Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

26 квітня 2018 року представник позивача Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулась до суду із уточненим в ході судового розгляду позовом до [PERSON], за участю третьої особи Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками сімох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як зазначає представник позивача, мати дітей, [PERSON], відповідно до вироку Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2017 року, засуджена до відбування покарання в місцях позбавлення волі. Батько дітей, [PERSON], був засуджений Слов'янським міськрайонний судом Донецької області за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 71, 72 КК України до п'яти років шести місяців позбавлення волі та кримінальне провадження відносно нього направлено за апеляційною скаргою до Апеляційного суду Донецької області. Малолітні діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, з підстави проживання у сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечують належного харчування, медичного догляду, не створили належних умов утримання та виховання дітей. Протягом тривалого часу умови проживання сім'ї незадовільні, низький рівень життя. У будинку брудно, не миється підлога, продуктів харчування недостатньо для повноцінного росту та розвитку дітей. Умови для виховання дітей не створені, відсутня постільна білизна, як самі діти, так і їх одяг брудні. Діти не мають елементарних гігієнічних навичок. Родина потребує постійного контролю. Батько, [PERSON] офіційно не працює, з його слів, має тимчасові заробітки. Стосунки у родині напружені, діти не отримують належного догляду та уваги з боку батька. Малолітні діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON] протягом чотирьох років неодноразово потрапляли до комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» до центру для дітей, а саме: з 04 березня 2014 року по 20 березня 2014 року, з 02 жовтня 2015 року по 26 листопада 2015 року, з 29 вересня 2016 року по 05 липня 2017 року, з 24 березня 2018 року по теперішній час. [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO], яку було покинуто батьком, [PERSON], з 24 березня 2018 року перебувають в КЛПЗ «Міська дитяча лікарня». На теперішній час діти дошкільний заклади не відвідують, до школи діти не підготовлені, відсутні навички самообслуговування. В будинку, де мешкали діти, антисанітарія, підтвердження цьому факту складено акт обстеження матеріально- побутових умов сім'ї. Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, з метою захисту прав дітей, 18 січня 2017 року звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дітей. Відповідно до рішення Слов'янського міськрайонного суду від 03 травня 2017 року, органу опіки та піклування було відмовлено в задоволенні позовних вимог на підставі того, що батьки зобов'язалися змінити своє ставлення до дітей, покращити умови проживання, бажали займатися їх вихованням та розвитком. 12 травня 2017 року орган опіки та піклування Слов'янської міської ради звернувся до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на рішення Слов'янського міськрайонного суду за позовною заявою про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2017 року рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2017 року залишено без змін. Після повернення дітей до родини батьків, спеціалісти служби у справах дітей постійно відвідували родину, надавали гуманітарну допомогу (дитяче харчування, продукти харчування, дрова, памперси), але [PERSON] неодноразово не надавав можливості обстежити умови проживання дітей, поводився агресивно. Перебування малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в родині батька [PERSON], загрожує життю та здоров'ю дітей. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 з усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради [PERSON], яка діє на підставі Довіреності від 17 липня 2018 року, у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у позові. Додала заяву (а.с.91), в якій зазначила, що проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовою кореспонденцією в матеріалах справи, до судового засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у свою відсутність до суду тне надав (а.с.87,89-90). Представник третьої особи Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» [PERSON], яка діє на підставі Наказу № 28-О від 16 листопада 2016 року у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що батько [PERSON] не приділяє достатньої уваги дітям, до закладу вони приходять брудні та голодні. В дітей відсутні навички самообслуговування, батько за дітьми не доглядає. Деякі діти взагалі не відвідують навчальних закладів за невідомими причинами. Батько посилається на те, що діти хворіють, тому не взмозі відвідувати школу та дитячий садок, але медичних довідок до учбових закладів не надає. Додала, що [PERSON] дуже агресивний, на контакт не йде. Численні спроби з боку представників закладу допомогти родині результатів не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але в судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, заслухавши сторони, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтв про народження [NUMBER] від 01 жовтня 2010 року, [NUMBER] від 01 жовтня 2010 року, [NUMBER] від 11 травня 2012 року, [NUMBER] від 23 січня 2014 року, [NUMBER] від 14 травня 2015 року, [NUMBER] від 06 липня 2016 року, [NUMBER] від 03 травня 2018 року - відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8-13,53). Вироком Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2017 року [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі (а.с.17-18). Згідно відповіді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2018 року, кримінальне провадження № 1-кп/243/334/2018 відносно [PERSON], засудженого за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 71, 72 КК України до п'яти років шести місяців позбавлення волі було надіслано 20 березня 2018 року до Апеляційного суду Донецької області за апеляційною скаргою для подальшого розгляду (а.с.16). Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2017 року за позовом Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей позивачу було відмовлено в задоволенні позову та попереджено [PERSON] та [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав у випадку ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Окрім того, на Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради покладено контроль за виконанням [PERSON] та [PERSON]. батьківських обов'язків по вихованню дітей (а.с.19-22). Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2017 року рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2017 року було залишено без змін (а.с.24-28). Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради від 25 квітня 2018 року вбачається, що було прийнято рішення щодо доцільності позбавлення батьківський прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], оскільки батько своїх обов'язків не виконує, нормальних умов життя дітям не забезпечує, належної уваги не приділяє, не забезпечує належного харчування, медичного догляду, офіційно не працює (а.с.6-7). Викладене також підтверджується численними актами обстеження умов проживання Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, згідно яких представниками органу опіки та піклування протягом періоду з 2017 року по 2018 рік неодноразово попереджалися батьки щодо обов'язків по вихованню дітей, проводилися профілактичні бесіди, надавалися рекомендації щодо поліпшення побутових умов проживання (а.с.29-34). Згідно листа Слов'янської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 7 від 21 березня 2018 року, в Слов'янській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів № 7 навчаються [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які на теперішній час мешкають лише з батьком, [PERSON]. Батько нехтує обов'язками щодо виховання своїх дітей, а саме: діти приходять до школи голодні, брудні, зі стійким запахом сечі. До закладу звертаються батьки інших учнів зі скаргами. Батько не догледів за своїм малолітнім сином 2011 року народження, який внаслідок недогляду спричинив собі ушкодження - опік тильної поверхні стопи лівої ноги. З батьком неодноразово було проведено профілактичні бесіди щодо виконання батьківських обов'язків, а саме створення задовільних умов проживання, забезпечення необхідного харчування дітей, дотримання санітарно-гігієнічних норм, спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для дотримання правил поведінки в колективі, проте на зауваження він не реагує (а.с.35). Відповідно актів № 1 про невідвідування шкільних занять учнем (ученицею) Слов'янської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 7 Слов'янської міської ради Донецької області від 29 вересня 2017 року, учні першого класу [PERSON], [PERSON] та учень другого класу [PERSON] з 18 вересня 2017 року по 29 вересня 2017 року шкільні заняття не відвідують. Зі слів батьків діти хворіють, але медичних довідок до учбового закладу батьками надано не було (а.с.36-38). Як вбачається з довідки КЛПЗ «Міська дитяча лікарня» від 30 березня 2018 року, 24 березня 2018 року до лікарні поступили діти - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Діти поступили з приводу незадовільних умов за місцем проживання. Були доставлені машиною «швидкої допомоги» після повідомлення дільничного лікаря до поліції. Діти погано доглянуті та брудні. Родина перебуває у скрутному стані, матір знаходиться під слідством, батько часто залишає дітей вдома самих (а.с.39). Згідно листа Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 03 квітня 2018 року, у провадженні СВ Слов'янського ВП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали досудового розслідування відносно відповідача [PERSON], згідно яких за адресою [ADDRESS] було виявлено [PERSON], за якою батько належним чином не доглядає, умови мешкання незадовільні. Дитину було доставлено до дитячої міської лікарні м. Слов'янська з діагнозом - перитональне гепатичне ураження мозку (а.с.40). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики дітей КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» малолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], були доставлені до закладу 24 березня 2018 року, [PERSON] була доставлена 18 квітня 2018 року. Діти неодноразово були поміщені до вказаного закладу, швидко адаптувалися до умов перебування у закладі. Діти неадекватно реагують на різкі рухи поряд із собою, прихиляються, мов би ухиляються від удару. Діти потрапили до центру з низьким рівнем уявлення про гігієну, не мали навичок самообслуговування. Зазначена поведінка свідчить про пережиті психотравмуючі події, свідками яких вони були (а.с.41). З рішення виконавчого комітету Слов'янської міської ради № 280 від 02 травня 2018 року «Про державну реєстрацію народження покинутої дитини» вбачається, що [PERSON] 16 жовтня 2017 року в КЛПЗ «Пологовий будинок» м. Слов'янська народила дитину жіночої статі. Батько дитини, [PERSON] покинув дитину в КЛПЗ «Міська дитяча лікарня м. Слов'янська», про що 06 квітня 2018 року було складено акт № 49/3 закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку (а.с.55-58). Відповідно до рішення виконавчого комітету Слов'янської міської ради № 307/1 від 16 травня 2018 року «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON]» виконком прийшов до висновку про надання [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.59). Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відносно своїх дітей батьки мають як права так і обов'язки стосовно її виховання. Так відповідно до приписів ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, … засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, що мати дітей [PERSON] перебуває у місцях позбавлення волі та не має можливості в повній мірі надати дітям материнське піклування та любов. Батько [PERSON] також притягувався до кримінальної відповідальності та в подальшому може негативно вплинути на формування психічного та емоційного стану дітей. Як вбачається з рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2017 року батькам раніше надавалася можливість змінити своє ставлення до виховання дітей, проте як слідує з численних довідок та актів, складених при перевірці побутових умов проживання родини, батьки за місцем свого мешкання часто відсутні, залишаючи малолітніх дітей вдома самих. Батько не взмозі самостійно забезпечити дітей достатнім рівнем життя, якого вони потребують, не займається їх вихованням та не піклується про них. Родина характеризується з посередньої сторони. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що відповідач протягом тривалого періоду часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх дітей, не займається їх вихованням, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не утримує належно в матеріальному плані, не в повній мірі цікавиться їх станом здоров'я, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не проявляє до дітей батьківської турботи та уваги, хоча має таку можливість, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не опікується духовним розвитком та підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не забезпечує необхідного і належного харчування та медичного догляду. Доказів, які б спростовували такі доводи позивача відповідач не надав. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 28 травня 2016 року народження та [PERSON], [INFO] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч.3 ст.166 СК України). Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.2. ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, в порядку ч. 2 ст. 193 СК України, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, оскільки позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved