Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

24 листопада 2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт смерті [PERSON] 20 жовтня 2015 року у місті Новоазовську Донецької області. Заява обґрунтована тим, що 20 жовтня 2015 року померла мати заявника [PERSON], яка проживала в [INFO]. Запис акту про смерть [PERSON] проведено органами Донецької народної республіки, яка є невизнаною, і держава Україна не визнає будь-які документи, видані на непідконтрольній території. У звязку з цим заявник не може зареєструвати смерть своєї матері у встановленому законом порядку. Вважає, що смерть матері підтверджується довідкою № 195 про причини смерті, яка видана на бланку форми № 106/у, чинному на території України. Як додатково пояснив заявник у надісланій до суду заяві від 14.12.2015 року, лікарського свідоцтва про смерть матері у нього немає, і до органів влади України для реєстрації смерті матері в установленому законом порядку він не звертався, так як немає можливості виїхати за межі міста. Ухвалою судді від 21.12.2015 року відкрито провадження у справі, на підставі ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14. В судове засідання заявник [PERSON], не прибув, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки на адресу, зазначену заявником для листування. Виявилось неможливим направити судові повістки за адресою проживання заявника через зупинення підприємством поштового звязку приймання до пересилання поштових відправлень на непідконтрольну територію. В матеріалах справи міститься заява [PERSON], в якій він просить розглянути справу без його участі, у звязку з тим, що в зоні проведення антитерористичної операції не працюються відділення «Укрпошти». Заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції Донецької області в судове засідання уповноваженого представника не направив, судова повістка направлялась за адресою, вказаною на офіційному веб-сайті Державної реєстраційної служби України в Переліку тимчасово переміщених органів, і була отримана за зазначеною адресою. Направити судову повістку за юридичною адресою виявилось неможливим через зупинення приймання до пересилання поштових відправлень на непідконтрольну територію. Виходячи з права заявника на доступ до правосуддя, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності учасників і за наявними в матеріалах справи документами. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження від 29.09.1953 року, заявник [PERSON] народився 30.07.1953 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії паспорту від 31.08.1999 року, заявник [PERSON] є громадянином [PERSON] Федерації. Заявником надано копію свідоцтва про смерть [PERSON], яке видано 21 жовтня 2015 року на тимчасово непідконтрольній території України Новоазовським районним відділом РАЦС Донецької народної республіки. Також, заявником надана копія довідки про причини смерті № 195 до форми № 106/о, яка видана установою охорони здоровя Донецької народної республіки. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, серед яких зазначено м. Новоазовськ та населені пункти Новоазовського району. Таким чином, посилання заявника на копію свідоцтва про смерть, яке видано на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, і від імені не уповноважених осіб, не береться судом до уваги в якості доказу. Крім того, суд не погоджується з твердженням заявника про підтвердження факту смерті його матері довідкою про причини смерті, оскільки відповідно до п. 3.19 Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма 106/о), затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зазначена довідка видається лікарем одночасно при видачі лікарського свідоцтва про перинатальну смерть і завіряється круглою печаткою закладу. Але, оскільки на зазначеній довідці відсутня печатка закладу охорони здоровя України, і вона так само видана від імені не уповноважених осіб, на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, то зазначена довідка про причину смерті також не береться судом до уваги в якості письмового доказу. Згідно зі ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 259 ЦПК України передбачено обовязок суду посилатись на докази на підставі яких суд встановив юридичний факт. Натомість, заявником, крім копії свідоцтва про смерть і довідки про причину смерті, видані на тимчасово непідконтрольній території України, які через це не беруться судом до уваги, не надано суду жодних доказів на підтвердження факту смерті особи, часу і місця її смерті. Таким чином, заява про встановлення факту смерті задоволенню не підлягає, у звязку з недоведеністю зазначеного факту. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed