Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

25 серпня 2016 р., [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому, після проведення за ухвалою суду від 13.12.2016 р. судової будівельно-технічної експертизи № 15/17 від 28.12.2017 р., уточнила та в остаточній редакції якого від 21.03.2018 р., просила суд, виділити їй в натурі і визнати за нею право власності на 51/100 частин спільної сумісної власності у виді житлового будинку, який розташований за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, [ADDRESS], позначений на плані під літ. «А», які складаються з кухні-вітальні «1-4+5», об'єднаної з кухнею «1-4», пл. 8,2 м2, і житлової «1-5», пл. 12,5 м2, загальною пл. 21,1 м2, в веранді (літ. «а»): частини веранди «1-1», пл. 4,5 м2, санвузлу «1-2», пл. 4,5 м2, тамбуру (літ. «а1»), котельної (літ. «В»), літньої кухні (літ. «Г»), воріт «№1», 51/100 частин огорожі «№2», загальною довжиною 5,50 м., водопроводу «№3», огорожі «№4», каналізації «№5», ями вигрібної «№6», вимощення «І», загальною площею 30,1 кв.м, що на 0,05 кв.м менше ідеальної частки, житловою 16,1 кв.м, що на 0,3 кв.м менше ідеальної частки, реальна частка яких становить 51/100 часток, що більше ідеальної частки на 1/100, вартістю 206717 грн., зобов'язати відповідача [PERSON] за свій рахунок виконати наступні роботи по переплануванню та переобладнанню даного об'єкту : демонтаж існуючих дверних коробок та перегородки між приміщеннями «1-3» і «1-6», демонтаж існуючих дверних коробок, мурування дверних отворів між приміщеннями «1-3» і «1-4», улаштування в приміщенні «1-1» 1/2 частини неармованої глухої цегляної розділової перегородки, товщиною в 0,5 цеглини, демонтаж частини віконного блоку в приміщенні «1-1»; пробивка вручну дверного отвору на місці віконного у зовнішній стіні для організації окремого входу до будинку та із встановленням дверного блоку від розбирання, припинити право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно за вказаною адресою, встановити між нею та відповідачем порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 0,1894 га за вказаною адресою відповідно до додатку № 2, який є невід'ємною частиною судової будівельно-технічної експертизи № 15/17 від 28.12.2017 р., стягнути з відповідача на свою користь в порядку ст. 139 ЦПК України понесені нею судові витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 5000 грн. та в порядку ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом у розмірі 551,20 грн. 07.03.2018 р., до суду звернулася представниця відповідача [PERSON] з зустрічною позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд, виділити в натурі і визнати за [PERSON] право власності на 49/100 частин спільної сумісної власності у виді житлового будинку, який розташований за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, [ADDRESS], позначений під літ. «А», які складаються з кухні-вітальні «1-3+6», об'єднаної з коридором «1-3», площею 3,8 м2, і житлової «1-6», площею 17,4 м2, загальною площею 21,7 м2, в веранді (літ. «а»): частину веранди «1-1», пл. 8,5 м2, гаражу (літ. «Б»), сараю (літ. «Д»), 49/100 часток огорожі «№2», загальною довжиною 5,19 м., загальною площею 30,2 кв.м, житловою 16,7 кв.м, вартістю 195807 грн., припинити право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно за зазначеною адресою, зобов'язати відповідачку [PERSON], за свій рахунок виконати наступні роботи по переобладнанню та переплануванню даного об'єкту : демонтаж існуючих дверних коробок та перегородки між приміщеннями «1-4» і «1-5», улаштування в приміщенні «1-1» 1/2 частини неармованої глухої цегляної розділової перегородки, товщиною в 0,5 цеглини, пробивка вручну дверного отвору між приміщеннями «1-1» і «1-4» з улаштуванням залізобетонної перемички та із встановленням дверного блоку від розбирання, встановити між [PERSON] та [PERSON] порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 0,1894 га за вказаною адресою відповідно до додатку № 2, який є невід'ємною частиною судової будівельно-технічної експертизи № 15/17 від 28.12.2017 р., стягнути з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] : суму грошової компенсації за відмінність від ідеальної частки у володінні житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами, у сумі 5455 грн. та в порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1958,07 грн. Приймаючи участь в судових засіданнях, кожна із сторін підтримала свій позов (первісний та зустрічний), однак в подальшому, в судове засідання позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] та відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] і його представниця в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належим чином, особисто під розписки, причини неявки не повідомили, однак надали суду спільну письмову заяву, в якій повністю визнали позови один до одного (первісний та зустрічний), які просили суд задовольнити та розгляд справи проводити за їхньою відсутністю (а.с. 116,121). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та висновок судової будівельно-технічної експертизи № 15/17 від 28.12.2017 р., суд вважає, що обидва позови (первісний та зустрічний) підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин - суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до умов ст.ст. 364,365 ЦК України - співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ - право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У відповідності до ст.ст. 368,269 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності - є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із ст. 370 ЦК України - співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності - вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками - право спільної сумісної власності на нього припиняється. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). За ч. 3 ст. 42 ЗК України - угода про порядок користування і розпорядження земельною ділянкою є обов'язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок. Відповідно до ч. 4 чт. 120 ЗК України - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» - зокрема передбачено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, це можливо - якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація, яка визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. В спорах про поділ будинку в натурі, учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного співвласника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з чим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності на це - дозволу виконкому місцевої Ради, як це передбачено ст. 152 ЖК України. Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами, зареєстрований 21.01.1973 р., був розірваний 28.02.2009 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 28.02.2009 р. (а.с. 7-9). В період шлюбу сторін, за спільні кошти, подружжям було придбано у колишнього колгоспу «Зоря» житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, [ADDRESS], право власності на який було оформлено на ім'я відповідача [PERSON], що підтверджується довідкою Овідіопольського АПО Колгосп «Зоря» № 346 від 18.12.1992 р., витягом з рішення загальних зборів колгоспу «Зоря» від 17.06.1992 р., довідками Правління колгоспу «Зоря» №№ 346,347 від 18.12.1992 р., рішенням засідання виконкому Барабойської с/р № 149 від 3.07.1997 р. про передачу у власність [PERSON] вищевказаного будинку, довідками виконкому Барабойської с/р № 36 від 27.01.2014 р. та № 428 від 23.05.2013 р., № 429 від 23.05.2013 р., технічним паспортом на спірний будинок від 16.01.2009 р., рішенням виконкому Барабойської с/р № 19 від 24.02.2009 р. «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами № [ADDRESS], Овідіопольського району Одеської області» та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.06.2009 р. виданого на ім'я [PERSON] на спірний житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, згідно рішення виконкому Барабойської с/р № 19 від 24.02.2009 р. (а.с. 13-30). Відповідно до довідки Барабоської сільради Овідіопольського району Одеської області № 727 від 16.09.2013 р., земельна ділянка, загальною площею 0,1800 га призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, [ADDRESS] - знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] згідно запису земельно-шнурової книги № 1 стр. 68 (а.с. 31). Суд встановив, що на сьогодні, внаслідок відсутності домовленості між сторонами по справі (колишнім подружжям [PERSON]) з приводу виділення в натурі своїх часток у спірному будинку і порядку користування земельною ділянкою, між сторонами існує спір, наслідком якого стало звернення обох сторін до суду для вирішення спірних питань. Відповідно до призначеної ухвалою суду від 13.12.2016 р., судовим експертом було проведено судову будівельно-технічну експертизу № 15/17 від 28.12.2017 р., відповідно до висновків якої : дійсна ринкова вартість станом на цей час житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, [ADDRESS], з урахуванням земельної складової та без урахування ПДВ, становить : 428871 грн. З технічної точки зору з урахуванням існуючих площ приміщень поділ житлового будинку в частках по 1/2 частині та з будь-яким можливим відступом від розміру ідеальних часток сторін неможливий. Але з технічної точки зору поділ приміщень вищевказаного житлового будинку можливий у варіанті з відступом від розміру ідеальних часток сторін після перепланування деяких приміщень, а саме після збільшення загальної та житлової площ шляхом організації приміщень двох кухонь-віталень в об'єднаних приміщеннях «1-4» і «1-5», а також «1-3» і «1-6», шляхом знесення ненесучих перегородок, які розділяють ці приміщення. Відповідно у даному випадку розподіл даного домоволодіння з відступом від розміру ідеальних часток сторін можливий. З урахуванням вищевикладеного, виходячи з планування житлового будинку, порядку користування приміщеннями, будівлями та спорудами, що склався між співвласниками, розташування належно оформлених господарчих будівель та споруд, поділ житлового будинку з надвірними спорудами з одноквартирного на двоквартирний у наближенні до рівних часток можливий, за одним наступним найбільш доцільним варіантом: першому співвласнику з часткою 1/2 пропонується виділити : . Найменування об'єктаВартість, грн. - В житловому будинку (літ. «А»): Кухню-вітальню «1-3+6», об'єднану з коридору «1-3», пл. 3,8 м2, і житлової «1-6», пл. 17,4 м2, загальною пл. 21,7 м211646+ +53326 - В веранді (літ. «а»): Частину веранди «1-1», пл. 8,5 м2 21702 - Гараж (літ. «Б»)69655 - Сарай (літ. «Д»)37536 - 49/100 огорожі «№2», загальною довжиною 5,19 м. 1942 Всього: загальна площа: житлова площа:195 807 грн.; 30,2 м2 (на 0,05 м2 більше ідеально належної) 16,7 м2 (на 0,3 м2 більше ідеально належної) Реальна частка складає 49/100 (195807 грн. / 402524 грн.), що менше ідеально належної частки на 1/100. Варіант передбачає можливість: організації приміщення кухні-вітальні в об'єднаних приміщеннях «1-3» і «1-6», шляхом знесення ненесучої перегородки, яка розділяє ці приміщення, та встановлення відповідного обладнання; переобладнання частини приміщення веранди «1-1» у передпокій та санвузол шляхом встановлення перегородок з улаштуванням дверних отворів та встановлення відповідного обладнання; організації вхідного дверного отвору в зовнішній стіні з боку лівого бічного фасаду веранди шляхом переобладнання з частини віконного отвору. Вхід ззовні у дану частину житлового будинку необхідно організувати з боку лівого бічного фасаду веранди до приміщення веранди «1-1». Другому співвласнику з часткою 1/2 пропонується виділити : Найменування об'єктаВартість, грн. - В житловому будинку (літ. «А»): Кухню-вітальню «1-4+5», об'єднану з кухні «1-4», пл. 8,2 м2, і житлової «1-5», пл. 12,5 м2, загальною пл. 21,1 м225130 38309 - В веранді (літ. «а»): Частину веранди «1-1», пл. 4,5 м2 11490 Санвузол «1-2», пл. 4,5 м211490 - Тамбур (літ. «а1»)3960 - Котельню (літ. «В»)13279 - Літню кухню (літ. «Г») 71681 - Ворота «№1» 3695 - 51/100 огорожі «№2», загальною довжиною 5,50 м. 2057 - Водопровід «№3» 1571 - Огорожу «№4» 5248 - Каналізацію «№5» 1276 - Яму вигрібну «№6» 6699 - Вимощення «І» 10832 Всього: загальна площа: житлова площа:206 717 грн.; 30,1 м2 (на 0,05 м2 менше ідеально належної) 16,1 м2 (на 0,3 м2 менше ідеально належної) Реальна частка складає 51/100 (206717 грн. / 402524 грн.), що більше ідеально належної частки на 1/100. Варіант передбачає можливість: організації приміщення кухні-вітальні в об'єднаних приміщеннях «1-4» і «1-5», шляхом знесення ненесучої перегородки, яка розділяє ці приміщення, та встановлення відповідного обладнання; організації дверного отвору між приміщеннями «1-1» і «1-4». Вхід ззовні у дану частину житлового будинку здійснюється з боку лівого бічного фасаду веранди через тамбур (літ. «а1») до приміщення веранди «1-1» в веранді (літ. «а») (див. додаток № 1). Сума грошової компенсації, належної першому співвласнику від другого співвласника за відмінність від ідеальної частки у володінні житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами, складає : 206717 грн. - 201262 грн. = 5455 грн. З урахуванням запропонованого варіанту поділу для ізоляції квартир, що виникнуть внаслідок розподілу, необхідно виконати наступні роботи по переплануванню та переобладнанню даного будівельного об'єкту: першому співвласнику з часткою 1/2 : Вид робітВартість, грн. -демонтаж існуючих дверних коробок та перегородки між приміщеннями «1-3» і «1-6»195 -демонтаж існуючих дверних коробок, мурування дверних отворів між приміщеннями «1-3» і «1-4» 356 - улаштування в приміщенні «1-1» Ѕ частини неармованої глухої цегляної розділової перегородки, товщ. в 0,5 цеглини938 - демонтаж частини віконного блоку в приміщенні «1-1»; пробивка вручну дверного отвору на місці віконного у зовнішній стіні для організації окремого входу до будинку та із встановленням дверного блоку від розбирання292 Всього:1781 грн. Для першого співвласника з часткою 1/2 також передбачається можливість організації приміщення кухні-вітальні в об'єднаних приміщеннях «1-3» і «1-6», шляхом знесення ненесучої перегородки, яка розділяє ці приміщення, та встановлення відповідного обладнання; переобладнання частини приміщення веранди «1-1» у передпокій та санвузол шляхом встановлення перегородок з улаштуванням дверних отворів та встановлення відповідного обладнання; обладнання цих приміщень необхідними інженерними комунікаціями. Вартість цих робіт не визначалась, тому що спочатку на ці переобладнання необхідна розробка та затвердження в установленому законодавством порядку проектної документації. Другому співвласнику з часткою 1/2 : Вид робітВартість, грн. -демонтаж існуючих дверних коробок та перегородки між приміщеннями «1-4» і «1-5»206 - улаштування в приміщенні «1-1» Ѕ частини неармованої глухої цегляної розділової перегородки, товщ. в 0,5 цеглини938 - пробивка вручну дверного отвору між приміщеннями «1-1» і «1-4» з улаштуванням залізобетонної перемички та із встановленням дверного блоку від розбирання 938 Всього:2082 грн. Першому та другому співвласникам необхідно виконати роботи по організації та підключенню квартир житлового будинку до самостійних інженерних комунікацій (електрозабезпеченню, водопроводу, каналізації, газопостачанню, з установкою самостійних лічильників, а також, системи опалення з установкою опалювальних котлів), вартість робіт по яким експертом не визначалась, враховуючи, що кожному із співвласників потрібна розробка та узгодження в установленому законодавством порядку проектної документації на прокладку внутрішніх та зовнішніх інженерних комунікацій і отриманням необхідних дозволів у відповідних інстанціях. До завершення робіт по організації та підключенню квартир, що виділяються, до самостійних інженерних комунікацій існуючі інженерні комунікації залишаються у загальному користуванні обох співвласників. В результаті обчислення даних за допомогою програми «Allplan 2003» площа земельної ділянки за вищевказаною адресою складає в цілому 0,1894 га (1894 м2). При обстеженні на місці встановлено, що розділові огорожі між ділянками співвласників (користувачів) відсутні, що свідчить про те, що порядок користування земельною ділянкою на даний час не склався. Виходячи із взаємного розташування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, з урахуванням технічних норм та запропонованого вище варіанту поділу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами в натурі, експертом на розгляд суду пропонується один наступний технічно доцільний варіант поділу земельної ділянки по [ADDRESS] Овідіопольського р-ну Одеської обл., з виділом окремих часток земельних ділянок співвласникам, у відповідності до часток співвласників домоволодіння 1/2 та 1/2. Першому співвласнику з часткою 1/2, пропонується виділити земельну ділянку під особисте користування під належними будівлями і спорудами, прилеглі до них і не зайняті під забудовами, площею 947 м2, що дорівнює ідеально належній. Вхід і в'їзд на ділянку організувати з боку головного фасаду ділянки, з [ADDRESS], та залишити з боку тильного фасаду ділянки. Другому співвласнику з часткою 1/2 пропонується виділити земельну ділянку під особисте користування під належними будівлями і спорудами, прилеглу до них і не зайняту під забудовами, площею 947 м2, що дорівнює ідеально належній. Вхід і в'їзд на ділянку залишити з боку головного фасаду ділянки, з [ADDRESS], через ворота (№ 1), та з боку тильного фасаду ділянки. Лінія поділу між ділянками, що виділяються в особисте користування співвласників, буде проходити наступним чином: від розділової межі земельної ділянки з боку головного фасаду, з відступом від лівого бічного фасаду ділянки 8,90 м., по прямій, перпендикулярній лінії головного фасаду житлового будинку (літ. «А»), довжиною 8,09 м., поворот наліво, по прямій, довжиною 5,78 м., по лінії, яка проходить паралельно лінії головного фасаду житлового будинку (літ. «А») та веранди (літ. «а»), на відстані 2,00 м. від лінії цього фасаду будинку; поворот направо, по прямій, довжиною 4,77 м., по лінії, яка проходить паралельно лінії лівого бічного фасаду веранди (літ. «а»), на відстані 1,50 м. від лінії цього фасаду будинку; поворот направо, по прямій, довжиною 1,50 м., по лінії, яка проходить вздовж лінії головного фасаду тамбуру (літ. «а1»), до перетину із лінією лівого бічного фасаду веранди (літ. «а») в точці перетину головного фасаду тамбуру (літ. «а1») з лівим бічним фасадом веранди (літ. «а»); далі по відрізкам, які проходять посередині розділових міжквартирних перегородок (див. варіант поділу житлового будинку в додатку 1), із довжинами відрізків 0,34+2,95+8,23 м., до перетину із правим бічним фасадом житлового будинку в точці, що знаходиться на відстані 3,39 м. від правого кута тильного фасаду житлового будинку; далі поворот наліво, по лінії правого бічного фасаду житлового будинку та по лінії подовження, по прямій, довжиною 5,39 м.; поворот наліво, по прямій, довжиною 6,28 м., по лінії, яка проходить паралельно лінії тильного фасаду житлового будинку (літ. «А»), на відстані 2,00 м. від лінії цього фасаду будинку; поворот направо, по прямій, довжиною 15,00 м., по лінії, яка проходить паралельно лінії правого бічного фасаду літньої кухні (літ. «Г»), на відстані 1,00 м. від лінії цього фасаду будівлі; далі поворот наліво, по прямій, довжиною 67,11 м., до перетину із лінією тильного фасаду земельної ділянки з відступом від правого бічного фасаду ділянки 12,85 м. Графічно варіант порядку користування зазначеною земельною ділянкою приводиться в додатку № 2, який є невід'ємною частиною експертизи. При цьому земельна ділянка, позначена у додатку № 2 жовтим кольором, виділяється першому співвласнику з часткою Ѕ, синім кольором - другому співвласнику з часткою Ѕ. Лінія поділу земельних ділянок між співвласниками і розміри їх відрізків вказані у додатку № 2 червоним кольором. У відповідності до єдиного запропонованого варіанту поділу спірного житлового будинку, господарських будівель і споруд а також земельної ділянки для обслуговування частини кожного із співвласників житлового будинку та господарських будівель і споруд, позивачка та відповідач в судовому засіданні, а також у своїх первісному та зустрічному добровільно і за взаємною згодою домовились між собою, що першим співвласником с відповідною часткою 1/2 спірного будинку та земельної ділянки є відповідач [PERSON], а другим співвласником з часткою 1/2 є позивачка [PERSON] Таким чином, сума грошової компенсації, яку повинна компенсувати позивачка [PERSON] на користь відповідача [PERSON] за 1/100 частки відмінність від ідеальної частки у володінні житловим будинком становить 5455 грн. У відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення як первісного, так і зустрічного позовів, з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь позивачки за первісним позовом належить стягненню 1/2 частина судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 2500 грн. (загальна вартість експертизи 5000 грн. / 2 = 2500 грн.), як підтверджена документально, а також сума судових витрат по сплаті судового збору за розгляд справи у сумі 551,20 грн. (а.с. 2,52). Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом [PERSON] належать стягненню судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в сумі 1958,07 грн. (а.с. 97).

Outcome: approved