «Корона». Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Дане право також закріплене у п. 6 Статуту ОСББ «Корона». За змістом ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об`єднання. Відповідно до ст.15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. У відповідності до ч.1 ст.20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно ч.3 ст.20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Задоволення потреб співвласників ОСББ з питань забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку здійснюється шляхом самозабезпечення відповідно до ст. 22 Закону. Частиною 6 статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів (ч.3 ст.23 Закону). Розмір обов`язкових внесків співвласників ОСББ «Корона» на утримання, обслуговування та ремонт будинку відповідно до вимог ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлювалися, шляхом прийняття відповідного рішення загальними зборами ОСББ «Корона», оформлене Протоколами № 4 від 21.06.2009 р., № 12 від 22.05.2015 р. та № 17 від 31.03.2017 р. якими було затверджено розрахунок членських внесків (тариф з утримання будинку та прибудинкової території) для власників квартир та нежитлових приміщень, що становив 3,00 грн. з 1 кв. м. з 21.06.2009 р. по 01.05.2015 р. та 6,00 грн. з 1 кв. м. з 01.05.2015 р. і по теперішній час. Судом також встановлено, що задоволення потреб співвласників ОСББ «Корона» з питань забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку здійснюється як шляхом самозабезпечення, так й із залученням організацій, які надають житлово-комунальні та інші послуги і з якими ОСББ укладені відповідні договори. Так, 01 грудня 2011 року між ОСББ «Корона» та Приватним підприємством «Чорномор-ріелт» укладено Договір про продовження зобов`язань № 1к та 01 листопада 2019 року укладено Договір про надання послуг постачання теплової енергії №б/н, згідно до яких, останніми надаються послуги позивачу, за договорами підписаними із виконавцями або виробниками комунальних послуг, у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які надаються для потреб співвласників, що створили ОСББ « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] . В порушення норм діючого законодавства Відповідач не виконував своїх обов`язків по своєчасному внесенню плати за надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території ОСББ « [INFO] » та надані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість. Частиною 4 статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що власність зобов`язує. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд зазначає, що обов`язок утримання свого майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, як вже зазначалось, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Проаналізувавши вказані норми законодавства, положення статуту позивача, а також надавши оцінку наявним в матеріалах справи розрахунках суд приходить до висновку про обґрунтовані вимоги позивача щодо стягнення заборгованості. Щодо визначення суми заборгованості що підлягає стягненню суд зазначає наступне. Відповідно до розрахунку відповідача, переплата за період з листопада 2017 року по жовтень 2020 року з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає -8291,32 грн. В обґрунтування зазначеної суми, відповідач вказує, що ним здійснено оплату у розмірі 33137,76 грн., однак не надано до суду квитанції про здійснення ним оплати за спожиту воду у сумі 33137,76 грн., а тому суд критично оцінює наданий відповідачем розрахунок як такий, що не підтверджений належними та допустимими доказами. В той же час здійснений відповідачем платіж за спожиту воду в розмірі 658,44 грн. підтверджений квитанцієй та врахований позивачем при нарахуванні суми заборгованості. Дослідивши розрахунок заборгованості наданий позивачем, суд вважає правомірним нарахування позивачем відповідачу загального розміру заборгованості з комунальних платежів у сумі 19060,55 грн. Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, що складає 5013,87 грн. та 3% річних, що становить 2760,76 грн., а також пені у розмірі 40,95 грн., суд зазначає, що в цій частині розрахунок заборгованості позивача є неповним та не місить інформації щодо дати коли відповідачем були здійснені оплати, однак не дивлячись на це, 3% річних, індекс інфляції та пеня стягувались за повний місяць. Таким чином суд визнає розрахунок позивача в цій частині не обґрунтованим та таким що не ґрунтується на об`єктивних даних, а тому в цій частині відмовляє в задоволення позовної заяви. У відповідності до частини 6 статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Щодо стягення з з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корона» витрати направничу допомоги 13750,00 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України 4. розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial