Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

26.01.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (на далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов позивач обґрунтував тим, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву №б/н від 10.10.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ними та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також, при укладанні Договору відповідач дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. \~ \~ \~ \~У звязку із порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 25.12.2017 року має заборгованість в розмірі 19065,89 грн. Оскільки відповідач не виконує належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач просив стягнути з нього зазначену заборгованість. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Ухвалою від 22.02.2018р.по даній справі відкрито провадження. До судового засідання відповідач не зявився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 10.10.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ними та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також, відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору відповідач дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Крім того,власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобовязань за Договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконувати зобовязання з поверненням кредиту( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити Винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобовязання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобовязаннями. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Як встановлено у судовому засіданні, ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач [PERSON] станом на 25.12.2017 року має заборгованість 19065,89 грн., з яких: - 1684,41 грн. тіло кредиту; - 3553,45 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; - 12443,94 грн. нараховано пені; - 500,00 грн. штраф (фіксована складова); - 884,09 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.\~ Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України 23 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-37цс15, яка є обов'язковою для застосування судами України при розгляді справ у подібних правовідносинах. \~\~\~\~\~\~Ст.ст.526,\~612,\~625 ЦК України\~передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Що стосується позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 12443,94 грн., суд приходить до наступних висновків. Так, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та при наявності інших обставин, які мають суттєве значення. З матеріалів справи вбачається, що загальний розмір заборгованості складає 19065,89 грн., з яких пеня нарахована в розмірі 12443,94 грн. Конституційний суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22 листопада 1996 року дійшов до висновку , що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватись таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога, щодо нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає вимогам передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст. 509 ,ч.ч.1.2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Такий висновок Конституційного суду України узгоджується з положенням Резолюції Генеральної Асамблеї ООН Керівні принципи для захисту інтересів споживачів від 09 квітня 1985 року №39/248 , в якій наголошено , що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають зокрема , за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст.551 ЦК України. Виходячи із зазначеного, суд вважає, що розмір пені необхідно зменшити до 3000,00 грн., що буде відповідати принципам справедливості, добросовісності та розумності. Між тим, суд вважає безпідставним одночасне нарахування та стягнення з відповідача пені в розмірі 3000,00 грн. та 500 грн. 00 коп. - фіксованої частини штрафу і 884 грн. 09 коп. - процентної складової штрафу. Так, відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, іншими видами забезпечення. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом,комісії за обслуговування. Тому, враховуюче викладене, суд вважає, що пеня та штрафи нараховані банком за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань. За такого, з позичальника за порушення строків виконання грошових зобов'язань може бути стягнутий тільки один вид неустойки. А тому, враховуючи обставини справи, розмір заборгованості за тілом кредиту та процентів, суд вважає за необхідне стягнути пеню в сумі 3000,00грн., відмовивши у стягненні штрафів з метою запобігання подвійного притягнення відповідача до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов'язань по сплаті кредиту та процентів. Таки висновки суду узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, що викладені ним у постанові від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15 і постанові від 11 жовтня 2017 року №6-1374цс17. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача тіла кредиту, проценти та пеню у загальній сумі 8\~237,86 грн., з яких: - 1684,41 грн. тіло кредиту; - 3553,45 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; - 3000,00 грн. нараховано пені. \~\~ Також, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати в розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial