Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

26 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після [PERSON], що померла [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON], яка є тіткою [PERSON]. 27 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, згідно якого [PERSON] передала у власність позивачу на умовах довічного утримання свою квартиру [ADDRESS]. При житті [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] З метою прийняття спадщини остання звернулась до Сьомої київської державної нотаріальної контори, однак, постановою від 09 лютого 2018 року № 431/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало померлій [INFO] [PERSON], у зв'язку із пропуском передбаченого чинним законодавством шестимісячного строку на звернення із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи ту обставину, що про існування вказаного заповіту позивач дізналась випадково у лютому 2018 року, відтак позивач з поважної причини пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], тому звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року відкрито провадження у справі, слухання призначене на 04 липня 2018 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2018 року витребувано із Сьомої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 84/2018, номер у спадковому реєстрі 61983898 щодо майна померлої [INFO] [PERSON]. 30 липня 2018 року через канцелярію суду надійшов відзив від представника відповідача, згідно якого останній просив прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів згідно чинного законодавства. Протокольною ухвалою від 04 вересня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, з підстав, що викладені у позові. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав відзив, згідно якого просив розгляд справи проводити без його участі, при вирішенні позову покладався на розсуд суду. Третя особа про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, проте, у судове засідання свого представника не направила. Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив. Судом встановлено, що 03 вересня 2012 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме на день смерті і на що за законом матиме право, [PERSON]. Вказаний заповіт посвідчено державним нотаріусом Двадцять другої київської державної нотаріальної контори Даниловою О.О. та зареєстровано в реєстрі за №3-1388. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 07 квітня 2016 року. 09 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 09 лютого 2018 року № 431/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало померлій [INFO] [PERSON], у зв'язку із пропуском передбаченого чинним законодавством шестимісячного строку на звернення із такою заявою. Як зазначив у поданому позові позивач, про існування вказаного заповіту йому стало відомо випадково у лютому 2018 року, що стало підставою пропуску звернення із заявою про прийняття спадщини у строк, встановлений законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому за ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1272 ЦК України суд, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбачений чинним законодавством шестимісячний строк, оскільки не була обізнана про існування заповіту. Враховуючи вищевикладене, суд вважає причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини щодо майна [PERSON] поважними, а тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визначає позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини терміном у два місяці з моменту набрання даним рішенням суду законної сили. Разом з тим, у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved