Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

24 січня 2019 року [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 201231 березня 2017 року змінено розмір аліментів, які стягувались з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з суми 400 грн. щомісячно на 850 грн. щомісячно. Однак на даний час дитина сторін стала часто хворіти, у 2012 році у неї виявили побутову алергію, а в січні 2019 року їй встановлений діагноз «Екзема та алергічний дерматит». За таких захворювань дитина потребує спеціального антиалергічного харчування та одягу, періодичного медичного огляду та лікування, що потребує значно більших витрат для її нормального розвитку. Відповідач фізично здоровий та матеріально забезпечений, працює за кордоном, отримує дохід, інших утриманців не має. За таких обставин позивач просить змінити спосіб та розмір стягнення аліментів на утримання дитини з 850 гривень на 1/4 частину зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісячно, починаючи стягнення аліментів з дня набрання законної сили рішення суду і до досягнення донькою повноліття. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 30 січня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 27 лютого 2019 року, відповідачу наданий строк для подання відзиву. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судове засідання не зявились, представник подала до суду заяву про розгляд справи у її та позивача відсутність, просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не зявився. 25 лютого 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач повністю визнав позов, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглянути у його відсутність. Частина 4\~ст.\~206\~ЦПК України\~визначає,\~що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з копією Свідоцтва про народження серії І-АМ № 001502 батьками дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 2). Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31 березня 2017 року змінений розмір аліментів, які стягувались з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з 400 грн. щомісячно на 850 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 18 квітня 2017 року і підлягає виконанню (а.с. 4). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу вказаної норми вбачається право позивача звернутись з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України). Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року (справа № 486/466/18). Факт зміни матеріального стану позивача підтверджується тим, що відповідно до витягу з історії розвитку дитини [PERSON] у січні 2019 року дитині встановлений діагноз «Екзема та алергічний дерматит». За таких захворювань дитина потребує спеціального антиалергічного харчування, одягу, періодичного медичного огляду та лікування, а відтак позивач має витрачати на утримання дитини значно більше коштів. При цьому доходи позивача не збільшились і вона перебуває у важкому матеріальному становищі. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні . Так, частиною 2 статті 182 встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зважаючи на зміну з часу ухвалення рішення суду від 31 березня 2017 року мінімально необхідного рівня матеріального забезпечення дитини відповідного віку, погіршення стану здоровя дитини сторін, на рівний обовязок батьків утримувати дитину, а також з урахуванням визнання відповідачем позову, суд вважає, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини будуть аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, тому вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved