Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

24 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання договору довічного утримання, укладених нею з [PERSON] 09 вересня 2003 року , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 6371. Повернути у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог посилался на те , що [INFO] набувач за договором [PERSON] помер, а його спадкоємиця за законом - дочка [PERSON] жодного разу часу смерті свого батька не відвідала її, не надала жодної допомоги, тобто фактично відмовилася від виконання умов договору довічного утримання. У судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позову підтримали, посилаючись на обставини, які викладені у позові. [PERSON] суду пояснила, що фактично укладала оспорюваний договір для того, щоб квартира перейшла у власність її сина [PERSON], а не для того, щоб він її утримував. Останній тяжко хворів, мав захворювання на цирроз печінки, зловживав алкогольними напоями, і не міг надавати їй допомогу, оскільки сам потребував такої допомоги від матері. Після його смерті його спадкоємиця - її рідна онука [PERSON], відмовляється надавати їй таку допомогу, і не може її надавати, оскільки є інвалідом з дитинства та має на утриманні двох малолітніх дітей, молодшій дитині немає і півроку. Разом з тим, їй на тепершіній час бажає надавати допомогу і вже надає дружина молодшого сина. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала , пояснила суду, що не відмовляється від виконання обов'язків набувача за зазначеним договором довічного утримання, про існування якого взагалі дізналася лише від нотаріуса при оформлення в правах спадкоємця після смерті батька. В травні 2014 року народила дитину, до цього тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, але все одно в міру можливостей намагалася допомогти бабусі. [PERSON], не зверталася до неї по допомогу, навпаки заявляла, що не бажає догляду саме з її боку. На тепершіній час має матеріальну можливість надавати допомогу бабусі і виконувати всі інші умови договору. Представник відповідачки просив суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на відсутність доведення факту ухиляння [PERSON] від виконання умов оспорюваного договору. Представник третьої особи просить винести рішення у відповідності до вимог закону. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, спадкової справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як пояснили сторони , [PERSON], є рідною онукою [PERSON], донькою її сина [PERSON] 09 вересня 2003 року [PERSON] уклала зі своїм сином [PERSON] договір довічного утримання, відповідно до якого позивач передала належну їй на праві власності однокімнатну квартиру [ADDRESS] [PERSON] , а останній зобов'язався надавати позивачу довічне утримання та догляд, забезпечуя її щоденним триразовим харчуванням, придатним для носіння одягом та взуттям, лікувальними засобами, доглядом, необхідною допомогою, побутовими послугами; вартість матеріального забезпечення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати на місяць. 500 грн. щомісячно та збереження права безоплатного проживання у квартирі, що відчужується. Даний договор засвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровими № 6373 , накладена заборона на відчуження зазначеної квартири. [INFO] набувач [PERSON] помер. Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної після його смерті, його дочка [PERSON] як спадкоємець першої черги в установлений законом строк звернулася з заявою про прийняття спадщини, в якій зазначила, що спадщина складається з вищевказаної квартири і зазначила, що є інший спадкоємець першої черги - мати спадкодавця. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 січня 2014 року [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на частку спадкового майна за законом після смерті сина, яке складається з вищевказаної квартири, оскільки неможливий перехід прав набувача за договором довічного утримання до самого відчужувача за цим договором. З медичних документів позивача вбачається, що вона дійсно має хронічні захворювання, періодично потребує стаціонарного лікування та підтримуючої терапії лікувальними препаратами. З копії паспорту позивача вбачається, що з 2000 року вона знята з реєстрації за адресою [ADDRESS], а з 2010 року зареєстрована в квартирі [NUMBER] за цією ж адресою. На момент смерті [PERSON] в квартирі [ADDRESS] ніхто не був зареєстрований. Відповідно до ст. 757 ЦК України, обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Якщо у набувача немає спадкоємців або вони відмовилися від прийняття майна, переданого відчужувачем, відчужувач набуває право власності на це майно. У цьому разі договір довічного утримання (догляду) припиняється. Такі ж положення містяться і в п. 10 оспорюваного Договору. З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням, має двох дітей [INFO] та [INFO], з березня 2014 року пербувала на стаціонарному лікуванні в зв'язку з паталогією вагітних . Має дохід близько 1300 грн. на місяць, її чоловік - близько 5000 грн. на місяць. Як пояснили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] , померлий [PERSON], зловживав спиртними напоями, фактично знаходився на утриманні матері, яка і займалася його лікуванням. Після смерті останнього дочка останнього не надавала бабусі ніякої допомоги, взагалі у них існують напружені відносини. Свідки [PERSON], рідна мати відповідачки, [PERSON], близька подруга родини відповідачки, суду пояснили, що [PERSON] навпаки завжди турбувалася про бабусю, проте останнім часом вона несама відмовлялался від будь-якої допомоги, висловлюючись, що не бажає догляду з боку онуки. Відповідно до ч.1 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Відповідно до ч.1 ст.756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Пунктом 8 Договору довічного утримання передбачено, що договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку. Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як на підставу позову, позивачка посилається на відмову від виконання відповідачем зобов'язань за договором. Разом з тим, з пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що умови договору [PERSON], не виконувалися ніколи, ніякого порядку виконання умов договору між його сторонами не було, позивачка сама зазначала, що і не потребувала на той час такої допомоги по утриманню. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що після смерті набувача за договором в період з липня по грудень 2013 року відповідачка ще не оформилася в правах спадкоємця, оскільки заяву про прийняття спадщини на квартиру подала сама позивачка. Після того, як останній було відмовлно у видачі Свідоцтва про право наспадщину позивачка вже через три місяці звернулася до суду з вказаною позовною заявою про розірвання оспорюваного договру Як встановлено у судовому засіданні позивачка не зверталась до відповідачки про перерахування коштів в обумовленій договором сумі, забезпечення харчуванням, тощо . Також, у судовому засіданні встановлено, що ненадання допомоги позивачці в період з лютого по травень 2014 року обумовлено її стаціонарним лікуванням, отже за відсутності вини відповідачки. Представник позивачки не заперечував щодо даних обставин у судовому засіданні та просив не враховувати їх при постановленні рішення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач [PERSON] у свої вимогах, як на підставу для задоволення заявленого нею позову - факт ухиляння [PERSON] від виконання умов договору довічного утримання не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні ( тим більше враховуючи , що сам договір з [PERSON] взагалі не був направлений на настання реальних обов'язків набувача щодо утримання позивачки) , суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 744, 746, 757 ЦК України, враховуючи прийняття спадкоємцем набувача майна, переданого позивачкою, та готовність її віиконувати умови оспорюваного догово,ру суд дійшов висновку, що позовні вимоги не доведені та передчасні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed