Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

25 червня 2014 року позивач звернувся до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він працював оператором на АЗС ТОВ «Кордон-80» з 10 грудня 2013 року по 20 червня 2014 року. В зв'язку з затримкою виплат зарплат звільнився за згодою сторін. Протягом січня - червня 2014 року він неодноразово звертався до керівництва АЗС з приводу розрахунків по заробітній платі, але відповіді не отримав. Дії відповідача є незаконними, так як згідно з вимогами ч.1 ч. 47 та ч.1 ст. 116 КЗпП України, виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства чи установи, проводиться у день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу, звільненому працівнику усіх сум, які повинні були йому виплачені на день його звільнення, згідно з вимогами ч. 1 ст. 117 КЗпП України, роботодавець повинен виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Нормою ч.1 ст.83 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Так як відповідач добровільно не виплачує заборгованості, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом і просив стягнути з Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Кордон-80», код №37371140, заборгованість по заробітній платі за період із січня 2014 року по червень 2014 року та стягнути заборгованість по компенсації за невикористану відпустку за період з 12 жовтня 2013 року по день винесення судового рішення. У судовому засіданні [PERSON]. уточнив позовні вимоги, та просив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01 лютого 2014 року по 30 червня 2014 року в сумі - 7229 (сім тисяч двісті двадцять дев'ять) грн. 84 коп., оскільки він не відпрацював шести повних місяців, тому права на компенсацію за невикористану відпустку не має, а від інших вимог відмовляється, бо вирішив і уточнив їх з представником відповідача. У судовому засіданні представник відповідача Єрмолов О.М уточнені позовні вимоги визнав і вказав, що заробітну плату виплатять, якщо будуть поставки палива та його реалізація. Як встановлено судом, [PERSON] працював оператором на АЗС ТОВ «Кордон-80» з 10 грудня 2013 року по 20 червня 2014 року. В зв'язку з затримкою виплат зарплат звільнився за згодою сторін. Протягом січня - червня 2014 року він неодноразово звертався до керівництва АЗС з приводу розрахунків по заробітній платі, але відповіді не отримав. На день звільнення заборгованість по невиплаченій заробітній платі становить - 7229,84 грн. Відповідно до чинного законодавства про працю заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Бездіяльністю відповідача були грубо порушені трудові та конституційні права позивача, порушена ст.43 Конституції України, яка гарантує працівникові своєчасну виплату зарплати за свою працю. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, а згідно ст. 117 КЗпП України, в разі несвоєчасної виплати працівникові сум при звільненні, на його користь стягується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, або різниця в заробітках, якщо працівник стане на іншу роботу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. З відповідача підлягають також стягненню на користь держави - 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved