Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

25.06.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 51000, 00 гривень відшкодування боргу, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 13 серпня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики у формі письмової розписки, у відповідності до якого останній позичив гроші в сумі 51000 грн 00 коп, які зобов'язався повернути до 31 січня 2014 року. Однак до вказаного терміну і час пред'явлення позову відповідач суми позики не повернув. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] заявлений позов свого довірителя підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] заявлений позов не визнав, пояснив, що він в період 2012-2014 років працював інженером-технологом на фірмі «Інтертрейд», де керівником був позивач [PERSON] По домовленості він виконував проектні роботи по розширенню виробництва напоїв кошторисною вартістю 6 млн. гривень. В рахунок оплати дійсно він отримав гроші в сумі 43000 гривень. За виконані роботи він повинен був отримати винагороду в сумі 70000 гривень, однак фактично йому було оплачено лише 30000 гривень. Решту суму в розмірі 40000 гривень йому не заплатили по причині збитковості фірми, що не відповідає дійсності. При звільненні його з роботи йому порахували в рахунок заборгованості вартість загублених балонів по 1200 гривень, хоч насправді балон коштує 600 гривень. Тоді ж він переписав письмову розписку з суми 43000 гривень на 51000 гривень. Погоджується з думкою свого представника про часткове визнання позову в сумі не більше 10000 гривень. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] вважає, що під час розгляду справи встановлено, що його довірителю за виконані роботи не було заплачено 40000 гривень, а також безпідставно зараховано до заборгованості суму 8400 гривень за ніби-то зниклі кисневі балони. Фактична заборгованість його довірителя становить не більше 10000 гривень, які його довіритель згідний добровільно сплатити. Зслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 вересня 2013 року відповідач [PERSON] дійсно написав розписку про те, що він 13 серпня 2013 року позичив в [PERSON] грошові кошти у сумі 51000 (п'ятдесят одну тисячу) гривень, які зобов'язався повернути до 31 січня 2014 року, що стверджується оглянутою судом письмовою розпискою від 13.09.2013 року, яку власноручно написав відповідач [PERSON] 2 Згідно ст.1046 ЦК України по договору позики позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). А відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом також встановлено, що станом на час пред'явлення позову до суду відповідач [PERSON] свої зобов'язання по укладеному договору позики не виконав, наявну заборгованість в сумі 51000 гривень позивачу не повернув. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. Судом не приймається до уваги покликання відповідача [PERSON], що під час виконання трудових обов'язків з ним не було проведено повного розрахунку за виконані роботи, а також до заборгованості безпідставно віднесено вартість газових балонів, оскільки жодними належними та допустимими доказами дані обставини не доведено. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при розгляді справи доведено, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору позики свої зобов'язання не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, а тому заявлений позов слід задоволити.

Outcome: approved