Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

24 вересня 2019 року [PERSON] , який проживає в с. Коптівщина, Овруцького району Житомирської області, звернувся з позовом до відповідача Овруцької міської ради Житомирської області, що знаходиться в м. Овруч по вул . Т. Шевченка, 43, Житомирської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 0,73 га та 0,90 га, що розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області (кадастрові номери 18242862:11:000:0232, 1824286200:20:000:0443 ), які належали померлому [INFO] [PERSON] , на підставі державного акту на право власності на землю серії І- ЖТ №030279, виданого 05.11.2002 року Овруцькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження №303 від 25.10.2002 року. Мотивує це тим, що є спадкоємцем померлого, при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у зв`язку з тим, що державний акт на земельну ділянку виданий не за життя, а після смерті спадкодавця. Позивач в позовній заяві справу просить розглядати без його участі. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без участі міської ради, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 березня 1997 року, та є батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 липня 1968 року (а.с.5,6). З довідок виданих виконкомом Овруцької міської ради Житомирської області від 16.05.2018 року №171 та від 11.09.2019 №1116, видно, що [PERSON] , 1936 року народження, дійсно був зареєстрований і проживав по день смерті [INFO] в селі Коптівщина, Овруцького району Житомирської області. [PERSON] , 1968 року народження, вступив в управління спадковим майном після смерті свого батька, [PERSON] , який помер [INFO] (підтримував належний стан господарства, зробив ремонт, користувався землею) протягом шести місяців з дня смерті (а.с.7,8). На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 0,73 га та 0,90 га, що розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області (кадастрові номери 1824286200:11:000:0232, 1824286200:20:000:0443 ), які належали померлому на підставі державного акту на право власності на землю серії І- ЖТ №030279, виданого 05.11.2002 року Овруцькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження №303 від 25.10.2002 року. Постановою нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори №3309/02-31 від 20.09.2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька [PERSON] , у зв`язку з тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки видані не за життя, а після смерті спадкодавця (а.с.15). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до інформаційних довідок №181965988 та №181964564 від 23.09.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості щодо земельних ділянок кадастрові номери 1824286200:11:000:0232, 1824286200:20 : 000 :0443 відсутні. З повідомлення нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори від 30.09.2019 року №3454/02-14, видно, що після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини, до контори не зверталися. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набув право власності на спадкове майно (земельні ділянки), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року.

Outcome: approved