Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

25.09.2018 року позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що у них з відповідачем несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. З січня 2018 року подружні стосунки не підтримують, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Судові витрати покласти на відповідача. Згідно ухвали суду від 04.10.2018 року вбачається, що за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбувідкрито провадження за правилами позовного провадження. Справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 01.10.2018 року о 08 годині 30 хвилин. Позивач в судове засідання не з'явився, але направив заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але направила заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає. Згідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, зазначаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону. Суд, вивчивши письмові докази, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 25.02.2012 року сторони уклали шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 29. З січня 2018 року позивач та відповідач спільне господарство не ведуть. Від даного шлюбу, сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Майновий спір між сторонами відсутній. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно до ст.ст. 110, 111, 112 СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами втрачені і подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок, про що свідчить квитанція про сплату судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов. З врахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141, ч1 ст. 142 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача у сумі 352,40 грн.

Outcome: approved