Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

26.06.2015 року позивач звернувся до Любашівського районного суду з зазначеним позовом, вказавши, що 10.08.2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. За час спільного проживання сімейні відносини не склались, протягом останніх 2 років постійно виникали сварки та непорозуміння, внаслідок чого шлюбні відносини між ними фактично припинені. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачкою неможливе, позивач просив суд розірвати їх шлюб. Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 25.09.2015 року провадження у справі було зупинено у зв'язку з призначенням подружжю строку для примирення до 23.12.2015 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримав і пояснив, що за час наданий судом для примирення шлюбні відносини з відповідачкою не налагодились та наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, повідомивши суд телефонограмою про розгляд справи у її відсутність, вказавши, що примирення між ними не відбулося, та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.08.2013 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любашівського районного управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 55). В ході розгляду справи судом були прийняті заходи до примирення подружжя, а саме: ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 25.09.2015 року подружжю надано строк на примирення терміном на три місяці. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач пояснив, що заяву про залишення позову без розгляду від 17.12.2015 року, яка міститься в матеріалах справи та подана від його імені, він не подавав і не підписував. Скоріш за все її подала його теща, яка завжди була зацікавлена в тому, щоб її дочка жила разом з ним, оскільки в нього є власна квартира в м. Одеса. Будучи допитаним в якості свідка позивач пояснив, що після укладення шлюбу з відповідачкою вони проживали в м. Одеса в його квартирі. Більше року назад відповідачка зібрала речі та переїхала жити до гуртожитку, пояснивши свої дії тим, що вона втратила до нього пучуття і не бажає більше проживати разом. З того часу вони проживають окремо. Крім того, позивач зазначив, що місяць тому йому стало відомо про те, що відповідачка має іншого чоловіка, з яким приїздила в смт Любашівку. В свою чергу він теж має іншу жінку, з якою в подальшому має намір укласти шлюб. Заходи до примирення подружжя, вжиті ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 25.09.2015 року, позитивних результатів не дали. Суд також враховує те, що пожружжя проживає окремо більше року, спільних дітей не має. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу . В силу статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved