Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

26.02.2019 представник позивачів [PERSON] [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Фастівської міської ради Київської області про визнання права власності на спадщину, посилаючись на те, що [INFO] померла їх мати [PERSON],і після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов не закінчений будівництвом житловий будинок [NUMBER] з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0770 га за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіт не складала, тому його діти, тобто позивачі по справі отримали право на спадкування як спадкоємці першої черги. При зверненні позивачів до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, їм було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця, які б підтверджували належність спадкового майна саме йому. Дані обставини змусили позивачів звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивачі та їх представник не з'явилися, через канцелярію суду від представника позивача [PERSON] надійшла письмова заява в якій вона просить справу розглянути в її та позивачів відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. В підготовче судове засідання представник відповідача не з'явився, надіслав на адресу суду листа в якому просив розглянути справу в його відсутність, проти позову не заперечує. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на незакінчений будівництвом жилий будинок [NUMBER], що розташований в [ADDRESS], що належав їй згідно Договору купівлі-продажу не закінченого будівництвом жилого будинку від 07 серпня 2002 року /а.с.12/ та на земельну ділянку площею 0,077 га, яка знаходиться в м. Фастові Київської області, надану для обслуговування будівель і господарських споруд, що належав їй згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 серпня 2002 року /а.с.13/. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями майна померлої [PERSON] являються її діти [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, з яких вбачається, що у графі мати записана - «[PERSON]» /а.с.10/. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В передбачений законом шестимісячний строк позивачі до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не звертались, оскільки на час смерті матері [PERSON] були неповнолітніми, тому в силу частини 4 статті 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Постановою приватного нотаріуса Фастівського міського нотаріального округу Київської області від 02.11.2018 відмовлено спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по Ѕ частці кожному житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належали [PERSON], яка померла [INFO] у зв'язку з тим, що спадкоємцями не подано належним чином оформленим документ, що підтверджує право власності померлої на зазначене майно /а.с.23/. Згідно частини 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.3.1. Листа ВВСУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Враховуючи положення цивільного законодавства та роз'яснення ВССУ, викладені в листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.13, [PERSON] за життя набула у власність не закінчений будівництвом житловий будинок під номером [NUMBER], що розташований в [ADDRESS], на підставі Договору купівлі-продажу від 07.08.2002 року (зареєстрованого в реєстрі за № 1938). Разом з тим [PERSON] за життя не зареєструвала договір купівлі-продажу у Фастівському МБТІ, як того вимагала ст. 4 Закону України «Про власність» (що діяв на час виникнення правовідносин). Крім того, [PERSON] набула у власність земельну ділянку, площею 0,077 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення та обслуговування будівель та господарських споруд, на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 7 серпня 2002 року (зареєстрованого в і за № 1940). Разом з тим, [PERSON] за життя не здійснила державної реєстрації земельних ділянок відповідно до вимог ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин). Відповідно до п. 8 Договору купівлі-продажу не закінченого будівництвом житлового будинку [PERSON] взяла на себе всі обов'язки продавця по закінченню будівництва. Так, 01.10.1996 Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради №180/1 [PERSON] (продавцю за договором) було надано дозвіл на продовження будівництва індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] /а.с.15/. Проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро 04.10.1996 оформлено технічну документацію на проведення будівництва житлового будинку [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], позивачі в 2011 році (маючи належно чином оформлену документацію на будівництво на ім'я колишньої власниці) добудували житловий будинок А, прибудову а-2 та фундамент під гараж Д, які не входять до складу спадкового майна та будуть вводитися в експлуатацію, відповідно до вимог законодавства. Виходячи з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» відмова нотаріуса є обґрунтованою. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачами. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved