Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

26 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11, третя особа: Профспілковий комітет Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11 про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення та поновлення на займаній посаді з стягненням заробітної плати за час вимушеного прогулу. В позовній заяві вказує, що з 31.01.2017р. займав посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11. Наказом директора школи №09 від 01.03.2018р. був звільнений з посади у зв'язку з прогулом без поважних причин за п.4 ст.40 КЗпП України. Своє звільнення вважає незаконним, оскільки на його думку відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з роботи. Незаконність звільнення обґрунтовує тим, що в наказі про звільнення відсутня інформація про час вчинення прогулу, до прийняття рішення про звільнення не було призначено службове розслідування. Вважає складений адміністрацією школи акт від 01.02.2018р. виходячи з його змісту неналежним доказом прогулу, посилається на те, що даний акт не зареєстрований. В позові посилається на те, що всупереч вимогам ст.43 КЗпП України роботодавець не отримав попередню згоду первинної профспілкової організації на звільнення. Вказує, що роботодавець у порушення вимог ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення не зажадав від нього письмових пояснень. Позивач вважає, що роботодавцем було порушено вимоги п.3 ст.149 КЗпП України, оскільки роботодавець під час обрання виду стягнення не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу позивача. Стверджує, що раніше до нього не застосовувались дисциплінарні стягнення. Позивач визнає факт відсутності на роботі 26 лютого 2018 року протягом усього робочого дня, проте не вважає цю відсутність прогулом, оскільки він мав право на відгули і в цей день реалізував це своє право. Посилається на те, що адміністрація школи погодила йому відгул 26.02.2018р. Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву позов не визнає та заперечує факт погодження позивачу відгулу 26.02.2018р. У відзиві зазначає, що адміністрацією Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11 було дотримано передбачену законом процедуру звільнення з роботи. Третя особа на стороні відповідача - Профспілковий комітет Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11 подав відзив на позовну заяву, в якому позов вважає необґрунтованим, у його задоволенні просить відмовити. Зазначає, що роботодавцем та первинною профспілковою організацією було дотримано передбачену законом процедуру звільнення позивача. В судовому засіданні позивач дав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Визнав свою відсутність на роботі 26.02.2018р. протягом усього робочого дня, причину якої пояснює тим, що отримав усне погодження директора школи на використання ним відгулу в цей день. Вказав, що 12.02.2018р. подав директору школи заяву про використання відгулу, проте чи було видано на підставі його заяви відповідний наказ йому не відомо. Представники відповідача та представник третьої особи в судовому засіданні дали пояснення, аналогічні змісту відзиву на позовну заяву. Позов не визнали, вважали його необґрунтованим, оскільки відповідач дотримався передбаченої законом процедури звільнення позивача. Вказували, що позивач допустив прогул протягом усього робочого дня внаслідок самовільного використання ним відгулу без належних правових підстав та без усного погодження адміністрації школи. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов необґрунтований і не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] наказом від 31.01.2017р. №07 був прийнятий на посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11. Відповідно до листка непрацездатності серії АГЯ №221424 [PERSON] перебував на лікарняному і повинен був стати до роботи 24.02.2018р. Оскільки даний день припав на вихідний (субота), позивач повинен був вийти на роботу в понеділок 26.02.2018р. Відповідно до уточнюючого табеля обліку робочого часу за лютий 2018 року позивач був відсутній на роботі 26.02.2018р. Позивач подав 01.03.2018р. адміністрації листок непрацездатності, при отриманні якого директор школи в цей ж день зажадала від нього письмових пояснень про причини відсутності на роботі 26.02.2018р. протягом усього робочого дня. [PERSON] відмовився від надання таких пояснень, що підтверджується актом від 01.03.2018р. про відмову позивача від надання пояснень. Викладені обставини спростовують доводи позивача про порушення встановленої законом процедури звільнення в частині отримання його пояснень про причини відсутності на роботі. На підставі встановленого факту відсутності позивача на роботі 26.02.2018р. без поважних причин на підставі листка непрацездатності та акту про відмову від надання пояснень відповідачем було складено акт про прогул від 01.03.2018р. Після складання акту про прогул 01.03.2018р. адміністрація школи звернулася до первинної профспілкової організації з поданням №69 від 01.03.2018р. про надання попередньої згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за п.4 ст.40 КЗпП України у виді звільнення з роботи. З протоколу засідання Профспілкового комітету Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11 від 01.03.2018р. №5 вбачається, що на цьому засіданні за участю позивача [PERSON] було розглянуто подання адміністрації про звільнення позивача з роботи. На засіданні був присутній позивач, який висловив незгоду з поданням адміністрації, проте на свій захист на навів жодних поважних причин відсутності на роботі. Профспілковий комітет одностайно проголосував за надання роботодавцеві дозволу на звільнення [PERSON] з роботи за прогул відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України. Про прийняте рішення профспілковий орган повідомив адміністрацію школи листом від 01.03.2018р. Встановлені судом обставини та досліджені докази спростовують доводи позову про те, що роботодавцем не була дотримана передбачена законом процедура отримання попередньої згоди профспілкового органу на звільнення його з роботи. Наказом директора школи №09 від 01.03.2018р. позивач був звільнений з посади у зв'язку з прогулом без поважних причин за п.4 ст.40 КЗпП України. З тексту даного наказу вбачається, що підставою його видання є акт про прогул від 01.03.2018р. Відсутність позивача на роботі 26.02.2018р. протягом усього робочого дня без поважних причин підтверджується також уточнюючим табелем обліку робочого часу за лютий 2018 року. Досліджені судом докази спростовують твердження позивача про відсутність доказів прогулу. Допитані в суді свідки [PERSON] і [PERSON] показали, що 12.02.2018р. позивач зайшов в канцелярію школи, де знаходилася директор та інші співробітники, з наміром просити в директора надати йому відгул. Проте вказані свідки не змогли підтвердити факт погодження директором такого відгулу для позивача, в тому числі на конкретну дату. Свідок [PERSON] показав, що зі слів самого позивача він зрозумів, що [PERSON] погодив свій відгул з наступного дня, тобто з 13.02.2018р. Допитана в суді як свідок директор Чернівецької ЗОШ І-ІІІ ступенів Герасимюк М.В. показала, що не погоджувала позивачу відгул 26.02.2018р. і що заяву про такий відгул від нього не отримувала. Пояснила, що при прийнятті рішення про звільнення позивача врахувала його попередню роботу, що він неналежно виконував свої посадові обов'язки, неодноразово допускав порушення трудової дисципліни, на нього були скарги підлеглих щодо нетактовного відношення. Показала, що [PERSON] перед звільненням кілька разів не виходив на роботу без поважних причин. На такі порушення вона як директор реагувала заходами дисциплінарного впливу, а саме робила йому усні зауваження та попереджувала, що у разі повторних порушень він буде звільнений з роботи. Даний свідок пояснила, що роботодавцем та профспілковим органом школи було дотримано передбачену законом процедуру звільнення позивача. Вважає, що прогул протягом усього робочого дня заступником директора школи є грубим порушенням трудової дисципліни. Допитана в судовому засіданні як свідок голова профспілкового комітету школи [PERSON] показала, що дійсно 01.03.2018р. було проведено засідання профспілкового комітету школи, на якому було розглянуто подання адміністрації щодо надання згоди на звільнення позивача [PERSON] На цьому засіданні [PERSON] було надано можливість пояснити свою відсутність на роботі 26.02.2018р., проте жодних пояснень він не надав. Показала, що профспілковий комітет не знайшов жодних підстав для того, щоб захистити позивача перед роботодавцем, і комітетом було прийнято рішення про погодження звільнення [PERSON] за прогул. Пояснила, що діяльність позивача, зокрема його відношення до підлеглих та пов'язані з цим конфлікти були предметом розгляду профспілкового комітету, який прийняв рішення рекомендувати [PERSON] змінити своє відношення до колег і підлеглих. З дослідженого судом витягу із Журналу реєстрації заяв Чернівецької ЗОШ І-ІІІ ступенів №11 вбачається, що в період з 06.02.2018р. по 26.02.2018р. жодні заяви від [PERSON] до адміністрації школи не подавались. Позивач у своїх поясненнях визнав факт відсутності його на роботі 26.02.2018р. протягом усього робочого дня, а також визнав, що з наказом про надання йому в цей день відгулу він не ознайомлювався. [PERSON] не навів суду доводів щодо наявності будь-яких інших поважних причин чи обставин, які зумовили його відсутність на роботі 26.02.2018р., в тому числі не посилався на те, що така відсутність зумовлена станом його здоров'я. Доводи позивача про необхідність проведення службового розслідування та створення комісії є необґрунтованими, оскільки такий обов'язок законодавством на роботодавця не покладається. При обранні виду дисциплінарного стягнення адміністрація навчального закладу відповідно до ч.3 ст.149 КЗпП України врахувала, що позивач [PERSON] незадовго до звільнення порушував трудову дисципліну і допускав прогули, за що до нього застосовувались заходи дисциплінарного впливу у формі усних зауважень з боку директора школи про неприпустимість порушення трудової дисципліни. Допитані в суді свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що на початку лютого 2018 року [PERSON] був усно попереджений директором школи про неприпустимість порушень трудової дисципліни і що він буде звільнений у разі допущення повторних порушень. З протоколу №11 від 29.09.2017р. розширеного засідання профспілкового комітету вбачається, що у [PERSON] були проблеми у стосунках з колегами і підлеглими, у зв'язку з чим трудовий колектив прийняв рішення про те, що позивачу слід змінити своє ставлення до технічного персоналу, не створювати конфліктні ситуації в колективі. Досліджені судом докази та покази свідків дозволяють дійти висновку, що позивач був відсутній на роботі 26 лютого 2018 року протягом усього робочого дня у зв'язку із самовільним використанням ним відгулу без належних на те правових підстав. Наказ роботодавця про надання відгулу в цей день не видавався. Факт отримання позивачем усного погодження керівництвом школи такого відгулу в судовому засіданні не було доведено. Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», прогулом є самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки. Розділом V Правил внутрішнього трудового розпорядку Чернівецької ЗОШ І-ІІІ ступенів №11 на 2017-2018 н.р. передбачено, що звільнення як дисциплінарне стягнення застосовується у разі прогулу. Відповідно до положень ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. За правилами ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. За приписами ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Досліджені судом докази дають підстави для висновку про те, що відповідач правомірно кваліфікував прогул протягом усього робочого дня позивачем, який займав посаду заступника директора школи, як грубе порушення трудової дисципліни, і при обранні виду дисциплінарного стягнення врахував обставини, передбачені ч.3 ст.149 КЗпП України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed