Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

25 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 08 червня 1988 року Колінковецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 18, між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Причиною розпаду сім'ї, є те, що у сторін різні характери та погляди на сімейне життя, в результаті чого втрачено кохання та взаєморозуміння. Від подружніх відносин у сторін неповнолітніх дітей не має. Зазначає, що подружні відносини між сторонами припинилися, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Заперечує щодо примирення з відповідачем, спору про поділ майна немає, після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]», судові витрати просить стягнути з відповідача. Підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Строк на примирення просить не надавати, оскільки це лише погіршить відносини між сторонами і буде порушувати моральні засади позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином. В заяві від 17.01.2019р. просив суд надати строк для примирення терміном на шість місяців. Суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення з огляду на таке. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей (п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). З метою з'ясування позиції позивача щодо надання строку для примирення, а також надання можливості відповідачу примиритися з позивачем суд відкладав розгляд справи 17.01.2019р., однак станом на 06.02.2019р. будь-яких дій щодо збереження сімейних відносин сторонами не вжито. Також судом враховується, що провадження у справі було відкрито 24.10.2018р. і станом на 06.02.2019р., тобто понад три місяці, примирення між сторонами не відбулося. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи те, що позивач категорично заперечує можливість спільного життя з відповідачем, а тому на думку суду подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки примушування жінки до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 08 червня 1988 року уклали шлюб, який зареєстровано Колінковецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 18 (а.с.5). Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак враховуючи те, що відповідач є інвалідом дитинства, судові витрати зі сплати судового збору компенсуються позивачу за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved