Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

26.03.2014 р. позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до територіальної громади Харківської міської Ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] площею 0,0620 га. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер його молодший брат [PERSON], а [INFO] помер його батько [PERSON] Після смерті брата батько оформлював спадщину у вигляді двокімнатної квартири по [ADDRESS] та земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] площею 0,0620 га, яку [PERSON] отримав на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 15.04.2005року після смерті [PERSON], проте не встиг отримати державний акт на право власності на землю. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки його молодший брат [PERSON] помер [INFO], а батько [PERSON] помер [INFO]. при зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. На підставі вищенаведеного позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку порядку спадкування за законом. В судове засідання представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач Харківська міська рада в судове засідання не з*явилась, причини неявки суду невідомі, про дату та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю суду не надавали. Суд, дослідивши надані докази вважає встановленими наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] є сином померлого [INFO] [PERSON] та братом померлого [INFO] [PERSON], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження та копіями свідоцтв про смерть. Земельна ділянка за адресою : [ADDRESS] площею 0,0620га належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю № 853 від 19.12.1996року на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом померлий [PERSON] отримав у власність земельну ділянку площею 0,0620га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] Відповідно до ст.. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, що передбачає юридичну можливість власника панувати над нею, здійснювати щодо неї свою волю, використовувати корисні якості майна та можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Тобто власник здійснює свої правомочності за власною волею та не зобов'язаний отримувати на це дозвіл інших осіб. Ст. 321 ЦК України закріплено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. ч.2 ст. 48 Закону України «Про власність» (07.02.91) закріплює за власником можливість вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодуванням завданих цим збитків. Що передбачає можливість заінтересованої особи звертатися із заявою до суду та до інших органів державної влади. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту реєстрації. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи, померлий [PERSON], якому належала земельна ділянка в порядку спадкування за заповітом є сином [PERSON], який оформлював спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець 1 черги за законом, однак не встиг цього зробити, оскільки помер [INFO]. Відповідно до ст.. 1262 ЦК України в другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його бабка та дід як з боку батька, так з боку матері. У відповідності до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, проте на час її відкриття не мешкав постійно з спадкодавцем, повинен надати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно п. п. 1, 2 ст. 1299 Цивільного кодексу України „Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна». Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі, та визнає за ним право власності на земельну ділянку за адресою : [ADDRESS] площею 0,0620га. в порядку спадкування за законом після смерті померлого [PERSON] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved