Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

26.04.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що згідно повідомлення без номеру від 26.04.1963 року, про видачу позики, його дід [PERSON], отримав у позику грошові кошти у Синельниківському райпромкомбінату для будівництва будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Свободи, 57. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] після смерті батька [PERSON], отримала у спадок ? частини житлового будинку №57, розташованого за вказаною вище адресою, що підтверджено відповідним свідоцтвом. 02.08.2016 року [PERSON] померла. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5, [PERSON], тобто позивач, є спадкоємцем ? частин житлового будинку №57 по вул. Свободи у м. Синельникове Дніпропетровської області після смерті [PERSON] Під час оформлення документів на вказану вище частину нерухомого майна в порядку спадкування, позивач дізнався, що згідно даних з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на будинок №57 по вул. Свободи у м. Синельникове Дніпропетровської області було виявлено накладення обтяження у вигляді заборони на відчуження, реєстраційний номер 4052013, зареєстровано 14.11.2006 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/з від 26.04.1963 року, виданого Синельниківським райпром комбінатом. За життя [PERSON] виплатив Синельниківському райпром комбінату грошові кошти взяті у позику, але докази виплати позики не збереглися. Згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено про відсутність записів щодо Синельниківського райпром комбінату. У звязку із наявною забороною, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право в порядку спадкування. В звязку із викладеним, позивач просить суд скасувати заборону на нерухоме майно, зареєстровану 14.11.2006 року за №4052013 Першою синельниківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Синельниківського райпром комбінату б/н від 26.04.1963 року на будинок №57 по вул. Свободи у м. Синельникове Дніпропетровської області та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна зазначений запис. До початку проведення судового засідання позивач надав суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без його присутності. Представник відповідача [PERSON] до початку проведення судового засідання надала суду заяву про визнання позову та можливість розгляду справи без її участі. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Свободи, 57, на який накладено 14.11.2006 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області заборону за реєстраційний номером 4052013, на підставі повідомлення б/н від 26.04.1963 року Синельниківського райпром комбінату, копія якого також знаходиться в матеріалах справи (а с. 20, 7). Після смерті [PERSON], померлого 18.01.1992 року, згідно Свідоцтво про право на спадщину за законом посвідченого Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 20.07.1992 року за реєстром №1196, спадщину у розмірі ? частин будинку №57, розташованого по вул. Свободи у м. Синельникове Дніпропетровської області, отримала [PERSON] (а.с. 11). З наданої суду копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 03.02.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що 02.08.2016 року [PERSON] померла, що також підтверджено копією Свідоцтва про смерть [PERSON] І-КИ №700676 (а.с 16), а спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом належних їй ? частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в м. Синельникове Дніпропетровської області по вул. Свободи, 57, є її син [PERSON] (а.с.12). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником ? частин житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Свободи, 57, на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.02.2017 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.13). В матеріалах справи знаходиться довідка Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 16.03.2017 року, де зазначено про відсутність інформації відносно юридичної особи «Синельниківський районний промисловий комбінат» (а.с.17), а в довідці, виданій 12.04.2017 року Архівним відділом Синельниківської міської ради Дніпропетровської області вказано, що станом на 12.04.2017 року документи Синельниківського промислового комбінату на державне зберігання до відділу не надходили (а.с.18). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З огляду на викладені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки\~існування накладеної заборони на нерухоме майно обмежує його у законних правах як власника, тому дана заборона\~є безпідставною та такою, що підлягає зняттю та вилученню. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України,

Outcome: approved