overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

25 жовтня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 20 грудня 2008 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 20 грудня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 2251 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

25 квітня 1987 року позивачка [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Шабельницької сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, актовий запис № 3. Від шлюбу малолітніх дітей не має. Їхні діти вже повнолітні. Життя з відповідачем не склалося, більше двох років сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивачка весь час проживає у сина в другому місці без реєстрації проживання. При таких обставинах примирення між сторонами ніякого не може бути. Від позивачки до суду надійшла заява в якій вона просить справу розглянути в її відсутність, на своїх позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Оскільки сторони не бажають примирення, фактично сім'я розпалась і подальше її збереження не можливе. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 112 СК України, збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

25 квітня 2000 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народились неповнолітні діти: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилаючись на те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору та спору щодо виховання дітей між сторонами не має. Позивачка та її представник в ході судового засідання підтримала позовні вимоги. Представник відповідача з позовом не погоджується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази,суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З пояснень сторін видно, що з травня 2014 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З пояснень сторін позов про розподіл майна до суду не надавали. Майнового спору між сторонами не має. Спір щодо виховання дітей між сторонами відсутній. Представник відповідача в своїх запереченнях просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що у відповідача є намір зберегти сім?ю. Представник відповідача не заперечує, що [PERSON] на час розгляду справи перебуває за межами території України, між сторонами під час шлюбу були конфлікти, в тому числі із застосуванням фізичної сили. Позивачка наполягає, що сторони припинили спільне проживання з травня 2014 року. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім?я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо виховання дітей та майнового спору між сторонами не має. При цьому суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що у разі виникнення даного спору сторони мають право звернутись до суду в загальному порядку. Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в повному обсягу, позивачка не ставить питання про розподіл судових витрат, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

25 квітня 2006 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №25/04/2006/980-К/20, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 42 630,00 грн., зі сплатою 16 % річних за користування кредитом з терміном до 24 квітня 2011 року зі сплатою мінімально необхідного платежу 1183 грн. В серпні 2014 року ПАТ КБ «Надра» звернулось до суду з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 118 518 грн. 64 коп. посилаючись на те, що остання не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів. В судове засідання представник позивача подав заяву про слухання справи у їх відсутність та позовні вимоги підтримує. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 25 квітня 2006 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 25/04/2006/980-К/20, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 42 630,00 грн., зі сплатою 16 % річних за користування кредитом з терміном до 24 квітня 2011 року зі сплатою мінімально необхідного платежу 1183 грн. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів, внаслідок чого станом на 08 липня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 118 518 грн. 64коп. з яких: 38 306 грн. 45 коп. - заборгованість за кредитом; 46 633 грн.11 коп.-заборгованість по сплаті відсотків; 18 315 грн. 25 коп. - плата за управління кредитом; 11 000 грн.83 коп.-пеня; 4263 грн.00 коп.-штраф. Ці обставини підтверджуються: копією кредитного договору; розрахунком заборгованості по кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи встановлене суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання по кредитному договору в результаті чого станом на 08 липня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 118 518 грн. 64 коп., які підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

25 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 вересня 2013 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 30985,62 грн., заборгованність за кредитом - 9932,28 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 11497,95 грн, заборгованність по комісії за користування кредитом - 7841,79 грн, а також штрафи у сумі 250 грн., 1463,60 грн., всього загальна сума забогованості склала 30 985,62 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 квітня 2008 року в розмірі 30 985,62 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, заява про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходила, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 25 квітня 2008 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 вересня 2013 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 30 985,62 грн., заборгованність за кредитом - 9932,28 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 11497,95 грн, заборгованність по комісії за користування кредитом - 7841,79 грн, а також штрафи у сумі 250 грн., 1463,60 грн., всього загальна сума забогованості склала 30 985,62 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

25 квітня 2008 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя у сторін народилась дитина донька [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою [PERSON]. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що далі їхнє спільне проживання не можливе. Спільне життя з відповідачем не склалось, основна причина цілковита психологічна несумісність їхніх характерів, відсутність взаємоповаги, взаєморозуміння. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони не проживають разом, помиритися не бажають, фактично сім? я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження сім ?ї не можливе. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

25 квітня 2013 року по справі винесено рішення, яким встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши в користування: - [PERSON] житлову кімнату площею 11,3 кв.м., - [PERSON], [PERSON] житлові кімнати площею 10,3 кв.м. та 17,2 кв.м. Залишити в загальному користуванні кухню, коридор, ванну, туалет, кладову. Змінено договір найму квартири [ADDRESS]. Зобов'язано Виконавчий комітет Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради заключити з [PERSON] окремий договір найму житлового приміщення та відкрити на її ім'я окремий особовий рахунок на кімнату площею 11,3 кв.м у квартирі [ADDRESS]. Зобов'язано Виконавчий комітет Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради заключити з Настас?євим [PERSON], [PERSON] окремий договір найму житлового приміщення та відкрити на їх ім'я окремий особовий рахунок на кімнати площею 10,3 кв.м та 17,2 кв.м. у квартирі [ADDRESS]. В іншій частині вимог відмовити. В задоволенні позову Настас?єва [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи - [PERSON], Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення - відмовити. До суду надійшла заява [PERSON] про винесення додаткового рішення по вищевказаній справі, оскільки судом не вирішено питання про порядок користування квартирою всіх членів сім'ї [PERSON], що зареєстровані за спірною адресою та мають право на користування житловою площею в цій квартирі, а саме її дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Сторони в судове засідання не з'явились, тому у зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Як вбачається з матеріалів справи, судом вирішено питання про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS], виділивши в користування: - [PERSON] житлову кімнату площею 11,3 кв.м., - [PERSON], [PERSON] житлові кімнати площею 10,3 кв.м. та 17,2 кв.м. Але судом не вирішено питання про порядок користування квартирою всіх членів сім'ї [PERSON], що зареєстровані за спірною адресою та мають право на користування житловою площею в цій квартирі, а саме її дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Оскільки судом встановлено право користування спірною квартирою та [PERSON] подавала докази та пояснення з приводу користування квартирою її дітьми, тому суд дійшов висновку, що слід задовольнити заяву позивача та винести додаткове рішення по справі, де встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши в користування: - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 11,3 кв.м. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

25 квітня 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулося КП «Харківводоканал» з позовом про стягнення на його користь з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно коштів в сумі 5657 гр. 41 коп., мотивуючи тим, що такою є заборгованість відповідачів за послуги водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції в сумі 86 гр. 38 коп. і трьох відсотків річних у розмірі 144 гр. 78 коп. від простроченої суми. У судове засідання з'явилися: представник позивача та відповідачі [PERSON] і [PERSON] Відповідачка [PERSON] про слухання справи була повідомлена належним чином, але до суду не прибула, у зв»язку з чим суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

25 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявою про визнання недієздатною його матері - [PERSON], посилаючись на те, що внаслідок стійкого психічного розладу здоров'я вона не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. Заявник у судовому засіданні підтримав заяву та просив суд її задовольнити. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки і піклування та дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 268, [PERSON] страждає важким (хронічним та стійким) психічним розладом, у зв'язку з чим вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними (а/с. 26-28). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

25 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 22 липня 2006 року він вступив у зареєстрований шлюб з відповідачкою. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося за причиною погіршення стосунків, через втрату почуття взаємної любові та взаємоповаги. Шлюбні стосунки фактично припинені, подальше збереження сім»ї неможливе. Просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився, у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягав. (а.с. 15) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, позовні вимоги визнає (а.с. 16) Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2006 року, який оформили у Таранівській сільській раді Зміївського району Харківської області, свідоцтво про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 22 /а.с. 4/. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надасть, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про майно між сторонами не даний час не існує. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

25 квітня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З відповідачем по справі мають окремий бюджет, ведуть окремо своє господарство. Відповідач ухиляється від своїх обов?язків щодо утримання дочки. Дитина перебуває на утриманні позивача. Коштів для забезпечення дочки всім необхідним не вистачає. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має можливість надавати таку допомогу, оскільки працює монтером колій на ПАО «АрселорМиттал Кривой Рог», отримує заробітну плату. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Погодився на стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно на утримання неповнолітньої дочки до її повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення аліментів, суд позов задовольняє. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: approved