Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

26.03.2020 позивач звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що із 17.01.2013 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем не проживають разом як подружжя через втрату почуття любові та поваги. На даний момент сторони спільне господарство не ведуть, не мають спільного бюджету, шлюб має формальний характер, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами. Ухвалою від 10.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання з викликом сторін. Судом сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також надіслано і копію позову з додатком. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала, копію ухвали та копію позовної заяви з додатками отримала 27.04.2020. В судове засідання сторони не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, а відповідач визнала позов у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17.01.2013 перебувають у шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 17.01.2013 серії [NUMBER] (а.с.8). Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 11.04.2013 серії [NUMBER] (а.с.9). Як зазначає позивач у позовній заяві, з відповідачем не можуть проживати разом як подружжя через відсутність порозуміння, втрати почуття кохання. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між ними. У відповідності до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 115 СК України регламентовано, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Окрім вимоги про розірвання шлюбу, позивач просить суд, після розірвання шлюбу, визначити місце проживання спільної дитини сторін разом із відповідачем. Положеннями статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивач просив місцем проживання дитини визначити місце проживання її матері, відповідач визнала заявлені вимоги, суд вважає за доцільне задовольнити позов в цій частині. На підставі ст.ст. 7, 24, 110, 112, 113, 115 СК України,

Outcome: approved