Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

25.05.2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису від 01.03.2012 року № 778 таким, що не підлягає виконанню та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 01.03.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за зверненням ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» вчинено виконавчий напис № 778, яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки Peugeot 308 (1,6 Е, 2008 року випуску, червоного кольору, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]). Вважає виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки відповідачем було надіслано їй, як боржнику письмову вимогу про усунення порушення менш ніж у тридцятиденний строк на суму, яку відповідач заявив для вчинення виконавчого напису, як цього вимагає закон. Крім цього відповідачем не надано безспірних доказів, що підтверджують суму боргу при вчиненні виконавчого напису нотаріусом. До того ж, не враховано, що станом на день пред'явлення вимоги відповідачем (01.07.2011р.) її заборгованість була меншою аніж в період, за який проводиться стягнення. Просить визнати вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Додатково пояснила, що відповідачі, звертаючись з заявою до нотаріуса про видачу виконавчого напису, зазначали суму заборгованості 25871 доларів США і не подали дані про те, що їй надсилалась вимога про більшу суму заборгованості за кредитним договором. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що нотаріусом згідно умов договору правильно вчинено напис, який підлягає до виконання. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не прибула та подала письмове пояснення і просила у позові відмовити. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.03.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за зверненням ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» вчинено виконавчий напис № 778, яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки Peugeot 308 (1,6 Е, 2008 року випуску, червоного кольору, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]) за Кредитним договором № CL- 600/033/2008 від 13.03.2008р., строк платежу за яким настав 04.08.2011 року та за рахунок коштів отриманих від реалізації транспортного засобу. 01 липня 2011 року ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» було вручено [PERSON] лист - вимогу про необхідність виконання зобов'язання за кредитним договором протягом тридцяти календарний днів, в якому відповідач визначив, що заборгованість перед банком за кредитним договором складає 24803,66 доларів США. Інших вимог до позивача, відповідач не надсилав та не вручав. Крім цього в судовому засіданні встановлено, що відповідач, звертаючись з заявою до нотаріуса про видачу виконавчого напису, зазначив більшу суму заборгованості, в порівнянні з сумою, що була вказано в лісті - вимозі від 01 липня 2011 року, а саме 25871 доларів США. Згідно п. 283 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 282 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 (надалі - Інструкція) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі - Перелік), стягнення заборгованості проводиться за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до імперативних норм статті 88 Закону України «Про нотаріат», пункту 284 Інструкції та підпункту Б частини 2 пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Водночас, при вчиненні напису нотаріус не отримував від банку та [PERSON] первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості [PERSON] перед банком, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Розрахунок боргу, підготовлений працівниками банку щодо наявності грошового зобов'язання товариства по тілу кредиту, відсотках річних та пені - є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до [PERSON] З огляду на наведене, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив норми статті 88 Закону України «Про нотаріат», пункту 284 Інструкції та підпункту Б частини 2 пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, достатньо обґрунтованими з правової та доказової точки зору. Причиною виникнення спору є безпідставна з правової точки зору (без ознак безспірності стягнення) видача напису нотаріусом, невжиття банком заходів щодо належного пред'явлення претензії та відсутність через вказане у напису сили виконавчого документу. На підставі ст. ст. 49, 590, 1046-1056 Цивільного Кодексу України, ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5.

Outcome: approved