Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

26.09.2013 року [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], Хмельницької міської ради про визнання недійсним державного акту та скасування рішення міської ради про передачу у власність відповідачів земельної ділянки по [ADDRESS], посилаючись на те, що усі сторони є співвласниками житлового будинку за вказаною адресою, при цьому земельна ділянка на якій розташовано будинок передана у власність лише відповідачів, внаслідок чого позивачі позбавлені права на обслуговування будинку та користування землею, на якій він розміщений. В подальшому уточняли вимоги та наполягають на визнанні недійсним рішення ради та скасуванні державного акту. В судовому засіданні позивачі [PERSON], він же представник [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та представники [PERSON] [PERSON] та [PERSON] наполягали на задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] в першому судовому засіданні та в наступному представник [PERSON]-[PERSON], [PERSON] та представник Хмельницької міської ради проти позову заперечили. В останнє судове засідання [PERSON] не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Представник відповідача управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області та третьої особи реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.05.2009 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] придбали у [PERSON] та [PERSON] 22/100 частини житлового будинку [ADDRESS]. Власниками інших 78/100 будинку є відповідачі у справі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На момент придбання частини будинку позивачами земельна ділянка, на якій ця частина розміщена не була передана в користування колишнім власникам. Разом з тим, в 2013 році позивачі дізналися про те, що уся інша земля за вказаною адресою, по межі стіни належної їм частини будинку, від точки 11 до точки 13 згідно плану, а.с.199, передана у власність відповідачів. Зокрема, рішенням Хмельницької міської ради від 21.05.2003 року №41 передано у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], земельну ділянку по [ADDRESS], площею 304 кв.м. для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до проекту відведення. Згідно плану земельної ділянки, з проекту відведення, виготовленого ДП «Земельно-кадастрове бюро» в 2002 році, її площа складає 304 кв.м. та передбачено двір загального користування, площею 1 м. від частини будинку іншого співвласника (а.с.135, 136 т.1). передбачено землю загального користування і на плані земельної ділянки а.с.141 т.1. Попри це, 17.07.2003 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виготовляється державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0304га. по [ADDRESS] в якому план меж земельної ділянки зображено без врахування земель загального користування і межа належної відповідачам землі проходить по стіні частини будинку належної іншому співвласнику, на теперішній час позивачів у справі. Вказані обставини підтверджуються: договором купівлі-продажу від 06.05.2009 року; державним актом від 17.07.2003 року; проектом відведення земельної ділянки та виготовленню технічної документації для складання державного акту [PERSON] та ін.; витягом з рішення Хмельницької міської ради від 21.05.2003 року; висновком експерта № 164/14-26 від 05.08.2014 року4 поясненнями експерта [PERSON] в судовому засіданні, а також поясненнями сторін у справі. Відповідно до ст.120 ЗК України, в редакції Закону N 997-V ( 997-16 ) від 27.04.2007, що діяв станом на час придбання земельної ділянки [PERSON] та ін. (травень 2009року)- до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором(ч.1). Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування(ч.2) Статтею 377 ЦК України (в редакції, станом на травень 2009року)- встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, установлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача споруди переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. На момент придбання частини будинку позивачами, як вже зазначалося раніше, офіційно, земельна ділянка не виділялася у користування, а залишалася власністю міської ради, разом з тим, відповідно до норм ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» п.3.25, затверджених наказом Держкоммістобудування 17.04.1992 року № 44, зі змінами, для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. при цьому повино бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. На момент виготовлення технічної документації вказана норма була врахована спеціалістами та помічено спірну частину землі, як землі загального користування. Натомість, при виготовленні державного акту, спірна частина землі передана у власність відповідачів. В судовому засіданні встановлено, що будь-якого вільного доступу до стіни будинку в частині, належній позивачам останні не мають, оскільки уся земельна ділянка вздовж цієї частини належить та використовується виключно відповідачами. Таким чином, встановлено порушення прав власників щодо здійснення обслуговування належної їм частини будинку. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року запис в Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним адастровим реєстратором на підставі рішення суду. При цьому відсутність у позивачів встановленого права користування землею не є підставою для відмови в позові щодо недійсності державного акту, в якому проміри землі відображені невірно, оскільки, за наявності цього акту, позивачі не можуть реалізувати своє право на отримання частини землі для обслуговування будинку хоча б у спільне користування. Пояснення відповідачів та представника [PERSON] про можливість вирішення спору в інший спосіб, без скасування державного акту, зокрема шляхом виправлення технічної помилки, або встановлення сервітуту не засулуговують на увагу виходячи з наступного. Відповідно до діючого земельного законодавства, в разі виявлення орфографічної, або технічної помилки в державному акті, землевласник звертається до відповідного територіального органу Державного агенства з земельних ресурсів із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта. Тобто ніхто з позивачів не вправі подати таку заяву, натомість з моменту пред'явлення позову у відповідачів таке право було необмежене. Встановлення сервітуту обмежує права позивачів, а тому вони обгрунтовано не бажать такого шляху вирішення спору, а відповідно не ставили такої вимоги, в свою чергі відповідачі не пред'являли зустрічних вимог. В частині визнання недійсним рішення міської ради про передачу у власність земельної ділянки суд дійшов висновку про відмову в позові за недоведенністю вимог. На момент прийняття такого рішення позивачі не були співвласниками будинку, а тому не можуть ставити питання про пропорційність виділення землі між усіма співвласниками. Питання про співмірність площі виділеної у власність земельної ділянки до площі будинку, що перебуває у власності відповідачів перед експертом не ставилося. Будь-яких порушень у проекті, що брався за основу при прийнятті рішення міською радою не виявлено. Питання погодження з суміжними користувачами в 2002 році також ніяким чином не впливають на права позивачів, які придбали будинок в 2009 році. Документально підтверджені судові витрати по справі складаються із судового збору 57,35 грн., половину від сплоченої суми, оскільки судом задовольняється одна вимога з двох, та розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України, шляхом пропорційного стягнення з відповідачів [PERSON] на користь позивача-платника [PERSON] При цьому, судом взято до уваги, що міською радою права позивачів не порушено, а нині діюче управління Держземагенства не має відношення до видачі державного акту в 2003 році.

Outcome: partial