Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

25 листопада 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулись з позовною заявою до [PERSON] , в якій просять: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви позивачами зазначено, що вони є власниками (по 1/2 частині) будинку [ADDRESS] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 грудня 2002 року, виданого завідувачем Другої Артемівської державної нотаріальної контори Літвіновою В.А., а [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 листопада 2008 року, виданого державним нотаріусом Другої Артемівської державної нотаріальної контори Літвіновою В.А. Разом з позивачами у зазначеному будинку з 12 березня 1996 року зареєстрований [PERSON] , який є сином [PERSON] , та братом [PERSON] , однак фактично не проживає з початку січня 2004 року, витрат по оплаті комунальних послу та утриманню житла не несе. Формальна реєстрація відповідача у зазначеному будинку створює [PERSON] та [PERSON] перешкоди у оформленні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що вони звернулись до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 10 годину 00 хвилин 21 січня 2021 року та визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 21 січня 2021 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 08 годину 00 хвилин 19 лютого 2021 року у зв`язку з першою неявкою відповідача. До судового засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України засобом телефонного зв`язку, що оформлено телефонограмою. 21 січня 2021 року [PERSON] , яка також діє від імені [PERSON] , до суду подано заяву, у якій вона зазначила, що просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , до судового засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 11 статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua. 25 січня 2021 року на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява, у якій вона зазначив, що просить справу розглянути без його участі та визнає позовні вимоги. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до\~частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 грудня 2002 року, виданого завідувачем Другої Артемівської державної нотаріальної контори Літвіновою В.А. (а.с. 20), що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 02 листопада 2020 року за № 230705771 (а.с. 21). [PERSON] є власником 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 листопада 2008 року, виданого державним нотаріусом Другої Артемівської державної нотаріальної контори Літвіновою В.А. (а.с. 18), що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованого 16 грудня 2008 року за № 21287205 (а.с. 19). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої судом 19 лютого 2021 року за № 245069362, кожному з позивачів належить по 1/2 частині права приватної власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 46-49). З довідки № 5196/11-17 від 20 листопада 2020 року, виданої адміністратором ЦНАП виконавчого комітету Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області Сябро О.М., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Згідно акту про фактичне проживання № 277, складеного 16 вересня 2020 року секретарем Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області Бандаревським Р.П., відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично з 2014 року за вказаною адресою не проживає (а.с. 15). З відповіді голови Сіверської\~міської ради\~Бахмутського району\~Донецької області\~Черняєва А.О.\~за вх.\~№ ЕП-8667\~від 17\~грудня 2021\~року вбачається,\~що відповідач\~зареєстрований у\~будинку [ADDRESS] (а.с. 28). З доданої [PERSON] до заяви про визнання позовних вимог копії паспорта громадянина Російської Федерації № 46 18 964832, виданого ГУ МВС Росії по Московській області 11 липня 2018 року, вбачається, що відповідач є громадянином Російської Федерації (а.с. 43). Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до\~статті 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно\~ст. 391 ЦК України \~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.\~\~ Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач вибув із спірного будинку на інше постійне місце проживання, у зв`язку з чим втратив право на користування жилим приміщенням у зазначеному домоволодінні, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved