Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

25 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що позивач з грудня 2000 року з метою створення родини почала проживати разом зі [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. 05 квітня 2012 року з метою поліпшення житлових умов позивач та [PERSON] придбали квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилася спадщина, що складається з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. За таких обставин позивач просить встановити факт сумісного проживання однією сім'єю [PERSON] зі [PERSON], визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. 13.01.2014 року позивачем була надана до суду заява, в якій позивач просить визнати право власності на кошти у сумі 407 231 рублів, що зберігаються на банківській картці ВАТ Банку «Зеніт», відкритої на ім'я [PERSON] Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позові, та просили задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову, пояснивши, що син відповідача [PERSON] не проживав з позивачем однією сім'єю, не вів спільного господарства. [PERSON] проживав разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS]. Син відповідача [PERSON] був знайомий з позивачем та іноді залишався у неї, представляв позивача як свою подругу. З метою покращення житлово-побутових умов [PERSON] придбав квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. За таких обставин просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Допитана судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її сусідкою, позивач та [PERSON] проживали разом з 2000 року до його смерті у квартирі, що належить позивачу. З ними також проживала донька позивача, яка називала [PERSON] батьком. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що є донькою позивача, [PERSON] почав проживати з ними з 2000 року, через рік вона почала називати його батьком, також вона спілкувалась зі [PERSON], яку називала бабусею, вона, її мати та [PERSON] разом відпочивали. Після смерті [PERSON] відносини зі [PERSON] зіпсувалися. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона знає позивача з моменту народження, знає, коли вона вийшла заміж, народила доньку, розлучилася. Також їй відомо, що з 2000 року [PERSON] почала проживати з [PERSON], донька позивача називала його батьком. [PERSON] розповідав про придбання квартири у будинку [ADDRESS]. Вона, знаючи [PERSON], вважала, що вони одружені, оскільки вони жили разом, вели спільне господарство. Лише після смерті [PERSON] їй стало відомо, що вони не перебували у шлюбі. Мати [PERSON] також приходила у гості до квартири позивача. [PERSON], викликана до суду в якості свідка, пояснила у судовому засіданні, що [PERSON] почав жити з позивачем у 2000-2001 роках однією сім'єю, разом виховували доньку [PERSON]. До них у гості приходила мати [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] жили як чоловік та дружина, разом відпочивали, разом придбали квартиру. [PERSON] до доньки позивача [PERSON] ставився як до рідної. Коли народився онук у позивача, то в гості також приходила мати [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивача та [PERSON], оскільки працює у магазині, що розташований у будинку [ADDRESS]. Знає, що [PERSON] та [PERSON] купили квартиру у будинку [ADDRESS], оскільки вона знає колишнього господаря цієї квартири, яка передавала документи на квартиру [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] приходила разом у квартиру, робили там ремонт. [PERSON] збирався одружитися, як тільки зроблять ремонт у квартирі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є подругою позивача з дитинства. Коли донька позивача навчалася у 2 класі, то позивач познайомилася зі [PERSON], з яким почала жити. Вони підтримували дружні стосунки сім'ями. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру за спільні кошти. [PERSON], викликаний до суду в якості свідка, пояснив, що [PERSON] хрестив його доньку у січні 2002 року. Вони разом були на заробітках, разом працювали у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Артіль старателів «Шахтар». [PERSON] почав жити з [PERSON] у грудні 2000 року. [PERSON], донька [PERSON], називала [PERSON] батьком. Коли вони разом працювали, то жили в одній кімнаті, [PERSON] часто дзвонив [PERSON], матері - рідко. Тіло [PERSON] відвезли до матері за вказівкою начальника. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є подругою позивача, позивач почала зустрічатися з [PERSON] у 2000 році, з грудня 2000 року вони почали жити разом. В період спільного проживання купили квартиру у будинку №? 1, на цю квартиру вона зайняла кошти позивачу у сумі 15 000,00 грн. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] живуть разом з 2000 року, вона була присутня при складанні розписки, коли [PERSON] займала у борг 15 000,00 грн. на покупку квартири. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру у будинку [ADDRESS], до придбання цієї квартири вони проживали у квартирі позивача. Вважала, що прізвище позивача [PERSON], лише після смерті [PERSON] дізналася, що вони не перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON], будучи допитаною в якості свідка, суду пояснила, що у 2008-2009 роках [PERSON] зустрічався з її донькою [PERSON], [PERSON] проживав разом зі своєю матір'ю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON], який проживав постійно у своєї матері, періодично з'являвся у квартирі [PERSON], яку представляв як свою подругу, одружитися з позивачем її брат не бажав. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона є депутатом Карло-Марксівської селищної ради, перед складанням акту вона опитувала сусідів, які підтвердили, що [PERSON] постійно проживав з 2000 року у квартирі [ADDRESS] разом з [PERSON], тому й був складений акт. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає родину [PERSON], з 2008 року вона стала проживати у смт. Карло-Марксове, до цього часу постійно жила у місті Донецьк, знайома з [PERSON] з 2010 року, коли вона була в гостях у [PERSON]. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що бачила [PERSON] у будинку його матері, він допомагав своїй матері, про особисті стосунки [PERSON] їй нічого невідомо. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що є подругою відповідача, [PERSON] допомагав своїй матері, мав спільний бюджет зі своєю матір'ю, [PERSON] придбав квартиру для того, щоб там жила його мати, про особисті стосунки [PERSON] вона нічого не знає, знає лише, що він був неодружений. [PERSON], будучи допитаною в якості свідка, суду пояснила, що [PERSON] жив разом зі своєю матір'ю, вів з нею спільне господарство. [PERSON] побачила лише на похоронах. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є сусідом [PERSON], знає, що [PERSON] їздив працювати у Російську Федерацію. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що про особисте життя [PERSON] їй невідомо, зі [PERSON] рідко спілкувалася. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] нікого не називав своєю дружиною, одружуватися не хотів. Знає, що [PERSON] жив у якоїсь дівчини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] для себе, квартиру продала його дружина. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] проживала разом зі [PERSON] з 2000 року у квартирі [PERSON]. Допитана судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є кумою [PERSON], позивач та [PERSON] проживали разом з грудня 2000 року до його смерті у квартирі позивача, вели спільне господарство. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що допомагав [PERSON] робити ремонт у квартирі [ADDRESS]. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 05 квітня 2012 року укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON], покупцем, та [PERSON] (а.с. 7-10). [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 10.02.1993 року по 31.10.2012 року, з 31.10.2012 року за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копію паспорту та копією домової книги (а.с. 50-52, 55-56). [PERSON] працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Артіль старателів «Шахтар» (а.с. 25-26, 124-126). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10). Відповідно до ст. 129 Конституції України, одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Згідно ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України встановлює, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Ч. 2 ст. 21 Сімейного кодексу України передбачено, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України зазначає, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Судом встановлено, що жодних письмових договорів між позивачем [PERSON] та [PERSON] щодо придбаного майна не укладалося. Згідно акту, складеного 17.10.2013 року депутатом селищної ради [PERSON] зі слів сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], 1973 року народження, з 2000 року проживав за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] у цивільному шлюбі, сумісно вели домашнє господарство, виховував доньку дружини [PERSON], 1991 року народження (а.с. 5). Відповідно до акту-підтвердження від 06.11.2013 року, [PERSON] з 2000 року проживав за адресою: [ADDRESS], вів спільне господарство, виховував доньку разом з [PERSON] (а.с. 6). Актом-підтвердження від 05.11.2013 року встановлено, що [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] до 31 жовтня 2012 року. В період з 31.10.2012 року та до моменту виїзду за межі України він періодично відвідував дану адресу, допомагав вести господарську діяльність та надавав матеріальну допомогу матері (а.с. 45). Довідкою № 10 від 12.03.2014 року, складеною завідуючою амбулаторії № 4 [PERSON], встановлено, що [PERSON], 1973 року народження, дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] та в амбулаторній картці вказана адреса: [ADDRESS] (а.с. 108-109). Оцінюючи вказані письмові докази, суд виходить з того, що [PERSON], [PERSON] та депутат [PERSON], які складали 17.10.2013 року акт, були допитані у судовому засіданні в якості свідків та підтвердили складений акт; [PERSON], яка була при складанні акту від 05.11.2013 року, даючи показання як свідок, пояснила, що вона проживала у місті Донецьк, а з 2008 року вона стала проживати у смт. Карло-Марксове, інші особи за актом від 05.11.2013 року не були допитані у судовому засіданні, також свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON], який складав акт від 05.11.2013 року, є депутатом Карло-Марківської селищної ради, проте він не проживає на території смт. Карло-Марксове, тому суд приходить до висновку, що належним доказом по даній справі є саме акт від 17.10.2013 року. Також постійне проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою № 10 від 12.03.2014 року медичної установи, в якій проходив медичний огляд та лікування [PERSON], та медичною карткою [PERSON] (а.с. 108-109). Згідно розписки від 02 квітня 2012 року, позивач отримала від [PERSON] кошти у сумі 15 000,00 грн. для придбання квартири (а.с. 63). Свідки [PERSON] та [PERSON], яка була свідком при складанні розписки, у судовому засіданні підтвердили факт отримання [PERSON] у борг коштів від [PERSON] Крім того, позивачем були надані копії особистих документів [PERSON] (а.с. 64-67, 72-75, 110), оригінали яких були оглянуті судом у судовому засіданні, що свідчить про те, що особисті документи [PERSON] зберігалися саме у позивача [PERSON] Товарні чеки та довідки про витрати, понесені відповідачем [PERSON], на поховання [PERSON] (а.с. 46-49) не можуть бути прийняті судом в якості належних та допустимих доказів постійного проживання [PERSON] з матір'ю за місцем своєї реєстрації, а свідчать лише про те, що відповідач, будучи матір'ю, здійснила витрати на поховання свого сина. Суд критично ставиться до показань свідків, оскільки показання свідків зі сторони позивача є суперечливими щодо показань свідків зі сторони відповідача. У ході досконалого, повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, суд переконався в тому, що позивач [PERSON] та [PERSON] в період з грудня 2000 року по [INFO] проживали однією сім'єю, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, підтримуючи подружні відносини з веденням спільного господарства та наявності спільного бюджету, тому суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги щодо встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу період з грудня 2000 року по день смерті [PERSON], який помер [INFO]. За таких обставин суд вважає, що матеріалами справи доведені обставини щодо проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу на час придбання [PERSON] спірної квартири, позивачем належними доказами доведений факт придбання квартири за спільні кошти, тому позовні вимоги про визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги про визнання права власності на кошти у сумі 407 231 рублів, що зберігаються на банківській картці ВАТ Банку «Зеніт», відкритої на ім'я [PERSON], суд виходить з наступного. Стаття 1216 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Враховуючи вказані правові норми, суд зазначає, що оскільки [PERSON] не розпорядився своєю нарахованою на банківську картку заробітною платою, жодна зі сторін не пред'явила вимогу до банківської установи та/або Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіль старателів «Шахтар» про отримання даних грошових сум, тому право на одержання грошових сум включається до складу спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], та спадкується на загальних підставах, встановлених Цивільним кодексом України, тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] про визнання права власності на кошти у сумі 407 231 рублів, що зберігаються на банківській картці ВАТ Банку «Зеніт», відкритої на ім'я [PERSON] Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial