Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

25.04.2019 р. до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. На обґрунтування уточнених вимог [PERSON] посилається на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору про поділ будинку від 09.08.2018 р. Відповідно до акту від 09.04.2019 р. про не проживання виданого КСН «Морський» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, але фактично не мешкають [PERSON] , [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаному будинку, тому позивач просить визнати його таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] Донецькі області. 13.05.2019 р. Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області направлено запит щодо реєстрації місця проживання відповідачів. 13.06.2019 р. на адресу суду надійшла відповідь Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 28.04.2000 року і по теперішній час; [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 12.10.2017 року і по теперішній час, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 26.04.2019 р. по теперішній час. 18.06.2019 р. позивачем надана заява про зменшення позовних вимог, в якій [PERSON] просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25.06.2019 р. відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Представник відповідача також надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причину своєї неявки суд не повідомив,про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надходив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору про поділ будинку, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Лушкіною О.В. 09.08.2018 р., що зареєстрований в реєстрі за № 1516, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з метою припинення спільної часткової власності уклали договір предметом якого є житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного договору та додаткового договору № 1 від 17.04.2019 р., спільна часткова власність на вищевказаний будинок припиняється, і за [PERSON] та [PERSON] реєструється право власності на частину будинку, які складаються із приміщень вказаних у п. 3.2. цього договору, як на окремий, виділений в натурі об`єкт нерухомого майна. Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності № 133811218 від 09.08.2018 р. [PERSON] на праві приватної власності належить 1/1 частки житлового будинку загальною площею 158.9 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору про поділ нерухомого майна від 09.08.2019 р. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності № 133797282 від 09.08.2018 р. [PERSON] на праві приватної власності належить 1/1 частки житлового будинку загальною площею 62,5 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору про поділ нерухомого майна від 09.08.2018 р. Згідно з довідкою відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 13.06.2019 р. № 062-29.02-02145 [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 28.04.2000 року і по теперішній час. Згідно з актом від 09.04.2019 р., виданого комітетом самоорганізації населення «Морський», за адресою: [ADDRESS] , буд. 73 ( [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , 1958 р.н. та [PERSON] , 1983 р.н. однак фактично не мешкають за вказаною адресою з моменту реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що оскільки відповідач більше року не проживає у спірній квартирі, останній добровільно не припиняє своєї реєстрації, тим самим порушує право позивача користуватись та розпоряджатись майном на свій власний розсуд, тому вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову. На підставі ч.1 ст. 319, ст. 391 ЦК України, ст.ст. 150, 163 ЖК Української РСР,

Outcome: approved