Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

24\~червня 2019\~року позивач\~звернулась до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просила визнати\~частково недійсним\~договору купівлі\~-\~продажу від\~27\~квітня 2017\~року,\~серія та\~номер 445,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Одеського\~міського нотаріального\~округу Тітаренко\~Ольгою Сергіївною;\~дублікат договору\~купівлі -\~продажу від\~27\~квітня 2017року.\~серія та\~номер 1019,\~виданий 12.11.2018року\~приватним нотаріусом\~Одеського міського\~нотаріального округу\~Тітаренко Ольгою\~Сергіївною Ѕ\~ частини\~квартири загальною\~площею 7,5\~кв.м.,\~житловою 31,3\~кв.м.за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~в частині\~покупця [PERSON] \~та переведення\~права покупця\~на [PERSON] .\~Визнати право\~власності на Ѕ частини квартири загальною площею 7.5 кв.м., житловою 31,3 кв.м.за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . В обґрунтування свого позову посилається на те, що 27 квітня 2017 року вона придбала у відповідача [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Ѕ частина квартири була оформлена на її племінника - відповідача [PERSON] , хоча фактичним покупцем квартири виступала вона. Відповідач [PERSON] щойно переїхав з Луганська у зв`язку з проведенням в України антитерористичної операції та пообіцяв їй сплатити протягом року з моменту укладання договору купівлі-продажу вартість 1\\2 частини квартири, а у разі якщо він не знайде кошти переоформити за договором дарування на неї 1\\2 частину спірної квартири. Позивач стверджує, що підставою для звернення з позовом до суду є те, що відповідач [PERSON] поїхав з квартири, не здійснивши дії щодо дарування спірної квартири (згідно домовленості) і встановити його фактичне місце проживання не має змоги, так як між ними відбуваються лише періодичні спілкування по телефону. Коштів на придбання квартири відповідач [PERSON] не мав, на момент укладення договору він не працював, щойно переїхав до Одеси з Луганську у зв`язку з АТО. Також у нього не було достатніх заощаджень для придбання а ні квартири а ні її частини, у зв`язку з чим усі проплати здійснювались особисто нею. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.07.2019 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Крім того, надав суду оригінал розписки, написаної особисто продавцем спірної квартири [PERSON] про отримання від позивача грошових коштів за продану ним квартиру у сумі 51 000 доларів США. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про розгляд справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала письмові пояснення щодо позову. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С. було посвідчено Договір купівлі-продажу, реєстраційний номер 445, згідно умов якого [PERSON] передав у власність (продав), а [PERSON] та [PERSON] прийняли у власність (купили) в рівних частках по Ѕ кожному ізольовану квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , яка в цілому складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 57,5 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує, що Ѕ частини квартири була оформлена на її племінника - відповідача [PERSON] лише формально, так як фактичним покупцем квартири виступала вона і саме нею були сплачені продавцеві грошові кошти за спірну квартиру у повному обсязі. Так, положеннями\~ст.627 ЦК України\~врегульовано, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено у\~\~ч.1\~ст. 628\~\~ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що в пункті 2 вказаного Договору передбачено, що за домовленістю сторін продаж квартир здійснено за 254\~900 гривень, які отримані Продавцем в повному обсязі до підписання цього договору (платіжні доручення ПАТ «БАНК «ВОСТОК». Як вбачається з довідки ПАТ «БАНК ВОСТОК» № В-001-04/46 від 10.06.2019 року, на ім`я [PERSON] у банку дійсно було відкрито рахунок № [NUMBER] (гривня) 27.04.2017 року та закрито рахунок 28.04.2017 року. Згідно платіжного доручення № 002 від 27 квітня 2017 року з вказаного рахунку [PERSON] відповідачу [PERSON] було перераховано грошову суму у розмірі 127\~450 гривень. Разом з тим, суд приймає до уваги розписку, складену колишнім власником квартири [PERSON] про те, що він отримав від [PERSON] грошові кошти за продану ним квартиру за адресою [ADDRESS] в розмірі 51\~000 дол. США. З наданих позивачем квитанцій вбачається, що оплата комунальних послуг по квартирі здійснює саме вона, а згідно довідки (витягу із будинкової книги про склад сім`ї та реєстрацію) № 20 від 02.07.2019 року, виданої головою Житлово-будівельного кооперативу «Київський -24» встановлено, що у вказаній квартирі ніхто не зареєстрований. Тобто, з наданих позивачем документів вбачається, що фактично спірну квартиру було придбано за її кошти, вона розпоряджається даною квартирою та оплачує комунальні послуги, натомість відповідач в квартирі не зареєстрований та будь-які інші відомості щодо нього відсутні. Підставою недійсності правочину, відповідно до ч.ч. 1,2\~ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. При цього положеннями\~ст. 217 ЦК України\~визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності ін6ших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений без включення до нього недійсної частини. Якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбано за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Як вбачається з положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В порушення вказаних вимог, Відповідач у судове засідання не з`явився та не надав суду належних і допустимих доказів в спростування заявлених Позивачем позовних вимог. У зв`язку з чим суд розглядає справу за наявними в ній документами. Відповідно до\~ч. 1 ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли підтвердження в ході розгляду справи, в той час як відповідачем вони спростовані не були. На підставі викладеного і

Outcome: approved