Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

25.11.2015 року ПАТ «Агат» звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої несвоєчасною виплатою заробітної плати за період його роботи в.о. голови правління і головою правління ВАТ «Агат» з 01.02.2007 року по 15.10.2009 року в розмірі 6 649 грн. 94 коп., а також за період роботи в.о. голови правління ПАТ «Агат» з 22.02.2011 року по 13.04.2011 року в розмірі 11 599 грн. 13 коп. та стягнення судових витрат. Мотивуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] працював у вищезгаданому товаристві керівником на посаді в.о. голови правління і головою правління в різні періоди часу, а саме: з 01.02.2007 року по 15.10.2009 року та з 22.02.2011 року по 13.04.2011 року, і не виплачував собі власну зарплату, незважаючи, що обігові кошти на виплату зарплати були у товариства завжди. Вказує, що дії відповідача щодо невиплати собі зарплати мали для товариства тяжкі наслідки, які виразилися у стягненні з товариства за рішеннями суду різних компенсацій за затримку йому розрахунку при звільненні. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на письмові заперечення (а.с.29-31, 65). Третя особа голова наглядової ради ПАТ «Агат», в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступник підстав. В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.03.2010 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до ВАТ «Агат» було стягнуто з ПАТ «Агат» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 4 689 грн. 97 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6 349 грн. 94 коп. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 300 грн., за період його роботи на вищезгаданому підприємстві з 01.02.2007 по 15.10.2009 (а.с. 67-69). Крім того, рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 24.12.2014 року змінено заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.11.2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Агат» про стягнення компенсацій за затримку розрахунку при звільненні за період його роботи на підприємстві відповідача з 22.02.2011 по 13.04.2011, збільшивши розміри стягнення з ПАТ «Агат» на користь [PERSON] в частині середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 4300 грн. 00 коп. до 33 965 грн. 96 коп. та судового збору на користь держави до 341 грн. 51 коп., в іншій частині вищезгадане заочне рішення суду залишено без змін (а.с. 70-75). Відповідно до довідки відділу ДВС Городнянського районного управління юстиції від 08.10.2015 року № 3748/03-43Н, на виконання вищезгаданого судового рішення від 18.03.2010 з ПАТ «Агат» на користь [PERSON] фактично було стягнуто 6649 грн. 94 коп. (останній платіж проведено 10.09.2014) компенсацій за порушення строків виплати заробітної плати. Крім того, на виконання вищезазначених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, відповідно від 14.11.2014 та від 24.12.2014, з ПАТ «Агат» на користь [PERSON] також фактично було стягнуто 11599 грн. 13 коп. (останній платіж проведено 28.09.2015) компенсацій за порушення строків виплати заробітної плати (а.с. 17). Згідно п. 9 ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність в повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, в тому числі у випадках, коли 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. Разом з тим, ст. 233 КЗпП України встановлено річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої несвоєчасною виплатою заробітної плати за період його роботи в.о. голови правління і головою правління ВАТ «Агат» з 01.02.2007 року по 15.10.2009 року в розмірі 6 649 грн. 94 коп., не підлягають задоволенню у зв»язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду і не обґрунтуванням поважності причини його пропущення. Щодо заявлених вимог до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої несвоєчасною виплатою заробітної плати за період його роботи в.о. голови правління ПАТ «Агат» з 22.02.2011 року по 13.04.2011 року в розмірі 11 599 грн. 13 коп., то враховуючи те, що заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.11.2014 року набрало законної сили лише 24.12.2014, суд не вважає пропущеним строк звернення до суду в цій частині. Так, заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2014 року та рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року встановлено вину роботодавця ПАТ «Агат» у несвоєчасній виплаті заробітної плати [PERSON] за період його роботи в.о. голови правління ПАТ «Агат» з 22.02.2011 року по 13.04.2011 року. В силу ст. 60 ЦПК України дані обставини не потребують доведенню при розгляді інших справ. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] у спірний період часу очолював виконавчий орган ПАТ «Агат», тобто був уповноважений здійснювати керівництво його поточною діяльністю, та беручи до уваги інші обставини справи, зумовлені незначним щомісячним розміром заробітної плати відповідача (а.с.70-75), наявними, у вказаний період часу, фінансовими можливостями ПАТ «Агат» і повноваженнями, якими був наділений його керівник у сфері їх реалізації, тобто відповідач по справі (а.с.12-14), та самим станом фінансово-господарської діяльності підприємства позивача, притаманний цьому періоду (а.с.96,99), суд приходить до висновку, що позивачем доведено вину відповідача у несвоєчасній виплаті безпосередньо собі заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати також йому і компенсацій за порушення строків її виплати. Сам по собі факт наявності арешту на рахунках і касі підприємства позивача, на думку суду, жодним чином не звільняє від відповідальності його керівника. Таким чином, враховуючи викладені обставини справи в їх сукупності та беручи до уваги відсутність по справі доказів наявності у юридичних осіб державної форми власності будь-якої заборгованості перед ПАТ «Агат», а також відсутність у останнього переплати по податках і зборах до Державного бюджету України (а.с.18), суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Агат» прямої дійсної шкоди, заподіяної останньому несвоєчасною виплатою заробітної плати понад один місяць, в розмірі 11 599 грн. 13 коп. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь ПАТ «Агат» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 774 грн. 16 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial