Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

26 липня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою шкоди, мотивуючи вимоги тим, що 24 березня 2018 року близько 13 год. 40 хв. [PERSON] керуючи транспортним засобом «Hyundai Tucson» д.н. [NUMBER], рухався по мосту «Московський» (в напрямку лівого берегу) в м. Києві, не зреагувавши на зміну обстановки, не дотримавшись безпечної дистанції, допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Golf Plus» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який внаслідок удару здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault Clio» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягнення у вигляді штрафу. Внаслідок зіткнення транспортних засобів автомобілю д.н. [NUMBER], який на праві власності належить позивачу завдано матеріальної шкоди в розмірі 42 667,97 грн. Після звернення [PERSON] із заявою про настання страхового випадку, їй було перераховане страхове відшкодування у розмірі 23 819,60 грн. Проте, сплачена сума не покриває збитків, оскільки сума матеріального збитку становить 42 667,97 грн., а страховою компанією сплачено 23 819,60 грн. Також позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 20 00000 грн., ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести їй зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров'я, а також моральних страждань, пов'язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Виходячи з викладеного, позивач просить стягнути з відповідача: страхове відшкодування в рахунок відшкодування матеріальної шкоди: - 18 848,37,00 грн.; в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн.; суму вартості проведеного експертного дослідження 661,20 грн. та франшизу у розмірі 1 000,00 грн., що разом становить: 40 509,57 грн. та судові витрати. 31 серпня 2018 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 23 жовтня 2018 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, через канцелярію суду представник позивача надала заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судові засідання жодного разу не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується розміщеним оголошення на офіційному веб-порталі Фастівського міськрайонного суду Київської області про його виклик до суду. У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 березня 2018 року близько 13 год. 40 хв. [PERSON] керуючи транспортним засобом «Hyundai Tucson» д.н. [NUMBER], рухався по мосту «Московський» (в напрямку лівого берегу) в м. Києві, не зреагувавши на зміну обстановки, не дотримавшись безпечної дистанції, допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Golf Plus» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який внаслідок удару здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault Clio» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав позивачу матеріальної шкоди. Згідно з постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року [PERSON] визнанний винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді за ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили. /а.с.10/. У відповідності з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою судом при розгляді адміністративної справи та не підлягає доведенню. Згідно Полісу №АК/8269816 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19.02.2018, автомобіль марки «Renault Clio» державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON] застрахований в АТ «СК «АХА Страхування» /а.с.12/. Відповідно до звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу №35/06/18 від 11.06.2018 року, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Renault Clio» становить 42 667,97 грн. /а.с.15-19/. Як вбачається із виписки АТ КБ «Приватбанк», страховою компанією «СК «АХА Страхування» [PERSON] на рахунок було зараховано 23 819,60 грн. Крім того позивачем було сплачено 661,20 гривень за акт виконаних робіт №ЗН-132851 від 07.06.2018 року, що підтверджується квитанцією від 07.06.2018 року /а.с.13-14/. Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, заподіяна особі чи її майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо ця особа не доведе відсутності своєї вини. Згідно п.1 статті 1188 ЦК України шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, у відповідача виникло зобов'язання по відшкодуванню позивачу завданої їй внаслідок пошкодження її майна матеріальної шкоди. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди суди на підставі ст. 1194 ЦК постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь потерпілої особи, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Страхова компанія здійснила виплату [PERSON] на загальну суму 23 819,60 грн., а згідно звіту про оцінку вартості збитку №35/06/18 від 11.06.2018 року загальна сума матеріального збитку, завданого [PERSON] складає 42 667,97 грн. Таким чином, позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню. Тому, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю між сумою реально завданих збитків, визначену в звіту про оцінку вартості збитку №35/06/18 від 11.06.2018 року та відшкодованою Страховою компанією сумою, тобто стягнути 18 848,37 грн. (42 667,97 грн. - 23 819,60 грн.). Розглядаючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй моральних страждань або витрат немайнового характеру саме у заявленому нею розмірі 20 000, 00 грн., а також у стягненні з відповідача 1 000,00 грн. за франшизу. За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди та стягнення франшизи. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 678,86 грн.

Outcome: partial