Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

25.10.2021 позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором позики з [PERSON] , покликаючись на те, що 27.04.2021 між ними було укладено Договір позики, за яким він передав відповідачу кошти в розмірі 20000 грн., які останній зобов`язувався повернути до 27.08.2021. На сьогоднішній день [PERSON] кошти не повернув, його обіцянкам повернути кошти він не вірить, оскільки дії відповідача свідчать про зворотне. Просив суд стягнути з [PERSON] в його користь заборгованість за договором позики від 27.04.2021 в сумі 20000 грн. та понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутності. Позов підтримують в повному обсязі та просять його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов в частині стягнення з нього боргу в сумі 20000 грн. визнає. Згідно викладених у заяві пояснень він дійсно 27.04.2021 написав розписку про отримання в борг грошових коштів в розмірі 20000 грн. у зв`язку з тим, що потрапив в ДТП, працював при цьому водієм-таксистом у позивача. Із [PERSON] була домовленість про те, що він здійснить ремонт даного транспортного засобу, а він поверне йому витрачені кошти згідно рахунку-фактури. Рахунку-фактури він не одержав, однак погоджується, що ремонт даного транспортного засобу був оцінений в 20000 грн. Дані кошти зобов`язується повернути позивачу. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних міркувань. Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено у ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України (ч.1 ст.1050 ЦК України). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зі змісту вищенаведених норм вбачається, що договір позики має ознаки реального правочину, виконання якого відбувається в момент його укладення, і сам договір є свідченням цього виконання, на відміну від консенсуальних правочинів, які виконуються сторонами після укладення самого правочину (в майбутньому). Таким чином письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошових коштів позичальнику. Як вбачається із матеріалів справи, 27.04.2021 [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований в [ADDRESS] , отримав в борг від [PERSON] гроші в сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень та зобов`язувався повернути такі до 27.08.2021, про що розписався у письмовому договорі - розписці (а.с.5). Станом на момент подання позовної заяви [PERSON] свої договірні зобов`язання не виконав та не повернув надану йому грошову позику. Беручи до уваги те, що зі сторони відповідача порушилися умови виконання грошового зобов`язання і він не повернув [PERSON] суму позики у строки, встановлені договором, в установленому законом порядку договір позики недійсним не визнавався, відповідач визнав позов, про що подав письмову заяву, а тому є усі підстави для стягнення з відповідача усієї суми заборгованості за вказаним вище договором. Частиною 1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] визнав позов [PERSON] до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», є підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved