Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

24 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, який у подальшому уточнила. Свої вимоги мотивує тим, що з грудня 2004 року почала проживати з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 04 серпня 2009 року за їх спільним рішенням вони придбали домоволодіння та дві земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] , а 22 вересня 2009 року офіційно зареєстрували шлюб. До укладення шлюбу вони проживали разом однією сім`єю як чоловік та жінка, мали спільний побут, дбали один про одного, спільно приймали рішення, придбавали майно, мали взаємні права та обов`язки. У 2010 року вони отримали в спільну часткову власність квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. 13 березня 2020 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу. Також до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулася донька [PERSON] від попереднього шлюбу [PERSON] . З останньою вона не знайшла порозуміння щодо успадкування домоволодіння та земельних ділянок, правовий статус яких не може бути визначений нотаріусом як спільна сумісна власність подружжя, оскільки вони були набуті до реєстрації шлюбу з [PERSON] . Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 грудня 2004 року по 22 вересня 2009 року, визнати спільною сумісною власністю житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельні ділянки з кадастровими номерами 5920687000:00:002:0176, 5920687000:00:002:0177, а також виділити їй 1/2 частину вказаного майна. У зв`язку з тим, що позовна заява не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 30 листопада 2020 року її було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. 09 грудня 2020 року до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 09 грудня 2020 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 06 січня 2021 року закрито підготовче провадження в справі та призначено її до розгляду. У судовому засіданні [PERSON] та її адвокат Дрозденко М.М. позов підтримали, просили його задовольнити. Позивачка пояснила, що з грудня 2004 року проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в [ADDRESS] . Вони мали спільний побут, вели господарство, мали взаємні права та обов`язки, у них був спільний бюджет. Також пояснила, що вони продали вказану вище квартиру та купили будинок у [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. При цьому пояснила, що вона є дочкою [PERSON] від першого шлюбу. Останній проживав з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Коли почали проживати не знає, але станом на 2007 рік вже жили. Батько і позивачка продали квартиру та купили будинок, розташований у [ADDRESS] . Представники третіх\~осіб -\~Річківської сільської\~ради Білопільського\~району та\~Білопільської районної\~державної нотаріальної\~контори в\~судове засідання\~не з`явилися,\~подали заяви\~про розгляд\~справи без\~їх участі (а. с. 148, 149). Заслухавши сторони, адвоката, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] (а. с. 49 зв., 56 зв.). З копії будинкової книги та довідки Виконавчого комітету Річківської сільської ради від 12 січня 2021 року вбачається, що [PERSON] був головою домогосподарства, розташованого в [ADDRESS] . 28 грудня 2005 року останній зареєстрував за вказаною адресою [PERSON] як співмешканку (а. с. 90, 134). 04 серпня 2009 року [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбав у власність житловий будинок з надвірними та господарськими прибудовами та земельну ділянку площею 0,0432, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 14). Цього ж дня, тобто 04 серпня 2009 року, [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу також придбав у власність земельну ділянку площею 0,4843 га, призначену для ведення особистого господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а. с. 18, 21). Право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок зареєстроване 12 серпня 2009 року, а на земельні ділянки - 27 жовтня 2020 року (а. с. 15-17, 19-20). 22 вересня 2009 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим останній було присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 8). На підставі рішення Виконавчого комітету Річківської сільської ради Білопільського району від 18 грудня 2009 року [PERSON] і [PERSON] передано в приватну спільну часткову власність житлову квартиру [ADDRESS] (а. с. 13). Право власності на вказане житло зареєстроване за останніми 05 серпня 2010 року (а. с. 13 з. с.). [INFO] [PERSON] помер (а. с. 9). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Річківської сільської ради Білопільського району від 05 серпня 2020 року [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] . Заповіт від імені померлого [PERSON] Виконавчим комітетом Річківської сільської ради не посвідчувався (а. с. 46, 90а). З копії спадкової справи вбачається, що 13 березня 2020 року [PERSON] звернулася до Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , у зв`язку з чим була заведена спадкова справа (а. с. 43). 06 серпня 2020 року до Білопільської районної державної нотаріальної контори надійшла заява доньки [PERSON] - [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька (а. с. 48-49, 56 зв.). Як вбачається зі свідоцтв про право на спадщину, виданих державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальовою Л.Б. 11 листопада 2020 року та зареєстрованих у реєстрі за №797, 798, 799, 800, [PERSON] і [PERSON] у рівних частинах успадкували після смерті [PERSON] земельні ділянки площею 2,5301 га та 0,1811 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Річківської сільської ради Білопільського району, які належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №036540 (а. с. 72 зв. - 74). Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що знав [PERSON] з дитинства. Останній проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] у квартирі, розташованій у [ADDRESS] . Згодом вони продали вказану квартиру та придбали будинок по [ADDRESS] . Ще до реєстрації шлюбу [PERSON] і [PERSON] вели спільне господарство, дбали один про одного, [PERSON] ставився до [PERSON] як до дружини. Від допиту в якості свідка [PERSON] позивачка та її адвокат відмовилися, проти чого не заперечувала відповідачка, і відмова прийнята судом. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з ч. 1 ст. 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Як вбачається з пункту 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 в справі №1-8/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») до членів сім`ї також належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення в них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року в справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17-ц. Згідно з ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 74 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Зазначені норми свідчать про презумпцію спільності права власності жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою на майно, яке набуте ними в період спільного проживання. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один зі співвласників може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того, хто її спростовує. Саме такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 30 листопада 2020 року в справі №638/20596/16. У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року в справі №645/2078/18 зроблено висновок, що особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що [PERSON] з 19 грудня 2001 року по 13 березня 2006 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а. с. 12-130). Оскільки в період з 01 грудня 2004 року по 13 березня 2006 року [PERSON] перебував в іншому шлюбу, а тому з огляду на положення ч. 1 ст. 25 СК України вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Позивачка [PERSON] належними та допустимими доказами довела факт проживання з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 14 березня 2006 року до офіційного укладення ними шлюбу 22 вересня 2009 року та придбання в зазначений період спірних будинку і земельних ділянок. При цьому суд враховує, що сам [PERSON] , реєструючи 28 грудня 2005 року [PERSON] у своєму домогосподарстві, визнавав, що остання є його співмешканкою (а. с. 134). З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, встановити факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 14 березня 2006 року по 22 вересня 2009 року, визнати спільним сумісним майном [PERSON] і [PERSON] житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, а також земельні ділянки з кадастровими номерами 5920687000:00:002:0176 та 5920687000:00:002:0177, розташовані за адресою: [ADDRESS] , та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаного майна. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд враховує також пояснення відповідачки, наданні в судовому засіданні, та те, що остання позов визнала. На підставі викладеного,

Outcome: partial