Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

25 травня 2017 року [PERSON] (далі - [PERSON], позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1, [PERSON].), [PERSON] (далі - відповідач-2, [PERSON].), [PERSON] (далі - відповідач-3, [PERSON].) про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, а саме: 1) житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності виданого згідно рішення виконкому Буянівської сільської ради 6 від 26 січня 2006 року; 2) земельну ділянку, площею 2,43 га., яка розташована на території Буянівської сільської ради, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю згідно державного акту на право приватної власності на землю бланк серія [NUMBER] виданого 26 липня 2002 року Буянівською сільською радою, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] (далі - спірний будинок та спірна земельна ділянка). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилися спадщина у вигляді спірного будинку та спірної земельної ділянки. За життя померлий склав заповіт, в якому розпорядився все належне йому майно заповісти [PERSON]. Після смерті спадкодавця позивач вчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини до Луцької районної державної нотаріальної контори. Однак державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Посилаючи на вищенаведені обставини позивач просить суд визнати право власності на спірну земельну ділянку та спірний будинок (а.с.4). Позивач у судове засідання не з'явився, однак у заяві від 11 липня 2017 року його представник просить суд слухати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.60). Відповідач-1, [PERSON], у судове засідання не з'явилася, однак у заяві від 13 червня 2017 року просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.54). Відповідач-2, [PERSON], у судове засідання не з'явився, однак у заяві від 09 червня 2017 року просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.51). Відповідач-3, [PERSON], у судове засідання не з'явилася, однак у заяві від 09 червня 2017 року просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.49). Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер громадянин [PERSON] (а.с.6). Після смерті останнього відкрилася спадщина, яка складається з: 1) житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності виданого згідно рішення виконкому Буянівської сільської ради 6 від 26 січня 2006 року (а.с.10-11). 2) земельну ділянку, площею 2,43 га., яка розташована на території Буянівської сільської ради, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю згідно державного акту на право приватної власності на землю бланк серія [NUMBER] виданого 26 липня 2002 року Буянівською сільською радою, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] (а.с.17). Матеріалами справи підтверджується, що до кола спадкоємців першої черги входять: 1)дочка [PERSON] (позивач) (а.с.7-9, 18-19); 2)дочка [PERSON] (відповідач-1) (а.с.20-21); 3)син [PERSON] (відповідач-2) (а.с.22-24); 4)дружина [PERSON] (відповідач-3) (а.с.25-26). Судом встановлено, що за час свого життя [PERSON] зробив заповіт, в якому розпорядився на випадок свої смерті заповісти спірний будинок та спірну земельну ділянку своїй дочці - [PERSON]. Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі (а.с.42-43 зворот). З матеріалів спадкової справи слідує, що відповідачі відмовилися від належної їм частки спадщини, про що зробили відповідні заяви (а.с.40-41). Натомість, позивач у строк встановлений законом прийняла спадщину, про що зробила відповідну заяву 07 липня 2010 року (а.с.39 зворот). Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Оскільки відповідачі у встановленому порядку відмовилася від прийняття спадщини, в тому числі на обов'язкову частку у спадщині для непрацездатних дітей та вдови, яка передбачена статтею 1241 ЦК України, суд дійшов висновку, що наразі єдиним спадкоємцем всього майна [PERSON] є позивач - [PERSON]. Матеріалами справи підтверджено, що постановою Державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори від 26 квітня 2017 року №472/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спірний будинок та спірну земельну ділянку. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як слідує з матеріалів справи, оригінали правовстановлюючих документів на спірний будинок на земельну ділянку дійсно втрачені. Однак, право власності спадкодавця на будинок підтверджується іншими документами у справі, зокрема: 1) копію свідоцтва про право на нерухоме майно від 26 січня 2006 року №6, яке видане виконавчим комітетом Буянівської сільської ради Луцького району Волинської області (а.с.10); 2) копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який виданий Волинським обласним бюром технічної інвентаризації 13 червня 2006 року (а.с.11); 3) випискою з погосподарської книги Буянівської сільської ради від 15 лютого 2017 року №133 (а.с.12); 4) технічним паспортом на спірний будинок, який складений Волинським обласним бюром технічної інвентаризації (а.с.13-16); 5) відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якого слідує, що спірний будинок дійсно зареєстрований 13 червня 2006 року за [PERSON] (а.с.68). Право власності спадкодавця на земельну ділянку підтверджується: 1) копією державного акту на право приватної власності на землю бланк серія [NUMBER] виданого 26 липня 2002 року Буянівською сільською радою, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] (а.с.17); 2) довідкою Буянівської сільської ради від 07 липня 2010 року №441, з якої слідує, що громадянин [PERSON] дійсно приватизував спірну земельну ділянку (а.с.45). На думку суду, вказаних документів в своїй сукупності достатньо для висновку про те, що [PERSON] дійсно на час смерті належали житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] а також земельна ділянка, площею 2,43 га., яка розташована на території Буянівської сільської ради, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, а отже права спадкоємця останнього, [PERSON] підлягають захисту шляхом визнання права власності на це майно. З наведених мотивів та підстав суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Оскільки у позовній заяві позивач просить залишити судові витрати за нею, вони не стягуються з відповідачів. На підставі наведеного та

Outcome: approved