Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

25 червня 2020 року позивач звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що [PERSON] працював в ТОВ «Серго-Трейд» та [INFO] під час роботи отримав травми, внаслідок отримання яких [PERSON] помер. 20 січня 2020 року Володарським районним судом Київської області було визнано винним у порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що призвело до смерті працівника ТОВ «Серго-Трейд» [PERSON] та засуджено [PERSON] до 5 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України [PERSON] було звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 роки. Тому позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 16530 гривень 90 копійок та 500000 гривень 00 копійок моральної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в позовних вимогах. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що [PERSON] , [INFO] працював в ТОВ «Серго-Трейд» та [INFO] в порушення вимог безпеки [PERSON] отримав травми на робочому місці, внаслідок отримання яких [PERSON] помер, що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). По даному факту було відкрито кримінальне провадження та направлено обвинувальний акт на розгляд до суду відносно гр. [PERSON] за ст. 272 ч. 2 КК України. 20 січня 2020 року Володарським районним судом Київської області [PERSON] було визнано винним у порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що призвело до смерті працівника ТОВ «Серго-Трейд» [PERSON] та засуджено [PERSON] до 5 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України [PERSON] було звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 роки (а.с.4-13). Позивачем надано накладні по витратах, які були понесені у зв`язку з похованням [PERSON] (а.с.16-18). Позивач в позовній заяві зазначила, що тяжко переживає втрату сина, який був її опорою в житті, та внаслідок втрати сина відчувала невпинний біль та страждання, що спричинило моральну шкоду. Позивач вказала, що оцінює таку шкоду саме в 500000 гривень 00 копійок, оскільки втрата сина взагалі є неоціненною. Представник відповідача заперечуючи позов пояснив, що під час досудового розслідування позивачу були оплачені кошти на поховання сина та кошти на виготовлення пам`ятника, проте такі докази в судовому засіданні надано не було. При вирішенні спору, суд виходить з наступного. За ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ст. 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Враховуючи вимоги ст. 1201 ЦК України, суд враховуючи надані позивачем письмові докази понесених витрат вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 11000 грн за встановлений пам`ятник (а.с.18), оскільки такі понесені витрати підтверджуються накладною, яка видана на ім`я [PERSON] (а.с.18), яка є рідною сестрою померлого [PERSON] , та є потерпілою (а.с.52). В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат понесених поминальними обідами слід відмовити, оскільки позивачем надано накладні на загальну суму 5530 грн 90 копійок (а.с.16-17), однак у вказаних накладних відсутні докази того, що вказані накладні видані саме позивачу. В ст.23 ЦК України вказано на те, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Визначаючи розмір відшкодування за спричинену позивачам моральну шкоду, який на думку суду, буде відповідати характеру обставин та дій відповідача, глибині фізичних та душевних страждань позивачів, вимогам розумності і справедливості, суд виходить з наступного. Ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Згідно ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Крім того, відповідні роз`яснення надані у постанові Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної /немайнової /шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Відповідно до Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розглядаючи позови про відшкодування моральної шкоди, судам слід враховувати, що згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вироку Володарського районного суду Київської області від 20 січня 2020 року № 364/342/18 [PERSON] було визнано винним у порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що призвело до смерті працівника ТОВ «Серго-Трейд» [PERSON] та засуджено [PERSON] до 5 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України [PERSON] було звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 роки (а.с.4-13). Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що внаслідок порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою відповідачем загинув [PERSON] , та позивачу було спричинено моральну шкоду, оскільки позивач втратила близьку рідну людину, однак, з урахуванням встановлених обставин по справі, досліджених доказів, та виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди в 500 000 грн. є необґрунтованим та завищеним, а тому підлягає відшкодуванню позивачу моральна шкода в сумі по 100 000 грн. Тож враховуючи вищевикладене, суд дійшов переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial