Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

24.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин та визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок [ADDRESS] В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що [INFO] року в с. Омельченки Зміївського району Харківської області помер його дядько [PERSON], який за життя був власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS]. Дітей та дружини [PERSON] не мав, заповіту не залишив. Станом на момент смерті [PERSON] разом з ним був зареєстрований та постійно проживав позивач [PERSON] та його сім'я, а саме дружина [PERSON], та син [PERSON] З огляду на те, що спадкоємці перших черг після померлого [PERSON] відсутні, а позивач фактично вступив в оперативне управління та володіння спадковим майна він є особою, що фактично прийняла спадщини після померлого. Однак за нормами Цивільного кодексу України, що діяв на час відкриття спадщини (в редакції 1963 року) спадкоємство племінниками не передбачено. Тобто, позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб, тому вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку набувальної давності. Позивач [PERSON], довірив представляти свої інтереси представнику - адвокату [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. [PERSON] вказав, що померлий [PERSON], був його дядьком, але документи, що підтверджують факт родинних відносин не збереглися, що вказує на необхідність встановлення вказаного факту. За адресою [ADDRESS] розташовані два будинки в одному з яких він народився та проживав разом зі своїми батьками. В іншому, на даний час спірному будинку [ADDRESS], проживав його дядько [PERSON] Після реєстрації шлюбу, а саме з 1985 року він разом зі своєю сім'єю став мешкати у будинку дядька де проживає і по теперішній час. Зазначив, що він добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб, утримує будинок, а тому просив його позов задовольнити. Від голови Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області на адресу суду надійшов лист з проханням розглянути справу за відсутності їх представника в якому зазначили про те, що заперечень проти задоволення позовних вимог [PERSON] не мають. Представник третьої особи - Зміївської районної державної нотаріальної контори Харківської області в у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.12.1992 року, [PERSON] помер [INFO] року в [ADDRESS]./ а.с.10/ За життя [PERSON] вцілому був власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області 28.10.1992 року, зареєстрованого в КП «Зміївське БТІ» за р-№338, копією технічного паспорту на будинок, довідкою КП «Зміївське БТІ» від 10.12.2013 року за №3271. / а.с.11,12.13,14,16/ З акту обстеження матеріально-побутових умов від 12.12.2013 року, складеного депутатом Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської област,і за участю свідків - сусідів [PERSON], [PERSON], вбачається, що з 1927 року до часу смерті - [INFO] року за адресою [ADDRESS] постійно був зареєстрований та проживав [PERSON], дядько [PERSON] На день смерті [PERSON], разом з ним зареєстровані та постійно проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON] / а.с.16/ Вищезазначені відомості також містяться у довідках Задонецької сільської ради від 13.12.2013 року за №608 та №583 від 25.11.2013 року. / а.с.24,28/ Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] він народився [INFO] року в с. Задонецьке Зміївського району Харківської області, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] / а.с.29/ Батько позивача - [PERSON], помер [INFO] року в с. Омельченки Зміївського району Харківської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. / а.с.22/ Відповідно до копії актового запису про народження №50 від [INFO] року, [PERSON] народився, [INFO] року, його батьки - [PERSON] та [PERSON]. / а.с. 55,56/ Батьками [PERSON], [INFO], зазначені [PERSON] та [PERSON]. / а.с.23/ Допитані у судовому засіданні у якості свідків [PERSON]., [PERSON], [PERSON], кожний окремо показали, що мешкають у [ADDRESS] та їм відомо про те, що з 1985 року у будинку [ADDRESS] постійно проживає [PERSON], який безперервно та відкрито ним володіє, доглядає за будинком, здійснює ремонтні роботи та їм навіть не було відомо про те, що він не є власником будинку. Свідок [PERSON]. та [PERSON] в свою чергу зазначили, що до 1992 року у будинку [ADDRESS] проживав [PERSON] - дядько [PERSON], та рідний брат померлого нині батька позивача. [PERSON] був хворою людиною, на скільки їм відомо мав психічні вади, ані дружини ні дітей не мав. У суду не має підстав ставити під сумнів відомості повідомлені свідками, дані про заінтересованість їх у вирішенні справи відсутні, їх показання повністю відповідають зібраним по справі матеріалам. Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спори про спадкування роглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що має юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З аналізу зібраних доказів, судом беззаперечно встановлено, що померлий [INFO] року [PERSON], є дядьком позивача [PERSON] Суд враховує, що встановити факт родинних відносин іншим шляхом [PERSON], можливості не має, в свою чергу встановлення даного факту має для заявника юридичне значення і від нього залежать юридичні наслідки, спрямовані на виникнення та зміну особистих права заявника та дійшов висновку про обґрунтованість позову [PERSON] в цій частині. В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 325 ЦК Укріїни, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 цієї статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно з пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК. Таким чином, граничний час, з якого потрібно починати відлік набувальної давності на чуже майно, ? 01 січня 2001 року. При цьому слід визнати, що якщо строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк після 01 січня 2001 року. У той же час, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то у строк набувальної давності цей період зараховується повністю. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Аналізуючи зібрані у справі доказу у їх сукупності та законодавство, що регулює прядок вирішення спорів про набуття права власності за набувальною давністю слід виходити з наступного: Так, судовим розглядом встановлено, що незаконний володілець - [PERSON], на протязі всього часу володіння майном, а саме з 1985 року, був впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Крім того [PERSON] не набув майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі, що свідчить про добросовісність володіння будинком [ADDRESS] Всі витрати по утриманню та догляду за вказаним житловим будинком здійснює позивач [PERSON], оскільки більш ніж 20 років володіє вказаним житловим будинком, утримує його в належному стані, здійснює його ремонт та сплачує відповідні комунальні платежі. / а.с.30-38/ Факт відкритості та безперервності володіння [PERSON] спірним будинком встановлений у судовому засіданні, зокрема із пояснень свідків, з посилань яких суд дійшов висновку про те, що відкрите володіння [PERSON] будинком очевидне для третіх осіб, які мали можливість це бачити. Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що позивач добросовісно заволодів будинком [ADDRESS], так як вказаний будинок зареєстрований на праві власності за померлою особою, фактично на час розгляду справи судом нікому не належить, тобто є безхазяйним майном, позивач відкрито та безперервно володіє спірним будинком більш ніж десять років, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за ним право власності на будинок в порядку набувальної давності. Крім того, дійшовши висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] суд звертає увагу на те, що правовідносини, які є предметом позову, не можуть розглядатися в контексті їх регулювання нормами спадкового права, оскільки законодавством, що діяло на час відкриття спадщини - 1992 рік, а саме розділом VII Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), не передбачене право та можливість спадкування племінникам та суду не надано доказів у підтвердження того, що позивач претендує на спірне майно, як спадкоємець, а також у підтвердження того, що спірний будинок може бути успадкований. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна.

Outcome: approved