Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

26 липня 2018 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], на його користь борг за борговою розпискою на загальну суму 17853,50 грн. включаючи відсотки за договором позики, індекс інфляції та 3% річних. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що 08.05.2015 року, [PERSON] за договором позики взяла у нього в борг 6000 грн. на строк до 01.09.2015 року із зобов'язанням сплатити 10% суми боргу щомісяця за весь час користування позикою. Договір позики був укладений у простій письмовій формі, його текст виконаний відповідачкою власноручно. Свої зобов'язання за договором [PERSON] виконала частково, до 01.09.2015 року вона повернула 1500 грн. і до 08.06.2016 року щомісяця сплачувала йому відсотки згідно договору від суми боргу. Щодо суми, яка залишилась то відповідачка запевнила його, що гроші вона поверне по мірі можливості, але до теперішнього часу свої зобов'язання не виконала, що змусило його звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді від 15 серпня 2018 року вирішено розглянути дану справу у порядку спрощеного позовного провадження передбаченого статтями 274-279 ЦПК України без виклику сторін. Поштовий конверт, направлений на адресу відповідача, повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. При цьому, суд вважає, що попри те, що особа не отримала повідомлення про слухання справи у суді, її право на справедливий суд передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не буде. З таким висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти України 12307//16». Суд, дослідивши матеріали справи встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 08 травня 2015 року [PERSON], [NUMBER] виданий 13 квітня 2000 року Жовтоводським МВ взяла у борг у [PERSON] 6000 грн. Вказану суму зобов'язувалась повернути до 01.09.2015 року. Також, за час користування займом зобов'язувалась сплачувати 10% на місяць від суми боргу. Вказане підтверджено наданим суду оригіналом договору позики грошей від 08.05.2015 року./а.с. 16/ Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на викладене, суд виходить з того, що між сторонами була дотримана форма договору позики, яким посвідчено передання позивачем відповідачеві 08.05.2015 року у борг 6000 гривень. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно положень ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Як встановлено судом у позивача [PERSON] на теперішній час знаходиться оригінал договору позики грошей від 08.05.2015 року, що свідчить про те, що остання не виконала свої зобов'язання та не повернула позикодавцю свій борг. У своїй позовній заяві позивач зазначає, що відповідачка повернула йому 1500 грн. і до 08.06.2016 року щомісяця сплачувала йому відсотки згідно договору від суми боргу. За таких обставин, вимоги позивача з приводу повернення суми позики, яка залишилась у сумі 4500 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь процентів за користування коштами, а також 3% річних за час прострочення повернення боргу та інфляційні втрати суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із змісту укладеного між сторонами договору позики встановлено, що сторонами визначено розмір процентів за користування грошима 10 відсотків на місяць від суми боргу. Розмір відсотків за користування грошима за договором позики від 08.05.2015 року в межах заявлених позовних вимог а саме з 08.06.2016 року по 08.07.2018 року складає 11250 грн. (10% від 4500грн. це 450 грн. *25 місяців = 11250 грн.) Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, 3% річних з простроченої суми в 4500 грн. становить 135 грн., або 11,25 грн. на місяць, а з 01.09.2015 року по 01.07.2018 року 34 місяці що дорівнює 382,50 грн. Сума боргу з урахуванням інфляційних втрат за вказаний період становлять 6221 гривень із розрахунку:(102,3*98,7*102,2*100,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8*102,8*101,8*100,9*101,1*101,0*101,8*100,9*101,3*101,6*100,2*99,9*102,0*101,2*100,9*101,0*101,5*100,9*101,1*101,8*100,0*4500) = 6221 гривень. Таким чином поданий позивачем позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу 6221 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції, 382,5 грн., три відсотки річних та 11250 грн. відсотки за договором позики, а всього 17853,5 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору за подачу позову до суду, оскільки він є інвалідом 2-ї групи.

Outcome: approved