Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

25.02.2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, де просить стягнути з відповідача на їх користь достроково заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0666/82/0119896 від 07.02.2013 року, яка виникла станом на 30.01.2015 року в загальній сумі - 90 308,12 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.02.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №№ 014/0666/82/0119896 від 07.02.2013 року, за яким кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 52 799,57 грн. до 07.02.2019 року, під 35,3% річних. З укладенням кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів відповідно до Графіка погашення кредиту, а у разі прострочення грошового зобов'язання - сплатити пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення ( п. 10.3 кредитного договору ). Крім того, позичальник зобов'язався достроково погасити кредит (протягом 15 днів) на вимогу кредитора ( п. 7.3.2 кредитного договору ). Позичальник припинив виконувати свої грошові зобов'язання - щомісячно, відповідно до графіку погашення кредиту, не повертає кредит та не сплачує відсотки за користування ним. Вимогу кредитора про дострокове погашення кредиту не виконав. Станом на 30.01.2015р. заборгованість позичальника за кредитним договором становить 90 308,12 грн., що складається з: 47 582,26 грн. - заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 3196,11 грн.); 15 175,49 грн. - заборгованості за відсотками; 27 550,37 грн. - пені за прострочення сплати кредиту та відсотків. Просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Кіровоградської обласної дирекції також понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснивши, що спочатку мала можливість сплачувати кредит, але в подальшому її зарплата зменшилась, а крім того вона має на утриманні неповнолітнього сина. А тому коштів недостатньо, щоб погашати кредит. Просить зменшити суму пені з підстав, які вона вказала.. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. . У відповідності до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 17.02.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0666/82/0119896 від 07.02.2013 року, за яким кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 52 799,57 грн. до 07.02.2019 року, під 35,3% річних. З укладенням кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів відповідно до Графіка погашення кредиту, а у разі прострочення грошового зобов'язання - сплатити пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення ( п. 10.3 кредитного договору ). Відповідно до п. 3.1 договору позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами відповідно до умов цього договору. Пунктом 10.3 договору передбачено, що за прострочення виконання будь - яких грошових зобов'язань за договором, кредитор має право вимагати, а позичальник зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити останньому пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. З розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0666/82/0119896 від 07.02.2013року вбачається, що станом на 30.01.2015р. заборгованість позичальника за кредитним договором становить 90 308,12 грн., що складається з: 47 582,26 грн. - заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 3196,11 грн.); 15 175,49 грн. - заборгованості за відсотками; 27 550,37 грн. - пені за прострочення сплати кредиту та відсотків. Відповідно до п. 7.3.2 договору у випадку, якщо письмове повідомлення кредитора містить вимогу про дострокове погашення заборгованості позичальника за цим договором, позичальник повинен здійснити відповідне дострокове погашення заборгованості за цим договором у відповідності до умов, зазначених в такому повідомленні кредитора. Банк у відповідності до умов договору, у зв'язку із неналежним виконанням боржником умов договору, направив боржнику вимогу від 02.02.2015 року за вих. №114.0.0.00/15.17161 про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором протягом не більше ніж 15 календарних днів з дати вимоги ( а.с. 26,62 ), однак вимоги банку відповідачем виконано не було. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідач подала заяву, де просить зменшити розмір пені посилаючись на важке матеріальне становище (невелика заробітна плата) та перебування у неї на утриманні неповнолітньої дитини. Як свідчать матеріали справи заборгованість по тілу кредиту складає 47 582,26 грн. а пеня, нарахована банком за період з 07.03.2014 року станом на 30.01.2015року в сумі 27 550,37 грн.; з довідки про доходи відповідача від 24.07.2015 року вбачається, о в період з січня по червень 2015 року їй було виплачено зарплату в розмірі 17 036,57 грн., а тому з врахуванням того, що розмір пені є значно меншим, ніж заборгованість по тілу кредиту, відповідач працювала та мала дохід, вважаю, що підстав, передбачених ч.3 ст.551 ЦК України для зменшення розміру пені - не вбачається. Як підтверджено матеріалами справи, банком вчинено всі дії, передбачені законом та умовами договору кредиту, а оскільки відповідачка умов договору не виконувала, то банк-кредитор має право вимагати дострокового погашення заборгованості боржником, відповідно до вищезазначеного договору. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по справі у розмірі 903,08 грн.

Outcome: approved