Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

26 грудня 2013 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вказаним позовом, в якому згідно уточнень зазначив, що 27.06.1997 року на підставі усної згоди ПАТ «Дніпроважмаш» відповідачу було надано у тимчасове користування кімнату в гуртожитку, розташовану за адресою: [ADDRESS], у зв`язку з чим відповідач був зареєстрований за вказаною адресою. Станом на 01.12.2013 року відповідач у ПАТ «Дніпроважмаш» не працює, в гуртожитку за місцем реєстрації не мешкає з червня 2013 року. Позивач просив усунути перешкоди у праві користування власністю шляхом зняття з реєстрації [PERSON], та визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача у судове засідання не з'явився про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява, в якій просив справу розглядати без його присутності. Позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, письмово просили слухати справу у відсутність їх представника та прийняти рішення згідно діючого законодавства. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради гуртожиток, розташований по [ADDRESS], належить позивачу на праві власності, згідно Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2002 року (а.с.12 на звороті). Згідно Довідки ПАТ «Дніпроважмаш» [PERSON] зареєстрований у гуртожитку по [ADDRESS], однак з червня 2013 року по теперішній час там не проживає (а.с.4). За змістом ст. 128 Житлового Кодексу України, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Згідно витягу зі Статуту Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» правонаступником всіх прав і обов`язків Відкритого акціонерного товариства «Дніпроважмаш» є Публічне акціонерне товариство «Дніпроважмаш». Відповідно Актів від 27.06.2013 р., 31.07.2013 р., 30.08.2013 р., 31.09.2013 р., 31.10.2013 р., 29.11.2013 р., [PERSON], 1973 року народження, в гуртожитку за адресою [ADDRESS] не проживає з червня 2013 року та не проживає по теперішній час (а.с.5-10). В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право користування гуртожитком. В силу ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, оскільки відповідач вже на протязі тривалого часу не проживає в гуртожитку, то суд вважає, що є всі підстави усунути перешкоди позивачу у користуванні власністю, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житлом, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що необхідно усунути перешкоди позивачу в користуванні власністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved