Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

24 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить визнати право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, що належала [PERSON]. Мотивує свої вимоги тим, що 1 грудня 2001 грудня померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина. Його дружина [PERSON], яка являлась рідною сестрою померлої, фактично прийняла спадщину та вступила у володіння спадковим майном. 1 лютого 2008 року померла [PERSON]. Скориставшись своїм правом, він звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті дружини, про що отримав відповідний витяг про реєстрацію спадкової справи. Нещодавно йому стало відомо, що померлій [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 3,226 га, яке фактично успадкувала [PERSON] Звернувшись до нотаріуса з заявою про виготовлення свідоцтва про право на спадщину на земельну частку пай, він отримав відмову так як не зміг надати оригінал правовстановлюючого документу на землю. Звернувшись до архівного відділу Липоводолинської районної державної адміністрації він отримав копію розпорядження №410 від 1 листопада 2014 року, розпорядження №180 від 25 квітня 2005 року та розпорядження №285 від 7 червня 2005 року, в яких зазначено, що [PERSON] був наданий дозвіл на розробку технічної документації на виготовлення державних актів на право власності на землю та видано державний акт на землю. Але оскільки на час видачі державних актів на право власності на земельну частку [PERSON] померла, вона так і не отримала зазначений акт. 4 травня 2016 року він звернувся до відділу Держгеокадастру з зверненням в якому просив надати копію сертифікату на земельну частку (пай) або державний акт про право власності на землю на імя [PERSON] 11 травня 2016 року він отримав відповідь, в якій зазначено, що у 1995 році [PERSON] було передано у власність земельну частку пай. Сертифікат на земельну частку пай був груповий, тобто паї 5 громадян включалися до одного сертифікату, який у свою чергу був виданий на імя [PERSON]. У 2005 році, відповідно до розпорядження Липоводолинської РДА №285, [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 3,226 га., але оскільки на час видачі зазначено акту вона вже померла, то даний акт так і не був отриманий та зареєстрований, і з часом був знищений. Через відсутність правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину , як належала [PERSON] Уповноважений на участь у розгляді справи представник позивача у поданій письмовій заяві просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник Липоводолинської селищної ради в судове засідання не зявився, судом отримана заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнані. Третя особа подала заяву про розгляд справу без її участі, заперечення проти задоволення позову відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] народилася 30 вересня 1925 року, її батьками згідно свідоцтва про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). 12 серпня 1948 року [PERSON] зареєструвала шлюб, узявши прізвище чоловіка «Шутько» (а.с. 7). З архівної довідки № М3-263 від 7 квітня 2016 року вбачається, що згідно метричної книги Благовіщенської церкви с. Липова Долина Гадяцького повіту Полтавської губернії за 1916 рік запис № 27, [PERSON] народилася 4 вересня 1916 року, її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 62). Отже, дружина позивача є рідною сестрою [PERSON] За життя 30 січня 1991 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Липоводолинської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим номером 64, за яким цілий житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в сел. Липова Долина по вулиці Леніна, 118 заповіла [PERSON] (а.с. 66). 1 грудня 2001 року в сел. Липова Долина Сумської області померла [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до довідки № 1504 від 24 травня 2016 року виданої виконкомом Липоводолинської селищної ради Сумської області, [PERSON], [INFO], яка померла 1 грудня 2001 року, до дня смерті проживала сама в домоволодінні в сел. Липова Долина Сумської області вул. Полтавська, 114 (а.с. 28). На спадкове майно після смерті [PERSON], а саме житловий будинок з господарськими будівлями, [PERSON] 15 жовтня 2002 року отримала у Липоводолинській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим номером 1120 (а.с. 68 зворот). Дану інформацію підтверджено довідкою Липоводолинської районної державної нотаріальної контори № 710/01-16 від 8 червня 2016 року наданою на запит суду (а.с. 37). Інше спадкове майно після смерті [PERSON], що не було включене до заповіту, а саме грошові внески, що знаходилися на зберіганні у відділенні ощадбанку №3240 в сел. [PERSON] на рахунку № 3015 з належними відсотками та компенсаціями, як спадкоємець другої черги успадкувала [PERSON], так як володіла майном померлої, отримавши свідоцтво про право на спадщину, посвідчене державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 21 жовтня 2002 року за реєстровим номером 1152 (а.с. 69). Розпорядженням №410 від 1 листопада 2004 року Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області надано дозвіл власникам земельних ділянок, колишнім членам АФГ «Хорол», в тому числі і [PERSON] на розробку технічної документації по виготовленню державних актів на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11). Розпорядженням № 180 від 25 квітня 2005 року Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області погоджено договір про розподіл земельних ділянок між власниками земельних паїв колишніх членів АФГ «Хорол» та їх спадкоємців на території Липоводолинської селищної ради (а.с. 13). Розпорядженням № 285 від 7 червня 2005 року Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області затверджено технічну документацію та погоджено видачу, в тому числі [PERSON], державних актів на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва замість державних актів приватної власності на землю для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с. 9, 10). З інформації, наданої відділом Держгеокадастру у Липоводолинському районі Сумської області 11 травня 2016 року №913/01-13 на звернення позивача вбачається, що відповідно до «Технічного звіту по встановленню на місцевості зовнішніх меж селянських (фермерських) господарств громадянам на території Липоводолинської селищної ради народних депутатів Липоводолинського району Сумської області», розробленого землевпорядною фірмою «Гео» в 1995 році, громадянці [PERSON] було передано у власність земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства та надано в постійне користування земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства, видача державних актів громадянам проводилась як індивідуально на кожного громадянина, так і на групи людей. Земельна ділянка гр. [PERSON], разом з іншими 4 громадянами загальною площею 20,6 га були включені до державних актів, виданих на імя гр. [PERSON]. В 2005 році землевпорядною фірмою «Гео» на землі колишньої асоціації фермерських господарств «Хорол» була розроблена «Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки громадянам-власникам земельних паїв для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Липоводолинської селищної ради», якою гр. [PERSON] було передано у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,226 га, в тому числі ріллі - 3,085 га, сіножатей - 0,14 га, державний акт на право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] був виготовлений, але не зареєстрований та не отриманий (а.с. 15). Згідно довідки ТОВ «Мрія» від 11 липня 2016 року №141, [PERSON] в період з 2001 по 2003 року отримувала по 300 кг зерна пшениці в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою, що належала [PERSON] 1 лютого 2008 року в м. Полтава померла [PERSON] (а.с. 6). 8 лютого 2016 року у приватного нотаріуса Липоводолинського районного нотаріального округу [PERSON] за заявою спадкоємця першої черги [PERSON] після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 18/2016 (а.с. 51). Інші спадкоємці за законом першої черги, діти спадкодавці [PERSON] та [PERSON] своїми заявами, які належним чином посвідчені, відмовилися від своєї частки на спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 56). За викладених обставин позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті [PERSON] спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав нотконторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість. Суд вважає, що матеріалами справи підтверджена та обставина, що [PERSON] за життя володіла земельною ділянкою площею 3,226 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Липоводолинської селищної ради, статус якої в подальшому було змінено на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на яку був виготовлений державний акт, але він [PERSON] отриманий не був. Спадкоємець другої черги за законом після смерті [PERSON] її сестра [PERSON] успадкувала інше майно померлої, отримавши свідоцтво про право на спадщину. Отже вона успадкувала також земельну частку (пай) площею 3,226 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проте право власності не зареєструвала у встановленому законом порядку. Також судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті дружини [PERSON], яка за життя мала право на успадковану після смерті сестри земельну частку (пай), але не зареєструвала на себе право власності. Інші спадкоємці діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадщини. Позивач протягом встановленого строку звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно не може отримати свідоцтво про право на спадщину і зареєструвати право власності на нього, а тому його право на спадщину підлягає захисту саме у спосіб визнання за ним права власності на земельну частку (пай). Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай), яка належала померлій [PERSON] та була успадкована, але не зареєстрована дружиною позивача [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved