Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

25 жовтня 2013 року від ПАТ КБ «Приватбанк» м. Дніпропетровська до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № DOM7RX21123190 від 07.09.2006 року («Розстрочка») (Стандарт), за яким відповідач отримав кредит у розмірі 1373, 90 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців до 07.09.2007 року, та у зв'язку з неналежним виконанням умов договору позичальником утворилась заборгованість у розмірі 28884, 86 гривень, яку банк просить стягнути з відповідача та відшкодувати понесені судові витрати у вигляді судового збору розміром 288,85 гривень. В судовому засіданні представник позивача - ПАТ КБ «Приватбанк» Дудниченко К.Ю., діюча на підставі довіреності ( а.с. 46 ), підтримала позов і пояснила, що 07 вересня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір за програмою споживчого кредитування «Розстрочка» (Стандарт). Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між ним та Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. [PERSON] отримав кредит у розмірі 1373,90 гривень на споживчі цілі, а саме на покупку мобільного телефону. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати, позичальник повинен сплачувати щомісяця заборгованість за кредитом, за відсотками, комісію, а також інші витрати згідно Умов, з якими відповідач ознайомився, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до пункту 5.5. цих Умов термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором, встановлений сторонами тривалістю 5 років. Останній платіж за цим кредитним договором відповідачем був здійснений 06.11.2006 року. Так як відповідач неналежним чином виконував умови договору і не погасив заборгованість за кредитом у розмірі 1153,76 гривень та не сплатив відсотки за користування кредитом у розмірі 9052,36 гривень, то йому нарахована заборгованість по комісії за користування кредитом станом на 17.09.2013 року ,що дорівнює 219,80 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором нарахована у розмірі 16607,28 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, а саме : 500 гривень - штраф ( фіксована частина ) і 1351,66 гривень - штраф ( прострочена складова ), загалом заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 17.09.2013 року становить 28884,86 гривень,яку просить стягнути з відповідача на користь банку , а також стягнути понесені банком судові витрати у вигляді сплати судового збору розміром 288,85 гривень. Представник позивача в судове засідання для виступу у дебатах не з'явилась, подала заяву про можливість закінчення розгляду справи у її відсутності і наполягала на задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі. ( а.с. 59 ) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, з участю його представника [PERSON] ( а.с. 58 ) Крім того, відповідачем подані письмові заперечення на позов ПАТ КБ «Приватбанку» до нього, відповідно до яких він зауважив, що банк пропустив всі розумі строки позовної давності, як то передбачені ст. 257 ЦК України, так і п'ятирічний строк , на який позивач посилається згідно до Умов споживчого кредитування, не надавши при цьому жодного доказу, що саме ці Умови він підписував і узгоджував продовження строку позовної давності. Банк навіть не ставить питання про поновлення цього строку позовної давності, а тому просить відмовити у задоволенні позову, так як позивачем пропущені строки більше ніж 6 років. (а.с.22-23 ) Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], діюча на підставі довіреності, посвідченої нотаріально ( а.с. 32 ), в судовому засіданні підтримала заяву відповідача щодо застосування судом до вимог ПАТ КБ «Приватбанк» строків позовної давності, оскільки у заяві про погодження на кредит зазначено, що він видається на строк 12 місяців з 07.09.2006 року по 07.09.2007 року. Звернення позивача до суду мало місце 25.10.2013 року, тобто за межами строку позовної давності, відповідно до ст. 257 ЦК України цей строк три роки, а щодо вимог про стягнення неустойки строк позовної давності застосовується в один рік ( ст.258 ЦК України ) . Письмовий договір про збільшення позовної давності, як того вимагає ст. 259 ЦК України, відсутній. Пред'явлені позивачем суду Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) підписані головою правління банку, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також немає жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід'ємності від заяви позичальника. У заяві не зазначено, що неврегульовані в ній питання слід визначати відповідно до Умов, а тому п'ятирічний строк позовної давності застосовувати неможливо. Навіть, якщо і погодитися з п'ятирічним строком позовної давності, то і цей строк вже закінчився давно - 07.09.2012 року. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові. У постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Тому, просить відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] за збігом строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши додані докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» міста Дніпропетровська до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, виходячи з наступного. Згідно Заяви - анкети позичальника № DOM7RX21123190 від 07.09.2006 року «Експрес-Розстрочка», яка разом з Умовами та Правилами кредитування по програмі («Розстрочка») (Стандарт) є кредитним договором, за яким відповідач отримав строковий споживчий кредит у розмірі 1373, 90 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців до 07.09.2007 року. ( а.с. 4,5-8 ) Відповідно до пункту 4.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), за користування кредитом у період з дати укладання даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у Тарифах та Заяві. ( а.с. 5-8 ) Вказані Умови були затверджені наказом ПАТ КБ «Приватбанк» за № 391 від 21.03.2006 року ( а.с. 55-57 ) Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, 07.09.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» м. Дніпропетровська та відповідачем [PERSON] було укладено споживчий строковий кредит на придбання мобільного телефону, з перерахуванням за цей товар суми 1373,90 гривень, яку відповідач зобов'язався повернути у строк до 07.09.2007 року, сплачуючи щомісячними платежами та сплачувати проценти за користування кредитом. Вказані обставини сторонами не оскаржуються. [PERSON] умови кредитного договору щодо своєчасного повернення боргу та сплати відсотків за кредитом не виконав, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість у розмірі 28884, 86 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом - 1153,76 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 9052,36 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом - 219,80 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором нарахована у розмірі 16607,28 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, а саме : 500 гривень - штраф ( фіксована частина ) і 1351,66 гривень - штраф ( прострочена складова ), що розраховано станом на 17.09.2013 року. ( а.с. 3 ) Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» за № 1 від 20.02.2014 року [PERSON] за вказаним кредитним договором остання проплата була здійснена 06.11.2006 року. ( а.с. 54 ) Відповідно до частини 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки за договором. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється в три роки, а відповідно до вимог ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За приписами ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені ) застосовується позовна давність в один рік. Згідно ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до пункту 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), («Стандарт»), з якими погодився відповідач, підписавши заяву-анкету, терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені , штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. ( а.с. 8 ) Таким чином, при укладанні кредитного договору 07.09.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON], останній надав згоду, підписавши особисто заяву, що ця заява разом із запропонованими банком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами, складає між позичальником та банком кредитний договір, та сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності відносно стягнення заборгованості за кредитом до п'яти років, що не заборонено ст. 259 ЦК України. Згідно зі ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до приписів ст. 638 ч.1 і ст.640 ч.1 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Отже, відповідно до ст. 261 ч.5 ЦК України, перебіг п'ятирічного строку позовної давності за вимогами ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором почався 08.09.2007 року та спливає 08.09.2012 року. Позов до суду банком був пред'явлений 25.10.2013 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Інший строк позовної давності договором між сторонами не визначався. Відповідно до пункту 7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки тощо ). Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. При цьому, як особисто відповідач [PERSON] , так і його представник в судовому засіданні, заявили суду про застосування строку позовної давності до заявлених вимог позивачем, вже навіть за збігом шестирічного строку. Згідно зі ст. 267 ч.5 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту. Проте, на такі причини позивач ні в позові , ні під час судового засідання не посилався, вважаючи, що строк позовної давності ним не пропущено, що є хибним. Відповідно до ст. 267 ч.4 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову позивачу-ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні його позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором ( споживчий кредит) , строк дії якого збіг 07.09.2007 року, у зв'язку із закінченням 08.09.2012 року строку позовної давності до зазначених вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 251,252,256-261,266,267,525,526, 527,530, 1050, 1054, 1055 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed