Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

25 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь грошових коштів у розмірі 469135 грн., еквівалентній в сумі 18339,94 доларів США, що були сплачені за договором про фінансовий лізинг №00006687 за транспортний засіб VW Polo Sedan 1.6 benzin), 2013 року виробництва, шасі № XW8ZZZ61ZDG035746, двигун № [NUMBER] та стягнути грошові кошти у розмірі 6769 грн., еквівалентній сумі 264,65 доларів США, що були сплачені в рахунок оплати адміністративного платежу. 05 січня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» звернулося до суду із зустрічним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на користь товариства кошти у розмірі 479739 грн. 93 коп. та зобовязати [PERSON] повернути транспортний засіб типу VW Polo Sedan, шасі № XW8ZZZ61ZDG035746, 2013 року виробництва та стягнути судові витрати в розмірі 8796 грн. 10 коп. 24 січня 2017 року представник позивача [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог і просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» грошові кошти в сумі 508463 грн. 44 коп., що еквівалентно 18604,59 доларів США, згідно курсу НБУ станом на 24.01.2017 року. У судове засідання представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» грошові кошти в сумі 481858 грн. 88 коп., що еквівалентно 18604,59 доларів США, згідно курсу НБУ станом на 28.07.2017 року. У судове засідання представник відповідача подав заяву про зменшення позовних вимог, просив стягнути з [PERSON] на користь товариства кошти у розмірі 257762 грн. 57 коп. та зобовязати [PERSON] повернути транспортний засіб типу VW Polo Sedan, шасі № XW8ZZZ61ZDG035746, 2013 року виробництва та стягнути судові витрати в розмірі 8796 грн. 10 коп. У судовому засіданні позивач та його представник просили первісний позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити, одночасно не заперечували щодо повернення автомобіля. Представники відповідача просили відмовити в задоволенні позову первісного, зустрічний задовольнити. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 13.02.2013 року між [PERSON] та TOB «Порше Лізинг Україна» було укладено Договір про фінансовий лізинг № 00006687, предметом якого є транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 benzin, 2013 року виробництва, шасі № XW8ZZZ61ZDG035746, двигун № [NUMBER]. Згідно з ч.1\~ст. 806 ЦК України\~за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч.2\~ст. 806 ЦК України\~до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до\~ст.628 ЦК України. Згідно зі\~ст.799 ЦК України\~договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1\~ст.220 ЦК України\~у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року в справі №6-2766цс15, яка обґрунтовано\~\~врахована судом першої інстанції при розгляді даної справи. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.09.2016 року в задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним договору фінансового лізингу в частині, стягнення коштів та визнання права власності відмовлено. Вказаним рішенням встановлено, що договір про фінансовий лізинг від 13.02.2013 року, який містить елементи договору оренди ( найму) транспортного засобу, був укладений ТОВ «Порше лізинг Україна»\~ з фізичною особою [PERSON], а тому підлягав нотаріальному посвідченню відповідно до вимог\~ст. 799 ЦК України. Оскільки сторонами не додержано вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, то цей договір є нікчемним. У цьому разі визнання договору недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Підставою для застосування наслідків недійсності правочинів до договору про фінансовий лізинг №00006687 від 13.02.2013 року стало встановлення судовим рішенням нікчемності вищезазначеного договору. Згідно умов договору про фінансовий лізинг №00006687, що міститься в матеріалах справи, вартість Об'єкту лізингу (VW Polo Sedan 1.6 benzin) становила 17 643, 40 доларів США, що в гривневому еквіваленті, згідно видаткової накладної № 004159 від 21.02.2013 року склало 143193, 83 грн. Лізингові платежі згідно договору про фінансовий лізинг №00006687, графіку покриття витрат та виплат лізингових платежів, що є додатком до вищезазначеного договору були встановлені у фіксованому розмірі і складали 389, 77 доларів США, авансовий платіж склав 3528, 68 доларів США, адміністративний платіж - 264, 65 доларів США. При цьому згідно з умовами договору про фінансовий лізинг №00006687 від 13.02.2013 року всі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів у доларах США. Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Крім того, у ч. 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно- правовим актом. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6-79цс14, від 16 вересня 2015 року № 6-190цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, суд приходить до висновку що у [PERSON] існувало грошове зобов'язання перед відповідачем по сплаті лізингових платежів, авансового та адміністративного платежу встановлених у іноземній валюті, які комерційний банк визначений відповідачем у договорі фактично купував для позивача з метою розрахунку. Зазначені умови договору були адаптовані до вимог чинного законодавства, а саме: всі платежі, що підлягали сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягали розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовувався до еквівалентів у доларах США. Позивачем було сплачено на виконання умов договору про фінансовий лізинг №00006687 від 13.02.2013 року на користь відповідача кошти у розмірі 231617, 96 грн. - лізингові платежі та авансовий платіж, а також адміністративний платіж у розмірі 2115, 43 грн. що підтверджується роздруківкою електронної картки клієнта ТОВ «Порше Лізинг Україна» та не заперечується представником відповідача в судовому засіданні, що по курсу Національного банку України (згідно п. 6.3. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, на час їх сплати, всього, становило 18604, 59 доларів США. Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно договору № 1/Ф/19022013 від 19.02.2013 року вбачається, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало вказаний автомобіль за ціною 143193 грн. 83 коп., що еквівалентно 17643 долари США, з ПДВ 20 %. Актом прийому-передачі від 13.02.2013 року вбачається, що [PERSON] отримав автомобіль, вартість обєкту лізингу становила 143193 грн. 83 коп., авансовий платіж 28638 грн. 77 коп. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 231617, 96 грн., оскільки саме вказані кошти в натурі були сплачені [PERSON] за договором фінансового лізингу. Згідно висновку судової експертизи від 26.05.2017 року на питання щодо виду технічних (механічних) пошкоджень чи несправності виявлені на час проведення автотехнічної експертизи транспортного засобу «Volkswagen Polo Sedan», 2013 року виробництва, шасі №XW8ZZZ61ZDG035746, двигун №CFN390627 експертом відповісти не представилося можливим. Ринкова вартість транспортного засобу «Volkswagen Polo Sedan», 2013 року виробництва, шасі №XW8ZZZ61ZDG035746, двигун № [NUMBER] складає 221977 грн. 36 коп. (а.с.7-14 т. 2). Таким чином, ТОВ «Порше Лізинг Україна» не надало суду доказів наявності пошкоджень чи несправності вказаного транспортного засобу. Одночасно вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» за зустрічним позовом підлягають задоволенню в частині зобовязання [PERSON] повернути транспортний засіб типу VW Polo Sedan, шасі № XW8ZZZ61ZDG035746, 2013 року виробництва. Оскільки [PERSON] сплатив ТОВ «Порше Лізинг Україна» кошти за придбання автомобіля в сумі 231\~617 грн. 96 коп., тому відсутні підстави для стягнення з [PERSON] коштів в розмірі 257\~762 грн. 57 коп. на відшкодування вартості транспортного засобу. Згідно 1 ст 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, слід стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» 1600 грн. 00 коп. у повернення сплачених судових витрат.

Outcome: partial