Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

24.09.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення авансового платежу за попереднім договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.04.2013 року між сторонами був укладений у простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка належить відповідачці на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 3528. Право власності зареєстровано в КРП «Сімферопольске міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації» 21.08.206 року, реєстраційний номер 15749067. До підписання договору відповідачці передана сума 168 000,00 грн. в рахунок оплати вартості квартири, що підтверджується її підписом у договорі. На зворотній стороні договору [PERSON] власноручно склала розписку про отримання грошів за квартиру та відсутність майнових претензій к покупцю. На день розрахунку передана відповідачці сума фактично складала 21000,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 167790,0 грн. [PERSON] після укладення попереднього договору передала позивачу оригінали правовстановлюючого документу та технічного паспорту та зобов'язалась не пізніше 09.06.2013 року знятися з реєстраційного обліку за місцем проживання, звільнити квартиру від особистих речей, передати ключі та бути присутньою у нотаріуса для підписання договору купівлі-продажу. Проте умови передання квартири відповідачка не виконала та не з'явилась у визначений строк для нотаріального посвідчення договору. За таких обставин, позивач вважає, що сума авансового платежу підлягає поверненню, просить стягнути на свою користь з відповідачки 167790,00 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Відповідачка до суду не з'явилась, повідомлена належним чином відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений у простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Продаж квартири здійснений за ціну, визначену сторонами, в розмірі 168000,0 грн., яку відповідачка як продавець отримала 09.04.2013 року, підтвердивши цей факт своїм підписом у договорі. Продавець зобов'язалась не пізніше 09.06.2013 року звільнити квартиру від особистих речей, знятися з реєстраційного обліку. Проте, за твердженням позивача, відповідачка в подальшому відмовилась від нотаріального посвідчення договору. Згідно зі ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Аванс це певна грошова сума або інші цінності, які боржник передає кредитору у рахунок майбутніх платежів. Аванс, як і завдаток, є доказом, який посвідчує факт наявності зобов'язання, а також зараховується в рахунок майбутніх платежів, але не може бути визнаним одним із способів забезпечення виконання зобов'язання. Сторона, яка видала аванс, має право вимагати його повернення у всіх випадках невиконання договору. Відповідно до ст..657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладенним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Враховуючи, що договір купівлі-продажу квартири між сторонами не був укладений, суд вважає, що передана позивачем сума в розмірі 167790,00 грн. підлягає поверненню на його користь. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що на користь позивача з відповідачки підлягає стягненню сума 167790,00 грн., яка отримана останньою без правових підстав.

Outcome: approved