Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

26 липня 2018 року [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В позовній заяві зазначає, що [INFO] у с.Барилів Радехівського району помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 27.10.2006 року Барилівською сільською радою Радехівського району Львівської області. На момент смерті спадкодавця, що підтверджується довідкою Барилівської сільської ради Радехівського району №142 від 07.06.2018 року, разом із [PERSON] , який помер [INFO] , була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] [PERSON] - дружина останнього та мати позивача. Оскільки батько - [PERSON] був людиною похилого віку та потребував сторонньої допомоги, разом із ним на день смерті проживала без реєстрації [PERSON] - позивач. Померлий [PERSON] на випадок смерті склав заповіт, що посвідчений секретарем виконкому Барилівської сільської ради Радехівського району за №59 від 07.07.2004 року, яким усі свої майнові та немайнові права заповів онуці [PERSON] . Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] спадщину у встановлений законом строк не прийняли, в управління чи володіння спадковим майном у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] , не вступили. У подальшому, [INFO] у с.Барилів Радехівського району померла мати позивач - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 26.12.2017 року виконавчим комітетом Барилівської сільської ради Радехівського району Львівської області. На момент смерті спадкодавця, що підтверджується довідкою Барилівської сільської ради Радехівського району №141 від 07.06.2018 року, разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , за місцем її проживання у [ADDRESS] ніхто не був зареєстрований. Оскільки мати [PERSON] була людиною похилого віку та потребувала стороннього догляду, разом із нею, на день її смерті, без реєстрації фактично проживала [PERSON] - позивач. За результатом звернення позивача до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В., останньою було зареєстровано спадкову справу №129/2018, проте видати свідоцтво про право на спадщину не являється можливим, оскільки у свідоцтві про народження позивача в графі «Мати» вказано [PERSON] , хоча вірно повинно бути [PERSON] . Згідно даних, викладених у довідці Барилівської сільської ради Радехівського району №233 від 23.07.2018 року, [PERSON] дійсно являється матір`ю [PERSON] . Позивач після смерті спадкодавця, фактично вступала в володіння спадщиною і надалі продовжує користуватись майном. Відсутність даних про реєстрацію [PERSON] із спадкодавцями на момент їх смерті, а також розбіжність по-батькові матері у свідоцтві про народження позивача із фактичними даними спадкодавця, унеможливлює реалізацію майнових прав останньої, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому позивач вимушена звернутися з позовом до суду. Просить встановити факт, що [PERSON] постійно проживала по [ADDRESS] разом із [PERSON] до дня її смерті, тобто до [INFO] . Встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , скерували суду заяви, в яких позовні вимоги визнали, клопотали про розгляд справи за їх відсутності (а.с.46-51, 52-55). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення позивача та її представника та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 27 жовтня 2006 р., видане Барилівською сільською радою Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис за №12 (а.с.13). На момент смерті спадкодавця, що підтверджується довідкою Барилівської сільської ради Радехівського району №142 від 07.06.2018 року, разом із [PERSON] , який помер [INFO] , була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] [PERSON] - дружина, [INFO] (а.с.18). Померлий [PERSON] на випадок смерті склав заповіт, що посвідчений секретарем виконкому Барилівської сільської ради Радехівського району за №59 від 07.07.2004 року, яким усі свої майнові та немайнові права заповів онуці [PERSON] , 1988 р.н. (а.с.17). [INFO] у с.Барилів Радехівського району померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 26.12.2017 року виконавчим комітетом Барилівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.20). На момент смерті спадкодавця, разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , за місцем її проживання у [ADDRESS] ніхто не був зареєстрований, що підтверджується довідкою Барилівської сільської ради Радехівського району №141 від 07.06.2018 року (а.с.22). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52236331 від 11.06.2018 р. приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В., було зареєстровано спадкову справу №129/2018, спадкодавець [PERSON] (а.с.21). З свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 1.07.1963 р.вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , в графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). З копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.24). Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.25). Згідно довідки Барилівської сільської ради Радехівського району №233 від 23.07.2018 року, [PERSON] дійсно являється матір`ю [PERSON] (а.с.26). Відповідно до заяви посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, 4.12.2008 р. №7922, [PERSON] відмовився від належного йому спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] (а.с.19). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] , виданого 27.04.1999 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 20.04.1999 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1504, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,3413 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Барилівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.27-зворот). Факт спільного проживання позивача з [PERSON] , підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , не довірити показам яких в суду підстав немає. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. За змістом ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і родинних відносин між фізичними особами. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту родинних відносин є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved