Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

26.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Свої вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить 1/4 частка житлового будинку № 36 по вул. Митрополита Андрея у м. Львові. В будинку вона фактично займає приміщення площею 48,6 кв. м, тобто на 19,92 %, що на 12,4 кв. м менше ідеальної частки. Відповідач [PERSON], який також є співвласником будинку, займає на 12,4 кв.м більше, ніж складає його частка у праві власності. Просить суд виділити в натурі їй 1/4 частку будинку, а саме: приміщення 4-1 площею 9,5 кв.м, 4-2 площею 5,9 кв.м, 4-3 площею 13,3 кв.м, 4-4 площею 11,0 кв.м, 4-5 площею 8,9 кв.м та приміщення 5-3 площею 11 кв.м, всього 59,6 кв.м, а також підвальні приміщення площею 13,1 кв.м, приміщення IV площею 10,1 кв.м, приміщення V площею 7,2 кв.м., всього 28,8 кв.м. 25.05.2016 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про реальний поділ будинку, як обєкта права спільної сумісної власності, та виділення частки в натурі. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником 1/2 частини. Крім того, перелік конкретних приміщень, що займає [PERSON], встановлений рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24.06.1993 року у справі № 117. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками часток розміром по 1/8 частині. Просить суд виділити йому в натурі 1/2 частину будинку, а саме приміщення: 3-1, 3-2, 5-1, 5-2, 5-3, 5-4, 6-1, 7-1, 7-2, 7-3, 7-4, підвальних приміщень: II, III, IV, VI, XVI. Позивач [PERSON] та її представник позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. Проти задоволення зустрічного позову заперечували, вказуючи, що [PERSON] у своїх вимогах просить виділити йому приміщення, що мають бути виділені позивачеві. Представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечила частково. Зазначила, що приміщення 5-3 та підвальні приміщення IV, XVI належать саме [PERSON], тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] вважає необґрунтованими. Підтримала у повному обсязі та просила задовольнити зустрічний позов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно з рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21.12.2015 року по справі № 461/7333/15-ц [PERSON] є власником 1/4 ідеальної частини жилого цегляного будинку, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 36. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. Вказаний будинок складається з підвалу, першого та другого поверхів, загальною площею 251,6 м.кв., житловою 187,1 м.кв., допоміжною 64,5 м.кв. Відповідно до ст.ст.364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності або його поділ з дотриманням вимог ст.183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. У пунктах 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам розяснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідачем [PERSON] наданий суду висновок судової будівельно-технічної експертизи № 9/09е від 15.03.2010 року, яка провадилась на підставі ухвали суду в іншій цивільній справі. Однак, на вирішення даної експертизи не були поставлені питання щодо можливості виділення часток співвласників в натурі, влаштування відокремлених (ізольованих) житлових приміщень, самостійних входів для кожного зі співвласників У висновку йде мова про варіанти поділу будинку та виділення часток у власність. Крім того, у разі виділення часток в натурі та влаштування окремих входів в ізольовані приміщення, суду необхідно вирішити питання можливості такого роду переобладнання, для чого необхідні спеціальні знання. Так, згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, перепланування це, зокрема, перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів. Суд, сприяючи сторонам у здійсненні процесуальних прав у відповідності до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України роз'яснив право на заявлення клопотання про проведення експертизи для отримання технічного висновку про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, висновку про відповідність перепланування санітарно - епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилами пожежної безпеки та інших служб, зокрема, погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання, які повинні бути надані до ухвалення судом рішення. Клопотань про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи сторонами та їх представниками заявлено не було. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та вимог [PERSON] за зустрічним позовом про поділ спірного житлового будинку в натурі. У зв'язку з відмовою у задоволенні як первісного, так і зустрічного позову, питання розподілу судових витрат порядку ст. 88 ЦПК України судом не здійснюється.

Outcome: dismissed