Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

26 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та стягнення моральної шкоди. В обгрунування своїх позовних вимог він вказує, що між ним та відповідачем [PERSON] 22 березня 2013 року було укладено письмовий договір позики, згідно якого вона отримала 2 тисячі доларів США З метою забезпечення виконання зобов'язань, між ними та [PERSON] було укладено договір поруки. За користування коштами вона зобов'язувалася сплачувати 8 відсотків в місяць від суми позики. Згідно умов договору вона зобов'язувалася щомісяця до 22 числа сплачувати вказану суму відсотків, однак в порушення умов договору жодного разу цього не зробила. Окрім того, 27 березня 2013 року на прохання [PERSON] ним було перераховано 20 тисяч гривень на картковий рахунок. Таким чином між ними укладено інший договір позики на тих самих умовах. Просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість за відсотками згідно договору від 22.03.2013 року в розмірі 11509,92 гривень, пеню за цим же договором в розмірі 13939,79 гривень та заборгованість за відсотками за договором від 27.03.2013 року в розмірі 12800 гривень та пеню за цим же договором в розмірі 16800 гривень, моральну шкоду в розмірі 10000 гривень та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] збільшив розмір позовних вимог щодо вимог згідно договору позики від 22 березня 2013 року, оскільки на день подачі позову офіційний курс НБУ становив 7,99 гривень за один доларі США, а на день розгляду справи становить 9,96 гривень за долар США. Відповідно до зміни курсу долара США просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором позики від 22.03.2013 року в розмірі 14342,11 гривень та пеню в розмірі 17369,89 гривень. Позовні вимоги щодо договору позики від 27.03.2013 року підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просить їх задоволити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання вдруге не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. У відповідності до статті 169 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Судом встановлено, що 22 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, згідно якого [PERSON] отримала від [PERSON] позику в розмірі 2 (дві) тисячі доларів США до 22 вересня 2013 року зобов'язуючись за користування коштами сплачувати відсотки в розмірі 8 відсотків в місяць від суми позики щомісяця до 22 числа кожного місяця. Договором передбачено відповідальність за невиконання або за неналежне виконання зобов'язання по сплаті процентів або основної суми заборгованості, а саме сплата пені в розмірі 1 відсотка суми прострочення за кожен день прострочення.(а.с15-16) На підтвердження укладення вказаного договору та отримання позики [PERSON] написала розписку (а.с.17) Старшим слідчим Дубенського МРВ УМВСУ в Рівненській області Стецюк І.Д. 05 листопада 2013 року було винесень постанову про закриття кримінального провадження, відкритого за заявою [PERSON], що притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України , в зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. В поясненнях [PERSON] визнавала факт укладення договору позики, однак через матеріальні труднощі не змогла виконати взяті на себе зобов'язання. (а.с.18) Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи наведене, суд встановлено факт позики вказаної суми коштів та порушення виконання зобов'язання, а тому з відповідачів необхідно солідарно стягнути відсотки за користування коштами та пеню за прострочення заборгованості в розмірах, встановлених договором позики від 22 березня 2013 року виходячи з таких розрахунків. Заборгованість за процентами становить 1920 доларів США. (2000 доларів США (розмір позики) х 8% (відсотки за користування коштами) х 12 місяців (період прострочення). Офіційний курсу долара США на день винесення рішення встановлено 10,99 гривень, тому до стягнення підлягає 21100,80 гривень. Заборгованість пені становить 603,2 долари США (160 долари США (сума заборгованості) х 377 днів (час прострочення) х 1% (розмір пені). Відповідно до курсу долара США стягненню підлягає 6629,17 гривень. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень, суд виходить з того, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині є безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Отже, фактами, з якими матеріальний закон пов'язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, а також вини останнього в її заподіянні. Позивачем не доведено, а судом під час судового розгляду не здобуто належних та допустимих доказів того, що позивачу через несвоєчасне виконання зобов'язання згідно договору позики заподіяна моральна шкода, а тому позовні вимоги в цій частині суд вважає безпідставними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено 828,21 гривень судового збору, з них 114,71 гривня за подачу заяву про забезпечення позову. А тому з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 392 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: dismissed