Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

26.07.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить з підстав, передбачених ст. ст. 525, 526, 610, 615, 662, 663 ЦК України стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 10\~000 доларів США, що еквівалентно 268 484 грн. 62 коп., посилаючись на те, що 02.06.2008 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі продажу катера та причепа до нього, що стверджується розпискою, складеною власноруч [PERSON] у якій останній зазначив, що отримав кошти в сумі 10\~000 доларів США в рахунок часткової оплати катера та причепа. В подальшому відповідач почав уникати зустрічей та відмовився виконувати взяті на себе зобовязання. Позивач та його представник у судому, засіданні, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити в повному обсязі на обставинах, викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали в повному обсязі посилаючись на те, що дійсно в [PERSON] у власності перебувало ряд катерів, які він увіз із за кордону. В червні 2008 року він в усній формі домовився про продаж одного катера та причепа до нього з [PERSON] У звязку з тим, що катер та причеп до нього потребували ремонту, то він взяв у [PERSON] 10\~000 доларів США для їх ремонту. Після закінчення ремонтних робіт [PERSON] відмовився купувати катер стверджуючи, що він йому на даний час не потрібен. Грошові кошти, які були витрачені на ремонт катера та причепа до нього, він мав намір повернути після реалізації катера, але в подальшому катер було втрачено з незалежних від його волі причин. Також, представник відповідача у судовому засіданні, зазначив, що долучена до матеріалів справи розписка не може слугувати доказом укладання договору купівлі продажу, оскільки не містить істотних умов договору передбаченого законодавством для даного виду договорів, у розписці зазначено суму в іноземній валюті, що суперечить національному законодавству, а тому даний договір є недійсним, документально не підтверджено вимоги про повернення грошових коштів, або поставки товару та також просить застосувати строки позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права (ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивачеві належить й право визначення предмета і підстав позову. Судом встановлено що, згідно розписки, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] 10 000 доларів США, в рахунок часткової оплати катера та причепа до нього. З додатку до розписки вбачається, що [PERSON] мав намір продати катер марки Augatron 2000 ох тисячного року випуску із наступною комплектацією : двигун ОМС, магнітофон, сидіння, салон бежевого кольору під натуральне дерево, тощо та двохосний причеп марки Trailer Karavan. Факт отримання [PERSON] зазначених коштів в сумі 10\~000 доларів США сторонами не спростований та не заперечується, що в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доведенню. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 205 ЦК України передбачені дві форми правочинів - усна і письмова. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин до якого не встановлена обовязкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю, до настання відповідних правових наслідків. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Однак, відповідно до положень частин першої та другої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна зі сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. До істотних умов відносяться також і ті умови, які не зазначені в законі, але необхідні для договорів даного виду. Виходячи з правових підстав укладення договору купівлі - продажу його істотними умовами є предмет договору, а також ціна, при цьому договір купівлі - продажу має чітко виражену мету, зміст якої полягає у відчуженні майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні. Враховуючи вище викладене, суд, приходить до висновку, що між сторонами по справі в простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу рухомого майна, а саме, катера та причепа до нього, оскільки між сторонами було погоджено предмет договору, його ціну, відбулося часткове виконання умов договору передання грошових коштів тощо. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Частиною другою статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред'явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання). Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги покупця, суд, вважає, що останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Обмеження позивача у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього його звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини другої статті 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в Рішенні від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту. Також на думку суду, звернення позивача до суду з позовом свідчить про те, що він реально бажав настання наслідків за договором купівлі-продажу, що спростовує доводи відповідача про те, що позивач надав кошти просто на ремонт катера, а в подальшому відмовився, його придбати. В силу ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. При цьому цивільним законодавством не встановлено форми, змісту та порядку пред'явлення кредитором вимоги до боржника. Відповідно до абзацу 2 пункту 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Правило абзацу 2 частини 5 ст. 261 ЦК України застосовується з урахуванням ч.2 ст. 530 ЦК України. Коли строк чи термін виконання зобов'язання не визначений або визначений моментом зажадання виконання, кредитор має право вимагати виконання зобов'язання в будь-який час. При цьому боржникові надається пільговий строк тривалістю сім днів. Зі спливом цього строку починається перебіг строку позовної давності. Як встановлено судом, строк виконання відповідачем зобов'язання з продажу катера та причепа за договором не визначений. Тому суд, приходить до висновку про відсутність пропуску строку позовної давності. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати є такою, що заявлена у межах загального строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, суд, встановивши фактичні обставини справи, які входять до предмету доказування у справі, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved