Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

25 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що у 2014 році між нею та відповідачкою було укладено усний договір купівлі-продажу веслового човну «Пелла-фиорд». З цього часу вона користується вказаним човном за призначенням. У теперішній час вона не може зареєструвати цей плавзасіб у відділі Державної прикордонної служби через відсутність правовстановлюючих документів. Посилаючись на викладене, просила визнати за нею право власності на вказаний човен. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги. Відповідачкадо суду не зявилася, в минулому судовому засіданні позов визнала повністю. Вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. У 2014 році між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір купівлі-продажу веслового човну «Пелла-фиорд», що належав відповідачці. Разом із тим правовстановлюючі документи останньою були втрачені. З вказаного періоду позивачка та її родина постійно користуються вказаним човном за призначенням. Викладені вище обставини підтверджуються як поясненнями сторін, так й показаннями допитаних судом в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до п.п. 22, 24 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 1147 від 27 липня 1998 року, у районах, прилеглих до узбережжя моря, що охороняється Державною прикордонною службою, у межах територіального моря і внутрішніх вод, де встановлено прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, забороняється зберігання на обєктах базування, плавання та пересування маломірних суден, інших плавзасобів, не зареєстрованих у встановленому порядку в органах, які здійснюють нагляд за такими суднами і засобами. Маломірні судна, інші плавзасоби після реєстрації в установленому порядку приписуються до обєктів базування та забезпечуються постійними місцями для стоянки (зберігання). Звернувшись до Очаківського відділу Державної прикордонної служби з метою зареєструвати спірний човен, позивачка одержала усну відмову в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на цей плавзасіб. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як випливає зі змісту ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин може бути визнаний судом дійсним. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов до суду про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного користування та володіння позивачкою спірним човном, визнання відповідачкою позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вважає можливим визнати за позивачкою право власності на спірний човен. Судові витрати відносяться на рахунок позивачки, за клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved