Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

25 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором оренди нерухомого майна № [NUMBER] від 29 травня 2006 року у розмірі 16654 грн. 94 коп. Відповідач, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, заперечень проти позову не надала.За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29 травня 2006 року між Регіональним відділення Фонду державного майна України по Одеській області та ФОП [PERSON] (на цей час припинила підприємницьку діяльність) укладено договір оренди нерухомого майна № [NUMBER], відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове користування приміщення (оренду) частину приміщення буфету на першому поверсі чотирьохповерхової будівлі технікуму газової і нафтової промисловості, що знаходиться на балансі Одеської державної академії холоду (на цей час реорганізовано (приєднано) до Одеської національної академії харчових технологій), загальною площею 50,6 кв. м, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, буд. 46-а. Відповідно до п. 3.1 договору оренди, оренда плата становить 558 грн. 94 коп. на місяць. 29 травня 2006 року [PERSON] прийняла у користування вказану частину приміщення буфету, що підтверджується актом приймання-передачі від 29 травня 2006 року. Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач виконав свої зобовязання щодо надання відповідачеві в оренду частину приміщення буфету. Однак відповідач не здійснила повну сплату коштів за користування приміщенням, порушила умови договору, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за договором оренди за № [NUMBER] від 29 травня 2006 року у розмірі 984 грн. 94 коп.; заборгованість за утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг у розмірі 6253 грн. 03 коп.; пеня за прострочення внесення орендної плати у розмірі 6339 грн. 49 коп.; 3 відсотки річних про прострочення внесення орендної плати у розмірі 398 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем було сплачено судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1218 грн. 00 коп.

Outcome: approved