Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

25.04.2017 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Територіальної громади м. Вознесенська в особі Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на квартиру . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, на належну йому 1/3 частку квартири [ADDRESS] Заповіт на випадок своєї смерті [PERSON] не залишив. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], є його дружина [PERSON] відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, яка відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину шляхом подачі до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївського нотаріального округу заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка у шестимісячний строк. Відповідач [PERSON] після смерті батька спадщину не приймав і на спадкове майно не претендує. При зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, позивачці було відмовлено з тих підстав, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру ( свідоцтво про право власності на житло від 11.05.1994року втрачене). Поновити правовстановлюючого документу на спірну квартиру не можливо, так як підприємство «ВОЗКО», яке видавало вищевказане свідоцтво ліквідоване без правонаступників. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її представник [PERSON] надав пояснення аналогічні зазначені в позові, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повному обсязі. Представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області - в судове засідання не з'явився, суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності та про відсутність заперечень проти позовних вимог. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.12.1983 року ( а.с. 8). Позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 10.06.1978 року ( а.с. 7). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим 17.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області ,актовий запис № 335 (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира за [ADDRESS] Згідно довідки від 18.09.2014р. № 270 виданою КП «Вознесенське МБТІ» вбачається, що станом на 31.12.2012 року вищезазначена квартира зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної , спільної, сумісної власності від 11.05.1994р., видане Вознесенське виробничо- шкіряне об»єднання « ВОЗКО» ( а.с 10). При зверненні до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з метою оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] позивачці було відмовлено, оскільки відсутня первинна реєстрація права власності (а.с.4) Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який проживав із спадкодавцем а час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Матеріали справи вказують на те, що позивач [PERSON] у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON], звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обов'язкову частку, судом не виявлено. Таким чином, враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку, що обраний позивачем [PERSON] спосіб захисту відповідає вимогам діючого законодавства, може бути застосований судом до даних правовідносин, тому відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно - 1\\3 частку квартири за [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Щодо вимоги позивачів про визнання права власності на частки спірної квартири в порядку ст. 392 ЦК України, то вона є обґрунтованою і підлягає задоволенню зважаючи на наступне. Вказана ст.392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом даної норми права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Метою використання даного позову є усунення невизначеності відносин власності щодо індивідуально-визначеного майна, власником якого є позивач, або отримання документа, що засвідчує його право власності та був раніше ним втрачений. Умовою задоволення такого позову є наявність у позивача доказів, що підтверджують його право власності на майно. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивачів, оскільки вони, кожен, є власником тієї частки майна, на яку просить визнати за ним право власності, в розумінні положень ст. 392 ЦК України, про що свідчить довідка КП « Вознесенське МБТІ» від 18.09.2014 року із змісту якої вбачається, що станом на 31.12.2012 року кв. за [ADDRESS] зареєстрована на підставі свідоцтва про право приватної, спільної, сумісної власності від 11.05.1994 року , виданого Вознесенським виробничо-шкіряним об'єднанням « ВОЗКО» за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 10). Відповідно до публікації в «Новинах Вознесенська: день за днем№ № 16 від 19.04.2017 року зазначений правовстановлюючий документ у зв'язку із втратою необхідно вважати недійсним. З урахуванням викладеного позивачі мають право вимоги 1/3 частку зазначеного нерухомого майна, яка їм належить, оскільки їх майнові права порушені. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачами при подачі позову до суду.

Outcome: approved