Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

26 березня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комунаровець-10» про зняття арешту з квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є власником квартири [ADDRESS] . У процесі оформлення права власності [PERSON] дізнався, що на квартиру [ADDRESS] накладені два арешти як захід забезпечення позову на підставі ухвали Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 19.01.2004 в рамках цивільної справи № 2-1095/04 за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Комунаровець-10» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за техобслуговування. Зазначені обтяження були накладені на квартиру рамках цивільної справи № 2-1095/04 за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Комунаровець-10» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за техобслуговування. Указана ухвала суду беззаперечно передбачала накладення одного арешту на квартиру, проте на її виконання були зареєстровані два записи про обтяження, оскільки державний виконавець додатково до ухвали суду виніс окрему постанову про накладення арешту, яка згодом була зареєстрована нотаріальною конторою. 20 січня 2010 року Комунарський районний суд міста Запоріжжя постановив ухвалу, згідно з якою заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 19.01.2004 скасував. Однак, [PERSON] у встановлений законодавством строк ухвалу суду від 20.01.2010 до виконання не пред`явив. У 2020 році один арешт було знято, а щодо іншого позивач отримав відмову уповноваженого органу реєстрації у зв`язку зі встановленими суперечностями між заявленими і зареєстрованими у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно правами. Підставою відмови стала відсутність в ухвалі суду вказівки на зняття арешту накладеного відповідно до постанови Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя від 27.01.2004. Оскільки виконавче провадження з примусового виконання ухвали суду від 19.01.2004 знищено, через закінчення строків його зберігання, зняти арешт у позасудовому порядку [PERSON] не може, тому звернувся до суду із цим позовом. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Кравченко О.В., яка діє на підставі ордеру про надання правової допомоги, позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові, просила їх задовольнити. В судове засідання призначене на 26.05.2021 року, представник відповідача голова ОСББ «Комунаровець-10» Якименко Ю.Г. по справі не з`явився, надіслав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя у справі № 333/1864/20 від 10.09.2020, що набрало законної сили 13.10.2020. Право власності на квартиру зареєстроване Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 16.12.2020, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 238267473 від 22.12.2020. 19 січня 2004 року Комунарський районний суд міста Запоріжжя постановив ухвалу, згідно з якою з метою забезпечення позову Житлово-будівельного кооперативу «Комунаровець-10» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги і техобслуговування, наклав арешт на квартиру [ADDRESS] . Ухвала набрала законної сили 19.01.2004. 10 лютого 2004 Комунарський районний суд міста Запоріжжя ухвалив рішення у цивільній справі № 2-1095/04, згідно з яким позов Житлово-будівельного кооперативу «Комунаровець-10» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги і техобслуговування задовольнив; стягнув солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ЖБК «Комунаровець-10» заборгованість за комунальні послуги і техобслуговування у сумі 3664 грн. 57 коп.; вирішив питання про судові витрати. 20 січня 2010 року Комунарський районний суд міста Запоріжжя постановив ухвалу, згідно з якою заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 19.01.2004, у вигляді накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , скасував. Підставою постановлення вказаної ухвали стало закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням рішення суду в повному обсязі. Зазначена ухвала набрала законної сили 26.01.2010. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комунаровець-10» є правонаступником Житлово-будівельного кооперативу «Комунаровець-10». Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, виданої Комунарським відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 20.02.2020 за № 201099004 наявні такі відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 1964527; зареєстровано: 13.05.2005 Шостою запорізькою державною нотаріальною конторою; підстава обтяження: постанова Б/Н, 19.01.2004, Комунарський районний суд; тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 1997775; зареєстровано: 23.05.2005 Шостою запорізькою державною нотаріальною конторою; підстава обтяження: постанова б/н, 27.01.2004, Комунарський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження індексний номер 215472415, виданим Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 08.07.2020, арешт з реєстраційним номером 1964527, зареєстрований 13.05.2005 Шостою запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 19.01.2004 знятий. Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 55748475 від 16.12.2020 у державній реєстрації припинення арешту на квартиру [ADDRESS] відмовлено у зв`язку зі встановленими суперечностями між заявленими і зареєстрованими у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно правами, а саме: припинення арешту з реєстраційним номером 1997775, зареєстрованого на підставі постанови Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя від 27.01.2004, не передбачено резолютивною частиною ухвали суду від 20.01.2010. Згідно з листом Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 1102 від 15.04.2020, виконавче провадження з примусового виконання ухвали суду від 19.01.2004 знищено, оскільки закінчилися встановлені законодавством строки його зберігання. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 319 ЦК України серед іншого закріплює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведені вище правові норми дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно з п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» 1404-VIII від 02.06.2016 підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову. Частина друга цієї ж статті передбачає, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Позивач стверджує, що на підставі ухвали суду від 19.01.2004 про забезпечення позову були накладені два арешти замість одного. Також зазначає, що правові підстави виникнення обтяження на сьогодні відсутні. Суд погоджується з доводами [PERSON] щодо помилкової реєстрації арешту на підставі постанови від 27.01.2004, оскільки будь-які інші судові провадження про стягнення з нього заборгованості відсутні. Окрім того, суд бере до уваги лист відділу ДВС, зі змісту якого вбачається наявність одного виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду та двох арештів, накладених у рамках цього провадження. Рішення суду від 10.02.2004 виконано повністю, про що зазначено в ухвалі про скасування арешту від 20.01.2010. З огляду на час, що минув із дня ухвалення рішення (більш ніж 15 років), нездійснення у подальшому виконавчих дій з його примусового виконання, відсутність будь-яких інших виконавчих проваджень щодо позивача, суд доходить висновку, що ухвала суду від 20.01.2010 передбачала скасування усіх арештів, накладених на майно позивача, у рамках вказаного виконавчого провадження. Також суд ураховує позицію відповідача, який позовні вимоги визнав у повному обсязі. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не встановив. Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач на підтвердження своїх вимог надав суду належні та допустимі докази того, що накладений арешт на квартиру порушує його право власності. Існування такого арешту позбавляє його можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. З урахуванням того, що через відсутність виконавчих проваджень у позасудовий спосіб зняти арешт неможливо, суд доходить висновку, що право позивача підлягає захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з квартири. Отже, позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією АТ «Акцент-Банк» № 24241933 від 18.03.2021. Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки сторони не заявляли вимоги щодо відшкодування судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved