Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

25.06.2014 року позивач звернувся до суду та просив ухвалити рішення, яким стягнути на свою користь з відповідача заборгованість по кредитному договору у сумі 2912,66 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 22.05.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-15016-220511, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3874,0 грн. на придбання певного майна або послуг та за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01 % в рік, також за ведення кредитної справи відповідач сплачує плату у розмірі 1,39 % в місяць. Однак, у порушення зазначених умов договору відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 2912,66 грн., через що позивач змушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивача до судового засідання не з`явився, але в позові вказав, щодо розгляду справи без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з'явився, але на адресу суду повернулися конверти з відміткою «Укрпошти» про те, що відповідач за зазначеною адресою не проживає (а.с. 21-22). Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, за згодою представника позивача, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Біляївським районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 22.05.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-15016-220511, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3874,0 грн. на придбання певного майна або послуг та за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01 % в рік, також за ведення кредитної справи відповідач сплачує плату у розмірі 1,39 % в місяць (а.с.5-7). Як вбачається з матеріалів справи позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем. Однак відповідач не виконав умов договору, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 08.04.2014 року складає 2912,66 грн., з них: - 2535,64 грн. - заборгованість за сумою кредиту; - 0,07 грн. - заборгованість за відсотками; - 376,95 грн. - заборгованість за комісіями, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 002-15016-220511 від 22.05.2011 року (а.с.4). Пунктом 6.2. кредитного договору передбачено право банку у разі порушення позичальником зобов'язань, передбачених Договором вимагати від позичальника дострокового повернення в повному обсязі кредиту, сплати процентів за його користування та плати за обслуговування кредитної заборгованості, а також сплати можливих штрафних санкцій, передбачених Договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. На підставі ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання та підлягають судовому захисту.

Outcome: approved