Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

24.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]; зобов'язати відділ громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Х/о скасувати реєстрацію місця проживання відповідача. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він з 1992 року зареєстрований та постійно мешкає в [ADDRESS]. Вищевказана квартира не приватизована, знаходиться в комунальній власності. Разом з ним зареєстровано та мешкає його син [PERSON] [INFO]. Також в квартирі зареєстрована його колишня дружина - відповідачка, яка не мешкає за місцем своєї реєстрації вже понад 8 років, відомостей про її місцезнаходження відсутні. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач не з'явилася, про день та місце слухання справи була повідомлена належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Представник ХМР не з'явився, надав письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши позивача, свідків,перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС в Х/о від 01.12.2014 року, довідки КП «Жилкомсервіс» від 28.10.2014 року, [PERSON] 1959 року народження, [PERSON] [INFO] та їх син [PERSON] 1992 року народження зареєстровані в лютому 1992 року за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з пояснень позивача та письмових заперечень ХМР, вказана квартира є комунальною власністю. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.02.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що сім'ю [PERSON] вона знає більше ніж 20 років, вони дружили сім'ями. Вона нерідко буває в гостях у позивача вдома. З 2013 року дружина [PERSON] Малькан вже з позивачем [PERSON] не проживала, її речей в квартирі не бачила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що сім'ю [PERSON] він знає більше 30 років, перебувають у дружніх відносинах. Він часто буває вдома у [PERSON]. Знає, що позивач з дружиною [PERSON] вже не проживають близько 2 років, вони розійшлись, оскільки сімейне життя не склалося. Малькан добровільно забрала речі з квартири та покинула її. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка добровільно виїхала з квартири [ADDRESS], і з того часу ніякого зв'язку з житлом не підтримувала. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, якщо особа не мешкає в спірному житловому приміщенні більше шести місяців, без поважних причин, по суду може бути визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Враховуючи, що відповідачка добровільно вибула зі спірної квартири, зв'язку з житлом не підтримує, відносини з приводу найму спірної квартири відсутні, то відповідачка є такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року реєстрація місця проживання чи місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням задоволені, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідача, тому позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади. У зв'язку з цим, у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог в частині зняття з реєстрації відповідача. Крім того, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» не передбачено можливості скасування реєстрації місця проживання, а можливо лише зняття з реєстрації місця проживання особи. На підставі викладеного, позовні вимоги щодо зобов'язання відділ громадянства, імміграції і реєстрації скасувати реєстрацію місця проживання відповідача - задоволенню не підлягають. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів.

Outcome: partial