Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

24 березня 2015 року позивач [PERSON] подав до Шевченківського районного суду м.Києва позовну заяву до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення заборгованості, в якій просив суд: стягнути з відповідача на свою користь належні йому кошти за договором банківського вкладу (депозиту) «Блискуча сімка» в доларах США [NUMBER] від 11 грудня 2014 року, у валюті вкладу разом з нарахованими, але не виплаченими відсотками, у розмірі: 22803,78 дол. США, з них 22500,00 дол. США - депозитного вкладу; 303,78 дол. США - процентів за договором банківського вкладу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.12.2014 року між сторонами було укладено Договір [NUMBER] про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в іноземній валюті (у доларах США), за умовами якого позивачем було внесено грошові кошти в сумі 22500,00 дол. США на вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER]. Процентна ставка на суму вкладу становить різні відсотки, залежно від строків розміщення депозитних коштів. Згідно п. 1.1.13 договору, кінцевий строк залучення депозиту - по 11.03.2015 року. 10.03.2015 року позивач звернувся до відповідача із письмовою вимогою про повернення йому належних грошових коштів, однак даних коштів так і не отримав. В процесі розгляду справи, стороною позивача в порядку ст. 31 ЦПК України було збільшено розмір позовних вимог, зокрема, позивач просив суд: стягнути з відповідача на свою користь належні йому кошти за договором банківського вкладу (депозиту) «Блискуча сімка» в доларах США [NUMBER] від 11 грудня 2014 року, у валюті вкладу разом з нарахованими, але не виплаченими відсотками, у розмірі 22803,78 дол. США, з них 22500,00 дол. США - депозитного вкладу; 303,78 дол. США - процентів за договором банківського вкладу; стягнути з відповідача на свою користь 3% річних згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 2827,82 грн.; стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 3% річних за кожний день прострочення виконання зобов'язань на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 1032156,10 грн.; зобов'язати відповідача донарахувати та виплатити позивачу проценти у розмірі 10% річних, визначених п. 1.2 договору банківського вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів такому вкладнику; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 5276,00 грн., пов'язані з розглядом цивільної справи, в тому числі, витрати пов'язані з наданням правової допомоги у розмірі 5000,00 грн., 276,00 грн. - інші витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просили суд її задовольнити. Відповідач, в судове засідання до суду свого представника не направив, про день слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, поважності причин неявки суду повідомлено не було. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 11.12.2014 року між сторонами було укладено Договір [NUMBER] про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в іноземній валюті (у доларах США), відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого позивачем було внесено грошові кошти в сумі 22500,00 дол. США на вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] на наступні строки: з 11.12.2014 по 17.12.2014 (відсоткова ставка - 8,20 % річних), з 18.12.2014 по 24.12.2014 (відсоткова ставка - 8,35 %), з 25.12.2014 по 31.12.2014 (відсоткова ставка - 8,5 %), з 01.01.2015 по 07.01.2015 (відсоткова ставка - 8,65 %), з 08.01.2015 по 14.01.2015 (відсоткова ставка - 8,8 %), з 15.01.2015 по 21.01.2015 (відсоткова ставка - 8,95 %), з 22.01.2015 по 28.01.2015 (відсоткова ставка - 9,1 %), з 29.01.2015 по 04.02.2015 (відсоткова ставка - 9,25 %), з 05.02.2015 по 11.02.2015 (відсоткова ставка - 9,4%), з 12.02.2015 по 18.02.2015 (відсоткова ставка - 9,55%), з 19.02.2015 по 25.02.2015 (відсоткова ставка - 9,7 %), з 26.02.2015 по 04.03.2015 (відсоткова ставка - 9,85 %), з 05.03.2015 по 11.03.2015 (відсоткова ставка - 10, 0%). Відповідно до п.п.2.3., 2.4. Договору, клієнт має право на одержання процентів, нарахованих за цим Договором, по закінченню кожного із строків знаходження коштів у Банку, визначених в п.п.1.1.1.-1.1.13 цього Договору. Повернення суми вкладу клієнту здійснюється Банком у день закінчення одного із строків, визначених в п.п.1.1.1.-1.1.13 цього Договору. Якщо день повернення суми вкладу припадає на неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться Банком на наступний перший робочий день. Відповідно до положень п.п.2.9., 6.2.1 цього Договору, після закінчення будь-якого із строків, визначених у п.п.1.1.1.-1.1.13 цього Договору, або настання інших обставин, визначених чинним законодавством України чи цим Договором, кошти з депозитного рахунку № [NUMBER] повертаються Клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний або інший депозитний рахунок, а дія цього Договору припиняється. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав умови договору в повному обсязі, вніс грошові кошти на депозитний рахунок, відкритий відповідачем в розмірі 22500,00 дол. США. 10.03.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів. Разом з тим, кошти позивачу повернуті не були. Згідно виписки банку, на рахунку на вимогу №2620.6.181971.002, станом на 16.03.2015 року залишок грошових коштів становив 22803,78 дол. США, з яких 22500,00 дол. США - тіло депозиту, 303,78 дол. США - нараховані, але не виплачені проценти. 16.03.2015 року позивач знову звертався до відповідача з письмовою заявою-вимогою про повернення грошових коштів, внесених на депозитний рахунок, разом з тим вказані вимоги були проігноровані відповідачем, кошти позивач не отримав. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що на рахунку на вимогу №2620.6.181971.002, обліковуються грошові кошти позивача у розмірі 22803,78 дол. США, при цьому, вимога позивача про повернення даних коштів не виконується, що не знайшло свого спростування і в процесі розгляду справи по суті, при цьому, стороною відповідача не надано до суду жодних доказів, з яких би вбачалося, що фінансові операції щодо видачі належних позивачу коштів обмежені за рішенням суду або зупинені в порядку, визначеному ст. 17 Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», як такі, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено взяті на себе зобов'язання перед позивачем за договором банківського вкладу (депозиту) «Блискуча сімка» в доларах США [NUMBER] від 11 грудня 2014 року, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума депозиту та нарахованих відсотків за вказаним договором банківського вкладу у розмірі 22803,78 дол. США, що за курсом НБУ станом на 20.05.2015 року становить 484580,33 грн., а також 3 % річних у розмірі 2827,82 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Судом встановлено, що позивач 10.03.2015 року (у переддень закінчення строку дії договору) звернувся до банку із заявою про повернення банківського вкладу, чим засвідчив свій намір припинити дію договору. У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути вкладнику депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договорів - 11.03.2015 року, проте не повернув їх і станом на дату розгляду справи по суті, чим порушив свої грошові зобов'язання. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам (день ухвалення рішення суду). Водночас, суд не знаходить правових підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь пені в розмірі 1032156,10 грн., відповідно до положень ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки положення вказаної статті Закону не регулюють зазначені відносини, що виникли між сторонами, а тому в цій частині позовні вимоги суд вважає безпідставними. Крім того, позивач просить стягнути на свою користь судові витрати у розмірі на правову допомогу в розмірі 5276,00 грн., пов'язані з розглядом цивільної справи, в тому числі, витрати пов'язані з наданням правової допомоги у розмірі 5000,00 грн., 276,00 грн. - інші витрати (216,00 грн. - посвідчення довіреності; 60,00 грн. - видача довідки). Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК України). За частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій позасудовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з матеріалів справи, 12 березня 2015 року між позивачем та юридичною фірмою ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лавєрс груп» було укладено Договір № 12/03-15 про надання юридичних послуг. Дослідивши матеріали справи, зокрема надані стороною позивача докази на підтвердження факту понесення судових витрат, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення судових витрати, а саме в розмірі 4100,00 грн., що підтверджені документально, решта сум є не доведеною належними доказами, а тому стягненню не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по поверненню вкладу у строки, встановлені у договорі, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованості за договором банківського строкового вкладу [NUMBER] від 11.12.2014 року в розмірі 22803,78 доларів США, що за курсом НБУ на 20.05.2015 року становить 484580,33 грн., з яких: 22500 доларів США - тіло кредиту, що за курсом НБУ на 20.05.2015 року становить 478125 грн., 303,78 долара США - нараховані відсотки, що за курсом НБУ на 20.05.2015 року становить 6455,33 грн., сума трьох відсотків річних за весь період прострочення виконання зобов'язань у розмірі 2827,82 грн. та частково судові витрати - у розмірі 4100,00 грн. Також, підлягає задоволенню і вимога про зобов'язання відповідача донарахувати та виплатити позивачу проценти у розмірі 10% річних, визначених п. 1.2 договору банківського вкладу за прострочений строк до дня винесення рішення по справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial