Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

25 листопада 2014 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому вказує, що з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому Олексіївською сільською радою Первомайського району Харківської області за актовим записом № 15 від 19.10.2007 року, який наразі розривається судом. Під час шлюбу з відповідачем вони на підставі договору купівлі-продажу від 28.01.2010 року придбали житлову квартиру [ADDRESS] Харківської області вартістю 24560 грн. На сьогоднішній день через розлучення постало питання щодо поділу майна подружжя, зокрема, і даної нерухомості, яка в цілому зареєстрована за колишнім чоловіком. Вважає, що відповідно до ч.1 ст. 60 СК України ця нерухомість належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності, а згідно ст. 70 СК України частки чоловіка та дружини є рівними. Оскільки у вказаному спірному майні є прихована ? частка дружини, то просить суд визнати вказаний об'єкт нерухомості об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на нього у ? частці без виділення часток подружжя в натурі. В судове засідання позивачка не прибула, проте надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув, хоча судом належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду, заперечень проти позову не надав, тому, суд, отримавши згоду позивачки вирішив розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що всі сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи окремо та у сукупності з іншими доказами, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: зокрема, встановлено та не оспорюється сторонами, що позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19.10.2007 року (а.с.5), а наразі питання щодо розірвання шлюбу вирішується у судовому порядку. Відповідач [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 28.01.2010 року (а.с.3) придбав у [PERSON] у власність житлову квартиру [ADDRESS] Харківської області вартістю 24560 грн. (а за домовленістю з продавцем - 23200 грн.) та став одноосібним її власником відповідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно (а.с.4). [PERSON] вважає, що спірна нерухомість була придбана [PERSON] та нею на спільні кошти за час проживання у шлюбі. За змістом ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статей 3, 60, 63, 65, 69,70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, оскільки відповідач не надав судові жодних заперечень проти позову, суд робить висновок, що позивачка повністю довела судові свою правову позицію щодо заявлених нею вимог, зокрема щодо придбання спірної нерухомості під час шлюбу, що має бути поділена. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати в сумі 243,60 грн., що складаються із судового збору. Також, суд має роз'яснити сторонам, що визнання за позивачкою [PERSON] права власності на ? частку спірної нерухомості не позбавляє права власності на ? частку в спірному майні відповідача [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 28.01.2010 року, посвідченому приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу [PERSON] (реєстраційний номер 123).

Outcome: approved