Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

24 травня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визначення частки в спільній сумісній приватній власності та визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступне. Згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 23.03.202 року №4/6, виданого Любимівською сільською радою м. Дніпропетровськ квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі розпорядження органу приватизації від 23.03.2002 року. Частки у спільному майні між співвласниками квартири ані договором, ані іншим способом не визначалися. 08.10.2012 року помер [PERSON], актовий запис №929 від 10.10.2012 року складено Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Після його смерті відкрилася спадщина на частку в квартирі [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті померлого є рідний син, позивач, [PERSON], який фактично прийняв спадщину, оскільки на день смерті [PERSON] постійно мешкав та дбав про батька. 21.09.2016 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська було надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю в два місці. Позивач звернувся у встановлений строк до нотаріальної контори. Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON], посилаючись на те, що на поданому документі, що встановлює право власності спадкодавця на майно, а саме на свідоцтві про право власності на житло відсутні відомості, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме відмітка про реєстрацію права власності за спадкодавцем на таке майно. На теперішній час позивач фактично вступив у володіння частиною будинку, проживає в ньому, виробляє поточний ремонт, сплачує комунальні послуги, співвласник житла будь-яких претензій і заперечень не має. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру №2 в будинку №5ж в м. Дніпро по 1/3 частині кожному із співвласників, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], який помер 08.10.2012 року, визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини квартири №2 в житловому будинку №5ж по вул. Єлова в м. Дніпро в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 08.10.2012 року, актовий запис №929. В судове засідання позивач не зявився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій підтримував позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08.10.2012 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 483686 (а.с. 5) Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ 292971 від 02.04.1991 року (а.с. 120) Позивач був зареєстрований та постійно проживав разом зі своїм батьком за адресою [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] належала [PERSON] та членам його сімї [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. (а.с. 6). Вищенаведене також підтверджується обставинами встановленими рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2016 року (а.с. 119). Відповідно до положень ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Квартира №2 в житловому будинку №5ж по вул. Єловій в м. Дніпропетровську складається з 2-х кімнат житловою площею 28,0 кв.м., загальною площею 55,0 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру від 14.09.2015 року (а.с. 8-9). Так, наразі позивач у встановлений Законом спосіб прийняв спадщину після смерті свого батька, що підтверджується копією спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.35-123). Оскільки між сторонами відсутні будь-які домовленості щодо часток у спільній сумісній власності суд вважає за можливе встановити, що вони є рівними по 1/3 частці. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визначення часток та визнання права власності в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved