overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

26.01.2017 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, мотивуючи тим, що з жовтня 2014 року відповідачка проживає окремо, разом з нею проживає спільна дочка [PERSON], [INFO]. Разом з ним залишились проживати двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на його утриманні. Відповідачка не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Позивач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив справу слухати без його участі. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заперечення, в якому позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, вдруге вийшла заміж та родила четверту дитину. На даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку та отримує дохід у розмірі 860 гривень. Крім того, їхня спільна з позивачем донька, яка проживає разом з нею, часто хворіє. Також надала заяву, в якій просила справу слухати без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення повноліття. Сторони є батьками неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю, та сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які проживають з батьком. Договір про утримання неповнолітніх дітей не укладено. Стан здоровя дітей нормальний. На утриманні відповідачки знаходяться неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], яка часто хворіє на респіраторні вірусні інфекції, бронхіти, що підтверджено довідкою виданою Бердичівським міським центром первинної медико-санітарної допомоги від 15.02.2017 року та [PERSON], [INFO]. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідачки, яка буде стягуватись щомісяця позивачу, як аліменти на дітей, визначається у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

26.01.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 03.02.1993 року в Сухинівській сільській Раді Кобеляцького району Полтавської області, зареєстрував шлюб з відповідачем. Спільне проживання припинили по тій причині, що вони люди похилого віку і не можуть за станом здоровя проживати спільно та підтримувати сімейно-шлюбні стосунки без сторонньої допомоги. Кожен з них потребує стороннього догляду, тому в даний час вони проживають окремо, кожен у своїх дітей. Тому, позивач прохав суд шлюб, зареєстрований із [PERSON] розірвати. Від шлюбу дітей не мають. Майновий спір між сторонами відсутній. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та прохав задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій прохала розглянути справу в її відсутності, позов визнала повністю, погодилася на розлучення. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання у січні 2017 року, від шлюбу дітей не мають, майнового спору теж, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

26.01.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2015 року. Від даного шлюбу дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачкою життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства, на ґрунті чого в сім'ї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сім'ї стало неможливим. Розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідачка відмовляється. Також просить стягнути з відповідачки на його користь сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 640 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав частково. Просив шлюб розірвати, від стягнення витрат по сплаті судового збору відмовився. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин, зі згоди позивача суд вважає за можливе розгляну справу у відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах судової справи доказів та документів. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2015 року. Від даного шлюбу дітей не мають (а.с.5,6). Подружні стосунки припинені, позивач наполягає на розлученні, миритись не бажає, наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав. Причиною розпаду сім'ї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних характерів та поглядів на сімейне життя, ведення домашнього господарства. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

26.01.2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк в 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті 15.06.2010 року [PERSON], з якою Балаклійським районним судом Харківської області 27.12.2016 року було встановлено факт спільного проживання однією сім'єю за адресою: с. Протопопівка Балаклійського району Харківської області по вул. Плоська, 24/1, з липня 2004р. по день її смерті. Тому позивач являється спадкоємицею четвертої черги по закону [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку. На обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини вказує про те, що не змогла вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за станом здоров'я, оскільки перебувала на амбулаторному лікуванні з 10.12.2010р. по 18.12.2010р. з травмою ноги. Стверджує, що інших спадкоємців ні по закону, ні по заповіту після смерті [PERSON] немає та що вона прийняла спадщину, оскільки у неї знаходиться оригінал державного акта на земельну ділянку від 28.09.2001р. на ім'я [PERSON] Наведені обставини підтверджені матеріалами справи. Позивач просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача надав письмову заяву про визнання позову, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. За даними Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області від 14.02.2017 року, після смерті 15.06.2010 року [PERSON] із заявою до Балаклійської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто із спадкоємців не звертався (а.с. 27-29). Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

26.01.2017 року [PERSON] звернулася в суд з вказаною позовною заявою в якій зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, спадкоємцем по заповіту якої є вона - [PERSON] При зверненні в нотаріальну контору з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску терміну звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що вона вступила у фактичне управління спадщиною, похоронила матір, розпорядилася її речами і була впевнена, що ці дії прирівнюються до подання заяви про прийняття спадщини. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - два місяці. В судове засідання сторони не з'явилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримує, представник відповідача Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області сільський голова Лукашик О.І. позов визнає (а.с.19- 20). За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка по день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 8,), спадкоємцем по заповіту якої є її донька - [PERSON] (а.с.12), яка вступила у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через юридичну необізнаність. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустила з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

26.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений 30.04.1998 року. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально, на примирення незгодна. Від сумісного проживання мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, на примирення незгода, фактичні шлюбні відносини припинені взимку 2015 року, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Довжаніна». Відповідач позовні вимоги визнав, зазначив, що фактичні шлюбні відносини припинені взимку 2015 року. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 30 квітня 1998 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Лозовенківській сільській раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис №3. Подружжя від сумісного проживання мають повнолітнього сина [PERSON], 05.08.1998 року. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені взимку 2015 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

26.01.2017 року, [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із заявою про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 11.12.2010 року.(а.с.3-5) Свою заяву мотивують тим, що спільне життя не склалося по причині різних поглядів на життя, що призвело до втрати поваги один до одного, а тому, починаючи з січня 2016 року, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. В судове засідання сторони не з'явилися. Від сторін також надійшла заява, в якій вони просять розглянути справу без їх участі. (а.с.20) Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

26.01.2017 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме архівних довідок. В обгрунтування заяви посилається на те, що 13 вересня 2016 року йому виповнилось 55 років і він набув право на пенсію за віком на пільгових умовах. 16.06.2016 року архівним відділом Чернігівської міської ради було видано архівну довідку № 592/18-1-5 про періоди роботи у ВАТ «Чернігівавтодеталь» та архівну довідку № 593/18/1-5 про періоди роботи на Чернігівському заводі карданних валів, в яких невірно зазначено прізвище «Дьякович» замість «Дякович», що створює перешкоди в підтвердженні стажу роботи для призначення пенсії. У судовому засіданні заявник та представник заявника заяву підтримали та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з»явився, проте подали заяву про розгляд справи без участі представника. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою заявника і його прізвище «Дякович». Заслухавши пояснення, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи суд приходить наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про народження заявника (серія IV УР № 324630), паспорта (серія НМ 189272), трудової книжки його прізвище «Дякович». 16.06.2016 року архівним відділом Чернігівської міської ради заявнику. видано архівну довідку № 592/18-1-5 про періоди роботи у ВАТ «Чернігівавтодеталь» та архівну довідку № 593/18/1-5 про періоди роботи на Чернігівському заводі карданних валів, в яких прізвище заявника вказано «Дьякович». З цієї причини заявник не може підтвердити періоди роботи на цих підприємствах. Здобуті судом в процесі розгляду справи докази повністю узгоджуються між собою, а тому факт належності правовстановлюючого документа заявнику вважається доведеним. Відсутність у заявника документального підтвердження факту належності правовстановлюючого документа створює перешкоди в підтвердженні стажу роботи і призначення пенсії за віком на пільгових умовах. На підставі вищевикладеного заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

26.01.2017 року заявниця звернулась до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], який з 01.04.2016 року хворіє на заразну форму туберкульозу і підлягає направленню до обласного протитуберкульозного диспансеру на стаціонарне лікування, проти чого він категорично відмовляється. В обгрунтування своєї заяви зазначає, що поведінка [PERSON] становить загрозу розповсюдження зазначеної хвороби серед населення, він є джерелом інфекції для осіб, що з ним контактують. Сторони в судове засідання не прибули, заявник та представник Новоград-Волинського міськрай ТМО надіслали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, заяву підтримали з підстав, викладених в ній, просили суд її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] повідомлявся про дату, час та місце слухання справи, однак в судове засідання не викликався, оскільки згідно даних протитуберкульозного закладу становить загрозу розповсюдження хвороби. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно хворіє на заразну форму туберкульозу та потребує госпіталізації, що підтверджується випискою із його медичної карти. У зв'язку із захворюванням, [PERSON] є джерелом інфекції для інших осіб, що з ним контактують, однак він ухиляється від добровільного проходження лікування, що підтверджується доповідною запискою зав. тубдиспансеру від 17.01.2017 року. Відповідно до висновку протитуберкульозного диспансеру Новоград-Волинського міськрай ТМО від 26.01.2017 року, було прийнято рішення про лікування хворого [PERSON] терміном 3 місяці. Спеціалізованим протитуберкульозним закладом є Житомирський обласний протитуберкульозний диспансер. Строк лікування в стаціонарі при вказаному діагнозі складає до трьох місяців. Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що заява про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], хворого на заразну форму туберкульозу, є обґрунтованою, підтверджується належними доказами, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

26.01.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 02.08.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 605. Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги один до одного, що призвело до серйозних суперечок, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, дитина залишиться проживати разом з позивачем. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність та відсутність відповідача, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.08.2008 року, шлюб зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 605. Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з позивачем. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам сторін, інтересам їх дітей, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved