Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

24 березня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом\~\~ до відповідача [PERSON] акціонерного товариства (далі [PERSON] ) «Райз-Максимко» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. В підтвердження своїх позовних вимог вказала, що вона є власницею земельної ділянки, площею 4,5795 га, яка розташована в адміністративних межах Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. [PERSON] власності на земельну ділянку підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 вересня 2014 року. Речове право зареєстровано 27 серпня 2014 року. Вказана земельна ділянка отримана нею у спадщину від її батька [PERSON], який володів нею на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії II- ПЛ №027639 від 09.02.2002 року. Станом на час оформлення її права власності на земельну ділянку не було чинних договорів, укладених між [PERSON] та відповідачами чи їх правовими попередниками. До неї, після успадкування земельної ділянки, пропозицій від відповідача про продовження строку дії відповідного договору не надходили. Як власник земельної ділянки, не мала наміру встановлювати орендні відносини з відповідачем. В процесі підготовки документів для укладення договору оренди з іншим орендарем, представником відповідачів було подано на реєстрацію Відділу реєстраційної служби Чорнухинського районного управління юстиції(третій особі по справі) договір оренди, де орендодавцем вказано її, як власника земельної ділянки. Реєстрація речового права оренди була здійснена у встановленому законодавством порядку. Але вказаного договору, акту приймання передачі земельної ділянки та будь-яких інших документів, необхідних для укладення договору позивачка не підписувала. Згідно ч.2 ст.207 ЦКУкраїни правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі. Якщо він підписаний його стороною(сторонами). Позивачка вважає, що її підпис на договорі та інших документах є підробленим та просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між нею та [PERSON] «Райз-Максимко» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5325181700:00:003:0027, площею 4,5795га, розташованої в адміністративних межах Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Також просила стягнути з відповідача судові витрати сплачені нею при подачі позову до суду. [PERSON] «Райз-Максимко» 14 квітня 2015 року звернулося з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків, в якій вказує, що намір останньої розірвати договір оренди заподіє їм матеріальну шкоду. Стаття 28 Закону України «Про оренду землі» передбачає право орендаря на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі. В заяві вказує, що у 2009 році [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину по закону, до складу спадщини, яку вона отримала від її батька [PERSON], входила земельна ділянка розміром 4,580 га, яка розташована у адміністративному підпорядкуванні Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. У звязку з тривалою процедурою реєстрації договорів оренди землі, а також у звязку з тим, що [PERSON] не надала необхідних документів для реєстрації та укладення договору, тривалий час, тобто протягом 2009-2013 років між [PERSON] та [PERSON] «Райз-Максимко» існували формальні взаємовідносини по виконанню умов договору оренди земельної ділянки. Протягом вказаних років користування земельною ділянкою [PERSON] «Райз-Максимко» належно сплачував останній орендну плату, а [PERSON] належно її отримувала, що є підтвердженням орендних відносин між [PERSON] та [PERSON] «Райз-Максимко». Позивач вважає, що орендодавець [PERSON] порушила умови договору і тому нанесла [PERSON] «Райз-Максимко» збитки, які становлять 101\~227 гривень, в тому числі: - 11 560 гривень - обробіток земельної ділянки. Відповідачка отримала в рахунок орендної плати кошти в сумі 12\~897 гривень. До фактичних витрат позивач відносить упущену вигоду, яка становить 76\~770 гривень. Просить суд задовольнити зустрічний позов та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] «Райз-Максимко» завдані збитки у сумі 101\~227 гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON]І та її представник [PERSON], що діє на підставі угоди про надання адвокатських послуг (а.с.18,19), позовні вимоги підтримали. Просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник [PERSON] акціонерного товариства «Райз-Максимко» в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину серія та номер ВМС 000292, виданого 17.03.2009 року, земельна ділянка площею 4,5795га, яка розташована на території Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області 26.08.2014 року у Відділі Дерземагентства у Чорнухинському районі Полтавської області належить [PERSON] та передана їй для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с.10). Відповідно до копії договору оренди землі від 15 липня 2014 року орендодавець [PERSON] надає, а орендар [PERSON] «РайзМаксимко» приймає в строкове платне користування земельну ділянку (а.с.39,40), відображену в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії II- ПЛ №027639 від 09.02.2002 року. Даний договір зареєстрований 26.08.2014 року у Відділі Дерземагентства у Чорнухинському районі Полтавської області. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 15479830 від 01.09.2014 року (а.с.38). Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 3, 4 ст.203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно із ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.\~\~ Згідно ч.2 ст.207 ЦК Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З огляду на викладене, суд вважає доведеним,\~\~що\~\~[PERSON] не підписувала договір оренди землі від 15 липня 2014 року, волевиявлення на укладення такого договору не виявляла, а тому з врахуванням положень ст.203 ч.3, ст.215 ч.1 ЦК України, вищезазначений договір оренди землі слід визнати недійсним. Спірний договір, укладений між сторонами по справі, не відповідає іншим вимогам Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року №161 XIV. Згідно ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власника землі за рішенням суду. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Ч. 1,3 ст.1212 ЦК України передбачено, що особа,\~\~яка набула майно або зберегла його у\~\~себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Згідно ст.1213 ЦК України набувач\~\~зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Враховуючи те, що [PERSON] «Райз-Максимко» на спірній земельній ділянці посіяв кукурудзу в 2015 році, сплатив орендну плату [PERSON] за використання землі, то суд вважає, що спірна земельна ділянка повинна бути передана її власнику після збору врожаю. Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог і в частині повернення земельної ділянки, тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати потрібно стягнути з відповідача відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. Враховуючи норми закону, вимога про відшкодування збитків має ґрунтуватися на загальних підставах відповідальності за завдану майнову шкоду, яка настає за наявності таких обов'язкових елементів як протиправна поведінка, шкода, причинний зв'язок між ними та вина заподіювача шкоди. У відповідності з ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З матеріалів справи чітко вбачається, що відповідач, на виконання свого обов'язку, передбаченого ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надав суду жодного доказу на підтвердження збитків в сумі 101\~227 гривень. З матеріалів наданих представником відповідача [PERSON] «Райз-Максимко» вбачається, що з 2009 року вони фактично користувалися земельною ділянкою (пай) розміром 4,5795га, яка розташована в адміністративних межах Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області і належала батьку позивачки [PERSON], на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії II- ПЛ №027639 від 09.02.2002 року. [PERSON] отримувала орендну плату за користування земельною ділянкою. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову [PERSON] «РайзМаксимко». Посилання представника [PERSON] «Райз-Максимко» на те, що вони безпідставно виплатили позивачу 12\~897 гривень орендної плати є надуманим так, як земельна ділянка використовувалася ними з 2009 року по 2015 рік включно. За що і виплачувалася орендна плата. Надуманими є позовні вимоги про відшкодування 76\~770 гривень упущеної вигоди та 11\~560 гривень за обробіток землі, оскільки земельну ділянку в 2015 році використовує [PERSON] «Райз-Максимко». Останній збиратиме урожай та буде розпоряджатися ним на власний розсуд. На підставі вищевикладеного, ст.124 Земельного кодексу України, ст.ст.203, 215, 387, 1212, 1213 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved