Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

24 грудня 2020 року АТ «Таскомбанк» засобами поштового зв`язку направило до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 30 грудня 2020 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2021 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року було постановлено справу розглядати в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 23 травня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 002/3505833-СК, відповідно до умов якого позивач надає відповідачеві кредитні кошти у розмірі 44\~000 гривень з кінцевим строком користування 365 днів з автоматичною пролонгацією, зі сплатою 48 % річних за користування кредитними коштами, та у разі прострочення обов`язкового мінімального платежу сплати штрафу у розмірі 100 гривень за кожен факт прострочення. Боржник свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконував. 28 жовтня 2020 року банк звернувся до [PERSON] з вимогою, проте боржник зобов`язання не виконав. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 21 жовтня 2020 року складає 74 700 гривень. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 74 700 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 62 549 гривень 86 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 12\~150 гривень 97 коп., а також судовий збір у розмірі 2 102 гривень. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 23 травня 2017 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002/3505833-СК, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 44 000 гривень 00 коп. строком на 365 днів з пролонгацією шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну карту, а відповідач зобов`язується повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплатити відсотки за користування у розмірі 48 % річних користування, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 11-12). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 21 жовтня 2020 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 74 700 гривень 83 коп. (а.с. 9-10). Листом-вимогою від 28 жовтня 2020 року № 25574/70 позичальник звернувся до боржника із вимогою про сплату заборгованості (а.с. 22), яку відповідачем залишено без задоволення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~2\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 74 700 гривень 83 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 62 549 гривень 86 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 12 150 гривень 97 коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 2 102 грн. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк», складає 76 802 гривні 83 коп. (74 700 гривень 83 коп. + 2 102 гривні 00 коп. = 76\~802 гривні 83 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved