Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

26.01.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. 12.04.2017 року позивач через канцелярію суду (вхід. 16069) надала заяву, в якій уточнила, що вона зустрічалися з батьком її дитини, але ці зустрічі не були постійними, фактично вони не проживали однією родиною. В цей період у них народився син, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 082377. Їх спільний син [PERSON] весь час проживає з нею. У звязку з різким ростом цін на комунальні послуги, одяг, продукти харчування, необхідність придбання товарів для шкоди та інші витрати, утримувати сина стало дуже важко. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати сина. Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на його утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Дитина повністю знаходиться на її утриманні. Добровільно виділяти кошти на утримання сина [PERSON] відмовляється, витрачає гроші на свої потреби, інтересам родини не цікавиться. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 3000 грн. щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. У судовому засіданні, представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнить. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та надала суду письмові заперечення (вхід. 17315 від 20.04.2017 року), в яких вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народила сина [PERSON], 17.03.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 082377. Батьком дитини є відповідач по справі [PERSON] Дитина на даний час виховується та проживає з матірю, батько дитини на її утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Відповідач [PERSON] на теперішній час не працює, що підтверджується довідкою З УПФУ в Малиновському районі м. Одеси від 22.03.2017 року № 0 5520-07. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії І-ЖД № 207930 [PERSON] має на утриманні доньку [PERSON], [INFO]. Крім того, на утриманні відповідача перебувають батьки пенсіонери [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що розмір аліментів, що присуджуються з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі 900 грн., підлягає індексації відповідно до закону. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно зі\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Куруючись ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial