Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

26 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати договір купівлі-продажу, укладений між ними, дійсним та визнати за ним право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на такі обставини: 20.12.2013 року згідно розписки, він придбав у [PERSON] будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], за 20000 ( двадцять тисяч) гривень. Вищезазначена квартира належала чоловіку [PERSON] - [PERSON], який помер [INFO]. Відповідач [PERSON] фактично прийняла спадщину у вигляді будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та мешкала в ньому до укладення договору купівлі-продажу разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] Діти померлого [PERSON] на вказаний будинок не претендують. З відповідачем [PERSON] вони домовилися засвідчити договір нотаріально до 10 січня 2014 року, але до теперішнього часу так і не змогли цього зробити оскільки відповідач постійно відмовляється, посилаючись на відсутність вільного часу. Позивач практично користується цім будинком, та вважає, що ним виконані усі умови договіру купівлі-продажу, але нотаріально оформити договір він не може, тому, змушений звернутися до суду з позовом. Позивач до судового засідання не з'явився, надавши до його початку заяву про підтримання позовних вимог та проведення слухання справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надав до його початку заяву, згідно якої проти задоволення вимог позивача не заперечує та просить провести розгляд справи у її відсутність. Третя особа - [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надав до його початку заяву, згідно якої проти задоволення вимог позивача не заперечує, на будинок на претендує та просить провести розгляд справи у її відсутність. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав до його початку заяву, згідно якої проти задоволення вимог позивача не заперечує, на будинок не претендує та просить провести розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належав [PERSON], що підтверджується рішенням № 84 про надання земельної ділянки, актом від 21 березня 1974 року про виделення зімельної ділянки (а.с. 13, 15) актом № 17 від 21 березня 1980 року про прийом до експлуатації домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.16); рішенням № 505 від 18.11.1980 р. про прийняття будинку до експлуатації (а.с. 17); [PERSON] помер [INFO] що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с. 10); як вбачається з розписки від 20.12.2013 року [PERSON], яка фактично прийняла спадщину у вигляді будинку, продала, а [PERSON] купив будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], за 20 000 (двадцять тисяч) грн. (а.с. 6); із копії паспорту [PERSON], вбачається, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 28). Треті особи [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями померлого [PERSON], але, як вбачається з поданих ними заяв, на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], вони не претендують (а.с. 29,31). Відповідно до ст. 220 ЦК України, суд може визнати договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору. Виходячи зі змісту ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, може виникнути у набувача також з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає, або зобов'язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. 20.12.2013 року між сторонами було укладено письмовий договір, який хоча й не було посвідчено нотаріально, але є дійсним, оскільки право власності у позивача виникло з моменту оплати та прийняття майна. Надані докази по справі суд вважає достовірними, бо їх об'єктивність не викликає сумнівів. Відповідно до ст.174 ЦПК України, суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, з огляду на наведені позивачем докази та визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved