Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

24.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання батьківства, мотивуючи свої вимоги тим, що із [PERSON] вони проживають у фактичних шлюбних відносинах. Від сумісного життя у них народився син [PERSON], [INFO], який також проживає з ними. У свідоцтві про народження сина позивач не записаний батьком дитини. Звернутися до відділу реєстрації актів цивільного стану [PERSON] не може, так як його син [PERSON] вже повнолітній, що і змусило його звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, задовольнити позовні вимоги повністю (а.с.28). Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час і місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. В матеріалах справи є їх заяви про розгляд справи без їх участі та задовольнити позовні вимоги (а.с.29, 30). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень., на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-КЕ № 265373, виданого Новосанжарським райвідділом реєстрації актів громадянського стану від 17.12.1994 року, [PERSON] народився 20 листопада 1994 року, його батьками записані [PERSON] та [PERSON], запис № 77 (а.с.15). Як вбачається із витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, [PERSON] записаний батьком [PERSON], [INFO] (а.с.31). Як вбачається з письмових заяв [PERSON] та [PERSON], вони не заперечують той факт, що [PERSON], [INFO] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.29, 30). Згідно ч. 1 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Згідно ч. 3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття; позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, а утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Виходячи з представлених доказів щодо обставин справи, а також той факт, що відповідачами позовні вимоги позивача визнані у повному обсязі, суд вважає доведеним, що [PERSON], [INFO] є батьком [PERSON], [INFO].

Outcome: approved