Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

26.08.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила виселити [PERSON], [INFO] з житлового приміщення, розташованого за адресою [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення з подальшим зняттям його з реєстраційного обліку. В обгрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що є власником спірної квартири. Після встановлення опіки над [PERSON],останній вселився в її квартиру, де і проживає. Посилаючись на те, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя та систематично вчиняє щодо неї фізичне насилля, створюючи неможливі умови для їх сумісного проживання, [PERSON] просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилась, її представником надано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якій він проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. При таких обставинах суд ухвалив слухати справу в порядку ст. 224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, надані учасниками цивільного процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Рішенням Виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 29.01.1999 року № 37 (2) [PERSON] призначена опікуном неповнолітнього онука [PERSON] ([INFO]), за відповідачем закріплена спірна квартира для проживання. З цього часу відповідач вселився у спірну квартиру, місце його проживання з 21.04.1999 року зареєстровано в ній (паспортні відомості, довідка виписка з домової книги про склад сім'ї та прописку від 2.07.2015 року). Судом встановлено, що відповідач перебував на обліку в Малиновському РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області як «дитина правопорушник», 30.12.2012 року знятий з обліку з підстав закінчення строку обліку. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім'ї). 24.07.2015 року відповідач вчинив насильство відносно своєї бабки позивача у справі. З 26.07.2013 року по 23.04.2015 року [PERSON] перебував на обліку в Малиновському РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області як родинний насильник. Вищевказані обставини справи підтверджуються довідкою Малиновського РВ Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області. Будь-які заходи запобігання і громадського впливу, розяснювальна робота працівників міліції виявились безрезультатними. Маючи страх за своє життя, позивач вимушена була звернутися до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Стаття 116 цього закону встановлює, що якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Самовільно виселитися відповідач відмовляється. Враховуючи обставини справи, та встановивши, що зловживання відповідача спиртними напоями із застосуванням до [PERSON] фізичного насильства, робить неможливим проживання сторін в одній квартирі, вимоги позивача як власника спірної квартири є обґрунтованими. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні. Так, за Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» N 1382-IV, 11.12.2003 року реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань реєстрації. За ст. 7 вказаного закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, зокрема, на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). При таких обставинах, суд вважає можливим встановити порядок виконання рішення суду відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за яким рішення суду є підставою для органів реєстрації для зняття з реєстрації місця проживання відповідача за спірною адресою [ADDRESS]. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 243, 60 грн., який підлягає стягненню з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved