Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

24 травня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги мотивує тим, що 16 травня 2004 року померла її тітка по лінії батька [PERSON] [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,27 га, розташована на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчена державним актом серії РЗ №729899 від 20 серпня 2002 року. Вказує, що має намір прийняти спадщину після тітки, але не може реалізувати своє право внаслідок відсутності відомостей про народження батька, [PERSON], який у грудні 1943 році зник безвісти, а також запису про народження та одруження тітки [PERSON] Посилаючись на викладені вище обставини, заявник просить встановити юридичний факт того, що [PERSON], яка померла 16 травня 2004 року, була її рідною тіткою по лінії батька, [PERSON]. Ухвалою від 25 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду (а. с. 23). Ухвалами від 21 червня 2018 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Воронівську сільську раду Білопільського району Сумської області та за клопотанням представника заявника до суду викликано свідків [PERSON] та [PERSON] (а. с. 71-74). У судове засідання заявник [PERSON] не зявилася. Представник останньої [PERSON] заяву підтримав. Представник заінтересованої особи - Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не зявився. Селищний голова [PERSON] надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника, заяву підтримують (а. с. 59, 76). Представник заінтересованої особи Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не зявився. Голова сільської ради надіслав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника (а. с. 78). Заслухавши представника заявника [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з розясненнями, які містяться в п. 7, абз. 1 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами і доповненнями, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в звязку із втратою годувальника. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлено, що 16 липня 1941 року у с. Сіталівка Білопільського району Сумської області народилася заявник [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON]. Батьками останньої записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується посвідкою про народження серії УФ №519114. Крім того, останні були батьками [PERSON], [INFO] (а. с. 5-6, 13-14, 24). За інформацією Державного архіву Сумської області у метричних книгах Івано-Воїнської церкви по с. Куянівка Сумського повіту Харківської губернії за 1906-1909 роки відомості про народження батька заявниці відсутні (а. с. 18). Згідно з матеріалами справи [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] у 1941 році був мобілізований як рядовий та пропав безвісти у грудні 1943 році (а. с. 15-17). Відповідно до актового запису про народження №34, складеного Воронівською сільською радою, 02 лютого 1922 року у с. Воронівка Білопільського району Сумської області народилася [PERSON]. Батьками останньої записані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 44). У звязку з реєстрацією 24 листопада 1947 року шлюбу із [PERSON], останній присвоєно прізвище чоловіка (а. с. 41). Крім того, 04 жовтня 1994 року [PERSON], будучи вдовою, уклала шлюб із [PERSON], не змінюючи при цьому дошлюбного прізвища, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00020248814 від 30 травня 2018 року (а. с. 42-43). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БП №193288 та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 08 червня 2018 року [PERSON] померла 16 травня 2004 року у с. Дудченки Білопільського району Сумської області (а. с. 7, 64). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,27 га, розташовану на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, право на яку посвідчене державним актом серії РЗ №729899 від 20 серпня 2002 року, виданим на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 04 квітня 2002 року №118 (а. с. 12). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області 17 жовтня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №192, [PERSON] заповіла [PERSON] грошову компенсацію за примусову працю в Німеччині в роки війни (а. с. 50). За заявою останньої 28 травня 2004 року державним нотаріусом Білопільської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №3460468 після померлої 16 травня 2004 року [PERSON] (а. с. 48-49). Крім того судом встановлено, що [PERSON] до дня своєї смерті 18 травня 2004 року постійно проживала одна за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Дудченки, вул. Заводська, 34. Заповіт від імені останньої за реєстровим номером 192 не змінювався і не відмінявся (а. с. 67). Разом із тим, відповідно до запису в погосподарській книзі Воронівської сільської ради за 1986-1990 роки [PERSON] проживала в [INFO] (а. с. 10). З письмових пояснень мешканців с. Дудченки та Штанівка Білопільського району [PERSON] та [PERSON] вбачається, що приблизно у 1975 році, після того, як будинок [PERSON] по вул. Сіталівка у с. Дудченки Білопільського району Сумської області згорів під час пожежі, вона переїхала жити до родичів по лінії рідного брата у с. Штанівка, де проживала на вул. Супруна у будинку колишнього фельдшерського пункту разом із [PERSON], до якої навідувались доньки [PERSON] з смт. Жовтневе та [PERSON] з м. Білопілля. Після смерті [PERSON] [PERSON] вдруге вийшла заміж та переїхала у с. Дудченки до чоловіка, куди до неї приїздила родичка з м. Білопілля [PERSON]. В складних життєвих обставинах [PERSON] проживала у неї (а. с. 52-53). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що були знайомі з [PERSON]. ЇЇ матірю була [PERSON], яка проживала в [INFO]. У [PERSON] в м. Білопілля деякий час проживала [PERSON]. Крім того остання також певний час мешкала у матері [PERSON] в с. Штанівка, а після того як вдруге вийшла заміж, переїхала у с. Дудченки. Підстав сумніватись у показах вищевказаних свідків у суду немає, так як вони не суперечать один одному і узгоджуються з дослідженими судом матеріалами справи в їх сукупності. Отже, встановлення факту родинних відносин із [PERSON], яка померла 16 травня 2004 року, породжує для заявника юридичні наслідки, зокрема, необхідний для оформлення спадкових прав за законом після останньої. Вказані [PERSON] обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому суд приходить до висновку, що її заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року (остаточне 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «[PERSON] проти Туреччини»)». На підставі викладеного

Outcome: approved