Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

24 квітня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за розпискою та процентів за користування грошовими коштами. В обґрунтування заявлених вимог зазначається, що 01 серпня 2012 року [PERSON] запозичив у позивача грошові кошти в розмірі 10 000 гривень, які зобов'язався повернути протягом дванадцяти місяців. На підтвердження цього відповідач власноручно, без будь-якого примусу, написав розписку, яка складає укладений договір позики між сторонами. Зазначеної вище суми коштів [PERSON] не вистачало для придбання житлового будинку. Позивач істотні умови договору позики виконав у повному обсязі, а саме передав кошти відповідачу, який всупереч взятих на себе зобов'язань з повернення позики не дотримався. З вересня 2013 року [PERSON] неодноразово звертався до [PERSON] стосовно повернення коштів останнім, однак відповідач добровільно повертати кошти відмовлявся. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму боргу за розпискою в розмірі 10 000 гривень, проценти за користуванням грошовими коштами в сумі 1 222,78 гривень та судові витрати. Позивач у судовому засіданні підтвердив обставини, які викладені вище при цьому позов підтримав у повному обсязі. Представник позивача позов підтримує повністю та просить задовольнити його в повному обсязі на підставі наявних у справі доказів. Згідний на розгляд справи в порядку заочного розгляду. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Свідок [PERSON] у судовому засіданні суду показала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. На даний момент вони розлучені. Підтвердила, що дійсно [PERSON] брав позику в [PERSON] на придбання житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] Межівського району Дніпропетровської області. Розмір позики складав 10 000 гривень про що [PERSON] власноручно написав розписку. У подальшому вказані грошові кошти [PERSON] витрачав на особисте лікування та оформлення групи інвалідності. Додала, що на теперішній час у зазначеному вище будинку ніхто не проживає. Суд, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] взяв у [PERSON] позику в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, які зобов'язувався повернути протягом 12 місяців на підтвердження чого мається відповідна розписка датована 01 серпня 2012 року (а.с.11). В силу ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За положенням ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні, встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. У відповідності до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що виникли з цивільно - правового зобов'язання повернення грошових коштів за договором позики. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, сума процентів за користування запозиченими [PERSON] коштами складає за період з 01.08.2012 року по 09.06.2013 рік 643,12 гривень (10 000 грн. позика Х 0,020547 % облікова ставка НБУ Х 313 днів = 643,12 грн.), розмір процентів за період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 рік становить 122,74 грн. (10 000 грн. позика Х 0,019178 % облікова ставка НБУ Х 64 дні = 122,74 грн.), розмір процентів за період з 13.08.2013 року по 15.04.2014 рік складає 436,10 грн. (10 000 грн. позики Х 0,01780 % облікова ставка НБУ Х 245 днів = 436,10 грн.) та проценти за період з 15.04.2014 року по 22.04.2014 рік в розмірі 20,82 гривень (10 000 грн. позики Х 0,02602 % облікова ставка НБУ Х 8 днів = 20,82 гривень). В силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що в разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом з'ясовано, що дотепер відповідачем своїх обов'язків за договором позики не виконано, грошові кошти не повернуто. [PERSON] допущено порушення майнових прав позивача, тому звернення до суду позивачем є обґрунтованим та позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. З [PERSON] також слід стягнути документально підтверджені судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, що відповідає положенням ч.1 ст.88 ЦПК України. В силу статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судові витрати покласти на рахунок відповідача.

Outcome: approved