Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

26.01.2017 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 57 512,33 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 12.02.2016 між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно умов якого позивач передав відповідачу 50 000,00 грн., а останній зобов'язувався повернути вказану суму у визначений договором строк. Факт передачі грошей підтверджується розпискою від 12.02.2016. Згідно з п. 4 договору позики позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві готівкою у строк до 01.12.2016 всю суму позики. Станом на дату складання позовної заяви відповідач не повернув позику. Таким чином відповідач порушив свої зобов'язання, передбачені договором позики. Згідно з п. 10 договору позики, якщо позичальник своєчасно не поверне борг, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням штрафу у розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочки. Відтак, відповідачем не вчинено жодних дій на повернення боргу і до сьогодні, чим він ухиляється від взятого на себе зобов'язання за договором позики. На даний час у відповідача існує заборгованість в розмірі 57 512,33 грн., з яких: 50 000,00 грн. - сума боргу, 7 500,00 - загальна сума штрафу та 12,33 грн. - загальна сума трьох процентів річних. З огляду на наведене позивач вимушений звернутись в суд. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 12.02.2016 між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно умов якого позивач передав відповідачу 50 000,00 грн., а останній зобов'язувався повернути вказану суму у визначений договором строк (а.с. 5). Факт передачі грошей підтверджується розпискою від 12.02.2016 (а.с. 6). У відповідності до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п. 4 договору позики позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві готівкою у строк до 01.12.2016 всю суму позики. Згідно з п. 10 договору позики, якщо позичальник своєчасно не поверне борг, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням штрафу у розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У визначений строк - 01.12.2016 відповідач боргу не повернув, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином вимоги про стягнення з відповідача штрафу та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання є обґрунтованим. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не повернув позивачеві позичену в нього грошову суму у визначений договором строк, та дані кошти не повернуто на час ухвалення рішення, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 807,00 грн.

Outcome: approved