Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

24 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу між сторонами, зареєстрованого 19 грудня 1985 року Розівською селищною радою Розівського району Запорізької області, актовий запис №45. Позивач зазначив, що протягом останніх років сімейне життя між ними погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, оскільки кожен із подружжя має різні погляди на сімейні питання. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач відмовляється від звернення до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про добровільне розірвання шлюбу. За таких обставин позивач вимушений був звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу між ними є неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином (а.с.28), у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказав про те, що він підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які ним були викладені в позовній заяві, прохав задовольнити його позов. Разом з тим, позивач справу прохав розглянути без його участіта не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.18). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час і місце його проведення була повідомлена належним чином (а.с.29), причини своєї неявки судові не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила. За письмової згоди позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, викладену у письмовій заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про одруження встановлено, що сторони одружились 19 грудня 1985 року в Розівській селищній раді Розівського району Запорізької області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження того ж дня зроблено запис за № 45 (а.с.3). Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. З матеріалів справи вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося та виявилося невдалим через різні погляди на сімейні питання. Подружжя припинило ведення спільного домашнього господарства, кожен проживає окремо один від одного. Намагання зберегти сім'ю ні до чого не привели. За таких обставин позивач вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливим (а.с.2,18). Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Під час розгляду справи позивач [PERSON] не виявив бажання зберегти подружні відносини з відповідачем (а.с.18). Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У наданий судом строк примирення подружжя не відбулося (а.с.20,22,26). За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] як особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, не зверталася до суду з проханням відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «Пенгрин». Питання про розподіл судових витрат позивачем [PERSON] не порушувалось.

Outcome: approved