Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

26.07.2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 25.04.2007 року між сторонами був укладений договір №1488. За договором банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 15 000 гривень. [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити 22% річних в порядку та строки визначені договором. Згідно договору відсотки за користування кредитом нараховуються з дня його видачі та до моменту повного погашення. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2010 року з [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 808,35 грн. Банк стверджував, що станом на 11.07.2017 року у зв`язку з непогашенням кредиту утворилася заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом за період з 01.02.2011 року по 30.06.2017 рік, пенею за прострочений борг та відсотками за період з 11.07.2016 року по 11.07.2017 рік у загальному розмірі 24 262,57 грн. Окрім задоволення позовних вимог банк просив стягнути свою користь судовий збір. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за відсутності банку. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, 25.04.2007 року між сторонами укладений договір №1488 про надання кредиту. Кредитні кошти обумовлені сторонами як 15 000 гривень. За п. 1.2. кредитного договору сторонами погоджено строк кредитування - до 25.04.2010 року. Кредитні кошти були отримані відповідачем, умови договору не виконані. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2010 року з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» стягнута заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 19 808,35 грн., з яких 15 000 грн. - основна сума боргу, 3 276,99 грн. - заборгованість по відсоткам, 1 531,36 грн. - пеня. Рішення суду фактично виконано відповідачем в повному обсязі 29.03.2017 року. Вказані обставини не оспорюються сторонами та підтверджуються квитанцією АТ «Ощадбанк» № 21 від 29.03.2017 року, постановою державного виконавця Малиновського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області від 16.05.2017 року, розрахунком загальної заборгованості, наданим банком до позовної заяви при зверненні до суду (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Вказане узгоджується із позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 року у справі №14-10цс18. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Отже, цивільні права та обов`язки можуть виникати як з договорів, так і з рішення суду. Так, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Вказане узгоджується також із постановою Верховного Суду від 14.02.2018 року №564/2199/15-ц, постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року №310/11534/13-ц. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Такі вимоги банком не порушуються. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення відсотків та пені за прострочення основного боргу після закінчення строку кредитування є необґрунтованими.

Outcome: dismissed