Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

25.03.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є власником житлового буди\-нку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Широка (50 років ВЛКСМ), 71, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори 06 грудня 2018 року, за реєстром № 1192 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №1713613912130. Раніше вказаний будинок належав матері позивача [PERSON], яка померла 27 січня 2018 року. За життя, а саме 20 червня 1980 року, [PERSON] отримано позику в Рефрижераторному вагонному депо м. Синельникове в сумі 700 (сімсот) рублів, строком на 7 років на будівництво жилого будинку на ділянці, яка відведена за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. 50 років ВЛКСМ, 71. На підставі повідомлення №215 від 20.06.1980 року Рефрижераторного депо м. Синельникове 26 червня 1980 року державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори накладено заборону на відчуження вказаного житлового будинку. 10.10.2006 року заборона на відчуження нерухомого майна перенесена реєстратором Першою синельниківською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №3862434. [PERSON] за життя виплатила Рефрижераторному вагонному депо м. Синельникове грошові кошти взяті у позику у сумі 700 рублів, але докази виплати позики не зберіглися, так як минуло майже сорок років. На теперішній час не існує підприємства-позикодавця, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.02.2019 року. У звязку із наявною забороною позивач позбавлена можливості реалізувати своє право щодо розпорядження своїм майном. У звязку із викладеним, посилаючись на ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст. 41 Конституції України, [PERSON] просить суд зняти заборону на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Широка (50 років ВЛКСМ), 71, накладену 26 червня 1980 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Рефрижераторного вагонного депо міста Синельникове №215 від 20 червня 1980 року, внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 10 грудня 2006 року Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 3862434, здійснивши її перенесення до Державного реєстру речових прав та вилучити відповідний запис про заборону на відчуження зазначеного житлового будинку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Представник позивача [PERSON], [PERSON], до початку проведення судового засідання надала суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без їх участі. Представник відповідача територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області [PERSON] до початку проведення підготовчого судового засідання надала суду заяву про визнання позову. Представник третьої особи Першої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у підготовче судове засідання не зявився. Відповідно до ч 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 грудня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1192 [PERSON], [INFO], є спадкоємцем житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Широка (50 років ВЛКСМ), буд. 71, який належав померлій [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки від 24 року 1975 року, виданого [PERSON], державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та зареєстрованого у Комунальному підприємстві «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15 червня 1983 року (записано у реєстровій книзі №51, за реєстровим номером 35) (а.с.8). На підставі розпорядження Синельниківського міського голови №31-р від 16 лютого 2016 року, вулиця «50 років ВЛКСМ» в м. Синельникове перейменована на «Широка». Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - індексний номер витягу 148329379 від 06.12.2018 року власником житлового будинку розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Широка (50 років ВЛКСМ), буд. 71, є [PERSON], громадянка [PERSON] Федерації, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом Серія та номер: ННК №713998, р. №1192, виданий 06.12.2018 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області (а.с. 9). Судом встановлено із повідомлення про видачу позики від 20 червня 1980 року, що за життя [PERSON] отримано від Рефрижераторного вагонного депо м. Синельникове позику у сумі 700 рублів строком на 7 років на будівництво житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. 50 років ВЛКСМ, буд. 71(а. с. 13). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, вбачається, що на підставі повідомлення №215 від 20.06.1980 року Рефрижераторного вагонного Депо м. Синельникове, державним нотаріусом першої Синельниківської державної нотаріальної контори 10.10.2006 року було накладено заборону на відчуження житлового будинку розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. 50 років ВЛКСМ, буд. 71 ( а.с. 12). Надана суду копія Заборони від 26 червня 1980 року свідчить про накладення на будинок, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. 50 років ВЛКСМ, буд. 71, заборони на будівлю [PERSON] (а. с. 13). Витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, сформованого 18.02.2019 року, встановлено відсутність юридичної особи Державного підприємства Рефрижераторне вагонне депо Синельникове (а.с.14). У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інте\-лектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1, ч. 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи те, що позивачу належить на праві власності нерухоме майно, отримане нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], на який за життя останньої було накладено заборону на його відчуження, в звязку із отриманням в 1980 році позики, відомості про погашення якої за терміном давності відсутні, наявність правонаступника-позичальника судом не встановлена, а також враховуючи, що позов визнано відповідачем, і таке визнання не суперечить закону, і не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає наявність підстав для задоволення позову [PERSON] з метою усунення обставин, які перешкоджають їй у реалізації належних прав власника, отриманих в порядку спадкування за заповітом. Викладені вище обставини узгоджуються із вимогою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі викладеного, ст. ст.16,317,319,321 ЦК України,

Outcome: approved