Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

24 лютого 2015 року [PERSON] і [PERSON] звернулися у суд із указаним позовом, який обґрунтували тим, що їм на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. У будинку, крім них, зареєстрований відповідач [PERSON], хоча тривалий час з 1997 року у будинку не проживає, відмовляється добровільно знятися із реєстраційного обліку та зареєструвати фактичне місце проживання. Своєю реєстрацією відповідач порушує їх права та законні інтереси як власників будинку, тому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], стягнути судові витрати у справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, направила поштою заяву, завірену секретарем селищної ради, про підтримання позову та слухання справи у її відсутності. Позивач [PERSON] також у судове засідання не з'явився, подав до канцелярії суд заяву про підтримання позову та слухання справи у його відсутності. Відповідач заперечень проти позову не подав і двічі не з'явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку про повне задоволення позову з таких підстав. Згідно з витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1816124, №1815995 від 24 жовтня 2003 року позивачі [PERSON] і [PERSON] є власниками житлового будинку в [ADDRESS]. Як слідує із записів будинкової книги, за вказаною адресою, крім позивачів, з 23 березня 1995 року прописаний відповідач [PERSON] Такі обставини стверджуються й повідомленням Ковельського РВ УДМС України у Волинській області Державної міграційної служби України від 03 березня 2015 року. Згідно з актом обстеження №33 від 17 лютого 2015 року, складеного комісією Голобської селищної ради Ковельського району, [PERSON] з 1997 року не проживає у будинку [ADDRESS], а проживає із сім'єю в [ADDRESS]. Докази протилежного, а також того, що відповідач є власником указаного будинку, в матеріалах справи відсутні. Права власника житла визначені статтями 317, 383 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) України, ст. 150 Житлового кодексу (далі - ЖК) України і передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на свій власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено непорушність права особи на безперешкодне користування своїм майном - володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб . Відповідач не є членом сім'ї позивачів відповідно до положень ч. 2 ст. 64 ЖК України, оскільки не проживає з ними у їхньому власному будинку та не веде з ними спільне господарство, між ними не виникали договірні відносини щодо користування будинком на триваліший термін. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Із встановлених обставин слідує, що відповідач тривалий час (з 1997 року) не проживає за місцем реєстрації у належному на праві приватної власності будинку позивачів. Відомостей про те, що відповідач відсутній за місцем реєстрації тимчасово, і це дає з урахуванням положень ст. 71 ЖК України підстави для збереження за ним жилого приміщення, у справі не має. Внаслідок відмови від добровільного подання до органу Міграційної служби України заяви про зняття з реєстраційного обліку місця проживання, відповідач перешкоджає позивачам у розпорядженні належним їм на праві власності житловим будинком. З урахуванням наведеного, вимоги позивачів обґрунтовані, відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за встановленою адресою. Відповідно до положень ст. ст. 79, 84, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів судові витрати у справі: 243 грн. 60 коп. судового збору та 500 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджені платіжним дорученням та квитанцією до прибуткового касового ордера. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 317, 383 ЦК України, ст. ст. 64, 71, 72, 150 ЖК України,

Outcome: approved