Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

26.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та\~ відповідачем; залишити їй шлюбне прізвище\~ [PERSON]; неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити на проживання з нею. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 21.11.1992 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON],\~[INFO].З відповідачем припинили шлюбні відносини з серпня 2018 року, через постійні конфлікти на ґрунті несумісності характерів. Оскільки вони не підтримують шлюбних відносин, тому вважає що їхня сімя припинила своє існування, у звязку з чим позивач звернулася до суду з даною заявою. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі , проти заочного розгляду не заперечувала (а.с.21). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відзиву на позов не подав. (а.с. 16,20). В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. ст. 280, 281 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.11.1992 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Довбиською селищною радою Баранівського району Житомирської області, актовий запис №36, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 02.04.1971 року (а.с. 6). Від спільного сумісного проживання сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дітей суд залишає на проживання з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, відзиву на позов не подав, клопотання про примирення не заявляв, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved