Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

25.01.2018 року [PERSON] звернувся до Енергодарського міського суду з позовною заявою до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» (далі- ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Атоменергомаш»), в якій просив суд визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора ВП АЕМ від 27.10.2017 р. № 362-вк «Про позбавлення премії та винагороди» за підписом генерального директора [PERSON]; нарахувати та виплатити премію [PERSON] за підсумками роботи за вересень 2017 року; скасувати заборону на виплату [PERSON] винагороди за підсумками роботи за 2017 рік; покласти на відповідача судові витрати (704,80 грн. судовий збір). Ухвалою суду від 26.01.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання (а.с.16). Ухвалою суду від 04.05.2018 року справу призначено до судового розгляду (а.с.110). Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.88). Також, позивач надав письмову відповідь на відзив відповідача в якій вважає заперечення відповідача необґрунтованими та наполягає на відсутності порушень зі своєї сторони (а.с.95-99). Представник відповідача - [PERSON], який діє на підставі письмової довіреності (а.с.70) також надав письмовий відзив з обґрунтуванням заперечень проти позовної заяви (а.с.20-25). Дослідивши матеріали справи, оцінивши, наявні в матеріалах справи, належні та допустимі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем не пропущено строк звернення до суду передбачений ст.233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) Відповідно до частин 3 та 4 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частин 1, 2, 3, 4 ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права Згідно приписів ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відповідно до п.3 ч.1 ст.129 Конституції України, відноситься до є основної засади судочинства. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до частин 1 та 6 ст.36 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом та забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно приписів ч.2 та ч.3 ст.83 ЦПК України, позивач та відповідач повинен подати суду докази. Отже, надання доказів є не правом, а обовязком сторін по справі. При цьому, надані сторонами докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності, достатності (ст.77-80 ЦПК України). Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 140 КЗпП України визначено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Судом встановлено, що відповідно до змісту п.1.1 «Положення про відокремлений підрозділ «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом» (далі Положення), «Атоменергомаш» є відокремленим підрозділом державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергодатом» (а.с.56-зворот), не має статусу юридичної особи та здійснює свою діяльність від імені Компанії на підставі чинного законодавства України, виконує частину функцій Компанії та користується правами, які йому надано Статутом ДП «НАЕК «Енергоатом», цим Положенням та іншими виробничими та організаційно-розпорядчими документами Компанії (п.2.1 Положення) (а.с. 57), представництво здійснює генеральний директор ВП та підставі довіреності виданої Компанією (п.2.5 Положення), керівником відокремленого підрозділу є генеральний директор ВП АЕМ, який управляє відокремленим підрозділом в межах повноважень наданих йому Статутом Компанії, цим положенням, довіреністю ДП «НАЕК «Енергоатом», виробничими та організаційно-розпорядчими документами (п.4.1 Положення) (а.с. 57 зворот). Генеральний директор приймає рішення з усіх питань, що віднесені до сфери його діяльності та компетенції відокремленого підрозділу (п.4.6. Положення) (а.с.57зворот). У своїй діяльності ДП «НАЕК «Енергоатом» керується, також, Статутом - п.1.4 Статуту ДП «НАЕК «Енергоатом» (далі Статут), здійснює свою діяльність відповідно до законодавства та цього Статуту- п.3.3. Статуту (а.с. 58-62, 63, 64). Позивач з 25.07.2011 року працював на посаді начальника відділу інформаційних технологій та звязку в ВП «Атоменегомаш», що не заперечується сторонами. Посадовою інструкцією начальника відділу інформаційних технологій та звязку ИД-Р.43.23.001-16 ВП «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом» від 30.08.2016, дійсність якої, на час спірних правовідносин, позивачем не спростована (далі Посадова інструкція) (а.с.136-149), з якою, відповідно до аркушу погодження, [PERSON] був ознайомлений (а.с.136), передбачено, що дана посадова інструкції визначає вимоги до обовязків, прав, відповідальності, взаємовідносин за посадою та необхідних знань… (п.1.3), Дану інструкцію повинен знати начальник ВІТтаЗ (п.1.9), дана посада відноситься до категорії «керівники» (п.1.6), що начальник ВІТтаЗ є матеріально-відповідальною особою (п.1.11), та посадовою особою ДП «НАЕК «Енергоатом», яка здійснює в межах своєї компетенції організаційно-розпорядчі (керівництво підлеглим персоналом) функції при виконанні покладених на неї завдань і обовязків (п.1.12). Відповідно до 2.47 Посадової інструкції (а.с.140) начальник ВІТтаЗ виконує Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників ВП «Атоменергомаш ГП НАЕК «Енергоатом» (а.с.45-47), з якими Позивач був ознайомлений під підпис у книзі ознайомлення з ПВТР (рядок №6 а.с.49). Відповідно до 2.61 Посадової інструкції, начальник ВІТтаЗ дотримується вимог та обмежень, визначених антикорупційним законодавством, нормативними документами, виробничою та організаційно-розпорядчою документацією з цих питань ДП «НАЕК «Енергоатом» та ВП АЕМ (а.с.140). З Антикорупційною програмою ДП «НАЕК «Енергоатом» (а.с.50-52), [PERSON] також був ознайомлений під підпис (а.с.52-зворот). Відповідно до п.4.2 Посадової інструкції, начальник ВІТтаЗ несе відповідальність за невиконання вимог «Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ВП АЕМ ДП НАЕК «Енергоатом», а також за: необґрунтоване невиконання, неповне, неякісне або несвоєчасне виконання вимог розпорядчих документів ВП АЕМ, ДП «НАЕК «Енергоатом», а також вимог цієї посадової інструкції; порушення вимог НД, ВД, включених у додаток А і Б до цієї інструкції (а.с.144-148), з якими [PERSON] також був ознайомлений під підпис (а.с.148, 149). Відповідно до п.3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, працівники ВП АЕМ, зобовязані, у тому числі, своєчасно виконувати накази, розпорядження і вказівки по ВП АЕМ, а також розпорядження безпосереднього та прямого керівника (а.с. 47) Відповідно до п. 7.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників ВП «Атоменергомаш ГП НАЕК «Енергоатом» (далі - Правила внутрішнього трудового розпорядку), які як зазначалось, також повинен виконувати позивач по справі, порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обовязків, тягне за собою застосування заходів дисциплінарного впливу, а також застосування інших заходів передбачених чинним законодавством (а.с. 46), та за порушення трудової дисципліни передбачено: догану, звільнення (а.с. 46), при цьому, відповідно до п.7.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, дисциплінарні стягнення передбачені п.7.2 можуть застосовуватися разом з іншими додатковими заходами впливу, у тому числі позбавленням премії (а.с.46). Відповідно до п.7.5 Правила внутрішнього трудового розпорядку, дисциплінарні стягнення накладаються наказом генерального директора ВП АЕМ або іншої особи, наділеної в установленому законодавством порядку правом підпису такого наказу. 27.10.2017 року Генеральним директором ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «Атоменергомаш» [PERSON] було видано спірний Наказ №362-вк «Про позбавлення премії та винагороди» (далі Наказ №362-вк) (а.с.4), відповідно до якого, наказано у тому числі: п.1 За неналежне виконання вимог пункту 3 наказу ВП АЕМ від 20.07.2017 №231-вк начальнику відділу інформаційних технологій та звязку [PERSON] (таб№70502): не нараховувати премію за підсумками роботи за вересень 2017 року (п.1.1); не виплачувати винагороду за підсумками роботи на 2017 рік (п.1.2) (а.с.4-зворот). Із змісту даного Наказу № 362-вк вбачається, що результатами перевірки виконання [PERSON] наказу №229 від 25.05.2017 «Про виконання заходів», яким у п.1.1 було наказано [PERSON] оформити описи оргтехніки та засобів звязку за кожним приміщенням ВП АЕМ із зазначенням та підписом осіб, яким вони надані у користування (а.с.4 абз.1 Наказу №362-вк), що підтверджується і відповідним п. 1.1 самого Наказу № 229 від 25.05.2017р., строк виконання якого зазначено: 14.06.2017; Контроль за виконанням даного наказу залишено за керівником, який його видав тобто [PERSON] (а.с.5), отже [PERSON] отримав від керівника розпорядження, яке відповідно до вищезазначених положень Посадової інструкції, Правил внутрішнього трудового розпорядку повинен був виконати. Відповідно до Службової записки №08/5306 від 21.06.2017 [PERSON], зазначено, що при проведенні вибіркової перевірки встановлено відсутність описів у всіх приміщеннях де є оргтехніка (а.с.106-107). У Службовій записці №23/5906 від 07.07.201, [PERSON] зазначає, що відповідно до вимог п.п.1.1 та 1.2 наказу №229 начальником ВІТтаЗ була проведена робота по оформленню описів засобів звязку та оргтехніки за кожним приміщенням ВП АЕМ та не погоджується зі Службовою запискою №08/5306 від 21.06.2017 [PERSON] (а.с. 104-105). 20.07.2017 було видано наказ №231-вк 20.07.2017 року «Про оголошення догани» (далі Наказ №231-вк), яким було оголошено догану [PERSON] за неналежне виконання п.1.1 Наказу №229 від 25.05.2017 (п.1 наказу №231-вк), а також наказано: п.3- забезпечити повне виконання вимог наказу ВП АЕМ від 25.05.2017 №229 «Про виконання заходів» та надання до бухгалтерії інформації щодо фактичних даних оргтехніки та засобів звязку (найменування, маркування, тип, марка, інші позначення, інвентарний номер та інші дані, які дозволяють достовірно ідентифікувати обєкт) для проведення бухгалтерського обліку у відповідності до фактичних даних з зазначенням строку до 07.08.2017 (а.с. 54, а.с. 4 абзац 2 Наказу № 362-вк). [PERSON] було написано Службову записку №23/6697 від 31.07.2017 на імя генерального директора ВП АЕМ [PERSON], в якій він просив перенести терміни виконання п. 3 наказу №231-вк з 07.08.2017 на 30.08.2017 зазначаючи на недостатність часу для виконання вказаного у наказі (а.с.120) та відповідно до резолюції на даній службовій записці зазначено «перенесення строку», тобто перенесення строку виконання п.3 Наказу №231-вк було погоджено. Відповідно до абз. 2 Наказу №362-вк строк виконання наказу було перенесено генеральним директором на 30.08.2017 (а.с.4). Також [PERSON] була подана Службова записка №23/7656 від 01.09.2017, тобто вже після 30.08.2017 часу до якого було подовжено термін виконання завдання, в якій [PERSON] просив подовжити йому строк виконання наказу №231-вк до 15.09.2017 (а.с.122) та доказів, що зазначений строк було погоджено відсутні, а із зазначеної Службової записки факту даного погодження не встановлено. А отже суд вважає безпідставним посилання позивача щодо порушення строків та їх незрозумілості, оскільки судом встановлено та наявними доказами підтверджено строки, за які [PERSON] повинен був виконати Наказ № 229 та Наказ №231-вк. Суд також вважає безпідставним і посилання позивача на те, що наказом №229 як і наказом №231-вк йому було доручено оформлення описів оргтехніки за кожним приміщенням «ВГІ АЕМ», а не «ВП АЕМ», оскільки позивачем не надано жодних доказів того, що ним, не виконувались зазначені накази з даних підстав, або наявні докази в яких, під час виконання Наказів, позивачем про це зазначалось. Як і вважає безпідставним посилання позивача на непогодження з ним зазначених наказів, оскільки, як зазначалось вище, наявність наказу керівника тягне за собою його виконання (Посадова інструкція, Правила внутрішнього трудового розпорядку), при цьому відповідно до п.2.49 Посадової інструкції, навіть у разі отримання незаконного розпорядження від керівника, начальник ВІТтаЗ повідомляє про незаконність виданого їм розпорядження, а в разі повторної вимоги керівника виконати таке розпорядження просить видати у письмовому вигляді та виконує розпорядження попередньо повідомивши про це вищого керівника (а.с.140), однак позивачем не надано доказів того, що він заперечував факту зобовязання виконання зазначених наказів, або вважав їх незаконними та здійснив відповідне повідомлення про це, як і немає доказів того, що позивач після отримання Наказів, повідомив про те, що їх не було погоджено з ним та надав про це зауваження. А за змісту наявних у справі, поданих [PERSON], Службових записок від 22.06.2017р. (а.с. 119), від 07.07.2017р. (а.с.104-105), від 31.07.2017р. № 23/6687 (а.с. 102), від 31.07.2017р. № 23/6697 (а.с. 120), від 28.08.2017р. (а.с. 10), від 01.09.2017р. (а.с. 9) вбачається, що [PERSON] прийняв до виконання та виконував зазначені Накази. Щодо посилань позивача на те, що є незрозумілим яким чином було встановлено неналежне виконання наказу № 231-вк та що є неналежним виконання вимог наказу (а.с.86), суд дійшов наступного. Відповідно до п.2.53 Посадової інструкції, начальник ВІТтаЗ, з метою виконання покладених завдань і функції володіє знаннями права, економіки, адміністрування, фінансів, кадрового менеджменту та екології (а.с. 140) та відноситься до категорії «керівники» - п.1.6 Посадової інструкції (а.с. 138) Однак, при вирішенні питання щодо правомірності застосування до [PERSON] наслідків визначених спірним Наказом №362-вк від 27.10.2017 року, у вигляді позбавлення премії за вересень 2017 року та винагороди за підсумками роботи за 2017 рік, суд наголошує на наступному: Відповідно до статті 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Згідно змісту ст.2 Закону України «Про колективні договори і угоди», колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях (далі - підприємства) незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи. Колективний договір може укладатися в структурних підрозділах підприємства в межах компетенції цих підрозділів. Згідно статті 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» щодо структури заробітної плати визначено, що вона включає: основну заробітну плату, додаткову заробітну плату та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належить виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Частиною 1 статті 15 Закону України «Про оплату праці» визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У відповідності до аналізу частини другої статті 13, статті 18 КЗпП України та частини другої статті 7, частини першої статті 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» у колективному договорі встановлюються взаємні зобовязання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, нормування і оплати праці, встановлення форм, систем, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.). Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обовязковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від\~\~24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умови, передбачених цими актами (що також узгоджується з позицією Верховного Суду України від 20.06.2018 р. по справі №686/2313/16-ц). Відповідно до п.1.7, 1.9 Положення про преміювання працівників ДП «НАЕК «Енергоатом» за результатами роботи за місць (далі Положення ПЛ-К.0.24.031-17), встановлено, що дія цього Положення поширюється на всіх працівників Компанії, є невідємною частиною Колективного договору ДП «НАЕК «Енергоатом», а відповідно до п.1.6. зазначеного Положення ПЛ-К.0.24.031-17 преміювання проводиться щомісячно за результатами виконання умов і показників преміювання (а.с.28-зворот), які визначено розділом 2 даного Положення ПЛ-К.0.24.031-17, який також передбачає підстави позбавлення працівника премії (п.2.11 Положення ПЛ-К.0.24.031-17), яке приймається керівником відокремленого підрозділу Компанії за погодженням з відповідною профспілковою організацією п.2.10 Положення ПЛ-К.0.24.031-17 (а.с.29зворот-31). Відповідно до п.2.9 Положення ПЛ-К.0.24.031-17, працівники, всіх категорій працюючих, що допустили упущення в роботі або інші порушення, частково або повністю позбавляються премії за місяць, в якому вони провинилися чи мали порушення, або за той період, коли це порушення було виявлено (надійшло повідомлення від офіційних органів про нього; закінчилось розслідування, ревізія, перевірка, тощо). Перелік упущень і порушень, за які розмір премії зменшується або не виплачується повністю, наведено у Додатку А (а.с.31). Так, відповідно до зазначеного Додатку А Положення ПЛ-К.0.24.031-17, визначено, у тому числі, наступний перелік упущень і порушень, за які працівникам Компанії базовий розмір премії зменшується або не виплачується повністю: п.6 невиконання у встановлені терміни планів, наказів, розпоряджень, завдань ДП «НАЕК «Енергоатом» та ВП; п.8 невиконання посадових обовязків, передбачених посадовою інструкцією, кваліфікаційною характеристикою, а також зазначеним ДодаткомА встановлено розмір зменшення премії (а.с.32). Невиплата винагороди за підсумками роботи за рік передбачена Положенням про виплату винагороди за підсумками роботи за рік працівникам ДП «НАЕК «Енергоатом» ПЛ-К.0.07.072-08 (а.с.33-44) (далі Положення ПЛ-К.0.07.072-08), яке є невідємною частиною Колективного договору ДП «НАЕК «Енергоатом». Відповідно до п.3.1 Положення ПЛ-К.0.07.072-08, винагорода виплачується працівникам, які перебувають в обліковому складі ДП НАЕК «Енергоатом» (крім працівників, які працюють за сумісництвом) і пропрацювали повний календарний рік (а.с.38). Відповідно до п.3.10 Положення ПЛ-К.0.07.072-08, перелік виробничих упущень і порушень, за які працівників позбавляють винагороди повністю або частково, приведені у Додатку А (а.с.40). Відповідно до п.3.11 Положення ПЛ-К.0.07.072-08, зниження розміру винагороди проводиться на підставі наказів про порушення трудової і виробничої, виданих протягом року (а.с.40). Відповідно до п.3 ДодаткуА Положення ПЛ-К.0.07.072-08, який є складовою частиною даного Положення, за порушення трудової та виробничої дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку, розмір премії може бути зменшений до 100% (а.с.42). А як зазначалось вище, 20.07.2017 року в.о. генерального директора ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «Атоменергомаш» [PERSON] було видано наказ №231-вк) (а.с.53-55), яким було оголошено догану начальнику відділу інформаційних технологій та звязку [PERSON] за неналежне виконання вимог пункту 1.1 наказу ВП АЕМ від 25.05.2017 № 229 «Про виконання заходів», відповідно до абзацу 4 даного наказу було встановлено порушення [PERSON] п.2.47 «Посадової інструкції начальника відділу інформаційних технологій та звязку ИД-Р.43.23.001-16», п.3.1.г) «Правил внутрішнього трудового розпорядку, які передбачають своєчасне виконання наказів і вказівок по ОП АЕМ, а також розпоряджень безпосереднього керівника, доказів, що зазначений наказ визнаний незаконним та/або його скасовано - матеріали справи не містять. Також встановлено, що наказом № 29-аг від 03.08.2017 було створено робочу комісію для проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, основних засобів, що обліковуються в підзвітності [PERSON] станом на 07.08.2017 рік у період з 07.08.2017 по 11.08.2017 (а.с.8) та робочою комісією, було встановлено нестачу та надлишки, у тому числі основних засобів, що знайшло своє відображення у «Протоколі робочої інвентаризаційної комісії створеної згідно з наказом ВП АЕМ від 03.08.2017 № 29-аг» від 15.09.2017 року з Додатками (а.с.128-135), в п.5 якого також зазначено про неправильність складання описів, які було доручено скласти [PERSON] Наказом №229 (а.с.128), а також запропоновано п.6 розглянути питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] за недоліки виявлені робочою комісією по обліку та збереженню ТМЦ, несвоєчасне виконання вимог наказу ВП «АЕМ» від 25.05.2017 №229 (а.с.128-зворот), при цьому протокол комісії як зазначено, складено 15.09.2017 р., строк виконання Наказу №229, як зазначалось вище становив до 14.06.2017 р. А «Протоколом засідання постійної інвентаризаційної комісії від 22.09.2017» п.1.7 виявлено часткова відсутність описів, неправильність їх складання (а.с.125-зворот) та запропоновано п.12 розглянути питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] за недоліки виявлені робочою комісією по обліку та збереженню ТМЦ, несвоєчасне виконання вимог наказу ВП «АЕМ» від 20.07.2017 №231-вк (а.с.126). В цій частині суд також погоджується з позицією відповідача викладеною у відзиві на позов (а.с. 22 абзац 15). Посилання позивача щодо упередженого ставлення до нього також не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами. Зазначене й знайшло своє відображення в обґрунтуванні Наказу №362-вк від 27.10.2017 генерального директора [PERSON]. в якому відображено як те, що [PERSON] було надано пояснення про причини невиконання наказу, так і посилання на правові акти порушення яких було допущено [PERSON], так і нормативні акти яким керується керівник підприємства при вирішенні питання щодо реалізації свого права у вигляді позбавлення [PERSON] місячної премії та премії за рік. Позивачем не спростовано належними та допустимими доказами належне виконання наказів та спростування їх невиконання. Суд вважає безпідставним посилання позивача на ст.149 КЗпП України, яка визначає застосування дисциплінарного стягнення, у вигляді догани або звільнення та не застосовується в даному випадку, оскільки у даному спорі йдеться про питання о праві роботодавця керівника підприємства, а не про його обовязок щодо виплат премій, наданого йому Колективним договором та його складовими частинами та, які відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці», відносяться до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, що виплачуються за рішенням керівника підприємства стосовно конкретного працівника, відповідно до умов їх виплати встановлених самим підприємством (що також відповідає правовій позиції викладеній в Постанові верховного Суду України від 30.01.2018 р. по справі № 243/11824/15-ц) Згідно частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, а стороною відповідача спростовано посилання позивача про відсутність порушень визначених Наказом №262-вк від 27.10.2017, за яким [PERSON] було позбавлено премії та винагороди. При цьому суд наголошує, що вирішення питання щодо збільшення, зменшення розміру премій, або їх позбавлення конкретних працівників є правом роботодавця (керівника підприємства), в рамках та у спосіб визначений положеннями про преміювання, які як встановлено є складовою колективного договору. А отже, враховуючи, що суд дійшов висновку про правомірність винесення Наказу №262-вк від 27.10.2017, отже відсутні підстави для скасування зазначеного наказу, у звязку з чим у задоволені позову необхідно відмовити. На підставі викладеного, ст.ст.\~4,\~10,\~12,\~13,\~43,\~76-83,\~95,\~141,\~247,\~259,\~263,\~264,\~265,\~273,\~279,\~352,\~354,\~355\~ЦПК України,\~суд-

Outcome: dismissed