Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

25.11.14р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивача. Після померлої [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно. Позивач звернулась до Полтавської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, але їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно. В судове засідання позивач не з'явилась попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Від третіх осіб до суду надійшли заява про розгляд справи без їх участі, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що [INFO] померла [PERSON], про що 26.06.2012 року виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району складено відповідний актовий запис за №83, та видано свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на приватизовані земельні ділянки загальною площею 0.14 га., що розташовані в с. Щербані, Полтавського району, передані для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. 30 липня 2010 року [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла своїм дітям - [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 1241 ЦК України, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Як встановлено, спадкоємцем на обов'язкову частку у спадщині після [PERSON] є її непрацездатний чоловік - [PERSON] (Додаток 6). Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до заяв, поданих гр. [PERSON] та гр. [PERSON], спадкоємців після смерті гр. [PERSON], в установлений законом строк спадщину не прийняли, та на неї не претендують, що свідчить про відсутність спору про право власності між спадкоємцями (а.с.9). Згідно довідки №02-28/516 від 01.08.2014 року, виданої виконкомом Щербанівської сільської ради Полтавського району, до управління спадковим майном в шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] шляхом постійного проживання разом з спадкодавцем приступила її донька - [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже судом встановлено, що в зв'язку з неприйняттям спадщини після померлої [INFO] гр. [PERSON] її спадкоємцем за заповітом гр. [PERSON] та спадкоємцем на обов'язкову частку гр. [PERSON], позивач являється єдиним її спадкоємцем. В порядку положень ст. 1297 ЦК України, позивач звернулась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та приватизовану земельну ділянку, де їй було роз'яснено, що свідоцтва не може бути видано в зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на земельні ділянки за спадкодавцем та втратою оригіналу правовстановлювального документу на будинковолодіння, що підтверджується довідкою №02-14/2481 від 16.09.2014 року виданою Полтавською районною ДНК. Також нотаріусом було роз'яснено позивачу, що відповідно до п. 4. ст. 25, п. 1 ст. 346 ЦК України, цивільна правоздатність [PERSON] припинилась в зв'язку з її смертю, що унеможливлює належним чином оформити на неї право власності на нерухоме майно, і як наслідок позбавляє її можливості прийняти спадщину в установленому законом порядку. Приватизовані земельні ділянки загальною площею - 0.14 га. передані для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель та розташований на них житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] відповідно до договору купівлі - продажу від 08.07.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2162 (а.с.10-11). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.07.2010 року, виданого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» за [PERSON] в реєстраційній книзі №8, реєстровий №484, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] (а.с.13). Встановлено, що оригінал правовстановлювального документу - договору купівлі - продажу та витягу про реєстрацію права власності за життя померлою було втрачено. Згідно довідки №0121/2955 від 25.09.2014 року, виданою відділом Держземагенства у Полтавському районі, у книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю, право постійного користування землею, та записи щодо зареєстрованих земельних ділянок за гр. [PERSON], відсутні (а.с.8 на звороті). Факт належності гр. [PERSON] приватизованої земельної ділянки площею - 0.14 га. та житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], підтверджується також довідкою №02-28/516 від 01.08.2014 року, виданою виконкомом Щербанівської сільської ради Полтавського району. Отже, відсутність оригіналу правовстановлювального документу на житловий будинок та реєстрації права власності на приватизовану земельну ділянку позбавляє позивача можливості відповідно до вимог чинного законодавства оформити свої спадкові права на нерухоме майно та одержати свідоцтва про право на спадщину. Згідно технічного паспорта виготовленого за станом на 25.09.2014 року КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» на земельній ділянці в [ADDRESS], розташований житловий будинок - літ. А-1,а,а1 (загальною площею 58,3 м2, житловою площею 40,3 м2), сарай - літ. Б, погріб - літ. б, сарай - літ. Г, вбиральня - літ. Д, навіс (тимчасовий) - літ. г, навіс (тимчасовий) - літ. Е, хвіртка - літ. №1, колодязь - літ. №2, свердловина - літ. №6, огорожа - літ. №7. Згідно ст..182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 331 ч.2 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 3 ст.1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В зв'язку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК України, п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року,

Outcome: approved