overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

24 липня 2019 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернулася [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить шлюб, зареєстрований між ними 26 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області, розірвати, оскільки подружні стосунки не склалися і вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Позивач надала через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, у встановлений судом термін, подав до суду відзив, в якому не заперечив проти розірвання шлюбу та просив розгляд справи проводити без його участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданного відділом реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області 26 травня 2006 року, серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 травня 2006 року, актовий запис № 34. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові «[PERSON]», дружині «[PERSON]». Від шлюбу мають малолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

24 липня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначила, що з відповідачем зареєстрували шлюб 18 вересня 2016 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Вказувала, що подружнє життя не склалось, через сварки, конфлікти та непорозуміння, різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів. З початку 2019 року припинили спільне проживання. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, подала суду заяву про слухання справи у її відсутності в підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд судом справи в підготовчому судовому засіданні без його участі, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Ухвалою суду від 22 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 3 ст.200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між сторонами 18 вересня 2016 року зареєстровано шлюб Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №2262, від якого мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння та конфлікти, сторони припинили сімейні відносини і спільне проживання. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони та їх дитини, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання між сторонами шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

24 липня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 31 січня 1997 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Макіївки, також зазначив, що від спільного проживання неповнолітніх дітей, шлюбно-сімейні відносини припинили близько року тому через непорозуміння і виникаючими в зв`язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім`ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище [PERSON] . Суд, з`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 31 січня 1997 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Макіївки, актовий запис № 121, що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії № [NUMBER] (а.с.6). Сторони від спільного проживання неповнолітній дітей не мають. Сторони спільний побут не ведуть близько року, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв`язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

24 липня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання, у зв`язку з проживанням з нею дитини, посилаючись на те, що з вони із відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 березня 2018 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час вони припинили спільне проживання, дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні, однак, коштів на повноцінне утримання дитини не вистачає, оскільки позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на свою користь на своє утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку до досягнення трирічного віку дитиною. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього на утримання позивача аліментів в розмірі 1/8 частини його заробітку (а.с.29), надав довідку про доходи за період з травня 2019 року по жовтень 2019 року (а.с.30). З`ясувавши позицію сторін, дослідивши докази у справі, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та не спростовано сторонами, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 березня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.4). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.5). Дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Служба єдиного замовника № 3» про склад сім`ї від 02 липня 2019 року (а.с.6). Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років на своє утримання аліментів. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути аліменти на її утримання щомісяця в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від його заробітку (доходу), починаючи з 24 липня 2019 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

24 липня 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 21 грудня 1985 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка в заяві просила провести розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 21 грудня 1985 року Прибузькою сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 28. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з « [PERSON] » на російській мові, на «[PERSON]». Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

24 липня 2019 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02 липня 2005 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №255. В обґрунтування позову вказувала, що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. Вказала, що спору щодо спільного майна та визначення місця проживання дітей не має. В судове засідання позивачка не з`явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду справи судом повідомлений належним чином. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 02 липня 2005 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №255. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо розподілу сумісного майна подружжя сторони не мають. 13 серпня 2019 року відповідач в судовому засіданні просив надати сторонам строк для примирення в один місяць. \~ \~ \~ \~ Примирення між сторонами не відбулось, тому ухвалою суду від 13 вересня 2019 року провадження у справі відновлено. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

24 липня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 13 жовтня 2007 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що протягом тривалого часу між сторонами склались неприязні стосунки, при яких продовження сімейних відносин є неможливими. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд розірвати шлюб. Відповідач подав до суду ідентичну заяву, в якій позов визнав. Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року сторонам було надано строк на примирення 3 місяці. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2007 року, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, вжиті судом заходи для примирення подружжя бажаний результатів не дали, оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

24 липня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до\~ [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу.\~В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач вказує,\~що 19\~ січня\~2011\~року було\~зареєстровано її\~з відповідачем\~ [PERSON] \~ шлюб. В шлюбі, [INFO] народився їх син [PERSON] , [INFO] , та донька, [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, її сімейне життя з відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного протягом тривалого часу, тому звернулась до суду із цим позовом та просила шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явивилась, у своїй заяві просила справу розглянути за її відсутності та позов підтримала. Просила залишити при розірванні шлюбу прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте в адресованій суду заяві позовні вимоги [PERSON] визнав, просив справу розглянути за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] , зареєстрованого виконавчим комітетом Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 19 січня 2011 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за №1. Під час укладення шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 4). \~ \~ \~ \~ В той же час, шлюбні стосунки між сторонами не склались. Сторони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного. Згідно копії свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER] , сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). Про спір між сторонами про місце проживання дітей, чи розподіл спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

24 липня 2104 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами про виключення майна із складу спільної сумісної власності та визнання його таким, що не підлягає поділу, тобто звернувся з вимогами немайнового характеру, за які передбачений судовий збір у розмірі 243,60 грн, однак [PERSON] сплатив судовий збір у більшому розмірі, а саме 3 654,00 грн. 29 жовтня 2015 року до суду надійшла заява [PERSON] про повернення надміру сплаченого судового збору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Оскільки за подання зустрічної позовної заяви немайнового характеру позивач сплатив судовий збір у сумі 3 654,00 грн замість необхідного у розмірі 243,60 грн, тобто у більшому розмірі, відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачений судовий збір підлягає поверненню. На підставі викладеного, ст. 7 Закону України «Про судовий збір»,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

24 листопад 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Першотравенськ, вул. К.Маркса, 3/34. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.11.2016р. о 09 год. 29 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.11.2016р. о 09 год. 29 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Малиновського лікарні м. Першотравенська. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, напружена, занепокоєна, іспитує страхи. Дезорієнтована. На місті не тримається. [PERSON] було поставлено попередній діагноз судинна деменція з психотичними включеннями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved