Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

24 травня 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача в якому зазначив, що з [PERSON] перебуває у шлюбі з 18.08.2012 року, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 306. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя в сторін не склалося і з 2016 року вони разом не проживають, шлюб має формальний характер. Відповідач розірвати шлюб у відділі ДРАЦС відмовляється, що змушує позивача звернутися до суду. В зв`язку з викладеним [PERSON] просив суд розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] . Позивач в судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без його участі (а.с.17). Відповідач в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с.15). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що сторони уклали шлюб 18 серпня 2012 року, який зареєстрували у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 306 (а.с.7). Від шлюбу дітей не мають. Через несумісність характерів та різних поглядів на життя сторони припинили сумісне проживання з 2016 року, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що їх шлюб має формальний характер і сім`ю зберегти неможливо, оскільки це суперечить його інтересам, на примирення не згодний. Розірвати шлюб відповідно до ст.106 СК України відповідач не бажає. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved