Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

26.01.2021 до Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації), у якій позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 185661,39 грн. та судові витрати в розмірі 2784,92 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 25.01.2019 між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та Представництвом «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0197-00456, предметом якого є страхування транспортного засобу «Renault Dokker» д.н.з. [NUMBER] . 13.07.2019 о 13 год. 25 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «ГАЗ 3302» д.н.з. [NUMBER] на автодорозі Київ-Харків-Довжанський, 381 км в напрямку м. Харків, рухаючись по дорозі з двостороннім рухом, яка має по дві смуги для руху в попутному напрямку, за відсутності суцільної смуги дорожньої розмітки, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault Dokker» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в напрямку м. Полтави. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.08.2019 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 185661 грн 39 коп. Цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент ДТП застрахована не була. 02.12.2019 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 41333 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування. Однак останній залишив її без задоволення. Ухвалою судді від 16.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не прибув, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи в судове засідання повторно не прибув, про причини неявки суд не повідомив, своїм правом на подачу відзиву не скористався. Ураховуючи те, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України. За ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 25.01.2019 між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та Представництвом «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0197-00456, предметом якого є страхування транспортного засобу «Renault Dokker» д.н.з. [NUMBER] . (а.с. 9-24) 13.07.2019 о 13 год. 25 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «ГАЗ 3302» д.н.з. [NUMBER] на автодорозі Київ-Харків-Довжанський, 381 км в напрямку м. Харків, рухаючись по дорозі з двостороннім рухом, яка має по дві смуги для руху в попутному напрямку, за відсутності суцільної смуги дорожньої розмітки, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault Dokker» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в напрямку м. Полтави. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.08.2019 у справі №524/5223/19 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. в дохід держави. Постановою суду встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. (а.с. 33) Відповідно до довідки №3019194560157534 про дорожньо-транспорту пригоду від 29.08.2019, УПП в Полтавській області Національної поліції України автомобіль «Renault Dokker» д.н.з. [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження передньої центральної частини. (а.с. 31-32) Відповідно до звіту №64/08/19 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 18.08.2019, складеного суб`єктом оціночної діяльності фізичною-особою підприємцем [PERSON] розмір збитків, заподіяних транспортному засобу «Renault Dokker» реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки становить 189857,66 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали). (а.с.60-64) 18.07.2019 Страхувальник Представництво «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. (а.с. 72-74) 24.09.2019 позивачем на підставі Рахунку №0000003896 від 22.08.2019 (а.с. 55-56) було складено страховий акт № ДККА-66938 та розрахунок страхового відшкодування до нього, відповідно до яких сума страхового відшкодування становить 185661,39 грн. (а.с. 75-76) 24.09.2019 позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику Представництву «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» в розмірі 185661,39 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 23810 від 24.09.2019. (а.с. 77) Цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. 02.12.2019 позивач на адресу відповідача направив претензію № 41333 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування. Однак як вказує позивач останній залишив її без задоволення. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»). Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування». У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди, в порядку суброгації. Отже, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Зважаючи на викладене суд вважає, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації) підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача 2784,92 грн. на відшкодування понесених ним витрат зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved