Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

25 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та [PERSON] 01 серпня 2016 року укладено договір оренди виробничих будівель за адресою м.Дніпро, вул.Липова, 10.Того ж дня сторони підписали акт прийому-передачі виробничих будівель і [PERSON] передала [PERSON] 9\~000, 00 грн. в якості орендної плати за три місяці 2016 року, про що свідчить відповідна розписка. Згідно умов договору оренди [PERSON] зобовязався надати на протязі 15 календарних днів з дати укладення договору відповідні правовстановлюючі документи на обєкт оренди. Договором був передбачений обовязок [PERSON] у разі ненадання правовстановлюючих документів повернути орендну плату. Для забезпечення повернення грошових коштів у вигляді орендної плати, у разі невиконання умов договору, був зафіксований обовязок [PERSON] укласти договір поруки з третьою особою. На виконання цього пункту між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки №01-08-16 від 01 серпня 2016 р.. Свої зобов'язання за договором оренди від 01.08.2016 року щодо надання правовстановлюючих документів [PERSON] не виконав. Поручитель також відмовився від виконання обовязків за договором поруки. Позивач вимагає стягнення солідарно з відповідачів грошових коштів у розмірі 9 000,00 грн. Ухвалою суду від 08 грудня 2016 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання права власності було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилися, надав суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та посилається на обставини, викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, але надав листа, згідно якого просив розглянути справу без його участі, підтримав у повному обсязі зустрічні позовні вимоги, первісний позов просив залишити без задоволення на підставах, викладених у зустрічному позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, його представник надав листа згідно якого просив розглянути справу без його участі, проти первісного позову заперечував у зв'язку з припиненням договору поруки, відносно зустрічного позову просив прийняти рішення на розсуд суду згідно норм діючого законодавства. Згідно ст.197 ЦК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд встановив наступне. [PERSON] з придбаних за власні кошти матеріалів, власними силами здійснив будівництво нерухомого майна, а саме, будівель та навісів, які розташовані за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Липова, буд.10. Будівельні матеріали були придбавали на протязі всього будівництва на будівельних ринках та в спеціалізованих супермаркетах. Згідно наданого [PERSON] технічного паспорту від 27.10.2016 рзробленого фізичною особою-підприємцем [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат АЕ№002825) судом встановлені технічні характеристики нерухомого майна як виробничої будівлі літ.А-1, загальною площею 333,0 кв.м., виробничої будівлі літ.М-1, загальною площею 68,5 кв.м., навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,Х, розташовані по вул.Липова,10 у м. Дніпропетровськ. Технічний стан збудованих виробничих будівель зазначений у висновку від 27 жовтня 2016 року зробленого експертом [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), повязаних із створенням обєкта архітектури серії АЕ №000407, зареєстрований у реєстрі 14.06.2012 року за №373), згідно якого судом встановлено, що будування виробничих будівель виконано без порушень, які впливають на експлуатаційні характеристики будівель, відповідає будівельним вимогам та будівлі придатні до подальшої експлуатації. Будь-які претензії, звернення, нарікання чи скарги з приводу збудованого обєкту з боку відповідачів, третіх осіб по справі відсутні. Згідно ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності нас новостворене нерухоме майно (житловий будинок, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Ст.328 ЦК України передбачено, що право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття не встановлена судом. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, вимоги [PERSON] щодо визнання його права власності на спірний обєкт підлягають задоволенню. Відповідно до ст.2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень під державною реєстрацією речових прав розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.4 Закону право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації. Відповідно до ст.19 Закону підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, в тому числі, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. При урахуванні судом технічного висновку за результатами обстеження вищевказаних збудованих виробничих приміщень та на підставі ч.2 ст.8 ЦК України у відповідності до загальних засад цивільного законодавства встановлено, що прийняття в експлуатацію об'єкта полягає у визначенні готовності об'єкта, закінченого будівництвом, будівельним і іншим нормам і правилам, необхідним при прийнятті в експлуатацію. Готовність виробничих будівель до експлуатації у всіх аспектах визначена будівельно-технічним висновком. На підставі вищенаведеного суд вважає можливим задовольнити вимоги [PERSON] щодо визнання його права власності на збудоване нерухоме майно таким, що підлягає державній реєстрації відповідним органом. Вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідачів грошових коштів задоволенню не підлягають з наступних підстав. 01 серпня 2016 року укладено договір оренди виробничих будівель, що розташовані за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Липова, 10. За умовами вищевказаного договору оренди [PERSON] зобовязався надати зазначені будівлі в оренду строком з 01.08.2016 року по 01.01.2017 року, а [PERSON] зобовязалася сплачувати орендну плату в розмірі 3\~000,00 грн. на місяць та повернути майно по закінченню строку оренди. Згідно статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Таким чином, нормами законодавства встановлені основні принципи договору найму (оренди) як платне користування переданим в оренду майном, що також передбачено умовами укладеного сторонами договору оренди від 01.08.2016 р. З матеріалів справи судом встановлено, що 01.08.2016 року сторони підписали акт прийому-передачі обєкту оренди, що свідчить про передачу майна для фактичного користування. Факт користування приміщенням в серпні, вересні, жовтні 2016 року [PERSON] не заперечує. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] передала 9\~000, 00 грн. в якості орендної плати за три місяці 2016 року, про що свідчить відповідна розписка. Суд вважає, що наявні в матеріалах справи документи доказують фактичне користування [PERSON] обєктом оренди. Цей факт [PERSON] також не заперечується. Умови договору оренди встановлюють платну основу користування предметом оренди, вимоги щодо визнання договору найму недійсним позивач не предявляв. Згідно статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Наявність у договорі умов щодо повернення орендної плати у разі не надання правовстановлюючих документів на обєкт оренди не може бути взята судом до уваги, оскільки зазначена умова суперечить нормам законодавства, які встановлюють обовязок особи розрахуватися за фактичне користування майном. Суд зазначає, що [PERSON] правомірно відмовляється сплачувати грошові кошті як поручитель, у зв'язку з тим, що [PERSON] звернулась до нього з вимогою щодо сплати грошових коштів тоді, коли договір поруки припинив дію. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про неправомірності вимог [PERSON] щодо стягнення орендної плати за договором оренди від 01.08.2016 р. та договором поруки №01-08-16 від 01.08.2016 р. Судові витрати за зустрічним позовом, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають покладенню на [PERSON].

Outcome: approved