Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

24 липня 2014 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 13 березня 2012 року між ним та відповідачкою було укладено договір № 045-Z/006870 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки. Крім того, того ж дня між ним та відповідачкою було укладено договір № 008-006840/12-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту, за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 54 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення до 14 березня 2015 року. Відповідачка зобов'язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконала, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносила, станом на 24 червня 2014 року її заборгованість склала 44 626,62 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково, в розмірі заборгованості за тілом кредиту, оскільки вважав нарахування відсотків та пені непомірно великим. Заслухавши пояснення представника відповідачки та дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 березня 2012 року між позивачем на відповідачкою було укладено договір № 045-Z/006870 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску, за яким позивач самостійно проводить списання коштів з використанням картки за платіжними повідомленнями еквайрів (а..с.4-8). Крім того, того ж дня між позивачем та відповідачкою було укладено договір № 008-006840/12-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту на вищевказаний картковий рахунок, за яким відповідачка отримала кредит, в розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 54 % річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення до 14 березня 2015 року (а.с.9-17). Пунктом 6.1. вказаного договору передбачено, що за прострочення повернення Кредитних ресурсів і/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 60 % річних від простроченої суми за кожний день прострочення. На виконання вищевказаних договорів позивач передав відповідачці кредитну картку, однак остання не виконала взятих на себе зобов'язань, не сплатила у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом. Станом на 24 червня 2014 року її заборгованість за вказаним договором склала 44626,62 грн., з яких 3749,91 грн. - заборгованість за кредитом, 9370,39 грн. - заборгованість за кредитом прострочена, 19243,65 грн. - заборгованість за відсотками, 1008,80 грн. - відсотки за прострочену заборгованість та 11253,87 грн. - пеня (а.с.19-20). Відповідачка суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов'язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046 - 1053 цього Кодексу якщо інше не випливає з суті кредитного договору. Частина 2 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Суд, не приймає до уваги доводи представника відповідачки про надмірно великий розмір відсотків та пені, оскільки їх нарахування проведено у відповідності до умов укладеного між сторонами договору. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувалася з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою i підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору.

Outcome: approved