Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

25 лютого 2021 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 січня 2021 року шлюб між ними розірвано, діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні з жовтня 2020 року. Вважає, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати своїх неповнолітніх дітей. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18 січня 2021 року та до досягнення ними повноліття. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 березня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 31 березня 2021 року на 13-годину 00 хв. 29 березня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він погоджується із визначеним розміром аліментів та просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку з 18 січня 2021 року та до досягнення ними повноліття. В дане судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позивачка позов підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до відзиву на позовну заяву додав заяву про розгляд справи без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Судом встановлено,\~що 11\~липня 2008\~року\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено\~шлюб,\~зареєстрований Відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Сумського міського\~управління юстиції,\~актовий запис\~№ 762 (а.с. 10). Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , а [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , батьком яких є відповідач (а.с. 11, 12). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 січня 2021 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до довідки про склад сім|ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб за №14.03-08/74566 від 08 лютого 2021 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно з довідкою про доходи ТОВ «Сумиспецодяг» від 18 березня 2021 року відповідач [PERSON] працює у ТОВ «Сумиспецодяг» на посаді комірника, за період з 01 жовтня 2020 року по 31\~березня 2021 року отримав дохід у сумі 35974 грн 32\~коп. (а.с. 26). Протягом квітня жовтня 2020 року відповідач добровільно надавав позивачу кошти в якості сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, про що позивачкою були складені відповідні розписки (а.с. 27-31). За положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20\~листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За нормами частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено частинами 1 3 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як передбачено статтею 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має постійну роботу і отримує стабільний дохід, дані про осіб, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, а матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання дітей буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дітей, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів за минулий час, а саме: з 18 січня 2021 року, суд зазначає наступне. Частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Однак, позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів за минулий час, тобто, починаючи стягнення з 18 січня 2021 року необхідно відмовити. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову з 25 лютого 2021 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову за вказаною вимогою. На підставі викладеного,

Outcome: partial