Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

24.12. 2014 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. У позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з [PERSON], [INFO] р. н. на користь [PERSON], [INFO] грошову компенсації за належну їй одну другу частину транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 1840 жовтого кольору, 2002 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі № [NUMBER], у розмірі - 213 120,50 грн. та грошову компенсації за належну їй одну другу частину транспортного засобу марки VOLKSWAGEN CADDY білого кольору, 2005 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі № [NUMBER], у розмірі - 72 418,50 грн., а всього разом: 285 539 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON], [INFO] р. н. на користь [PERSON], [INFO] витрат пов'язаних із проведенням автотоварознавчого дослідження, у розмірі 1 230,00 грн. Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: сторони за час перебування у шлюбі набули у спільну сумісну власність вказані вище транспортні засоби. Відповідач без згоди позивача відчужив спірне майно, тому остання вважає, що має право на грошову компенсацію за 1 / 2 частину спірного майна. На підставі наведеного у позовній заяві позивач просить суд задоволити позов. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у позовній заяві та письмових поясненнях, що знаходяться в матеріалах справи, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заявлені позивачем не визнав, пояснив суду, що спірне майно було набуте за час шлюбу між сторонами, як і було реалізоване під час шлюбу, на задоволення спільних майнових потреб. У задоволенні позову просить суд відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.11. 2005 року, що стверджується Свідоцтвом про шлюб (повторне) серії [NUMBER] від 17.05. 2011 року (а.с. 6). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26.12. 2011 року справі № 2-4188/11 (а.с 5) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно інформації, відповідно до баз даних комп'ютерного обліку ДАІ МВС України про реєстрацію та зареєстрований транспорт на ім'я [PERSON], [INFO] (а.с. 10 -12) транспортний засіб MERCEDES-BENZ 1840 жовтого кольору, 2002 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі № [NUMBER] набутий у власність відповідачем (зареєстрований за відповідачем)01.08. 2008 року. Транспортний засіб марки VOLKSWAGEN CADDY білого кольору, 2005 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі № [NUMBER], набутий у власність відповідачем (зареєстрований за відповідачем) 01.08. 2008 року. Правильність застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами роз'яснює Постанова Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Верховний Суд зазначає, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно - будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох (п.23 Постанови). До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності, як зазначає Верховний Суд України, майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню (п. 24 Постанови). Враховуючи, що шлюб між сторонами зареєстрований 26.11. 2005 року. Суд вважає, що вказані вище транспортні засобами набуті сторонами за час перебування у шлюбних відносинах та були їхньою спільною сумісною власністю. Із інформації, відповідно до баз даних комп'ютерного обліку ДДАІ МВС України про реєстрацію та зареєстрований транспорт на ім'я [PERSON], [INFO] (а.с. 10 -12) слідує, що транспортний засіб MERCEDES-BENZ 1840 жовтого кольору, 2002 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі № [NUMBER] був відчужений відповідачем (знятий з реєстрації) 09.08.2011 року. Транспортний засіб марки VOLKSWAGEN CADDY білого кольору, 2005 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі № [NUMBER], був відчужений відповідачем (знятий з реєстрації) 09.08. 2011 року. Як зазначено судом вище, шлюб між сторонами розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26.12. 2011 року справі № 2-4188/11 (а.с 5). Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У тексті рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26.12. 2011 року справі № 2-4188/11 (а.с 5) відсутній напис про день набрання законної сили таким рішенням, проте сторонами визнано той факт, що на підставі вказаного рішення шлюб між ними розірвано. Тому, можна зробити висновок, що шлюб між сторонами у справі розірвано не швидше ніж 26.12. 2011 року. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26.12. 2011 року справі № 2-4188/11 не встановлено який період часу сторони не підтримували шлюбні відносини, лише зазначено, що сторони припинили шлюбні відносини протягом часу, котрий можна вважати тривалим періодом. Із вказаного рішення вбачається, що у судовому засіданні відповідач пояснила, що сторони з 2010 року не підтримують подружні стосунки, проте такі твердження не обґрунтовані, та немає підстав вважати, що такі згідно ч.ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України не потребують доказування. Аналіз встановлених вище обставин свідчить про те, що транспортний засіб MERCEDES-BENZ 1840 жовтого кольору, 2002 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі № [NUMBER]; транспортний засіб марки VOLKSWAGEN CADDY білого кольору, 2005 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі № [NUMBER], були відчужені відповідачем за період перебування сторонами у шлюбі. Всупереч вимог ч.ч. 1, 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивачем та її представником не доведено перед судом те, що кошти від реалізації транспортних засобів були використані відповідачем у власних інтересах, а не в інтересах сім'ї, яка на той час ще існувала. Крім того, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Встановлено, що на замовлення представника позивача було проведено експертне автотоварознавчі дослідження, за результатами якого складено висновок № 2536 від 09.11. 2015 року про ринкову вартість автомобіля MERCEDES-BENZ 1840 жовтого кольору, 2002 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі № [NUMBER] та висновок № 2537 від 09.07. 2015 року про ринкову вартість автомобіля VOLKSWAGEN CADDY білого кольору, 2005 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі № [NUMBER]. Оцінюючи, як доказ вказані висновки експертизи суд виходить із такого: в силу вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; за змістом ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що представник позивача право на звернення до суду із клопотання про призначення експертизи з метою визнання вартості транспортних засобів реалізував та звернувся до суду із клопотання про призначення судової експертизи, проте ухвалою суду від 03.06. 2015 року судом клопотання про призначення експертизи залишено без задоволення. Експертні дослідження за результатами, яких складено висновок № 2536 від 09.11. 2015 року та висновок № 2537 від 09.07. 2015 року проводилися не в межах цієї цивільної справи та не є належним доказом в розумінні ч. 2 ст. 59 ЦПК України, тих обставин, що досліджувалися експертом. Крім того, суд звертає увагу на те, що при розгляді цієї справи була відсутня необхідність у проведенні зазначених експертних досліджень. Беручи до уваги встановлені вище обставини; те, що спірне майно було відчужено відповідачем за час перебування у шлюбі з позивачем; те, що СК України презумує, що договір укладений одним із подружжя за час перебування у шлюбі є правочином в інтересах сім'ї, якщо протилежного не доведено; те, що позивачем не доведено, що кошти від реалізації транспортних засобів були використані відповідачем у власних інтересах, а не в інтересах сім'ї, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають. Документально підтверджені понесені сторонами судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Заходи забезпечення позову підлягають скасуванню у відповідності до вимог ч. 6 ст. 154 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed