Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

24 липня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що з 31 січня 1999 року вона та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Новодністровською міською радою Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом № 4. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Як на підставу звернення із позовом вказує, що сімейне життя не склалося через те, що відповідач нехтував сімейними цінностями, такими як повага до дружини, створення доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери в сім'ї, в результаті чого виниками постійні сварки, свідками яких неодноразово були їхні діти. Така атмосфера в сім'ї негативно впливала як на психологічний стан позивача, так і їхніх дітей. Оскільки їхнє спільне життя не склалося, намагання позивача зберегти сім'ю ні до чого не привели, з 02 липня 2015року вони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач з дітьми проживає окремо від відповідача. Просить розірвати шлюб із відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні позивач [PERSON], посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши сторін, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд роз'яснює сторонам правові наслідки таких дій та за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не встановлено. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб це добровільна згода чоловіка та жінки, а сторони не бажають перебувати у шлюбі. Судом встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позовна вимога про залишення після розірвання шлюбу за позивачем прізвища «[PERSON]» підставна та підлягає до задоволення. Судові витрати стягнути з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved