Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

26.02.2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що він з 16.01.1987 року по 14.04.2007 рік працював у вугільній промисловості на шахті ім. К.А. Румянцева ДП «Артемвугілля» в підземних умовах на посадах підземного електрослюсаря, гірником очисного забою, підземним машиністом. 14.02.2007 року відповідачем було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання - хронічна вертеберогенна попереково-крижова радикулопатія, хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології другої стадії, легенева недостатність першого - другого ступеню. Після проходження ним тривалого лікування в умовах стаціонару висновком МСЕК від 21.03.2007р. йому вперше встановлено 50% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням - хронічний бронхіт - 25% та 25% - хронічний радикуліт та третю групу інвалідності за вищевказаними захворюваннями. Після проходження переогляду висновком МСЕК 03.09.2008року встановлено безстроково 60% втрати працездатності за професійним захворюванням - хронічний бронхіт - 25% та 25% - хронічний радикуліт, 10% за трудовим каліцтвом 25.05.2008року та третю групу інвалідності за вищевказаними захворюваннями. Вважає, що у зв'язку із втратою працездатності йому заподіяна моральна шкода, тому що він відчував фізичний біль і страждання, часто звертався за медичною допомогою й неодноразово проходив курс лікування в умовах стаціонару , повинен уживати медикаменти, що призвело до порушення його звичного укладу життя й це вимагає додаткових зусиль по її організації, стан здоров'я його не відновлений , моральні страждання, які він відчуває, оцінює в 60 000,00 грн., які просить стягнути з відповідача на його користь. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача державного підприємства «Артемвугілля», що діє за довіреністю, в судовому засідані заперечував проти позовоу, просив в позові відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи прийшов до наступного. Як встановлено судом позивач з 16.01.1987 року по 14.04.2007 рік працював у вугільній промисловості (шахта ім. К.А. Румянцева ДП «Артемвугілля») в підземних умовах на посадах підземного електрослюсаря, гірником очисного забою, підземним машиністом. 14.02.2007 року відповідачем було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання - хронічна вертеберогенна попереково-крижова радикулопатія, хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології другої стадії, легенева недостатність першого - другого ступеню. Після проходження ним тривалого лікування в умовах стаціонару висновком МСЕК від 21.03.2007 йому вперше встановлено 50% втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями - хронічний бронхіт - 25% та 25% - хронічний радикуліт та третю групу інвалідності за вищевказаними захворюваннями. Згідно трудової книжки позивач з 24.04.2008 року по 24.09.2008р. працював оператором 3 розряду у виробництві харчової продукції фабрики м. Горлівки. Висновком МСЕК від 03.09.2008року при переогляді [PERSON] встановлено 60% за сукупністю втрати професійної працездатності за професійним захворюванням - хронічний бронхіт - 25% та 25% - хронічний радикуліт, 10% за трудовим каліцтвом 25.05.2008року(вперше) та третю групу інвалідності за вищевказаними захворюваннями. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ГК України моральних шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я , заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов'язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання. , які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя , тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із професійними захворюваннями, що призвели до встановлення 50% втрати професійної працездатності та третьої групи інвалідності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. Як встановлено в судовому засіданні, 10% втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом отриманим 25.05.2008р. позивач отримав під час праці в ТОВ «ДіАД», що підтверджується матеріалами справи. Також позивач не ставить питання про стягнення з ТОВ «ДіАД» моральної шкоди, тому зазначений відсоток втрати професійної працездатності не враховується судом при визначені розміру відшкодування моральної шкоди. Виходячи з глибини спричинених страждань, суд оцінює завдану [PERSON] моральну шкоду у зв'язку із втратою здоров'я на виробництві в розмірі 15000,00 грн. Крім того, відповідно до пункту 3 частини першої статті 268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, заданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди) позовна давність не поширюється. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1КЗпП України,

Outcome: partial