Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

24 листопада 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Поданий позов позивач обґрунтував тим, що 19.08.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], укладений кредитний договір №SAMDN03000008780877, згідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Вказує, що Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах передбачених дійсним договором. Відповідач не повернув своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що свідчить про порушення умов кредитного договору, в результаті чого, станом на 04.08.2015 року у нього утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 12 779 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят дев'ять) доларів 32 центи (США), що еквівалентна, за курсом станом на 04.08.2015 р., 277 439 грн. 04 коп., яка складається з наступного: 3 000 доларів США - заборгованість за кредитом; 9 779,32 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість на загальну суму 12 779 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят дев'ять ) доларів 32 центів (США) та судові витрати за даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у позовному обсязі , просив його задовольнити та надав пояснення аналогічні зазначеним у ньому. Суду доповнив, що [PERSON] отримав кредит у позивача, декілька разів знімав з картки грошові кошти. Банк отримав від відповідача особисто- копію паспорту, ідентифікаційного коду , посвідчення водія та довідки про заробіток ; працівник банку також заповнила анкету потім вся інформація про відповідача була опрацьована та банком прийнято рішення про надання останньому вищевказаного кредиту. Крім того, зазначив, що він особисто з [PERSON] та його представником неодноразово вирішували питання про реструктуризацію боргу, при чому відповідач визнав , що отримав кредит та на даний час має матеріалі труднощі, але у подальшому відповідач відмовити у добровільному порядку вирішувати питання щодо оплати заборгованості та укладення такого договору . Суду зазначив, що [PERSON] своїм підписом засвідчував надані ним документи, а також добровільно підписав і сам договір про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки від 19.08.2006 року. Також зазначив, що відповідачу достеменно було відомо про перевипуск картки та переоформлення на універсальну карту в 2010 році та зміну кредитного ліміту в 2012 році. Вважає доводи відповідача про те, що він не підписував договір , а банк використав його документи за попереднім звернення у літку в 2006 році, за який банк відмовив йому у видачі кредиту, є хибними, оскільки до укладення договору від ь19.08.2006 року відповідач не був клієнтом банку. Також вважає , що банком не пропущений строк позовної давності за даним позовом , оскільки згідно умов договору він діє необмежений період у часі до повного розрахунку відповідачем перед позивачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду показав, що він влітку звернувся до Вінницької відділення Приват банку для отримання кредиту та надав копії- паспорту, ідентифікаційного коду, довідок про заробіток, посвідчення водія , але банк опрацювавши інформацію про нього відмовив усно у видачі йог кредиту. Даний спірний договір про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки від 19.08.2006 року., він не підписував, грошових коштів з карки він не знімав. Вважає , що банк використав попередні його документи , тому просить відмовити у задоволені позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав з підстав зазначених відповідачем , підтримав надані суду заперечення (а.с.37), просить суд застосувати строк позовної давності за даним позовом, оскільки вважає , що позивачем пропущено строк позовної давності. Також, вважає ,що в поданих до суду матеріалах відсутні належні та допустимі докази того, що [PERSON] отримував від позивача зазначену у заяві картку, а також знімав ці кредитні кошти. Суд, в порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України, роз'яснив сторонам та їх представника про можливість заяви в судовому засіданні клопотання про призначення по даній справі судової почеркознавчої експертизи для з'ясування питання чи підписував договір та доданій до нього документи відповідач. Але сторони та їх представники відмовилися скористатися таким правом, в свою чергу, відповідач послався на значні витрати на проведення такої експертизи. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника , дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809 та статуту, вбачається, що 17 липня 2009 року відбулася зміна найменування юридичної особи з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (а.с.12-13). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагент та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За правилами статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови , щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір ( оферти) і прийняття пропозиції ( акцепту) другою стороною. Згідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. А положення ст. 599 ЦК України, передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності із ст.1049 ч.1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (кошти в такій же сумі) у термін і в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено , що 19.08.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON], укладений кредитний договір №SAMDN03000008780877 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки (а.с.8)., згідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3 000, 00 доларів США, строк дії кредитного ліміту, відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором. Базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання Договору - 1,4% в місяць з розрахунку 360 днів на рік. На протязі перших 30 днів з моменту виникнення заборгованості по кредитному ліміту проценти нараховуються по ставці 0,01 % річних. У випадку непогашення цієї заборгованості в 30 денний строк з моменту її виникнення клієнт сплачує комісію за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період - 1.4% від заборгованості. З 31 дня виникнення заборгованості по кредитному ліміту нарахування процентів за користування кредитним лімітом проводиться по базовій процентній ставці . Проценти за використання кредитного ліміту належать сплаті щомісячно в строк до 30 числа кожного місяця (п.1.1договору). Відповідно до п.3.2 договору підписанням договору клієнт стверджує, що він ознайомлений з Тарифами Банку, Правилами, які зобов'язується виконувати. Даний договір підписаний відповідачем та представником банку. Також в п.9.2. договору зазначено, що він діє необмежений період у часі , за виключенням положень п.9.4 ( при відсутності достатньої суми грошових коштів для продовження дії картки та виконання розрахункової операції за картрахунком згідно з п.4.6 ( якщо у клієнта не має заборгованості перед банком), і ненадходженні грошових коштів на карт рахунок протягом 6 місяців до моменту закінчення терміну дії картки, залишок грошових коштів передається у власність банку та є його прибутком за згодою клієнта, яку він підтверджує підписанням даного договору. Картрахунок закривається, даний договір припиняє свою дію. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача [PERSON], вбачається, що відповідачем зняті грошові кошти в розмірі 3000 доларів США - 18.08.2006 року; 31.08.2006 р. проведена зміна кредитного ліміту; 13.01.2010 р.- здійснений перевипуск картки та переоформлення на універсальну картку; 19.01.2012 р.- проведено банком зміну кредитного ліміту. ( а.с.7) Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати кредиту та встановлених договором процентів. З розрахунку наданого позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, вбачається, що станом на 04 серпня 2015 року за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість перед позивачем за кредитним договором в загальній сумі 12 779 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят дев'ять ) доларів 32 центи (США), яка складається з наступного: 3 000, 00 доларів США - заборгованість за кредитом; 9 779,32 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом. (а.с.4-5) та копією службового розпорядження НБУ від 04 серпня 2015 року за курсом 21,71 доларів США становить 277 439 грн.04 коп. (а.с. 6). З копії документів- паспорту відповідача, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, посвідчення водія відповідача , анкети , вбачається, що відповідач при надані перелічених документів представнику банку для подальшого вирішення питання про надання відповідачу даного кредиту, посвідчено ним власноруч своїм підписом. У подальшому на підставі проведеного банком аналізу наданих відповідачем інформації та документів представники банку дійшли висновку про можливість укладення із відповідачем договору від 19.08.2006 р., який і був укладений. У суду не має підстав сумніватися в укладені даного договору, оскільки суд приймав це рішення на підставі наданих доказів позивачем у їх сукупності ( документи надані відповідачем банку , в тому числі і довідки про його дохід, інформація яка була відома лише відповідача , яку привел банк в службової записці та анкеті в обґрунтування можливості укладення даного договору- таку як -род заняття відповідача, середнє місячний дохід відповідача, наявність у нього нерухомого майна. В свою чергу, жодного об'єктивного доказу в обґрунтування обраної відповідачем та його представником позиції у даній справи, ними суд не надано, також відповідач відмовився у заявлені перед судом клопотання про призначення по даній справі судової почеркознавчої експертизи, яка могла бути вирішальним доказом в обґрунтуванні позиції відповідача. Тому суд вважає, що відповідач не довів перед судом обґрунтованим доказами свої заперечення проти позовних вимог позивача. Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав умови кредитного договору надавши грошові кошти в сумі 3 000,00 доларів США відповідачу, а відповідач їх отримав, але у подальшому порушив умови укладеного договору. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернув, у зв`язку з чим, станом на 04.08.2015 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед позивачем на загальну суму 12779 ,32 доларів США, що еквівалентна- 277439 гривень 04 копійкам, за курсом 21,71 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.08.2015 р., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у сумі 3000 доларів США та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9779,32 доларів США., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Водночас ст. 256 ЦК України встановлено строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність). Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заяву про застосування строків позовної давності, надану представником відповідача, суд вважає безпідставною, оскільки п.9.2 договору№SAMDN03000008780877 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки передбачає, що договір діє необмежений період часу, за виключенням п 9.4., тобто до повного виконання відповідачем взятих на себе зобов*язань за цим договором. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення №ВО1S2B0XNW від 02.09.2015 року сплачено судовий збір по даній справі в розмірі 4 161,59 грн. (а.с.14), тому, відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved