Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

25 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої вимоги мотивувала тим, що її матір'ю була [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно додатку до розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації № 738 від 16 грудня 2010 року матері позивачки було передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розміром 1,57 га, яка розташована на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй дочці - [PERSON] Як спадкоємець за заповітом позивачка звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після матері за заповітом. Однак, вона не може реалізувати своє право на спадщину у зв'язку з тим, що спадкодавець [PERSON] за життя не встигла оформити Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства, яка розташована на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, площею 1,57 га в порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує ( а. с. 34 ). Представник відповідача - Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не з'явився. Сільський голова листом просив розглянути справу без участі представника сільської ради (а. с. 31 ). Представник третьої особи - Білопільської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Державний нотаріус надіслав до суду листа про розгляд справи без його участі( а. с. 23 ). Третя особа - [PERSON] в судове засідання також не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечує, на спадщину матері [PERSON] не претендує ( а. с. 32,33 ). Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом встановлено, що батьками позивачки [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] (а. с. 8). У відповідності до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] після реєстрації одруження позивачці присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 7 (а. с. 7). Рішенням Білопільського районного суду від 25 вересня 2014 року встановлено юридичний факт того, що [PERSON], яка померла [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO] (а. с. 22). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON], тобто мати позивачки, померла [INFO] (а. с. 6). Згідно заповіту, посвідченого 02 вересня 2003 року сільським головою Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за № 442, [PERSON] все своє майно заповіла своїй дочці [PERSON] - позивачці по справі (а. с. 9). На підставі Розпорядження голови районної державної адміністрації № 738 від 16 грудня 2010 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистих селянських господарств із земель державної власності на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, розроблений ДП «Сумський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та передано у власність земельні ділянки загальною площею 23,6863 га ріллі громадян згідно списку, в тому числі і [PERSON], з виготовленням в подальшому державних актів на вище вказані земельні ділянки, що підтверджується також копією архівного витягу № 172 від 07 серпня 2014 року, списком громадян, яким передаються у власність земельні ділянки на території Воронівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства, протоколом № 2 від 02 березня 2010 року та планом (а. с. 10-13, 15). З довідки відділу Держземагенства у Білопільському районі Сумської області № 942 від 15 вересня 2014 року вбачається, що [PERSON] не отримувала державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Воронівської сільської ради (а. с. 14). З довідки відділу Держземагенства у Білопільському районі Сумської області № 929 від 11 вересня 2014 року вбачається, що середня вартість 1 га ріллі (запас, резерв) на території Воронівської сільської ради станом на 01 січня 2014 року (з урахуванням коефіцієнта індексації Кі-3,2 та 1,756) становить 20 331 грн. (а. с. 36). У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої Білопільською державною нотаріальною конторою Сумської області від 04 жовтня 2014 року, спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO] заводилась за заявою [PERSON] (а. с.24, 30). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка має право на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,57 га, що знаходиться на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. Однак, вона позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що за життя мати не отримала Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,57 га, розташовану на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved