Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

25.03.2021 позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Голопристанської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з малолітнім сином. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 29.05.2017 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю. Відповідачка чинить перешкоди позивачу у вихованні, зустрічах та спілкуванні з сином. Оскільки така поведінка відповідачки порушує його права як батька та суперечить інтересам дитини, відповідач просить суд усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною шляхом визначення наступного способу участі у вихованні: - безперешкодно брати сина на момент його перебування, проживання на території України кожної п`ятниці, після закінчення шкільного навчання по неділю включно, а саме до 12.00 години; - спільний відпочинок на період літніх канікул, в момент його проживання, перебування на території України; - необмежене спілкування з сином [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; - у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з сином або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; - в день його побачення з сином, він має право забирати сина з дому/школи особисто; - зобов`язати [PERSON] , за два дні до дня його зустрічі з сином, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин; - стягнути з відповідача на його користь суму сплачених позивачем судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 908,00грн. В судовому засіданні представник позивача адвокат Рахімов В.А. підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та у відповіді на відзив. Позивач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відповідачка [PERSON] та представник позивача адвокат Біла-Карп В.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали відзив та заперечення на відповідь на відзив. В задоволені позову просять відмовити в повному обсязі. Свою позицію мотивували тим, що вона та позивач дійсно є батьками сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу з позивачем залишився проживати з нею. Запропонований позивачем спосіб участі у вихованні вважає неприпустимим, оскільки батько працює за кордоном у Польщі, то повинен сплачувати аліменти від отриманого доходу, а не з середнього місячного заробітку по регіону, допомагати повноцінно, якщо має можливість та претендувати на спілкування з дитиною в тому обсязі в якому забажає. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи Майданюк М.Н., підтримала наданий суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом визначення порядку участі батька у вихованні дитини, в якому в вирішенні позову поклалася на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріли справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.06.2012 між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 29.05.2017 було розірвано (а.с. 8). В період спільного проживання сторін в останніх народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з відповідачкою. Рішенням виконавчого комітету Голопристанської міської ради визначено участь батька [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та проживає за адресою: [ADDRESS] , у вихованні свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , надавши йому можливість безперешкодного спілкування з дитиною кожного тижня у вівторок та четвер з 17:00 до 19:00 години, у суботу з 8.00 до 17.00 години за місцем проживання батька дитини [PERSON] (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно листа начальника відділення поліції № 1 Скадовського РВП вбачається, що було розглянуто заяву [PERSON] внесену до журналу ЄО за № 1749 та 1813 та проведено ретельну перевірку. В ході перевірки стало відомо про те, що [PERSON] не дає можливості бачитися з сином та чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, злісно не виконує рішення виконавчого комітету Голопристанської міської ради №172 від 26.11.2018 «Про участь батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина» з її власних переконань. Тому, для врегулювання даного питання, радить звернутися до Голопристанського районного суду з цивільним позовом (а.с. 47). В матеріалах справи містяться квитанції, якими [PERSON] перераховував кошти [PERSON] , а також роздруківки знятті з екрану мобільного телефону, на яких зображено повідомлення спілкування батька з сином (а.с. 49-51, 52, 65-84). Відповідно до характеристики Голопристанської міської ради [PERSON] в період проживання на території міської ради зарекомендував себе з позитивної сторони. Алкогольними напоями не зловживає, у вживанні наркотичних речовин помічений не був. Громадський порядок не порушував. До кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. Проживає у шлюбі з жінкою, працює. Має малолітню дитину від першого шлюбу, цікавиться життям дитини, має бажання допомагати у вихованні дитини (а.с. 53). Згідно заяви батько [PERSON] надавав згоду [PERSON] на тимчасовий виїзд до держави Арабська Республіка Єгипет, до Туреччини в період з 01.05.2021 по 01.06.2021 його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.54). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради вбачається за доцільне визначити дні та години спілкування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з його батьком [PERSON] , а саме: кожного тижня у вівторок та четвер з 17.00 до 19.00 години, у суботу з 8.00 до 17.00 години за місцем проживання батька дитини [PERSON] . При поверненні [PERSON] з відрядження, питання його спілкування з малолітнім сином може бути переглянуто на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Голопристанської міської ради з послідуючим винесенням відповідного рішення (а.с. 91-92). З письмових пояснень [PERSON] наданих працівникам поліції вбачається, що 20.03.2021 о 16.00 годині до її подвір`я приїхав колишній чоловік [PERSON] з питанням про ненадання йому дитини на зустріч. Вона вважає, що таке відношення до неї і її дитини її колишній чоловік не повинен застосовувати. Тому, що [PERSON] не намагається встановити діалог з нею, щодо побачень з дитиною [PERSON] . Веде себе дуже хамовито та не виконує своїх батьківських прав. Вона не вважає на даному етапі спілкуватися з колишнім чоловіком [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає обох батьків, які розлучилися 4 роки тому, від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , 2013 р.н. Відразу після розлучення [PERSON] не дає батьку дитину для спілкування. Весною [PERSON] перебував в Україні і жодного разу не бачив сина через те, що матір його не дає, лише телефонує сину. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] гарна людина, у шлюбі з [PERSON] все було добре. Позивач працює за кордоном і після розлучення дитина йому надається дуже рідко, через якісь постійні причини. [PERSON] постійно дзвонить своєму сину, але [PERSON] перешкоджає їхньому спілкуванню та не надає йому дитину. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними речовинами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. В судовому засіданні з досліджених матеріалів, а саме з позовної заяви та відзиву, судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, позивач та відповідачка створили нові сім`ї та тривалий час мати [PERSON] не надає дитину для спілкування з батьком, що вказує на те, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином. Суд вважає, що вимоги позивача щодо усунення перешкод з боку відповідачки у спілкуванні з сином є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про його участь у вихованні та спілкуванні з сином є також обґрунтованими, проте бажаний ним спосіб та обсяг такої участі не у повній мірі відповідатиме інтересам дитини. Суд враховує обставини справи, вік дитини, її проживання з матір`ю, необхідність навчання в молодшій школі, враховуючи її потреби у повноцінному відпочинку, харчуванні та медичному обслуговувані, а також відсутність спілкування з батьком тривалий час, а також думку матері дитини суд вважає, виходячи із інтересів дитини, забезпечення справедливого балансу між правами та обов`язками сторін та рівність таких прав і обов`язків по відношенню до дитини, суд вважає доцільно визначити наступний спосіб участі батька у вихованні доньки: надати можливість безперешкодного спілкування батька з сином кожного тижня у вівторок та четвер з 17.00 години по 19.00 години за місцем фактичного проживання батька дитини [PERSON] , під час перебування батька на території України; - надати можливість безперешкодного спілкування батька з сином на час літніх канікул до 10 календарних днів поспіль за місцем проживання батька, а також для спільного відпочинку в межах території України; - надати можливість безперешкодного спілкування батька з сином засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного контакту між батьком та сином; - надати можливість під час перебування батька на території України в суботу (двічі на місяць за погодженням з матір`ю дитини) забирати сина з 10.00 годин до 20.00 години за місцем проживання батька, а в разі виявлення бажання дитини та відсутності медичних протипоказань - з можливістю перебування сина з батьком до 10.00 години наступної доби. - Зобов`язати [PERSON] за добу до дня зустрічі [PERSON] з сином надати останньому інформацію щодо фактичного місця проживання або перебування дитини та місця зустрічі відповідно до встановленого графіка спілкування . Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що такі побачення батька з сином можливі лише за його згоди. Крім того, визначені судом побачення батька з дитиною під час літніх канікул до 10 календарних днів поспіль за місцем проживання батька, а також для спільного відпочинку в межах території України, на думку суду є таким, що відповідатимуть віковим потребам малолітньої дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання сина. Суд вважає, що саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини відповідає положенням п. 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» ( від 07 грудня 2006 року ), в якому зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага ( рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року ) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, положенням статті 8 Конвенції, яка не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини ( рішення у справі Johansen v. Norway від 07 серпня 1996 року, п. 78. ) Практика ЄСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Європейський суд з прав людини, який у своєму рішенні «Бондар проти України» від 17 грудня 2019 року констатував порушення статті 8 Конвенції - права на «сімейне життя» заявника, основоположним елементом якого є право взаємного спілкування одного з батьків і дитини. Суд зазначає, що право взаємного спілкування одного з батьків та дитини становить основоположний елемент «сімейного життя» у розумінні статті 8 Конвенції (див., серед інших джерел, рішення у справі «К. і Т. проти Фінляндії» [ВП] (K. and T. v. Finland) [GC], заява № 25702/94, пункт 151, ЄСПЛ 2001-VII). Загальні принципи щодо позитивного зобов`язання держави стосовно права батьків на спілкування описані у згаданому рішенні у справі «Вишняков проти України» (Vyshnyakov v. Ukraine). Крім того, суд вважає, що покладення обов`язку на відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною буде достатньо для забезпечення права останнього на спілкування будь якими засобами зв`язку, однак таке спілкування не може бути визначений без обмежень, оскільки дитина може відпочивати, навчатися, спілкуватися з родичами або друзями тощо і у цей час неможливість їх спілкування не може бути визначена як чинення позивачем перешкод. Також сторони просили суд стягнути на їхню користь витрати пов`язані з оплатою послуг з надання професійної допомоги, проте доказів про оплату цих послуг матеріали справи не містять.

Outcome: partial