Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

24.11.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача на користь держави в особі позивача шкоду, спричинену позивачем у розмірі 9274,02 грн. та судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач на території обслуговування позивача здійснив незаконну порубку двох дерев породи «сосна» скороростучих до стану припинення росту, у звязку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.65 КУпАП. Вказаним адміністративним правопорушенням державі в особі позивача була спричинена шкода у визначеному позивачем розмірі, яка повинна бути відшкодована позивачем, оскільки саме в його діях встановлений умисел на таку порубку та мається прямий причинно-наслідковий зв'язок між спричиненою шкодою та діями відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву від 17.05.2018 року разом зі своєю довіреністю, в якій просив слухати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.26-27). Відповідач надав суду заяву 17.05.2018 року, в якій визнав позовні вимоги частково (а.с.28), оскільки раніше сплатив на відшкодування шкоди 12.09.2017 року 4774,20 грн. та 10.10.2018 року 2300,00 грн. (а.с.21), а тому вимоги позивача не відповідають фактичним обставинам справи щодо розміру шкоди ним спричиненої. Враховуючи неявку усіх учасників справи у судове засідання, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. При вирішенні питання щодо подальшої долі справи суд виходить з наступного. 15.12.2017 року з початком роботи Верховного суду набрала чинності нова редакція цивільного процесуального кодексу України, на підставі п.1 розділу 6 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147 від 03.10.2017 року. В той же час згідно з п.11 ч.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» нової редакції Цивільного процесуального кодексу України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, щодо процесуального порядку розгляду вказаної заяви (строки, порядок прийняття, норми ЦПК, тощо), судя використовує норми нової редакції ЦПК України, а щодо форми та змісту заяви використовує норми редакції ЦПК України, яка діяла до 14.12.2017 року включно. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Постановою про накладення адміністративного стягнення від 04.09.2017 року за №000002, складеним лісничим Золочівського лісництва [PERSON] відповідач по справі був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.65 КУпАП за самовільний порубку двох дерев породи сосна сира діаметром пня 28 та 38 мм, у звязку з чим державі було спричинено шкоду у розмірі 9274,20 грн. та на відповідача було накладено штраф у розмірі 85,00 грн. (а.с.11). Вказана постанова відповідачем не оспорювалася, а тому є обов`язковою для суду, оскільки предметом позову в даній справі є правові наслідки дій відповідача, стосовно якої вказана постанова ухвалена відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України. При цьому оскільки відповідачем ані факт порубки дерев, ані розмір спричиненої матеріальної шкоди не оспорювався, суд їх вважає встановленими на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України, у звязку з чим розрахунок збитку, складений 04.09.2017 року лісничим, який складав протокол відносно відповідача, приймає як доведений доказ (а.с.8). Крім цього, суд зазначає, що відповідач визнав і свою провину, і розмір шкоди відповідно до власно руч. Написаної ним пояснювальної записки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення 04.09.2017 року (а.с.7). Таким чином, підстави заявлення позивач позову є безумовними відповідно до норм ст.22 та ст.1166 Цивільного кодексу України. В той же час суд зазначає, що відповідач надав беззаперечні докази сплати ним частини спричиненої ним шкоди ще до подачі позову до суду 24.11.2017 року на загальну суму 7074,20 грн. (платежі по квитанції від 12.09.2017 року на суму 4774,20 грн. та по квитанції від 10.10.2017 року на суму 2300,00 грн.)(а.с.21), тобто фактично частково відшкодував державі збитки, ним спричинені, а тому суд встановлює дійсний розмір збитків, які повинні бути задоволені рішенням суду у розмірі 2199,82 грн. При цьому те, що позивач не знав про сплату відповідачем вказаних збитків на користь держави, не є підставою для того, аби вважати, що позивач не міг з`ясувати вказані обставини самостійно ще до подачі позову, а тому підстав для повного задоволення позову суд не вбачає. Оскільки позовні вимоги задоволяються частково у розмірі 24% від заявленої позивачем суми, то відповідно до норм ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 24% судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду, що складає 384,00 грн., а іншу частину судового збору компенсувати за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial