Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~25.09.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: вул.Гагаріна, 82, с.Виноградівка Болградського району, Одеської області в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]. При цьому позивач посилається на те, що цей житловий будинок станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного двору, позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та померлий [PERSON],входили до його складу та придбали кожний право власності на 1/3 частку цього будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому. Після смерті [PERSON] його частину у житловому будинку успадкував позивач, як спадкоємець першої черги та своєчасно подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину будинку через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. Позивач [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.47). Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень щодо позовних вимог не надала (а.с.36) Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок, розташований за адресою: с.Виноградівка Болградського району Одеської області, вул. Гагаріна,82, належав до типу колгоспного двору та до його складу входили\~ члени цього двору: [PERSON] (помер 24.11.2017 року), відповідач [PERSON] та позивач [PERSON]. На підставі ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/3 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області №328/02-39 від 04.06.2018 року, виданої на підставі записів в погосподарській книзі (а.с.18). \~ \~ \~ \~Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння , що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно\~ підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису\~ у погосподарській книзі\~ сільської ради та відкриття особового рахунку на імя власника. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, місцевий реєстраційний номер 3201734010809 від 04.12.2017 року, виданого Департаментом здоровя та послуг, [PERSON], помер 24.11.2017 року в місті [PERSON] округу Сакраменто штату Каліфорнія (а.с.11). Однак на момент смерті він мав зареєстроване місце проживання на території України за адресою вул.Гагаріна, с.Виноградівка Болградського району (а.с.18). Відповідно до ст. 1222 ч.1ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуваннямє перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220-1221,1223 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названогоКодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК України \~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв син [PERSON] позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 343523 від 15.01.1973 (а.с.9), тобто відповідно до ст. 1261 ЦК вони є спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину шляхом подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, відповідно до ст. 1269 ч.1 ЦК України, що підтверджується його заявою №191 від 02.05.2018 року (а.с.51). Інші спадкоємці: син померлого [PERSON] та дружина померлого [PERSON] у встановлені законом строки відмовилися від прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи №78/2018, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] (а.с.50-56). Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] \~№492/02-31 від 01.06.2018 року, йому позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність житлового будинку спадкодавцю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved