Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

25 вересня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON], ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] понесені додаткові витрати на утримання доньки [PERSON], [INFO] у сумі 16515,24 гривень (шістнадцять тисяч п'ятсот п'ятнадцять гривень 24 коп.), що становить половину від понесених додаткових витрат на загальну суму в розмірі 33030,47 гривень (тридцять три тисячі тридцять грн. 47коп.) та витрати на правову допомогу в розмірі 400 гривень.. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 06.06.2017 року розірвано шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 09 березня 2010 р. у Новояворівській міській раді Яворівського району Львівської області. Від подружнього життя в них [INFO] народилася донька [PERSON], яка проживає разом з матір'ю. Згідно рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16.06.2017 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (однієї тисячі ) грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 21.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. З березня 2015 року відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини, дитиною не цікавиться, не надає додатково жодної матеріальної допомоги, а витрати що були викликані особливими обставинами, дозвіллям, відпочинком, станом здоров'я дитини збільшилися то, такі витрати у відповідності до вимог ст.185 Сімейного кодексу України слід розділити з відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON]., яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 31.10.2017 року позовні вимоги підтримали, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні частково визнав позов, надавши аналогічні пояснення, які викладені у письмових поясненнях, які долучені до матеріалів /а.с.74-78/. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викладені особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В судовому засіданні встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 06.06.2017 року розірвано шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 09 березня 2010р. у Новояворявській міській раді Яворівського району Львівської області. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили /а.с.10-11/. У шлюбі ввід батьків народилась [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження, яке долучено до матеріалів справи /а.с.5/. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 16.06.2017 року вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (однієї тисячі ) грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 21.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.12-13/. Судом встановлено, що [PERSON], яка є малолітньою, проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (ос.) разом із мамою, позивачем у справі, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки від 20.04.2017 року №1073, виданої ЛКП «Рясне402» /справа №466/2855/а.с.6/. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стягнення аліментів, додаткових коштів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180,184 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно правових позицій, викладених у п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Для підтвердження позовних вимог позивачем надано суду наступні докази: копію виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № медичної карти:546545 хворого [PERSON], з якої вбачається, що остання проходила госпіталізацію з 19.08.2017р. по 31.08.2017р. з діагнозом: екзостозна хвороба, правобічна ліктева косорукість (МКХ-10), вартість послуг 1090грн. /а.с.14,21/; медичне обґрунтування №238/29 від 14.08.2017 року лікарняно-консультативної комісії про визнання дитини інвалідом віком до 18 років, згідно якого наявне у [PERSON] захворювання дає право на відкриття терміном на 5 років державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років /а.с.15-16/; копія заключення лікаря дитячого ортопеда від 27.05.2017 року, згідно якого у [PERSON], [INFO] діагноз: екзостозна хвороба, правобічна ліктева косорукість /а.с.17/; копія витягу з історії хвороби №10361 хворого [PERSON], з якої вбачається, що остання проходила госпіталізацію з 10.08.2017р. по 14.08.2017р. з діагнозом: поліосальна екзостозна хвороба /а.с.18-19/; копію квитанцій, товарних чеків, рахунків-фактур на придбання ліків та ін. засобів для /а.с.22-24,26-27,30-37,40,44-50,56-57,64/; копія договору медичного страхування [PERSON] вартістю 720 грн. та страхування подорожуючого /а.с.25,43/; копії проїзних документів /а.с.28-29,38-39,66-69,71/. Так, суд вважає, що надані позивачем докази на підтвердження додаткових витрат, повязаних з проведенням лікування дитини, як госпіталізацію з 10.08.2017р. по 14.08.2017р. у м.Києві, так і наступне амбулаторне лікування та поїздки на консультацію, слід віднести частково на батька дитини. Зокрема, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача половина витрат: 540 грн. за проведення МСКТ однієї анатомічної ділянки без контрасного підсилення (а.с.21), 2060,60 грн. на придбання бінту гіпсового (а.с.23), 495 грн. за придбання підкладок ортопедичних (а.с.24), 360 грн. страховий платіж за збір аналізів (а.с.25), 1093,50 грн. за придбання ліків 19.08.17 після проведення операції,згідно товарного чеку № 11549 від 19.08.17 р (а.с.27), 454,50 грн. половина коштів на придбання квитків до м.Києва для консультацій після операційного періоду, з урахуванням проїзду і мами [PERSON] (а.с.28), 545,0 грн. за послуги ТОВ «Медичний центр Святої Параскеви» щодо обстеження дитини (а.с.45), а також 400 грн. за надання правової допомоги (а.с.50). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідачем у судовому засіданні визнано обов'язок участі у додаткових витратах на дитину, та не заперечував, що допомає матеріально грошовими коштами, коли бачиться з дитиною. Щодо витрат пов'язаних у зв'язку з хворобою дитини та на оздоровлення її, то згоден оплачувати фактично понесені та документально підтверджені витрати. Щодо витрат, на які позивачем надано копії квитанцій та товарних чеків, то на такі витрати позивачем стягуються з відповідача аліменти та їх не можна відносити до додаткових витрат. Щодо витрат пов'язаних з поїздкою за кордон, а саме до Італії, то позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували необхідність такої поїздки дитини в Італію, а саме висновку лікарської комісії тощо. Інші заявлені позивачем витрати, як то придбання велосипедів, мобільного телефону варістю більш як 2 тис.грн. і т. ін. суд не може вважати як обовязкові додаткові витрати на дитину, у т.ч. і враховуючи можливості батька щодо оплати таких. Як слідує з рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (пункт 58), сам факт заперечення відповідачами позовної заяви може свідчити про їх інтерес до них. Крім цього, задовольняючи частково позов про стягнення додаткових коштів на утримання дитини суд приймає до уваги Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Курочкін проти України» (заява №42276/08 від 20.05.2010 року) де зазначено, що втручання в сімейне життя повинно бути пропорційним до законної мети і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві» у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції. Суд також погоджується з думкою відповідача, що ним оплачуються на користь матері аліменти на утримання доньки, визначені рішенням суду, а тому інша заявлена частина витрат може бути покрита за рахунок зазначених коштів. В силу дії ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки заявлені вимоги задоволені частково, що у відсотковому відношенні становить 12 %, а тому з відповідача на користь держави підлгає до стягнення 96 грн. судового збору та з [PERSON] на користь держави 544 грн. судового збору.

Outcome: partial