Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

26.10.2015 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на її користь та на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трирічного віку, посилаючись на те, що на її утриманні знаходяться двоє малолітніх доньок, а відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньок та на її утримання не надає, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, угоди про доровільну сплату аліментів на утримання малолітніх доньок між ними не досягнуто, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити за викладеними у позовній заяві підставами. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, проти стягнення з нього аліментів на утримання двох малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] у визначеному позивачкою розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів не заперечує, не згодний зі стягненням з нього аліментів на утримання позивачки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно, посилаючись на те, що позивачка [PERSON] є його колишньою дружиною та на теперішній час у неї фактично створена нова сімя і вона мешкає з іншим чоловіком, який і повинен її утримувати. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.58 ч.1 \~ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований 07 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.2). Від спільного подружнього життя сторони мають двох малолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження яких батьком записаний [PERSON], відповідач у справі (а.с.3,4). Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 23.06.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, про що свідчить відповідна відмітка на свідоцтві про шлюб, здійснена 09 липня 2015 року відділом ДРАЦСу Василівського РУЮ у Запорізькій області та підтверджується рішенням Василівського районного суду Запорізької області у справі за № 2/311/704/2015, яке набрало законної сили 03.07.2015 року та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.2,5). Малолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та фактично мешкають з позивачкою [PERSON] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою КП Добробут» за № 1002 від 26.10.2015 року, та відповідачем не оспорюється (а.с.9). Згідно довідки Управління захисту населення Василівської РДА Запорізької області № 03/22/6300 від 26.10.2015 року, [PERSON] знаходиться на обліку в Василівському РУСЗН та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, загальний розмір якої за період з 01.04.2015 року по 01.11.2015 року склав 6075,00 грн. (а.с.10). Відповідач [PERSON] на теперішній час ніде офіційно не працевлаштований, постійного джерела прибутку немає, отримує мінливі доходи. Відповідно до вимог ч.ч.2,4 ст.84 Сімейного кодексу України (далі-СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тож право на утримання дружина має незалежно від того, чи проживає вона разом з чоловіком і чи погоджується він на добровільне надання матеріальної допомоги. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.4 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу. Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний дохід, частину якого отримує в натурі, а також при наявності інших обставин, які мають суттєве значення, суд за заявою платника чи отримувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно вимог статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з урахуванням матеріального та сімейного становища відповідача, а також матеріального становища позивачки, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, на теперішній час не працює, постійного та регулярний заробітку не має та у неї відсутнє самостійне джерело існування, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дииною [PERSON], [INFO], яка не досягла трирічного віку. Крім того, заявлені позивачкою [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання двох малолітніх доньок відповідачем [PERSON] визнані у повному обсязі, тому відповідно до вимог ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, також враховуючи матеріальне становище відповідача, який на обліку у центрі зайнятості не перебуває, на теперішній час офіційно ніде не працевлаштований, хоча є фізично здоровою та працездатною особою, має мінливі заробітки від нерегулярних підробіток, на обліку у вузьких лікарів-спеціалістів медичних закладів не перебуває, на утриманні непрацездатних батьків немає, аліментів на користь інших осіб в судовому порядку не сплачує, тому суд вважає, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON] у визначених нею частках від своїх доходів (заробітку) щомісячно, а саме: в єдиній частці в розмірі 1/3 частини на утримання малолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, та має можливість сплачувати на користь позивачки [PERSON] Кошти на її утримання в розсірі 1/6 частині всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з дати предявлення позову до суду та до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трирічного віку, оскільки відповідач [PERSON] припинив з позивачкою [PERSON] спільне сумісне проживання, належної матеріальної допомоги на утримання малолітніх доньок та утримання дружини відповідач не надає, хоча має таку можливість, домовленості щодо порядку утримання малолітніх дітей сторони не дійшли, угоди про утримання дітей між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати двох малолітніх доньок та забезпечувати їм належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому заявлені [PERSON] позовні вимоги у визначеному позивачкою розмірі суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне визначити аліменти до стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання двох малолітніх дітей, в єдиній частці, у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати об'єктивним можливостям відповідача [PERSON] та забезпечить мінімальні потреби малолітніх дітей. Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати предявлення позову до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати предявлення позову до суду і до досягнення малолітньою донькою [PERSON], [INFO] трирічного віку, тобто до 14.07.2016 року. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за предявлення до суду позову майнового характеру, розмір якого становить 487,20 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved