Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

26.06.2017 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти за договором позики в розмірі 14 761,30 грн. та судові витрати по справі судовий збір в розмірі 640,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 19.03.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що оформлений у вигляді розписки. Згідно вищевказаної розписки [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 10 200,00 грн. [PERSON] зобовязався до 31.07.2016 повернути 7 000,00 грн., а решту коштів повернути протягом 6 місяців. Після повернення основної суми, за користування коштами [PERSON] зобовязався сплатити відсотки 200,00 грн. за кожен місяць користування коштами. 03.05.2017 на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо погашення заборгованості, яка відповідачем повністю проігнорована. У звязку з невиконанням [PERSON] зобовязання утворилася заборгованість, що станом на 12.06.2017 складає: 10 200,00 грн. сума основного боргу; 2 800,00 грн. відсотки за користування коштами; 1 761,30 грн. інфляційних витрат. З огляду на наведене позивач вимушений звернутись в суд. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, належним чином, згідно вимог ст. ст. 74-75 ЦПК України через оголошення в друкованому засобі масової інформації газеті «Львівська пошта» №77 (1987) від 05 жовтня 2017 року, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що 19.03.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що оформлений у вигляді розписки. Згідно вищевказаної розписки [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 10 200,00 грн. [PERSON] зобовязався до 31.07.2016 повернути 7 000,00 грн., а решту коштів повернути протягом 6 місяців. Після повернення основної суми, за користування коштами [PERSON] зобовязався сплатити відсотки 200,00 грн. за кожен місяць користування коштами (а.с. 5). 03.05.2017 на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо погашення заборгованості, яка відповідачем повністю проігнорована. У визначений строк відповідач боргу не повернув, чим порушив взяті на себе зобовязання. Дані обставини стверджуються поясненнями позивача в судовому засіданні та долученим до справи письмовим доказом, а саме: розпискою відповідача від 19.03.2016. У відповідності до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Розпискою було встановлено, що відповідач зобовязується до 31.07.2016 повернути 7 000,00 грн., а решту коштів повернути протягом 6 місяців. Після повернення основної суми, за користування коштами [PERSON] зобовязався сплатити відсотки 200,00 грн. за кожен місяць користування коштами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. У визначений строк відповідач боргу не повернув, чим порушив взяті на себе зобовязання. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином вимоги про стягнення з відповідача 2 800,00 грн. відсотків за користування коштами та 1 761,30 грн. інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобовязання є обґрунтованим. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не повернув позивачеві позичену в нього грошову суму у визначений договором строк, та дані кошти не повернуто на час ухвалення рішення, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. та витрати на повідомлення в пресі в розмірі 100 грн.

Outcome: approved