Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

26.01.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В позовній заяві зазначено, що 26.03.2014 року помер чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку №71 по вул. Салтикова-Щедріна у м. Вінниці та земельної ділянки, площею 0,0291 гектара, розташованої за вказаною адресою. Вищевказаний будинок належав [PERSON] та позивачу на праві спільної сумісної власності. Право власності на земельну ділянку площею 0,0291 га, передану для будівництва та обслуговування цього будинку, було посвідчено державним актом на землю серії ВН № 1/1012, виданим [PERSON] Вінницькою міською радою 05.04.1999 року. Спадщину після чоловіка позивач прийняла належним чином. Син померлого [PERSON] відмовився від спадщини на користь брата [PERSON], який спадщину прийняв. 05 березня 2015 року першою Вінницькою державною нотаріальною конторою позивачу було видане свідоцтво про право власності на ? частку в спільному майні подружжя на житловий будинок №71 по вул. Салтикова-Щедріна у м. Вінниці та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частці на ? частку вищевказаного спадкового будинку. Таким чином частка позивача у праві власності на спадковий будинок складає 2/3 частки, а частка відповідача 1/3 частки. У видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на земельну ділянку площею 0,0291 га державним нотаріусом було відмовлено з тих підстав, що порушується пропорційність часток у праві власності на житловий будинок та земельну ділянку та оскільки зазначена земельна ділянка не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, має місце невідповідність часток у праві власності на будинок та праві власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок: частка [PERSON] у праві на земельну ділянку складає 2/3 частки, у праві на будинок 1/3 частку, а у позивача навпаки, у праві на земельну ділянку 1/3 частки, у праві на будинок 2/3 частки. Відповідач відмовляється оформити право власності на земельну ділянку відповідно до часток права власності на будинок. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати за нею [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частки земельної ділянки, а за відповідачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0291 га, розташовану за адресою: м. Вінниця, вул. Салтикова-Щедріна, буд. 71 після смерті [PERSON], який помер 26.03.2014 року у м. Вінниці. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій зазначає, що просить приєднати до матеріалів справи газету з оголошенням про виклик відповідача до суду, також зазначила, що просить розглянути справу у її відсутність, судові витрати залишити за позивачем та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, через оголошення в прессі. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивачі\~ не заперечували проти такого порядку вирішення спору. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так відповідно до ксерокопії свідоцтва про смерть серії І-АМ № 285282, [PERSON] помер 26 березня 2014 року у віці 56 років, складено відповідний актовий запис № 886 (а.с.5). З свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18.09.1982 року, прізвище жінки після укладення шлюбу визначене [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва №180 ВК Вінницької міської ради народних депутатів про право приватної власності на будівлю від 5 жовтня 1994 року, посвідчено що 100 % домоволодіння, яке знаходиться в м. Вінниці, по вул. Салтикова-Щедріна за № 71, дійсно належить [PERSON] (а.с.7). У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок №71 вулиця Салтикова-Щедріна, що у м. Вінниця, власником є [PERSON] (а.с.8). З державного акту на право приватної власності на землю видано громадянину України [PERSON], який мешкає вул. Салтикова-Щедріна, 71 вбачається, що на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів від 25.12.97 № 1416, 25.03.99 №313 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0291 гектарів в межах згідно планом (а.с. 10-11). Відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки: 0510100000:02:013:0239, належить [PERSON] (а.с. 12-13). Відповідно до свідоцтва про право власності гр.. [PERSON] [INFO] належить ? (одна друга) частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, складається з цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером 71, що знаходиться по вул. Салтикова-Щедріна в м. Вінниці (а.с.14). Згідно із свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцями майна, на яке видане це свідоцтво, яке складається з ? частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд під №71, що знаходиться по вул. Салтикова-Щедріна в м. Вінниці є: [PERSON], [INFO] в 2/3 частках, у т.ч. з урахуванням 1/3 частки у спадщині від якої відмовився син померлого [PERSON]; [PERSON] [INFO] в 1/3 чатці (а.с.15). 05.03.2015 року Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою на усне звернення [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на землю, оскільки порушується пропорційність часток у праві власності на житловий будинок та земельну ділянку (а.с.17). 27.08.2015 року Першою Вінницькою нотаріальною конторою було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.18). Із звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, що належить [PERSON] вбачається, що вартість спірної земельної ділянки складає 121\~620, 0 грн.(а.с.31-50). Частиною 1 ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У п. 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК зокрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому суд вважає за доцільне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частки земельної ділянки, а за відповідачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0291 га, розташовану за адресою: м. Вінниця, вул. Салтикова-Щедріна, буд. 71 після смерті [PERSON], який помер 26.03.2014 року у м. Вінниці. Судові витрати суд вважає за доцільне залишити за позивачем, оскільки представником позивача до суду була подана заява в якій остання просила залишити судові витрати за стороною позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved