overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~24.09.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду з позовом до відповідачки [PERSON], за яким просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 23.01.2004 року відділом РАЦС Новобузького РУЮ, актовий запис № 05, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з [PERSON] припинились, причиною розлучення є несумісність характерів.\~\~ \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] під час судового розгляду справи заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON]\~в судові засідання 23.10.2018 року та 22.11.2018 року не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не подала. Тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, суд, зі згоди позивача, вважає за можливе слухати справу на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 23.01.2004 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини подружжя припинились в серпні 2018 року і з цього часу вони стали проживати відокремлено. Наразі вони спільне господарство не ведуть та спільного бюджету не мають, відтак сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з не проживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Під час судового розгляду справи позивач відмовився від вимог про відшкодування судових витрат, понесених ним на оплату судового збору, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

24.09.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Дочка сторін залишається проживати з позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки. Позов просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Дочка сторін залишається проживати з позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 березня 2018 року. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 704, 80 грн. Згідно з п. 1) ч.1 ст. 430 допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

24.09.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька він пропустив, оскільки працював за межами міста Чернігова. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити. Відповідачем надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду, відзив не надано. Треті особи надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме автомобіль Шевроле Лачетті 2008 року випуску. Відповідно до довідки Першої Чернігівської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. З позовної заяви та досліджених судом матеріалів справи вбачається, що позивач не звернувся вчасно, а саме в строк встановлений законом, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки перебував за межами міста Чернігова, працював у м.Києві. Відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач пов'язаний зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб'єктом яких є позивач. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, а також враховуючи той факт, що спадщина ніким не прийнята, у відповідачів відсутні заперечення з приводу заявлених позивачем позовних вимог, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

24.09.2018 року позивач звернувся з позовом про визнання [PERSON], втратившим право користування квартирою №1 будинку №9 по вул. Курчатова в м. Первомайськ Миколаївської області з 30.01.2000 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що у вказаній квартирі 24.11.1994 року був зареєстрований відповідач. Квартира належить позивачу на підставі договору дарування від 30.01.2000 року, а відповідач у квартирі не проживає. Позивач відповідачу перешкод у проживанні в будинку не чинив. Крім того, відповідач не приймає участі в утриманні будинку та веденні домашнього господарства, а реєстрація його перешкоджає позивачу в розпорядженні будинком. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву в якій позов підтримав і просив його задовольнити, а справу просив розглядати у його відсутність та згоден на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про час та дату проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, відзиву не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзвив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Із копії договору дарування 1/2 частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу [PERSON] 31.01.2000 року видно, що 1/2 частина будинку №9 по вул. Курчатова в м. Первомайськ Миколаївської області належить [PERSON] на підставі вказаного договору. Із копії будинкової книги видно, що у вказаному будинку зареєстровані власник та відповідач. Це ж підтверджено і актом квартального комітету № 43 м. Первомайськ від 10.09.2018 року із якого також видно, що відповідач фактично в будинку не проживають з 1994 року. Ст. 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 405 ч.2 ЦК України передбачає, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст. 81 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд знаходить встановленим те, що відповідач з 30.01.2000 року, тобто понад рік, не мешкає в квартирі [ADDRESS], який належить позивачу, без поважних причин, так як відповідач ніяких заперечень та відповідних доказів не надав, а тому позов доведений і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

24.09.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 14.10.2011 року. У шлюбі дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обовязки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище «Войтович». В судове засідання позивач не зявилася. В заяві просила справу розглядати без її присутності. Просила шлюб розірвати. Відповідач не прибув в судове засідання також. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив про причини неявки в судове засідання, не подав у встановлений строк відзив на позов, та враховуючи, що позивач в заяві не заперечує проти постановлення заочного рішення, суд постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. Сторони 14.10.2011 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1629, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). У шлюбі спільних дітей не мають. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї. Позивач в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач заяв, заперечень не подав. Тому суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання зберегти прізвище «Войтович». Також відповідно до\~ вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~ суд стягує з відповідача на користь позивача\~ 704 грн. 80коп. судового збору. Відтак встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

24.09.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 18.06.2011 року. У шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обовязки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Після розірвання шлюбу дитину\~ просить залишити на виховання їй та бажає зберегти прізвище «Шаблей». В судове засідання позивач не зявилася. В заяві просила справу розглядати без її присутності. Просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився також. В заяві просив справу розглядати без його присутності. Не заперечував проти розірвання шлюбу. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах, судом встановлено наступне. Сторони 18.06.2011 року зареєстрували шлюб у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 101, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). У шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO], яка\~ згідно довідки ОСББ «РОЯЛТІ» від 18.09.2018 року, проживає разом з матірю [ADDRESS]. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї. Позивач в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечував щодо задоволення позову. Тому суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої доньки.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Питання щодо місця проживання дитини сторонами визначено відповідно до вимог ст. 160 СК України, тому суд вважає доцільним подальше проживання доньки визначити разом з матірю. Позивач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання зберегти своє прізвище «Шаблей». Відтак встановлені підстави для задоволення позову. Крім того, відповідно до\~ вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~ суд стягує з відповідача на користь позивача\~\~ 704 грн. 80 коп.\~ судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

24.09.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня звернення до суду з позовом і до закінчення сином навчання в закладі професійної освіти. В обґрунтування позову зазначила, що натепер повнолітній син [PERSON] навчається в закладі професійної освіти на денному відділенні та в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги з боку батьків, яку відповідач має можливість надавати. Позивач і третя особа в судове засідання не з`явилися, при цьому позивач надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності та задоволення позову; третя особа про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідач позов не визнав. Він пояснив, що повністю оплачує витрати на утримання житла, в якому проживають позивач і третя особа, крім того повинен надавати допомогу матері, яка є особою похилого віку і потребує матеріальної допомоги. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі, при цьому мають спільного повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Натепер [PERSON] навчається в Чернігівському професійному ліцеї залізничного транспорту (денна форма навчання), який закінчує в 28.05.2020 року (а.с. 8). Повнолітній син сторін, в зв`язку з навчанням позбавлений можливості самостійно заробляти на життя, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Він проживає разом із матір`ю (позивачем) і знаходиться на її утриманні. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За приписами частини першої статті 191 Кодексу аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Виходячи з вищевикладеного, а також беручи до уваги матеріальне забезпечення сторін, отримання третьою особою стипендії в розмірі 490 грн щомісячно і перебування на повному державному забезпеченні, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) на час навчання сина в професійному ліцеї. За таких обставин, пред`явлений позов є таким, що ґрунтується на законі, в зв`язку з цим підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

24.09.2019 звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07.06.2003 зареєструвала з відповідачем шлюб, однак сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 01.10.2019 відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 22.11.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 18.12.2019. 18.12.2019 позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, при зверненні з позовом до суду просила його задовольнити повністю, справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин своєї неявки. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. 07 червня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, актовий запис № 12, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 4). Від цього шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Як стверджує позивач, подружнє життя між сторонами не склалося у зв`язку з тим, що у них різні характери, погляди на життя та на вирішення сімейних проблем. На підставі цих обставин в сім`ї відбуваються скандали та сварки, що негативним чином відображаються на подружніх відносинах, психологічному стані сторін та вихованні неповнолітньої дитини. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їх дитини, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

24.09.2019 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,4111 га, кадастровий номер 1825886000:09:000:0031, яка розташована на території Носівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, державний акт серії ЖТ №010688 від 31.08.2004. Встановлений законодавством термін для подачі заяви про прийняття спадщини, позивач пропустила внаслідок власної юридичної неграмотності, крім того не була обізнана зі змістом заповіту. Позивачу стало відомо, що вона може звернутися до суду. В підготовче судове засідання сторони не з`явились. Позивач до суду подала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Від сільського голови Краснопільської сільської ради Чуднівського району Житомирської області Патея І.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що сільська рада позов визнає повністю та просить проводити розгляд справи за відсутності представника сільської ради. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved