Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

26 жовтня 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-5). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19 червня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «АТ ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № МL-302/190/2007, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в сумі 66\~000,00 швейцарських франків, строком користування до 19 червня 2027 року. В забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору 19 червня 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № SR-302/190/2007, відповідно до умов якого, остання зобовязалась забезпечувати виконання кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором № МL-302/190/2007 від 19.06.2007 року. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, кредитні кошти надав, однак [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконав, допустивши прострочення виконання своїх зобовязань, внаслідок чого за ним станом на 29.01.2014 року виникла заборгованість, яка складає 57\~044,30 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 11.09.2015 року складає 1\~257\~268,01 грн., в тому числі: -залишок заборгованості за кредитом 46\~027,93 швейцарських франків; -заборгованість за відсотками 11\~016,38 швейцарських франків. Оскільки відповідачі добровільно здійснювати погашення заборгованості за кредитними договором не бажають, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом та просив стягнути з [PERSON], [PERSON] на свою користь суму боргу за кредитним договором № МL-300/0014/2007 від 19.06.2007 року у сумі 57\~044,30 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 11.09.2015 року складає 1\~257\~268,01 грн. та стягнути судові витрати по справі в рівних частках. Позивач в особі свого представника діючого на підставі довіреності [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду представник надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.62). Відповідачі в судове засідання не з'явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки не повідомили. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надавали. Крім того, до суду повернулися конверти з відправленнями, що направлялись відповідачам із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 19 червня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № МL-302/190/2007, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 66\~000,00 швейцарських франків, на купівлю нерухомого майна, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 5,49% річних, строком остаточного повернення 19 червня 2027 року (а.с.\~7-14). 19 червня 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір № МL-302/190/2007/CHF до кредитного договору № МL-302/190/2007 від 19.06.2007 року, відповідно до умов якого сторони домовились внести зміни та доповнення у застереження до кредитного договору (а.с.15). 12 березня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № МL-302/190/2007 від 19.06.2007 року, відповідно до умов якого сторони домовились внести деякі зміни та доповнення до кредитного договору (а.с.16-19). Позивач зі свого боку умови кредитного договору виконав кредит надав, однак, в порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконував, допустивши прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого за ним, станом на 29.01.2014 року виникла заборгованість, яка складає 57\~044,30 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 11.09.2015 року складає 1\~257\~268,01 грн., в тому числі: залишок заборгованості за кредитом 46\~027,93 швейцарських франків; заборгованість за відсотками 11\~016,38 швейцарських франків (а.с.31). В забезпечення виконання умов кредитного договору № № МL-302/190/2007 від 19.06.2007 року між позивачем та [PERSON] 19 червня 2007 року укладено договір поруки № SR-302/190/2007, відповідно до умов якого остання зобовязалась забезпечувати виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договром (а.с.29-30). Про наявність заборгованості перед банком відповідачі повідомлялися письмовими досудовими вимогами №№85-85-2/2364, 85-85-2/2365 від 14.09.2015 року (а.с. 38,39). Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника, боржник і поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № МL-302/190/2007 від 19.06.2007 року в розмірі 57\~044,30 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 11.09.2015 року складає 1\~257\~268,01 грн., в тому числі: залишок заборгованості за кредитом 46\~027,93 швейцарських франків; заборгованість за відсотками 11\~016,38 швейцарських франків. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідачів належить стягнути, в рівних частках, на користь позивача судовий збір в сумі 18\~860,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved