Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

25 серпня 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, у якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 9 травня 2009 року. Від спільного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, через непорозуміння один одного, несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Спільно сторони не проживають з січня 2016 року. У судове засідання позивач не зявилась, проте у позовній заяві від позивач просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився. До суду повернулася поштова кореспонденція, яка була надіслана [PERSON] за його зареєстрованим місцем проживання: [INFO] з відміткою про те, що адресат за зазначеною адресою відсутній (а.с. 17, 28). Згідно із ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.\~ Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а тому, з огляду на згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Суд встановив, що позивач та відповідач з 9 травня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серія 1-АМ № 056771 (а.с. 4). Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження Серія 1-АМ № 170437 (а.с. 5). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає, причиною її рішення стало те, що спільне життя з відповідачем не склалось, через непорозуміння один одного, несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Спільно сторони не проживають з січня 2016 року. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити. У звязку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved