Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

26.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах малолітньої доньки [PERSON], [INFO] до відповідача. 07.10.2014 року уточнила позовні вимоги та просить суд визнати відмову приватного нотаріуса в видачі свідоцтва про право власності на будинок в ? частині на ім'я [PERSON] - незаконною; зобов'язати приватного нотаріуса [PERSON] видати свідоцтво про право власності на ? частину будинку в [ADDRESS], на ім'я [PERSON], [INFO], після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Ухвалою суду від 21.10.2014 року до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог залучені спадкоємці першої черги до майна померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] із 18.08.2009 року та мають доньку [PERSON],[INFO], батьком якої записаний [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок в [ADDRESS], вартістю 48257 грн. Спадкоємцями першої черги у рівних частках є четверо осіб: [PERSON], дружина померлого, [PERSON], 31.07.2010 року - донька померлого та дві доньки [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON] та [PERSON], які проживають у [ADDRESS]. [PERSON] відмовилася від своєї частки в спадщині на користь доньки [PERSON], 2010 року народження. Таким чином частка доньки збільшилася до ? частини будинку, вказаного вище, а по ? частині цього будинку належить її сестрам по батькові - [PERSON] та [PERSON]. Спору відносно часток у спадщині немає. 22 вересня 2014 року відповідач листом №982/02-14 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності на ? частину будинку на ім'я [PERSON], посилаючись на те, що у малолітньої доньки відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків. [PERSON] вважає таку відмову не законною, а згідно ст.36 та ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов'язана видати свідоцтво про право власності на ? частину будинку по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] після смерті її батька [PERSON], як передбачається ст.27 та ст.28 ЦК України. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] позов в інтересах малолітньої доньки [PERSON], 2010 року народження підтримала та просила його задовольнити. Зазначила, що вона особисто не отримала код платника податків через свої релігійні переконання та має відмітку у паспорті про цю обставину. Своїй доньці вона також не бажає отримувати код з цієї ж причини, але закон не передбачає відмітку про це у свідоцтві про народження дитини. Тому вона вимушена звернутися до суду за захистом порушених прав своєї малолітньої доньки. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, вказала, що вчинила правомірно, не видала вказане свідоцтво про право на спадщину за законом малолітній [PERSON], [INFO], оскільки у неї відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків. В пункті 8 глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначено, що якщо особа через свої релігійні переконання у встановленому законом порядку відмовилася від прийняття реєстраційного номеру облікової картки платника податків, нотаріус перевіряє цей факт за відміткою у її паспорті. У зв'язку з тим, що документом, який посвідчує особу малолітньої дитини є свідоцтво про народження, в якому не передбачено діючим законодавством проставляти відмітку про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків, так як і сам порядок цієї відмови малолітньою дитиною, нотаріус не може видати малолітній свідоцтво про право на спадщину за законом, але якщо суд зобов'яже її це зробити, то вона рішення суду виконає. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, будучи належним чином сповіщені про час, дату і місце розгляду справи за місцем реєстрації, заперечень на позов не надали. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали спадкової справи №71/2013 до майна [PERSON], померлого [INFO], давши оцінку всім доказам по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено наступне. [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO], перебували у шлюбі з 18 серпня 2009 року, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №124. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] [INFO] помер, про що 03.04.2013 року складено актовий запис №216, місце реєстрації Відділ ДРАЦС реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, зокрема, входить житловий будинок [ADDRESS], який належить спадкодавцю на підставі нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу будинку від 26 лютого 2001 року, зареєстрованого в реєстрову книгу №18-188 Роздільнянського БТІ 28.02.2002 року. Спадкоємцями першої черги до майна померлого у рівних частках є [PERSON] - дружина померлого, [PERSON], [PERSON], [PERSON],[INFO] - доньки померлого. [PERSON] відмовилася від своєї частки на користь малолітньої доньки [PERSON],2010 року народження, в результаті чого її частка у спадщині збільшилася до ? частки. Спору відносно часток у спадщині немає. 22 вересня 2014 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на ? частку майна померлого [PERSON], свідоцтво про право на спадщину на ? частки житлового будинку ще не видано. 22 вересня 2014 року відповідач листом №982/02-14 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину будинку на ім'я [PERSON], посилаючись на те, що у малолітньої доньки спадкодавця відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків. Мати дитини [PERSON] через релігійні переконання відмовилася від отримання даного номеру відносно себе, про що зроблено відмітку у її паспорті від 17.01.2005 року №15240081 Б та здійснено запис про те, що вона має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, а також вона відмовилася від отримання даного номера відносно своєї доньки [PERSON],2010 року народження, але законом не передбачено відмітку про цей факт у свідоцтві про народження дитини, яке є єдиним документом, що посвідчує її особу. Як вбачається із ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Згідно ч.1 ст.27 ЦК - правочин,що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов'язки, є нікчемним. За статтею 1 Конвенції про права дитини, дитиною є кожна людська істота до досягнення нею 18-річного віку, якщо за законом, що стосується до даної особи, вона не досягає повноліття раніше. Стаття 6 СК України визначає, що таке дитина, а саме: 1. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття; 2. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ч.7 ст.7 СК України: дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У відповідності до ч.2 ст.14 СК України, якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. Тобто малолітня [PERSON],2010 року народження, не може самостійно здійснити свої права, щодо отримання реєстраційного номеру облікової картки платника податків і це право повинна здійснити її мати [PERSON], яка через релігійні переконання відмовляється це робити. Згідно статті 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я, і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. У ч.2 статті 3 Конституції визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Стаття 24 Конституції закріпляє рівність конституційних прав і свобод громадян та їх рівність перед законом. Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного на володіння, користування і розпорядження своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У разі відсутності законодавчого регулювання питання щодо відмови у отриманні реєстраційного номеру облікової картки платника податків батьками малолітніх дітей через релігійні переконання, суд має застосовувати аналогію права та норми Конституції України, що мають найвищу юридичну силу.

Outcome: partial