Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

25 вересня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Вказані позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що проживаючи окремо, відповідач приймає малу участь у житті, вихованні та розвитку дитини. Позивачка стверджує, що після розірвання шлюбу із відповідачем їх малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Згідно з доводами [PERSON] відповідач одержує періодичні заробітки, інших дітей та непрацездатних батьків немає, тому спроможний надавати матеріальну допомогу своїй дитині у вказаному розмірі. У судове засідання сторони не зявилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час, дату і місце розгляду справи. 06 листопада 2015 року від [PERSON] в суд надійшла письмова заява, в якій позивачка просить провести розгляд даної справи без її участі на підставі наявних в справі доказів. У даній заяві позивачка вказала, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та повністю підтримує позовні вимоги, заявлені до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Таку ж позицію [PERSON] виклала в телефонограмі від 14 грудня 2015 року. Відповідач [PERSON] повністю визнав позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, та просив здійснити розгляд справи без його участі. Свою позицію [PERSON] відобразив у телефонограмах від 06 листопада 2015 року та від 14 грудня 2015 року. За таких обставин, суд вирішив розглянути дану справу у відсутності сторін на підставі наявних доказів. Визнання відповідачем [PERSON] позову [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в даному випадку не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України підлягає прийняттю. Врахувавши доводи сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню. Такий висновок суду ґрунтується на наступних встановлених обставинах. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 березня 2013 року, що набрало законної сили 05 квітня 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 10 березня 2009 року у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №56, - розірвано. В період цього шлюбу у сторін народилась дочка, яка на момент вирішення даного спору є малолітньою дитиною [PERSON], [INFO]. Наведена обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №101479, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 23 липня 2009 року (відповідний актовий запис №374 від 23 липня 2009 року). Довідка ЖЕД №4 Кузнецовського міського комунального підприємства №2313 від 03 листопада 2015 року свідчить, що позивачка [PERSON] разом з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], проживають окремо від відповідача [PERSON] Із довідки відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» №4892 від 02 листопада 2015 року слідує, що [PERSON] працює у вказаному підприємстві електромонтером з випробувань та вимірювань і в період часу з квітня 2015 року до вересня 2015 року включно отримала заробітну плату в сукупному розмірі 31042 (тридцять одна тисяча сорок дві) грн. 93 коп. Згідно з доводами позивачки вона самостійно утримує малолітню дочку [PERSON], [INFO], а батько малолітньої дитини [PERSON] належної регулярної матеріальної допомоги їй не надає. Вказані обставини відповідачем не спростовані. [PERSON] повністю визнані позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Жодних заперечень проти даного позову від відповідача в суд не надійшло. Отже, судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконує своїх батьківських обовязків щодо утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. При вирішенні даної справи суд застосував наступні норми матеріального права, що регулюють правовідносини сторін. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог, передбачених в ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з вимогами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З наведених підстав, враховуючи визнання позову відповідачем [PERSON]В, суд вирішив повністю задоволити позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. З врахуванням наведених обставин, на підставі ч.1 ст.180, ч.3 ст.181, ст.182, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України,

Outcome: approved