Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

26 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи - [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував наступним. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна [NUMBER] від 08.05.1996р., посвідченого Одеською товарною біржею, зареєстрованого в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за реєстровим [NUMBER] від 08.05.1996р. На думку позивача, відповідач [PERSON] самовільно, без будь-яких законних підстав заселилась до квартири позивача, чим перешкоджає належній реалізації позивачем своїх прав стосовно його майна, у зв`язку з чим просив постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON], членів її родини та інших осіб, які проживають разом з нею, без надання іншого житла, та вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS], що належить йому на праві приватної власності. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, до суду надали заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи неодноразово повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача та третьої особи - [PERSON] надав до суду два договори на процесуальне представництво в суді відповідача та третьої особи від 08.05.2014 року та 23.05.2014 року, але у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. 04 листопада 2008 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди квартири [ADDRESS] строком на 12 місяців з 01.11.2008 р. по 31.10.2009 р. з орендною платою. (а.с.14). Відповідно до договору купівлі-продажу [NUMBER], укладеного на Одеській товарній біржі від 08.05.1996 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS].. (а.с.11-12). Право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» б/н, 282 118 кн 24к від 26 червня 1996 року (а.с.12-13). Згідно до наданої довідки (виписка із домової книги про склад сім'ї та прописку) від 29.04.2014 року за № 98 за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON] (власник) (а.с. 48). Відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31.10.2012 р. позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, було задоволено у повному обсязі, а у задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання договору оренди недійсним, відмовлено в повному обсязі (а.с. 5-6). Згідно ухвали Апеляційного суду Одеської області від 23.01.2013 р., рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31.10.2012 р. залишено без змін (а.с. 7-8). Державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Малиновського районного суду м. Одеси № 1519/2-467/2011 від 04.04.2013 р. Відповідно до складеного акту державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби від 06.12.13 р. встановлено, що за адресою: [ADDRESS] боржник [PERSON] не мешкає. У вказаній квартирі мешкає [PERSON] та в квартирі знаходяться її речі (а.с. 10). У зв`язку із зазначеним, державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби 10.12.2013 р. було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження, так як боржником [PERSON] самостійно усунуто перешкоду в реалізації права власності [PERSON] (а.с. 9). Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном (від порушень, не пов'язаних з позбавленням володіння). Виходячи з викладеного, діями відповідача порушені права та законні інтереси позивача у справі. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Щодо позовних вимог позивача стосовно виселення членів родини та інших осіб, які проживають в його квартирі, то позивачем не надано жодного доказу стосовно тих невідомих членів родини та інших осіб, про яких заявлено позивачем у позові та не зазначено ним ні прізвищ цих осіб, ні інших даних їх.Тобто, не доказано, що вони проживакють у квартирі позивача, а тому заявлені вимоги позивача у цій частині не можуть бути задоволено.. Таким чином, суд прийшов до висновку, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють частково задовольнити вимоги позивача.

Outcome: partial