Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

25 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину незакінченого будівництвом садового будинку з надвірними спорудами готовністю 90%, що знаходиться в садівничому кооперативі «Лебідь» по вул.4-а Лінія, смт. Новодолинське Овідіопольського району Одеської області, у порядку спадкування за заповітом [PERSON], який помер 01 березня 2003 року; визнати за нею право власності на 1/2 частину у спільному сумісному майні подружжя на незакінчений будівництвом садовий будинок з надвірними спорудами готовністю 90%, що знаходиться в садівничому кооперативі «Лебідь» по вул.4-а Лінія, смт.Новодолинське Овідіопольського району Одеської області, придбаному у шлюбі з [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.12.2012 року по справі №2-553/11, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.12.2013 року (провадження №22-ц/785/2592/13), було встановлено, що 24.02.1995р. [PERSON] видав заповіт, відповідно до якого все належне йому на час смерті майно заповідав позивачці - [PERSON] Цей заповіт був посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №2-2148. Згідно з договором купівлі-продажу від 31.01.2000р., який посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №136, [PERSON] придбав у власність незакінчений будівництвом садовий будинок з надвірними спорудами готовністю 90%, що знаходиться в садівничому кооперативі «Лебіль» по вул. 4-та Лінія, с. Новодолинське Овідіопольського району Одеської області. Це майно було придбано [PERSON] у власність під час шлюбу з позивачкою, воно є спільною сумісною власністю подружжя. 30.12.2003 року відповідачка [PERSON] (в подальшому [PERSON]) І.О. звернулася до Шостої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини свого батька [PERSON] Ця заява була подана до нотаріальної контори з пропуском шестимісячного строку з дня смерті [PERSON] Також 30.12.2003 р. державний нотаріус Шостої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON]. прийняла від [PERSON] заяву про відмову від спадщини її чоловіка [PERSON] При видачі відповідачу оспореного [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом державний нотаріус Шостої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] не встановила дійсний склад спадкового майна, та без огляду на наявність у матеріалах спадкової справи копії свідоцтва про укладення шлюбу між спадкодавцем та [PERSON] визначила, що до складу спадкового майна [PERSON] входить увесь незакінчений будівництвом садовий будинок з надвірними спорудами готовністю 90%, що знаходиться в садівничому кооперативі «Лебідь» по вул. 4-та Лінія, с. Новодолинське Овідіопольського району Одеської області. Проте, це майно було придбано [PERSON] під час шлюбу з позивачкою та є їх спільним майном подружжя. Крім цього, наявність у спадковій справі довідки ЖКО Приморського району м. Одеси від 09.10.2003р. №43 про спільне проживання позивачки зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вказує на прийняття позивачкою спадщини шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном. Але ці фактичні дані не були перевірені нотаріусом та нею не було встановлено ким саме із спадкоємців та яким чином дійсно своєчасно та належним чином було прийнято спадщину [PERSON] Поряд з цим нотаріусом було взято до уваги заяву позивачки про відмову від спадщини, яка не має юридичної сили, оскільки була подана позивачкою з пропуском шестимісячного строку, встановленого ст.. 553 ЦК Української РСР 1963 року. Таким чином, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.12.2012р. по справі №2-553/11, що набрало законної сили 11.12.2013р.: було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Шостою Одеською державною нотаріальною конторою 05.03.2004р., що зареєстроване у реєстрі за №2-737; було визнано незаконним включення державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори до спадщини померлого 01.03.2003 року [PERSON] частки його дружини [PERSON] у спільній власності подружжя на зазначене нерухоме майно. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином, прийняття спадщини [PERSON] його донькою [PERSON], як і відмова від спадщини позивачкою були визнані судом недійсними, внаслідок чого було визнано недійсним і свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на імя [PERSON] (в подальшому [PERSON]) [PERSON], прийняття спадщини [PERSON] його донькою [PERSON] та відмова від спадщини [PERSON] є недійсними правочинами. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. [PERSON], з урахуванням недійсності відмови [PERSON] від спадщини та прийняття спадщини [PERSON] (в подальшому - [PERSON]) І.О., внаслідок чого свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на імя останньої, було визнано недійсним, - вказані правочини не створюють юридичних наслідків. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідності його задоволення.

Outcome: approved