Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

25.11.2020 року позивач звернувся з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20.06.2020 року він уклав шлюб з відповідачем та вони стали спільно проживати у квартирі позивача, яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі продажу від 01.11.2012 року. З 01.09.2020 року між сторонами фактично припинилися шлюбні відносини, відповідачка його фактично позбавила можливості проживати у власній квартирі. Позивач на теперішній час позбавлений можливості користуватися та володіти своїм майном. Відповідач добровільно покинути квартиру не бажає. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі. Пояснив, що з відповідачем разом вони прожили близько місяця. Оскільки їхні стосунки не склалися, [PERSON] забрав деякі речі та 01.09.2020 року покинув квартиру, деякий час проживав у знайомих, потім почав винаймати житло. У грудні 2020 року йому вдалося вмовити [PERSON] з`їхати з його квартири, після цього він змінив замки у квартирі. Вона забрала усі свої речі та частково його, та переїхала до власної квартири за адресою: [ADDRESS] , де і мешкає зараз. Позивач також звернувся до суду з позовом щодо розірвання шлюбу з відповідачкою. Рішення суду йому потрібне, що відповідач не могла повернутися до його житла. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 01.11.2012 року належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.11.2020 року. 20.06.2020 року між сторонами було укладено шлюб, проте вже з 01.09.2020 року шлюбні відносини між ними припинилися. За інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради [PERSON] реєстрація за адресою: [ADDRESS] відсутня. Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 1\~ст. 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом у судовому засіданні було встановлено, що у грудні 2020 року відповідач забрала свої речі та фактично звільнила квартиру за адресою: [ADDRESS] , тобто після звернення позивача з позовом до суду. Таким чином, на теперішній час відповідач добровільно виселилася зі спірної квартири. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки [PERSON] добровільно виселилася зі спірної квартири, перешкод у користуванні та володінні майном у [PERSON] не має, що підтверджується поясненнями позивача у судовому засіданні. За таких обставин суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed