Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

25.10.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] гараж [ADDRESS] та провести поділ вказаного майна, визнавши за нею право власності на ? частину спірного гаража. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.05.1996року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Рішенням суду від 16.02.2016року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу за спільні кошти сторін було придбано гараж [ADDRESS] . Правовстановлюючі документи на гараж оформлено на [PERSON] . Оскільки з відповідачем вона не досягла згоди щодо користування, розпорядження та володіння спільним майном, тому звернулася в суд за захистом своїх прав. 14.11.2018року ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області відкрито провадження по справі і призначено підготовче засідання на 05.12.2018р. 21.12.2018року [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати спільною сумісною власністю подружжя майно: автомобіль марки «DAEWOO NEXIA», д.н. [NUMBER] , VIN [NUMBER] , 2008р.в.; телевізор Самсунг, супутникову антену з тюнером, мебельну стінку, комп`ютер та всі комплектуючі, борг перед [PERSON] в розмірі 3200 доларів США. Визнати за ним право власності на 1\\2 частину спільного нажитого майна, присудити компенсацію 33600грн., стягнути з [PERSON] ? суми боргу перед [PERSON] , що становить 1600 доларів США. Стягнути з [PERSON] в його користь 1470грн. судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 7500 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за період шлюбу сторонами було придбано вищевказане майно. На покупку автомобіля брався кредит, і щоб його погасити, він змушений взяти в борг гроші в [PERSON] в сумі 3200доларів США, а тому вважає даний борг спільним. Оскільки [PERSON] не хотіла врегулювати питання поділу майна мирним шляхом, він змушений звернутися в суд. 11.03.2019 року представником [PERSON] - адковатом Ощипок В.С. подано до суду письмові пояснення. 01.04.2019року [PERSON] подала до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зустрічний позов безпідставним та необгрунтованим. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 11.06.2019р. закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду по суті на 22.07.2019р. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав повністю, надавши суду пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Просив позов задоволити. Проти задоволенні зустрічного позову [PERSON] заперечив, вважає, що такий заявлений безпідставно та не обґрунтовано. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач та зустрічним позовом [PERSON] та його представник Ощипок В.С . проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечили. Позовні вимоги зустрічної позовної заяви підтримали в повному обсязі. Додатково вказали на те, що спірний гараж був придбаний у 2006р. Також був придбаний в кредит автомобіль, який був відчужений у 2015р. Кредит для покупки автомобіля був оформлений на нього. Згоди на відчуження автомобіль він не надавав. В судове засідання свідок [PERSON] показав, що добре знає сторін по справі. [PERSON] неодноразово позичав у нього гроші, на загальну суму 3200 доларів США., однак на що він витрачав вказані гроші, йому не відомо. [PERSON] продав спірний автомобіль за 3400 доларів США за дорученням та згодою сторін. Кошти позичалися в 2013-2014рр. Претензій щодо повернення боргу не ставив. Додатково пояснив, що сторонам по справі було відомо про те, що він продав автомобіль Судом встановлено: 18.05.1996 року Новороздільським відділом РАГС Миколаївського району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №142059737, гараж [ADDRESS] було придбано на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2006року. Власником гаражу вказано [PERSON] . Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 16.02.2016року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 03.07.2019року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу її прізвище [PERSON] . Оцінка суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши матеріали цивільної справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Щодо заявлено первісного позову [PERSON] то такий підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. У ч.1 ст.70 СК встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Статтями 11-13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.76-78, 80-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд задовольняє вимогу [PERSON] про визнання гаража спільною сумісною власністю подружжя, та визнає за нею право власності на ? частину спірного гаражу. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.. Оскільки в судовому засіданні адвокат Ратич Т.М, заявив клопотання про надання йому 5-денного строку для подачі до суду документів, щодо розміру понесених судових витрат, тому така заява підлягає до задоволення. Враховуючи наведене, суд задовольняє вимогу [PERSON] про визнання гаража спільною сумісною власністю подружжя, та визнає за нею право власності на ? частину спірного гаражу. Щодо заявлено зустрічного позову [PERSON] то такий задоволенню не підлягає з наступних підстав. Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із листа Регіонального сервісного центру у Львівській області від 19.03.2019року, транспортний засіб ««DAEWOO NEXIA», д.н. [NUMBER] , VIN [NUMBER] , 2008р.в., який був 27.11.2008року зареєстрований за [PERSON] , в подальшому 24.09.2015року був зняти з обліку та проданий через ПП « Компанія Юрінвестсервіс» та перереєстрований на [PERSON] Враховуючи те, що автомобіль «DAEWOO NEXIA», д.н. [NUMBER] , VIN [NUMBER] , 2008р.в, був проданий під час шлюбу, на даний час він зареєстрований за [PERSON] , тому у [PERSON] немає жодних правових підстав для визнання вказаного автомобіля спільною сумісною власністю. Також суд критично оцінює покази свідка [PERSON] , оскільки його покази про те, що він надав 3200доларів США [PERSON] для потреб сім`ї не знайшли свого документального підтвердження. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 1996 року по 2016 рік перебували в зареєстрованому шлюбі. [PERSON] надав до суд перелік майна, яке він вважає спільною сумісною власністю, однак не вказав дати придбання більшості речей, їх індивідуальні ознаки, вартість кожної речі на час її придбання, а на час розгляду справи, у зв`язку з чим судом неможливо встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Крім цього [PERSON] не представив доказів, що вище вказане ним майно дійсно було придбане під час шлюбу та не представлено доказів, що [PERSON] дійсно позичав сторонам 3200 доларів США, а тому у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed