Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

25 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в\~обґрунтування якого посилається на те, що 13 червня 2015 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, в тому числі і присадибна земельна ділянка площею 0,3346 га, з яких 0,250 га передано для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,0846 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Знаменівка, вул.\~Енгельса,\~52. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все її майно, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, що вона за законом матиме, заповіла [PERSON], [INFO]. В установлений законом строк він звернувся до [PERSON] районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом на зазначену земельну ділянку, після чого нотаріусом відкрито спадкову справу № 294/2015, однак нотаріусом йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкодавець за життя належним чином не зареєструвала право власності на спадкову земельну ділянку. Зазначена земельна ділянка належала його матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 серпня 2000 року серії АВМ № 918928, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-2218, та дійсно його мати за життя належним чином не оформила правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку. У зв'язку з вищевикладеним, просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,3346 га, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,0846 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Знаменівка, вул.\~Енгельса, 52, зареєстровану за [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП №\~010903 від 23\~березня 1999 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 13\~червня 2015 року. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явились, представником позивача суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, одночасно позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити (а.с. 55). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст.\~224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представники третіх осіб [PERSON] районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Дніпропетровської області в судове засідання не з'явились, надали суду окремі заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 36, 43). На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,334 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства 0,0846 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Знаменівка, вул.\~Енгельса, 52, зареєстрована за [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП № 010903 від 23\~березня 1999 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 10903, що підтверджується відповіддю Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Дніпропетровської області № 0.406-0.8-1580/2-16 від 16 серпня 2016 року (а.с. 31). Після смерті [PERSON], [PERSON] успадкувала житловий будинок з надвірними побудовами, а також зазначену вище земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, про що 03 серпня 2000 року [PERSON] районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-2218 (а.с. 7, 51) та останньою отримано реєстраційне посвідчення на зазначену вище земельну ділянку (а.с. 52). 13 червня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 634491 (а.с. 9, 48). За життя 27 квітня 2015 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 35, за яким все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповіла [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 50). 17 липня 2015 року позивач [PERSON], звернувся до [PERSON] районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини та 11 квітня 2016 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 48, 49). [PERSON] районної державної нотаріальної котори Дніпропетровської області № 750/02-14 від 11 квітня 2016 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку, за заповітом після смерті [PERSON], померлої 13 червня 2015 року, оскільки за життя спадкодавець належним чином не зареєструвала право власності та не одержала відповідного документу, що посвідчує право власності на спадкову земельну ділянку (а.с.\~53). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи із вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В зв'язку з тим, що оскільки [PERSON] набула право власності на земельну ділянку, розміром 0,3346 га, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,0846 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Знаменівка, вул. Енгельса, 52, належну за життя [PERSON], однак не оформила своїх спадкових прав щодо неї відповідно до законодавства та померла, інших спадкоємців судом не встановлено, позовні вимоги підлягають задоволенню і позивач має право на отримання у спадок цього спадкового майна після її смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved