Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

26.02.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], що був зареєстрований у Першому Малиновському відділі Державної РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис №769 від 07.10.2011 року. При цьому позивач посилається на те, що на теперішній час сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо з березня 2017 року, шлюбні відносини припинені. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO], сторони домовились щодо визначення місця проживання сина з матір'ю. Оскільки подальше сімейне життя і збереження сім'ї неможливі позивач звертається до суду із позовом. Ухвалою від 30.03.2018 року провадження у справі відкрито. В судовому засіданні 26.04.2018 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить задовольнити, в подальшому до суду не з'явився, надав заяву, в якій вказав, що просить розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розглянути справу за її відстуності та залишити їй шлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 07.10.2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №769, що слідує з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого 07.10.2011 року Першим Малиновським відділом Державної РАЦС Одеського міського управління юстиції /а.с.6/. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 03.12.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 10819. Батьками в свідоцтві вказані сторони по справі. - Шлюб у сторін носить формальний характер, на теперішній час подружні стосунки між ними не підтримуються з березня 2017 року, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час не заявляють, місце проживання дитини за домовленістю сторін визначено з матір'ю [PERSON]. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки шлюб у сторін носить формальний характер, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 112 СК України. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалися сторони, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved