Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

25 червня 2015 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідач [PERSON] 08.07.2011 року уклали кредитний договір № BLаЖГА00050900. Відповідно до умов договору позичальник отримав кредит в розмірі 20000 грн. на споживчі потреби. За користування кредитом встановлена плата у розмірі 15% річних, за обслуговування кредиту щомісячна плата у розмірі 350 грн. Строк дії договору до 08 липня 2014 року. Відповідач був зобовязаний щомісяця здійснювати черговий мінімальний платіж до дати, встановленої Графіком, у сумах, визначених тим же Графіком. Відповідач не виконував свої зобовязання за кредитним договором, в звязку з чим станом на 12.06.2015 року у відповідача утворилась заборгованість по зазначеному кредитному договору, яка складається з: -17462,65 грн. заборгованість за кредитом; -8533,02 грн. відсотки за користування кредитом; -10069,08 грн. комісія за РО; -63282,44 грн. штраф. Просить стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 99347,19 грн. Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідач [PERSON] 08.07.2011 року уклали договір банківського обслуговування № BLаЖГА00050900 (а.с. 13-20). Згідно п.п. 1 договору банк надав відповідачу кредит в сумі 20000 грн. з терміном повернення 08 липня 2014 року. Процентна ставка складає 15% річних, комісія за управління кредитом 1,75% від суми кредиту. Відповідно до п.2.5.1 договору, позичальник виконує зобовязання перед банком шляхом здійснення щомісячних платежів, передбачених Графіком. Згідно п.4.2 договору, у випадку невиконання позичальником зобовязань, при тому, що прострочення виконання перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі, визначеному в п.8 Спеціальної частини договору, тобто 25% від суми кредиту. Згідно з п.4.3. договору, у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 статті 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Позивач зобовязання за кредитним договором № BLаЖГА00050900 від 08.07.2011 року виконав у повному обсязі та надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером № 333838 від 08.07.2011 року (а.с. 4). Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 12.06.2015 року у відповідача утворилась заборгованість по зазначеному кредитному договору, яка складається з: -17462,65 грн. заборгованість за кредитом; -8533,02 грн. відсотки за користування кредитом; -10069,08 грн. комісія за РО; -63282,44 грн. штраф. Розмір боргу [PERSON] перед позивачем підверджується розрахунком заборгованості за договором № BLаЖГА00050900 від 08.07.2011 року (а.с. 7-8). З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі постанови Правління НБУ від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», згідно з яким з 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». Відповідно до п.22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. На підставі викладеного,

Outcome: approved