Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

25 серпня 2016 року, позивачка [PERSON], яка після розірвання шлюбу згідно рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 18.07.2016 р., яке набрало законної сили 29.07.2016 р., повернула собі дошлюбне прізвище [PERSON], отримавши 12.10.2016 р. паспорт на вказане прізвище, звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, стягнути з відповідача, свого колишнього чоловіка, на свою користь аліменти на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду і до повноліття дитини, тобто до [INFO] р. та аліменти на її утримання у зв'язку з проживанням дитини з нею у розмірі 500 грн. щомісячно до набуття дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] р., мотивуючи це тим, що відповідач, як батько дитини не приймає участі у вихованні малолітнього сина, не надає достатньої матеріальної допомоги на його утримання, в той час, вона не працює, знаходячись у відпустці до догляду за малолітньою дитиною, отримуючи дохід у вигляді державної допомоги на утримання дитини, у зв'язку з чим, їй не вистачає грошей для повноцінного утримання як сина, так і себе, в той час як відповідач працює і має можливість надавати їй грошову допомогу як на свою дитину, так і на неї. В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомила, надавши до суду свою письмову заяву, в якій повністю підтримала позов та просила його задовольнити, не заперечуючи проти ухвалення судом заочного рішення по справі (а.с. 11,17). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, особисто під розписку з підписом, а також у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останньою відомою судові адресою його місця проживання і повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання» і його інше місцезнаходження чи місце перебування суду невідоме, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав (а.с. 12-14). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом - кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона - повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи : роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі - розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Стаття 80 СК України передбачає - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із приписами ст. 184 СК України - якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача - може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі - підлягає індексації відповідно до Закону. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд встановив, що шлюб між позивачкою та відповідачем, в якому народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.01.2015 р. - був розірваний рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 18.07.2016 р., яке набрало законної сили 29.07.2016 р. і яким було повернуто позивачці її дошлюбне прізвище [PERSON] та малолітнього сина [PERSON], [INFO] залишено їй на виховання (а.с. 5-7,16). Судом було з`ясовано, що на сьогодні, відповідач проживає окремо від позивачки та дитини і не надає дитині матеріальної допомоги, не приймає участі у вихованні дитини, хоча працює, має дохід і може утримувати як свого малолітнього сина, так і матір дитини, яка знаходиться у декретній відпустці до досягнення дитиною трирічного віку, а тому на думку суду, позов слід задовольнити зі стягненням з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі на дитину у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду і до повноліття дитини, тобто до [INFO] р. та аліменти на її утримання у зв'язку з проживанням дитини з нею у розмірі 500 грн. щомісячно до набуття дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] р.

Outcome: approved