Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

26 березня 2020 року до Балаклійського районного суду Харківської області із Люботинського міського суду Харківської області на підставі ухвали від 04.03.2020 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 7960 грн. та моральної шкоди у розмірі 7000 грн. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач повернула їй автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. [NUMBER] у пошкодженому стані, ремонт позивач провела за власний рахунок, а відповідач ухиляється від повернення грошей за ремонт автомобіля. Позивач у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля ВАЗ 2109 р.н. [NUMBER] . Відповідно до розписки від 24.03.2019 [PERSON] взяла у [PERSON] автомобіль ВАЗ 2109 д.н. [NUMBER] , за усною домовленістю визначено, що добова оплата за користування автомобілем складає 200 грн. Також відповідач зобов`язалась у разі ДТП, угону, пожежі або іншої втрати повідомити про це господаря автомобіля, відремонтувати за власний рахунок, якщо це її провина. 12.08.2019 [PERSON] звернулась до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області із заявою, в якій вказала, що їй належить автомобіль ВАЗ 2109 д.н. [NUMBER] , вона дала об`яву в газету про його продаж в розстрочку. 24.03.2019 їй зателефонувала жінка, яка приїхала до позивача, оглянула автомобіль і написала розписку про стан автомобіля. За період експлуатації автомобіля, він був пошкоджений. 12.08.2019 о 18.00 год автомобіль повернув чоловік, який представився сином цієї жінки, автомобіль був пошкоджений, також він не сплатив 6000 грн. за експлуатацію автомобіля. Протоколом огляду місця події від 12.08.2019 встановлено, що автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. [NUMBER] , бежевого кольору має наступні пошкодження: вм`ятина на лівому передньому крилі, вм`ятина на даху з водійського боку, вм`ятина на ляді багажного відділення. Відповідно до акту здачі-прийому робіт від 27.08.2019 та квитанції №446988 від 27.08.2019 вартість ремонту автомобіля ВАЗ 2109 складає 7960 грн. 30.08.2019 [PERSON] направила претензію [PERSON] з вимогою відшкодувати їй витрати на ремонт автомобіля, на яку відповідач не відреагувала. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з цього, відповідач має відшкодувати позивачу матеріальну шкоду у сумі 7960 грн., а відтак позов у цій частині підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач просила стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 7000 грн. При цьому посилалась на те, що внаслідок пошкодження автомобіля відповідач нанесла їй суттєвої моральної шкоди, оскільки її протиправні дії призвели до порушення її активної та нормальної життєдіяльності, погіршили фізичний та психологічний стан позивача, яка перебувала у постійному стресі, знаходилась на лікуванні з 18.10.2019 по 28.10.2019, що вбачається із копії виписки з медичної карти стаціонарного хворого 3961. Окрім виписки із медичної карти, позивачем не надано доказів спричинення їй моральної шкоди, пошкоджений автомобіль їй повернули у серпні 2019, а у лікарні вона перебувала у жовтні 2019 року, жодних інших доказів надано не було, а відтак суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення моральної слід відмовити з огляду на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність самої спричиненої моральної шкоди, її розміру, а також причинного зв`язку між діями відповідача та цією шкодою. Відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК Серії ХАР-07 №019294, [PERSON] має другу групу інвалідності. Враховуючи те, що у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, тому за правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial