overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

26.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що він є рідним братом [PERSON], померлого [INFO]. В судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просив заяву задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, заявник - [PERSON] - є рідним братом [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді ? частки квартири [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем за законом є заявник, який у встановлений законом строк звернувся до Другої Миколаївської державної нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини, однак постанову державного нотаріуса від 03.03.2014 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що заявник не надав нотаріусу документів для підтвердження факту родинних відносин між ним та померлим. Згідно відповіді РАГСу головного державного управління юстиції Псковської області від 26.11.2013 року надати інформації щодо запису акту громадянського стану щодо свідоцтва про народження померлого не має можливості та зазначено, що за роки війни архівний фонд збережено не повністю. Факт родинних відносин між заявником - [PERSON] та його рідним братом - [PERSON], померлого [INFO], підтверджується наданими в судовому засіданні показами свідків [PERSON], [PERSON]. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

26.03.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 21 лютого 2006 року її шлюб укладений з відповідачем було розірвано. Від спільного подружнього життя у сторін народилась двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які в даний час знаходяться на повному утриманні матері. Відповідач не надає матеріальної допомоги дітям. У зв'язку з чим просить суд, стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі - по 600 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила суд позов задовольнити. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи 21 лютого 2006 року між сторонами було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. (а.с. 4) Від спільного подружнього життя у сторін народилась двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтв про народження неповнолітньої дітей, відповідач [PERSON] являється батьком дітей. (а.с. 5) В судовому засіданні встановлено, що відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні неповнолітніх дітей, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу дітям, яка знаходяться на утриманні та вихованні матері. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Суд вважає, що [PERSON] спроможний платити аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а тому позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі - 243,60 грн. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

26.03.2014 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 18.05.1994 року Холмським міським відділом РАЦС Сахалінської області, актовий запис № 108. Від шлюбу дітей не мають. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 2008 року шлюбні стосунки між сторонами були припинені через те, що вони мають різні погляди про спільне життя, тому виникали постійні непорозуміння та сварки, просить суд розірвати шлюб оскільки він існує формально. У разі виникнення спору щодо розподілу спільного набутого майна, він буде вирішуватись в окремому провадженні. До судового засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 18.05.1994 року зареєстрували шлюб, про що Холмським міським відділом РАЦС Сахалінської області 09.12.1997 року було видано Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (актовий запис № 108). Також, як встановлено в судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинені з 2008 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявив наміру зберегти сім'ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з тим, що позивачем не заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача судового збору, тому суд вважає за можливе не застосовувати вимоги ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

26.03.2014 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. При цьому позивач посилається на те, що між нею та відповідачем 02.08.2011 року було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 890. При цьому позивач посилається на те, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та шлюбні стосунки між сторонами припинилися. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.08.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 890. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Сторони не підтримують шлюбні відносини, будь-які стосунки не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб став носити формальний характер, майнового спору між ними немає. Клопотань про надання строку для примирення в судовому засіданні не заявляли, вважають недоцільним надання їм строку для примирення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а шлюб носить формальний характер, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

26.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вона вказала, що 24.11.2007 року вступила в шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №178. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. З початку серпня 2012 року шлюбні відносини припинено, оскільки відповідач нехтує сімейними цінностями, свариться, не піклується про сім'ю, не підтримує нормальну моральну атмосферу, що негативно впливали на її та дитини психічний стан. Напруженість стосунків вплинуло на його рішення щодо неможливості примирення і розірвання шлюбу, так як шлюб суперечить його інтересам, негативно впливає на його фізичний та психологічний стан. Питання щодо місця проживання малолітньої дочки досягнуто, вона залишається проживати з нею. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач надала заяву в якій просила задовольнити позов, судове засідання провести у її відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав. За таких обставин, суд розглядає справу згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24.11.2007 року, який було зареєстровано Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 178, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. ( а.с.4) Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинено у серпні 2012 року. Судом встановлено, що припинення шлюбних відносин сталося за причин відсутності взаєморозуміння і взаємоповаги. Сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин. Ст.112 СК України передбачає, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Причини припинення шлюбу, на які вказала позивачка, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. За таких обставин, подальше збереження сім'ї [PERSON] є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Фактично спір про місце проживання малолітньої дочки відсутній, дитина залишається проживати з матір'ю. Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

26.03.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання з відповідачем шлюбу, який був зареєстрований 14 жовтня 2007 року. Від цього шлюбу у них є дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Позовну заяву обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки кожен з них має різні погляди на шлюб та сім'ю. На цьому ґрунті між ними ввесь час виникають сварки, що негативно впливає на дитину. Протягом останнього року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Сім'я фактично розпалася, подальше збереження шлюбу є неможливим. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, покликаючись на наведені у позовній заяві обставини. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розлучення, суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 14 жовтня 2007 року. Цей шлюб для них є перший. У шлюбі у них народилася дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач надає допомогу на утримання дитини добровільно. Встановлено, що сімейне життя у сторін в зареєстрованому між ними шлюбі не склалося. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, наміру проживати разом та зберігати шлюб не мають, примирення не бажають. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що спроби примирення сторін неможливі і не в найкращих інтересах сім'ї. Конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. Майнового спору між сторонами, та спору про місце проживання дитини немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

26.03.2014 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.02.2000 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося, оскільки між ними виникли суттєві взаємонепорозуміння та різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, зникли почуття, підтримка та допомога, почали часто виникати сварки та скандали, спільне господарство не ведеться, родина фактично розпалася. Примирення, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу неможливі, спору про поділ спільного майна немає. Позивач просить розірвати шлюб. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову. Відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 26 лютого 2000 року у Райгородоцькій селищній раді Слов'янського району Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 2 від 26.02.2000 року) (а. с. 4) Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 5). Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сім'ї є недоцільним, сімейні відносини припинені. Спору про поділ сумісного майна та місце проживання неповнолітньої дитини немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати додаткових заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини не дали позитивного результату.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

26.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та мотивувала тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03 травня 1994 року державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори належить квартира [ADDRESS]. В цій квартирі за її згодою було зареєстровано відповідача - її колишнього чоловіка. В квітні 2000 року відповідач залишив квартиру і став проживати з іншою жінкою. Свої особисті речі він забрав при виселенні. Будь-якого іншого, належного йому майна, в квартирі немає. Декілька разів позивачка просила його знятись з реєстрації з належної їй квартири, однак він кожен раз за надуманими мотивами відмовляє. Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно акту, складеному 14 березня 2014 року представником КП «Затишок» відповідач дійсно не проживає в вищевказаній квартирі з 2000 року. Ніяких поважних причин його не проживання немає. Таким чином, [PERSON] вважає, що відповідач втратив право на користування належною їй квартирою з квітня 2000 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце слухання справи оповіщений належним чином, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що власником квартири [ADDRESS] являється - [PERSON], на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 03.05.1994 року державним нотаріусом другої Первомайської державної нотаріальної контори Цихонею В.А., № 2-1043. Відповідно до довідки від 24.03.2014 року № 628, виданої КП «Затишок» [PERSON] прописаний в квартирі [ADDRESS] з 1998 року, проте згідно акту від 14.03.2014 року, затвердженого директором КП «Затишок», відповідач не проживає за даною адресою з 2000 року. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.ст. 71 та 163 ЖК, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає більше року, то є підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

26.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 22.10.2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Макіївки Донецької області, про що зроблено актовий запис № 1503. Від сімейного життя мають неповнолітніх дітей: сина, [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На даний час разом не проживають, відповідач добровільно матеріальну допомогу на дітей не надає, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, надала письмову заяву, просить суд розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, надав письмову заяву, просить суд розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини: - згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] який зареєстровано 22.10.2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Макіївки Донецької області, про що зроблено актовий запис № 1503 (а.с. 4). - згідно свідоцтва про народження [PERSON], та [PERSON](а. с. 5,6) видно, що відповідач, [PERSON] є їх батьком; Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення для справи. Відповідно до ч 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Встановлено, що відповідач на даний час добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі позову до суду та до дня їхнього повноліття, таким чином задовольнивши позов. Крім цього, з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення сума судового збору на користь держави На підставі викладено,

Outcome: approved