Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

24 жовтня 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала, що їй на підставі договору купівлі-продажу, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . В вищевказаній квартирі зареєстровані вона, колишній чоловік - [PERSON] , син - [PERSON] . В червні 2015 року відповідач [PERSON] пішов з дому, проживає з іншою жінкою. Також її син [PERSON] вийняв квартиру де проживає зі своєю дівчиною. Вирішити питання про зняття з реєстраційного обліку з відповідачами в добровільному порядку не має можливості, оскільки втратила з ними зв`язок. Позивач самостійно сплачує вартість всіх комунальних послуг, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду. 11 листопада 2019 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача [PERSON]. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити з підстав викладених в ньому, в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляд справи суду не надали, в зв`язку з чим, за згодою представника позивача, судом розглянуто справу в заочному порядку. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд). Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи у відсутності представника виконкому, просила прийняти рішення згідно чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріли справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири ВММ № 738849 від 13.01.2010, що зареєстровано в реєстрі за № 2-42 (а.с. 7-10). Як вбачається з копії довідки КОМДІС № 344 від 15.10.2019, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] (а.с. 13). Відсутність відповідача у спірному житлі підтверджується актом, наявним в матеріалах справи, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] та затвердженого майстром ТОВ «УЮТ-2011» Кузиною М.А. та інженером ТОВ «УЮТ-2011» Крижевською І.А. , згідно якому відповідачі [PERSON] , [PERSON] з червня 2015 року не проживають в квартирі [ADDRESS] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що позивачка є її сусідкою, знайомі півтора року. Позивачка в кв. [ADDRESS] мешкає одна. Відповідачів ніколи за зазначеною адресою не бачила. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що позивачка є її сусідкою. Вона мешкає в будинку [ADDRESS] з осені 2015 року. Відповідачів останній раз бачила за вказаною адресою восени 2015 року. З того часу позивач мешкає в своїй квартирі одна. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи факт належності спірної квартири позивачці на праві особистої приватної власності, не проживання відповідачів більше одного року у житловому приміщенні, який є підтвердженим, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування цим житлом, та право позивача, в силу ст. 150 ЖК України, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved