Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

26.03.2020 р. на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування з врахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних в сумі 154247,14 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 31.05.2018 р. на вул.Жукова в м.Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу марки «Ataman», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача, згідно полісу № АК/6699703, який здійснив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] . Зазначена ДТП мала місце з вини [PERSON] , внаслідок якої від отриманих тілесних ушкоджень [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Позивачка, яка перебувала на утриманні батька та є потерпілою, розрахувавши розмір страхового відшкодування відповідно до вимог п.27.2 ст. 27 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у встановленому законом порядку неодноразово зверталась до відповідача з вимогою виплатити їй страхове відшкодування, надаючи повний пакет документів, необхідний для прийняття рішення та здійснення виплати, однак відповідач виплатив позивачці тільки моральну шкоду в розмірі 22338,00 грн., а страхове відшкодування у зв`язку з настанням смерті її батька на даний час не виплачено, а тому позивачка вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 134028,00 грн.,інфляційні втрати в сумі 13545,94 грн., три проценти річних в сумі 6673,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Ухвалою від 30.03.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляду якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представники позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що представники позивачки не заперечили проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 31.05.2018 р. на вул.Жукова в м.Києві мала місце ДТП за участю транспортного засобу марки «Ataman», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача, згідно полісу № АК/6699703, який здійснив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] . Зазначена ДТП мала місце з вини водія [PERSON] , внаслідок якої від отриманих тілесних ушкоджень [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується вироком Деснянського районного суду м.Києва від 30.10.2018 р. в справі № 754/13385/18 та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Судом встановлено, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6699703, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 200000,00 грн. на одного потерпілого. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п.27.1, 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Частиною 1 статті 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Так, на момент ДТП та настання смерті батька позивачки [PERSON] , остання перебувала на його утриманні, не працювала та навчалась у Національному університеті харчових технологій, що підтверджується довідкою від 12.06.2019 р. При цьому, враховуючи, що батько позивачки працевлаштований не був та не мав офіційного заробітку, розрахунок страхового відшкодування здійснювався у відповідності до вимог п.27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з врахування мінімального розміру заробітної плати, згідно з положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2018» та становить 134028,00 грн. (3723,00 грн. * 36). Як вбачається з матеріалів справи, позивачка, яка перебувала на утриманні померлого батька та є потерпілою, неодноразово зверталась до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами у встановленому законом порядку, однак відповідач виплату такого відшкодування не здійснив. Відповідно до п.35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що не зважаючи на надані нею відповідачу документи, страхове відшкодування в сумі 134028,00 грн. їй виплачено не було, при цьому відповідач виплатив їй лише моральну шкоду в розмірі 22338,00 грн. За таких обставин, оскільки внаслідок ДТП, яка відбулась з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача, батько позивачки, у якого на утриманні вона перебувала, отримав тілесні ушкодження, що призвело до його смерті, після чого, позивачка з метою отримання страхового відшкодування у встановленому законом порядку звернулась до відповідача, який свої зобов`язання зі сплати страхового відшкодування не виконав, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки страхове відшкодування в сумі 134028,00 грн. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Також, згідно з положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до п.п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, враховуючи прострочення відповідачем виплати позивачці страхового відшкодування в сумі 134028,00, а також перевіривши надані позивачкою розрахунки, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки за період з 27.07.2018 р. по 23.03.2020 р. інфляційні втрати в сумі 13545,94 грн. та три проценти річних в сумі 6673,20 грн. Водночас, суд не знаходить правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн., оскільки позивачкою не надано усіх необхідних доказів на підтвердження понесення таких витрат, зокрема акту приймання-передачі наданих послуг та платіжного документа про оплату послуг. Крім того, в порядку, визначеному ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1542,47 грн.

Outcome: approved