Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

26.02.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - щомісячно стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця м. Кагарлик Київської області аліменти на її користь, на утримання дитини, сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до повноліття дитини. Автоматизованою системою документообігу для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 28.02.2014 року Кагарлицьким районним судом Київської області було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду на 11.03.2014 року. 11.03.2014 року слухання справи було відкладено на 25.03.2014 року в зв»язку з неявкою відповідача [PERSON], який був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. В судовому засіданні, яке відбулося 25.03.2014 року, позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, які вказані в мотивувальній частині позовної заяви. В судове засідання, яке відбулося 25.03.2014 року відповідач [PERSON] не з»явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], яка позов підтримала, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то суд при цьому керувався наступними нормами процесуального права. Згідно ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений судом належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке пміститься вматеріалах справи. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти винесення заочного рішення. Згідно ст.. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, вста новленими цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 213 і 215 цього Кодексу і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Згідно ст 227 ЦПК України повідомлення про заочне рішення відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше п'яти днів з дня його проголошення. Підсудність. Згідно ст.110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, з трудових правовідносин, можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Як видно з матеріалів справи, позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому суду Київської області як суду загальної юрисдикції першої інстанці. Що стосується фактичним обставинам справи, то судом в судовому засіданні встановлено наступне. Позивачка [PERSON] з 1997 року проживала спільно з відповідачем без реєстрації шлюбу. Від спільного життя позивачка [PERSON] та [PERSON] мають спільну неповнолітню дитину, - сина [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується наступними доказами: - свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER], яке видане 15 липня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького району Київської області, з якого видно, що [PERSON], громадянин України, українець, визнаний батьком дитини [PERSON], який народився [INFO] року у громадянки [PERSON], громадянки України, українки, про що в книзі реєстрації актів про встановлення батьківства 15 липня 1998 року зроблено запис за № 13; - свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видано 15 липня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького р - ну Київської обл.., з якого видно, що [PERSON] народився [INFO] року в м. Кагарлик Київської області, про що в книзі записів громадянського стану про народження 15 липня 1998 року зроблено відповідний запис за № 64. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. Станом на час слухання справи, на протязі з січня 2000 року позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] спільного господарства не ведуть, спільного сімейного бюджету не ведуть, проживають на різних житлових площах. Як встановлено судом в судовому засіданні, відповідач [PERSON] на даний час участі у вихованні дитини, яка знаходиться на повному утриманні позивачки[PERSON], не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в зв»язку з чим позивачці [PERSON] приходиться самотужки утримувати дитину. Норми матеріального права, зокрема, норми СК України, які були застосовані судом при вирішенні спору щодо: - стягнення аліментів на дитину: Так, згідно з ст.. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституцій них обов'язків і передбачений ч. 2 статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Підставою для виникнення права неповнолітньої дитини на утримання від батьків є сукупність юридичних фактів: - наявність споріднення. В даному випадку споріднення доведено: - свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER], яке видане 15 липня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького району Київської області, з якого видно, що [PERSON], громадянин України, українець, визнаний батьком дитини [PERSON], який народився [INFO] року у громадянки [PERSON], громадянки України, українки, про що в книзі реєстрації актів про встановлення батьківства 15 липня 1998 року зроблено запис за № 13; - свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видано 15 липня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького р - ну Київської обл.., з якого видно, що [PERSON] народився [INFO] року в м. Кагарлик Київської області, про що в книзі записів громадянського стану про народження 15 липня 1998 року зроблено відповідний запис за № 64. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. - недосягнення дитиною, - [PERSON] повноліття, тобто вісімнадцятирічного віку. Враховуючи вищевикладене, відповідач по справі, - [PERSON] зобов»язаний утримувати свою дитину, - сина [PERSON] шляхом сплати аліментів до досягнення дитиною, - [PERSON] 18 - ти річного віку, тобто, до досягнення його сином повноліття, - до [INFO] року. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини є найбільш розповсюдженим способом визначення розміру аліментів. До переваг цього способу належать, по - перше, відсутність необхідності переглядати суму аліментів кожного разу, як змінюється дохід (заробіток) платника аліментів, по - друге, відсутність потреби у проведенні індексації. Що стосується розміру частки, яку необхідно стягувати з відповідача, то згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, судом було враховано наступні обставини, які зазначені в ст. 182 СК України: - дитина, - [PERSON], [INFO], тому потребує значних коштів на утримання, мати дитини отримує щомісячно в середньому 3000 грн., що підтверджується довідкою, виданою Комунальним підприємством Київської обласної ради «Кагарликтепломережа», що, на думку суду є досить незначною сумою станом на момент розгляду справи для утримання дитини, знову ж таки, заважаючи на вік дитини. - Відповідач [PERSON] фізично здоровий, працездатного віку, іншими аліментними зобов»язаннями не обтяжений. Отже, враховуючи вищевикладене, та ту обставину, що позивачка [PERSON] просить стягувати аліменти в частці від доходу відповідача, суд прийшов до висновку щодо стягнення аліментів в фіксованій частці від всих видів заробітку (доходів) відповідача в розмірі 1/4 частки від його доходу, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто, в даному випадку слід стягувати аліменти з 26.02.2014 року. Судові витрати. При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд керувався ч. 3 ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, позивачка [PERSON] є особою, яка звільнена від сплати судового збору, як особа, звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] не входить до кола осіб, які звільнені від сплати судового збору. Позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі. Враховуючи вищевикладені обставини справи, що стосується судового збору, суд,

Outcome: partial