Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

26.12.2018 року позивач ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 20256,99 грн. та понесені судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що 08.03.2016 року в м.Львові на перехресті вул.Князя Романа та площі Галицької відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Lexus GX470, реєстраційний номер [NUMBER] та транспортного засобу DAF FA65CF, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], цивільно-правова відповідальність була застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [NUMBER]. Відповідно до постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.05.2016 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбачених ст.124 КУпАП. За заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт №170000118785 від 07.08.2017 року. На підставі зазначеного страхового акту ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 20256,99 грн. Однак, згідно ст.38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1статі 33 цього Закону. Оскільки відповідач [PERSON] спричинив ДТП, однак не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду, тому позивач має право регресної вимоги до водія застрахованого транспортного засобу - [PERSON], а саме матеріальної шкоди у розмірі 20256,99 грн. Представник позивача [PERSON] в наданій до суду заяві просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.03.2016 року у м.Львів на перехресті вул.Князя Романа та площі Галицької, водій [PERSON], керуючи автомобілем «DAF FA65CF», державний номерний знак [NUMBER], повертаючи праворуч відповідно не зайняв крайнє положення та не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «LEXUS GX470», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.05.2016 року у справі №130/869/16-п [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с.14). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «DAF FA65CF», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] була застрахована у «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно полісу [NUMBER]. Розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 150000 грн. (а.с.15). Відповідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу транспортний засіб «LEXUS GX470», державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (а.с.13) Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи від 09.03.2016 року ПрАТ АСК «Інго Україна», в результаті вчинення даного правопорушення від 08.03.2016 року потерпілій особі [PERSON] було завдано матеріальної шкоди (а.с.10-11) та надано заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.12) Згідно висновку авто товарознавчого дослідження №14/16 від 21.03.2016 року загальна сума ремонту автомобіля «LEXUS GX470», становить 39396,72 грн. (а.с.19-45). За страховим актом ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за №170000118785 від 07.08.2017 року на підставі розрахунку (а.с.17), сума страхового відшкодування становить 20256,99 грн. (а.с.16). Згідно п.14 зазначеного страхового акту передбачена можливість регресу до [PERSON] (страховика не повідомлено про настання події). На підставі платіжного доручення №3Р046376 від 08.08.2017 року за вказаним актом ПрАТ АСК «Інго Україна», виплачено страхове відшкодування у розмірі 20256,99 грн. (а.с.18). Позивачем ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за вих. №5168/УБК відповідачу [PERSON] було направлено претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 20256,99 грн. (а.с46) Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» п.33.1. у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.1. дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п.г ч.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові докази, електронні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. З матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] не повідомив у встановлені строки ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про дорожньо-транспортну пригоду за його участі. Підстав для звільнення відповідача від відповідальності за понесені страховиком збитки та для зменшення суми відшкодування суд не вбачає, крім того заявлені позовні вимоги у вказаному розмірі визнані відповідачем [PERSON] Таким чином суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 20256,99 грн З урахуванням задоволення позову на користь позивача з відповідача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved