Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

24 травня 2018 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 лютого 2018 року на [PERSON] у ванній кімнаті гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , де вона мешкає, близько 17:00 год. - 18:00 год. було здійснено напад [PERSON] , а саме після суперечки, яка виникла на підґрунті її неприязненого відношення. Відповідач напала на позивача, нанесла їй удари по обличчю, по голові, розбила губу, внаслідок чого [PERSON] були нанесені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та гематоми, яка виникла на обличчі, а також нанесла удар ногою в ліву ключицю. Після отримання вказаних травм [PERSON] проходила лікування, витрати на лікування склали 723,22 грн. Крім того, вказаними протиправними діями позивачу завдано моральну шкоду, яка виявилась у тому, що вона перенесла важкий стрес, відповідач принизила у присутності сусідів. Після побиття відповідачем позивач продовжує відчувати тривогу та страх. Під час лікування була принижена та позбавлена можливості виходити на вулицю через тілесні ушкодження. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 723,22 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 20 грудня 2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони проживають на одному поверсі в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами склалися неприязні відносини. Як зазначає [PERSON] , [INFO] на неї у ванній кімнаті гуртожитку за адресою: [ADDRESS] близько 17:00 год. - 18:00 год. було здійснено напад [PERSON] , яка нанесла їй удари по обличчю, по голові, розбила губу, удар ногою в ліву ключицю, внаслідок чого їй були нанесені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та гематоми, яка виникла на обличчі. 26 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою щодо неправомірних дій [PERSON] . З листа Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 26 березня 2018 року вбачається, що було проведено перевірку в повному обсязі. У зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність вказаного кримінального правопорушення неможливо внести відомості до ЄРДР (а.с. 13). На підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська внесено відомості до витягу з ЄРДР за заявою [PERSON] , за фактом спричинення тілесних пошкоджень спричинених 22 лютого 2018 року близько 17 години невстановленою особою знаходячись на 1 поверсі, будинку [ADDRESS] (а.с. 60 на звороті). [PERSON] згідно довідки № 1260 від 23.02.2018 року Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 16» ДМР поставлено попередній діагноз: закритий перелом головки та шийки лівого плеча зі зміщенням обломків, забій м`яких тканей голови (а.с. 16). В довідці № 1260 від 23.02.2018 року Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 16» ДМР зазначено, що у [PERSON] 22.02.2018 року травма хуліганська побутова (а.с. 17). [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні в Міській клінічній лікарні № 2 м. Дніпропетровська з 28.02.2018 року по 29.03.2018 року з діагнозом: перелом шийки лівого плеча, струс головного мозку (а.с. 18). Витрати на лікування [PERSON] склали 723,22 грн., що підтверджується наданими квитанціями (а.с. 24). [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 22 лютого 2018 року пішла до туалету та побачила, що в туалеті на підлозі знаходилась [PERSON] у нетверезому стані, якій вона зробила зауваження та повідомила про цей факт черговій по гуртожитку. Зазначені обставини в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак, [PERSON] пояснила, що не наносила тілесних ушкоджень позивачу. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що 22 лютого 2018 року приблизно 18-19 години побачили у туалетній кімнаті [PERSON] , в якої була розбита губа, кров була на стіні та полу. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Оскільки з боку позивача не надано належних та допустимих доказів спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] 22 лютого 2018 року близько 17-00 години, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд враховує, що позивач звільнена від сплати судових витрат, її позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність віднести їх за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed