Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

25.06.2015 року ПАТ «Жорнище» (надалі позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про визнання дійсним договору оренди транспортного засобу, який мотивовано тим, що 01.09.2014 року між сторонами укладено договір оренди автомобіля Б/Н марки КАМАЗ, тип транспортного засобу вантажний автомобіль самоскид, 2011 року випуску, модель 45143 012 15, номер шасі Х1F45143JB0000033 XTC53215RB1198346, реєстраційний номер [NUMBER], та причепу марки НЕФАЗ, тип транспортного засобу причеп самоскид, 2011 року випуску, модель 8560 082 02, номер шасі Х1F8560Е0В0018426, реєстраційний номер [NUMBER]. Зазначений транспортний засобі був потрібен позивачу для здійснення господарської діяльності. В звязку з цим в усному порядку було погоджено, що спочатку договір оренди буде укладатись у простій письмовій формі. Пізніше, при наявності у відповідача вільного часу, договір оренди мав бути посвідчений нотаріально. Однак відповідач незважаючи на неодноразові вимоги, до цього часу не забезпечив нотаріального посвідчення вказаного договору оренди, посилаючись на брак часу. При цьому обома сторонами договору, його умови виконані, зокрема щодо передачі обєкта оренди, виплати орендних платежів, тощо. Посилаючись на те, що між сторонами в момент укладення договору досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, позивач просить на підставі ч. 2 ст. 220, ч. 1 ст. 638 ЦК України визнати договір оренди автомобіля від 01.09.2014 року укладеного між позивачем та відповідачем дійсним з моменту його укладення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з тих же підстав, що наведено в його позовній заяві, додатково повідомив, що позивач неодноразово в телефонному режимі висував до відповідача прохання здійснити посвідчення в нотаріальному порядку договору оренди, однак відповідач, постійно посилаючись на те, що у нього робота, або він відїжджає за кордон не може приділити цьому питанню часу. Вказав, що вказаний вантажний автомобіль з моменту підписання договору та акту прийому - передачі перебуває у користуванні позивача, позивач обслуговує вказаний автомобіль технічно, використовує його у своїй господарській діяльності, та відповідно з часу укладення договору звітує про свої податкові зобовязання та сплачує відповідні кошти, що обумовлено використанням цього автомобіля у своїй господарській діяльності. На даний час нотаріус не може посвідчити вказаний договір з 01.09.2014 року, а може лише посвідчити новий договір, однак це не влаштовує позивача, оскільки вказаний автомобіль обліковується у відповідача та за нього сплачуються податки саме з 01.09.2014 року, а тому договір оренди має бути визнаний дійсним саме з цієї дати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що позовні вимоги він визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Підтвердив всі повідомлені представником позивача обставини, також вказав, що по роду своєї трудової діяльності він часто перебуває у розїздах та у нього категорично не вистачає часу на такого роду питання як нотаріальне посвідчення і т.п., вказав, що дійсно вважає що його дії свідчать про його ухилення від нотаріального посвідчення договору. Орендні платежі він отримує регулярно, та заборгованості немає, договір та акти прийому - передачі дійсно підписував він, а тому він вважає, що дійсно відбулось повне виконання договору оренди транспортного засобу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин суд заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, встановленим ч. 2 вказаної статті, та іншим способом, що встановлений законом. Договір найму (оренди) транспортного засобу - це цивільно-правовий договір, за яким наймодавець (орендодавець) передає або зобов'язується передати наймачеві (орендарю) за плату транспортний засіб у тимчасове володіння та користування. Правове регулювання договору найму транспортного засобу здійснюється нормами § 5 глави 58 ЦК України, загальними положеннями про оренду, передбачених § 1 глави 58 ЦК України, та окремими нормативними актами, які регулюють оренду певних видів транспортних засобів. За правилами ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. За ч. 2 вказаної статті нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Відповідно до положень ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору найму транспортного засобу такий договір є нікчемним, тобто таким, недійсність якого встановлена законом і визнання якого недійсним судом не вимагається. Істотною умовою договору транспортного засобу є предмет. Згідно з ч. 1 ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 01.09.2014 року укладено договір оренди автомобіля Б/Н марки КАМАЗ, тип транспортного засобу вантажний автомобіль самоскид, 2011 року випуску, модель 45143 012 15, номер шасі Х1F45143JB0000033 XTC53215RB1198346, реєстраційний номер [NUMBER], та причепу марки НЕФАЗ, тип транспортного засобу причеп самоскид, 2011 року випуску, модель 8560 082 02, номер шасі Х1F8560Е0В0018426, реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ 263827 (а.с.3 4, 19). Іншими істотними умовами договору найму транспортного засобу є умови щодо: 1) обов'язку наймача у підтримці транспортного засобу в належному технічному стані (ч. 1 ст. 801 ЦК України); 2) сплати наймачем податків і платежів та здійснення витрат, пов'язаних з використанням транспортного засобу (ч. 2 ст. 801 ЦК України); 3) страхування транспортного засобу, що здійснюється наймодавцем (ч. 1 ст. 802 ЦК України); 4) відшкодування наймачем збитків, заподіяних у зв'язку з втратою або пошкодженням транспортного засобу, крім випадків, що відбулися не з вини наймача (ст. 803 ЦК України). Укладений сторонами договір оренди транспортного засобу містить вказані істотні умови договору найму транспортного засобу, крім умови щодо страхування транспортного засобу, однак згідно позиції відповідача вказаний транспортний засіб був ним застрахований, що не заперечувалось представником позивача. Крім того, у договорі найму автомобіля сторони зазначили найменування і марку транспортного засобу та причепу, державний номер, рік випуску, об'єм двигуна та номери кузовів, а також термін найму транспортного засобу, розмір і періодичність сплати орендної плати, форму оплати. Передача транспортного засобу відбулась відповідно до акту приймання - передачі від 01.09.2014 року, та підприємство використовувало транспортний засіб в господарській діяльності, розрахунки за оренду проводились, про що відповідачем будь яким заперечень в судовому засіданні не висувалось. Вказані обставини підтверджуються договором оренди транспортного засобу, укладеним сторонами у письмовій формі 01.09.2014 року, актом приймання - передачі від 01.09.2014 року, які підтверджують факт підписання договору та факт передачі автомобіля позивачу, не заперечуються сторонами по справі. Встановлено, що форма договору сторонами не була дотримана, оскільки не відбулося його нотаріальне посвідчення. Недотримання обов'язку щодо нотаріального посвідчення договору порушує права позивача, оскільки відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В судовому засіданні встановлено, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору та відбулося повне виконання договору. Як роз'яснено у пункті 13 постанови Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Одним із головних критеріїв для визнання договору дійсним є встановлення факту ухилення однієї із сторін договору, за яким відбулося повне або часткове його виконання, від його нотаріального посвідчення. Як встановлено в судовому засіданні відповідач визнав факт його ухилення від нотаріального посвідчення договору оренди від 01.09.2014 року, по тій причині, що його робота повязана з постійними розїздами та у нього не було для цього часу. До нього телефонували з приводу нотаріального посвідчення, однак він або перебував за кордоном, або був зайнятий роботою, а тому суд приходить до висновку про те, що відповідач дійсно після укладення письмового договору оренди транспортного засобу ухилився від його подальшого нотаріального посвідчення. При цьому суд приймає до уваги позицію представника позивача з приводу того, що сторонами втрачена можливість нотаріального посвідчення вказаного договору з 01.09.2014 року, оскільки нотаріус не може вчинити нотаріальну дію з посвідчення договору заднім числом, а саме 01.09.2014 року. Разом з тим, передача автомобіля та причепу саме з 01.09.2014 року та використання його у господарській діяльності позивача обумовили відповідні податкові зобовязання позивача, які хоча й були обґрунтованими, оскільки укладено відповідний договір оренди, але не є належним чином підтвердженими перед податковими органами України, оскільки в розумінні ч. 1 ст. 220 ЦК України договір, що складений у письмовій формі та який потребує нотаріального посвідчення до визнання його дійсним є нікчемним в силу закону. Умовами застосування ч. 2 ст. 220 ЦК є безповоротне ухилення та втрата сторонами можливості з будь-яких причин посвідчити правочин. Така можливість нотаріального посвідчення правочину з 01.09.2014 року втрачена, а враховуючи те, яке ця обставина має для позивача значення, суд вважає, що його право підлягає захисту шляхом визнання договору оренди автомобіля від 01.09.2014 року дійсним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов на користь позивача задовольняється повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243, 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved