Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

26.07.2017р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину (а.с. № 2-4). В позовній заяві [PERSON] посилалася на те, що сторони мають спільну дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, у зв'язку з чим позивачка просила суд, стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі - 3000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В наданій суду 17.10.2017р. заяві позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, справу просила розглядати у її відсутність, без фіксування процесу технічними засобами, проти заочного розгляду справи не заперечувала. (а.с. № 20). Відповідач [PERSON] в судові засідання по справі, які призначалися на 14.09.2017р. та 17.10.2017р. повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою, наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Херсонській області від 118.08.2017р. (а.с. № 14). Судова повістка на 14.09.2017р. була отримана відповідачем - 10.09.2017р., а судова повістка на 17.10.2017р. - отримана 17.09.2017р., що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями з відміткою про вручення, наявними в матеріалах справи (а.с. № 13, 19). Про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. За ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст. 157 ЦПК України, з урахуванням згоди позивачки, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 14.03.2007р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. № 6). Малолітня дитина мешкає зі своєю матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції від 17.05.2017р.), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1, 2 ст. 184 СК України (в редакції від 17.05.2017р.), суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017р.» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017р. - 1689грн., з 1 травня - 1777грн., з 1 грудня - 1860грн. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи, що відомостей про матеріальне становище відповідача у суду немає, а також враховуючи, що розмір прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років на 2017р. встановлено у вищезазначених розмірах, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина аліменти в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 26.07.2017р. і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів повністю узгоджується з нормами, встановленими ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції від 17.05.2017р.). При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, судом враховано й те, що позивачка також повинна брати участь в утриманні дитини. В задоволенні позовних вимог в іншій частині) позивачка наполягала на стягненні щомісячно аліменти у розмірі 3000грн.) слід відмовити. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial