Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

25 січня 2018 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 17.07.2015 перебуває у зареєстрованому шлюбі зі відповідачем. У даному шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Починаючи з листопада 2015 року між подружжям склалися неприязні стосунки, причина розпаду сімє полягає у тому, що сторони перестали розуміти один одного, між ними виникла відчуженість та байдужість. З цього часу спільного сумісного господарства не ведуть. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, та зазначаючи про відсутність спорів та згоду обох сторін на розірвання шлюбу, просила його розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Шалагіна». Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2018 року за клопотанням відповідача подружжю надавався строк для примирення терміном два місяці. Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] також до підготовчого судового засідання не прибув, надавши заяву про визнання ним предявленого позову у повному обсязі. Просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 17 липня 2015 року, актовий запис № 296. У шлюбі мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи той факт, що наданий судом строк для примирення подружжя не призвів до дієвого результату та вважаючи, що вжито всіх можливих заходів у відповідності до ст. 111 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених нею та документально підтверджених витрати з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved