Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

24 січня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та про стягнення додаткових витрат на дітей. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року роз'єднано вимоги позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та про стягнення додаткових витрат на дітей у самостійні провадження. Свої вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя. Сімейно-шлюбні стосунки вони не підтримують останніх 7 років, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Між ними не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей, тому відповідач має сплачувати аліменти. Просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача аліменти на дітей у розмірі 6/10 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але на кожну дитину не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред'явлення позову. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав. Не заперечував проти розірвання шлюбу між сторонами. Зазначив, що погоджується сплачувати аліменти в розмірі 6/10 часток від усіх видів його заробітку (доходу). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 жовтня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 14 жовтня 2006 року (а.с. 3). Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 25 червня 2009 року та 05 листопада 2010 року (а.с. 4-5). У судовому засіданні сторони підтвердили, що вони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, наявність на утриманні позивача дітей та те, що вона не взмозі самостійно повноцінно їх утримувати. У судовому засіданні відповідач визнав позов та зазначив, що погоджується на стягнення з нього аліментів в розмірі зазначеному позивачем. Оцінивши доводи сторін, суд вважає, що стягненню підлягають аліменти в розмірі 6/10 часток з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення найстаршою дитиною - [PERSON], [INFO], повноліття, починаючи з 24 січня 2017 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий їх розмір відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір.

Outcome: approved