Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

25.06.2018 року до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулося ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Поданий позов позивач мотивує тим, що 26.02.2008 року [PERSON] уклав з ПАТ «Укрсоцбанк» Договір кредиту № 050/25-1359/1. Вказує, що за умовами Кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 300 000 гривень , а позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, з врахуванням відсотків за користування кредитом, в строк до 25.02.2023 року включно. Зазначає, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши кредитні кошти. Вказує, що з метою забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором був укладений Іпотечний договір від 14.08.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON]. Зазначає, що відповідно до умов кредитного договору та норм чинного законодавства України, відповідач свої зобов'язання не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитом, яку він не сплатив та не сплачує по теперішній час. Вказує, щостаном на 21.05.2018 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» згідно кредитного договору № 050/25-1359/1 від 26.02.2008 року, складає - 808 471,84 гривень, яка складається з:заборгованість за кредитом - 277 074,79 гривень; заборгованість за відсотками - 531 397,05 гривень. Просить суд стягнути вищезазначену суму боргу з відповідача. 05.12.2018 від представника відповідача [PERSON], через канцелярію суду, надійшла заява про застосування строку позовної давності, яка мотивована тим, що дійсно між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 050/25-1359/1 від 26.02.2008 року. Вказує, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості останній платіж по Договору кредиту позичальником здійснено 29.04.2009 року в сумі 938,50 грн. Вважає, що банк мав право звернутися до суду протягом трьох років починаючи з 29.04.2009 року, а тому останнім днем на звернення до суду була дата - 30.06.2012 року, в свою чергу дана позовна заява вона була направлена на адресу суду 20.06.2018 року, тобто зі спливом строку позовної давності на 6 років. Просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Також, 05.12.2018, через канцелярію суду представник відповідача [PERSON] окремо надав суду заяву про застосування строку позовної давності, з якої убачається, що відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, з огляду на наступне. Так, між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 050/25-1359/1 від 26.02.2008 року. Відповідно до п. 4.4. Договору «У разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п. п.3.3.7. цього Договору, протягом більше, ніж 60 (шестидесяти) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та. відповідно Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Згідно п. 3.3.7. Договору Позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за використання Кредиту в порядку, визначеному п. п. 1.1., 2.4., 2.9. цього Договору та комісії в розмірах та в порядку, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 3.3.8. Договору Позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними спеціями в порядку, визначеному п. 1.1., 2.4. цього Договору Згідно п. 1.1.1. Договору Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 300 000.00 (триста тисяч) гривень, зі сплатою процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених Договорі кредиту. Вказує, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості останній платіж по Договору кредиту позичальником здійснено 29.04.2009 року в сумі 938,50 грн. Вважає, що Банк мав право звернутися до суду протягом трьох років починаючи з 29.04.2009 року, а тому останнім днем на звернення до суду була дата - 30.06.2012 року. Як вбачається з позовної заяви вона була направлена на адресу суду 20.06.2018 року, тобто зі спливом строку позовної давності на 6 років. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В судове засідання представник позивача Кудельський А.А. не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представника відповідача [PERSON] заперечив з приводу задоволення позову, оскільки, на його думку до даних правовідносин необхідно застосувати строк позовної давності, тому просив суд задовольнити його заяву про застосування строку позовної давності. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез'явившихся осіб. Заслухавши вступне слово представника відповідача, вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований та такий, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено, що між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником є ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №05/25-1359/1 (а.с.5-8). За умовами Кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 300 000 (триста тисяч) гривень (п. 1.1.1. Кредитного договору), а позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повернути кредит, з врахуванням відсотків за користування кредитом, в строк до 25.02.2023 року включно (п. 1.1.2.1. Кредитного договору). 14.08.2008 між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником є ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідач передав позивачу в іпотеку в якості забезпечення вищезазначеного договору нерухоме майно, а саме цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в с. Вінницькі Хутори, вул. Винниченка, 44, Вінницького району Вінницької області та земельну ділянку, площею 0,2058 га, кадастровий номер: 0520681003:02:001:0172 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.10-11). 11.06.2009 між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін №050/25-2107 до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №050/25-1359/1 від 26.02.2008 (а.с.9). Через неналежне виконання відповідачем своїх кредитних зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, станом на 21.05.2018 року у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість у загальній сумі складає: 1 059 268,06 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 277 074,79 гривень; заборгованість за відсотками - 531 397,05 гривень; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 31 031,05 гривень; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 144 375,07 гривень; розмір інфляційних витрат за кредитом - 13 290,52 гривень; розмір інфляційних витрат за відсотками - 62 099,58 гривень, про що свідчать відповідні розрахунки, надані позивачем (а.с.14-17). Згідно позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеним кредитним договором в сумі 808 471,84 гривень, з яких:заборгованість за кредитом - 277 074,79 гривень; заборгованість за відсотками - 531 397,05 гривень. З розрахунку заборгованості наданого позивачем , суд убачається, що останній платіж по договору кредиту відповідачем проведено 29.04.2009 року в сумі 938,50 гривень ( а.с. 15) Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Судом установлено, що останній платіж відповідачем [PERSON] було здійснено 29.04.2009 року, по що свідчить розрахунок вимог банку у зв'язку з неповерненням кредитної заборгованості за кредитним договором №05/25-1359/1,( а.с. 15) а черговий платіж він повинен був здійснити- 29.05.2009 . Суд дійшов висновку, що станом на 29.05.2009 позивачу вже було відомо про порушення відповідачем виконання умов кредитного договору, а тому саме з цієї дати розпочався перебіг строку позовної давності. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з пунктом 4.4 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктом 3.3.7, цього договору, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такої зміни. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Так як останній платіж за кредитним договором [PERSON] здійснив 29.04.2009, тому відповідно до пункту 4.4 цього договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив, через 60 днів після сплати боржником останнього платежу, тобто 28.06.2009 року, проте з позовом до суду ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось лише 25.06.2018, тобто поза межами трирічного строку позовної давності. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В зв'язку зазначеними обставинами заява представника відповідача про застосування до даного позову строку позовної давності, підлягає до задоволення, оскільки є обґрунтованою , апозовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості - відмові у задоволені у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності на звернення до суду із даним позовом. Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: dismissed