Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

26.09.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог про стягнення аліментів позивач вказала, що з відповідачем [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19.10.2013 року. Від шлюбу з відповідачем має дочку [PERSON] - [INFO]. Малолітня дитина проживає з нею та перебуває на її ж утриманні. Станом на теперішній час батько дитини не надає їй матеріальної допомоги. Оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, то не може забезпечити матеріально себе з дитиною. Просила стягнути з останнього аліменти у примусовому порядку на її користь на її утримання та їхньої з відповідачем малолітньої дитини у розмірі: - ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини; -? частки з усіх видів його заробітку на її утримання, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні позивач відсутня, подала до суду клопотання про ухвалення судом заочного рішення за її відсутності, повідомила суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі. Відповідач, про дату, час та місце судового засідання, повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, однак судову повістку повернуто до суду з відміткою відділу зв'язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності позивача та відповідача, ухваливши заочне рішення, на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений [PERSON] до [PERSON] позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.10.2013 року та є батьками [PERSON], яка народилася [INFO] (а.с. 4, 5). Малолітня дочка сторін у справі проживає разом з матір'ю за адресою - [ADDRESS]. [PERSON] не працює, здійснює догляд за малолітньою дочкою, яка не досягла трьохрічного віку. Статтями 155, 180, 181, 182, 183 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом, а ч. 2 ст. 84 цього ж Кодексу також передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує, що батько дитини не приймає участі у її та їх спільної дочки матеріальному забезпеченні, вона ж позбавлена можливості самостійно утримувати себе та дитину, оскільки їх дочка не досягла трьох років і потребує постійного догляду, інших доходів, окрім матеріальної допомоги від держави, не має, а тому бажає отримувати матеріальну допомогу від [PERSON] на її та дочки утримання у примусовому порядку. З урахуванням усіх обставин справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трьох років на утримання дружини та ? частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини. За наведених обставин, заявлені [PERSON] позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню, судові витрати за розгляд справи судом необхідно покласти на відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved