Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

26 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, до закінчення навчання 30 червня 2023 року, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі, який зареєстрований 06.08.1989 року Гадяцьким районним відділом ДРАЦС Полтавської області, про що зроблено запис №121. Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 23.01.2017 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу залишено прізвище « [PERSON] ». Від цього шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] , що на даний час знаходиться на її утриманні і вихованні. Відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.09.2017 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, на той час, дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2017 року і до повноліття дочки. [PERSON] досягла повноліття [INFO] . З 01.09.2019 року донька зарахована студентом 1 курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти академічної групи денного відділення факультету менеджменту і маркетингу Харківського національного економічного університету ім.С.Кузнеця. Термін закінчення навчання 30.06.2023 року. Форма навчання денна на контрактній основі, тому донька не має змоги, в зв`язку з цим, влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Договір №2019.03.075.010.6.01.088 від 05.08.2019року про надання освітніх послуг з навчальним закладом укладено від її імені. Вартість навчання за один навчальний рік становить 13800 грн. без ПДВ. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить - 55200,00грн. Але навчальний заклад має право змінювати розмір плати за навчання не частіше одного разу на рік і не більше як офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік. Тобто вартість навчання буде лише збільшуватись. На даний час вона здійснила оплату за перший семестр. Крім вищевказаної оплати, вона змушена сплачувати за проїзд доньки як в громадському так і міжміському транспорті, за проживання в гуртожитку, харчування, та всі інші витрати, які виникають в результаті навчання дитини в іншій місцевості. Так за проживання в гуртожитку на дату подачі заяви до суду сплачено 6240 грн. Вона працює сестрою медичною та має незначну заробітну плату, що підтверджується довідкою з місця роботи. Стрімкий ріст цін, інфляція, ставить її та доньку в скрутне матеріальне становище. [PERSON] , в зв`язку з навчанням, потребує матеріальної допомоги, вона не в змозі повністю забезпечити її потреби. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, але добровільно брати участь в утриманні своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, наміру не має. Їй відомо, що відповідач отримує пенсію (пенсіонер з числа військовослужбовців), яка складає близько 12000 грн. Інших осіб на утриманні він не має. За станом здоров`я має можливість забезпечити належні умови життя доньки. В зв`язку з вищевикладеним змушена звернутися до суду . Ухвалою суду від 03.12.2019 відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. 08 січня 2020 року відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому вказував , що після розірвання шлюбу з позивачем він за рішенням Миргородського міськрайонного суду сплачував аліменти на утримання дочки [PERSON] , до її повноліття. За цей період аліменти сплачувалися своєчасно. Зауважив, що довідка про доходи позивача не містить даних про щомісячний дохід, тобто неможливо фактично визначити матеріальний стан позивача. Звернув увагу, що твердження позивача, що він не хоче брати участі в утриманні дочки безпідставне, оскільки крім аліментів, він надавав додаткову допомогу в придбанні речей та одягу, в той час як позивач уникала з ним контакту та на його думку налаштовувала дочку, щоб остання з ним не спілкувалася. Також запропонував зібрати документи для отримання надбавок для пенсії, оскільки він, як військовий пенсіонер, мав право на отримання надбавок до пенсії в разі наявності на утримання дітей до 18 років, але [PERSON] дана пропозиція була проігнорована. У зв`язку з навчанням дочки не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, до закінчення навчання 30 червня 2023 року, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила стягувати аліменти з відповідача на період навчання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, до закінчення навчання 30 червня 2023 року, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23 років Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти стягнення аліментів на період навчання дочки в розмірі ј частини його доходу, до закінчення навчання дочкою, до 23 червня 2023 року, але не більше ніж до досягнення 23 років. Заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в м. Миргород Полтавської області народилася [PERSON] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.12.2001 року (а.с. 12). Дочка [PERSON] зареєстрована з [PERSON] в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради (а.с. 13). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.09.2017 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, на той час, дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2017 року і до повноліття дочки (а.с. 16). Відповідно до довідки виданої деканом факультету Харківського національного економічного університету ім. С. Кузнеця, [PERSON] є студентом 1 курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, академічної групи денного відділення факультету менеджменту і маркетингу . Закінчує навчання 30 червня 2023 року (а.с. 18). Договір №2019.03.075.010.6.01.088 від 05.08.2019 року про надання освітніх послуг з навчальним закладом укладено між Харківським національним економічним університетом ім С. Кузнеця та [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до Договору про надання освітніх послуг вартість навчання за один навчальний рік становить 13800 грн. без ПДВ. (а.с. 19). Згідно квитанцій [PERSON] здійснила оплату за навчання за перший семестр та оплату за проживання в гуртожитку (а.с. 20,21). [PERSON] працює на посаді сестри медичної стаціонару у відділенні ПрАТ «Миргородкурорт», - «СКК «Миргород»- «Санаторій Березовий гай» з липня місяця 1995 року з посадовим окладом в розмірі 6044 грн. (а.с. 17). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд погоджується з доводами позивача про те, що навчання доньки потребує значних матеріальних затрат, оскільки необхідно сплачувати кошти за проживання, харчування та проїзд в іншому місті, придбавати канцелярські прилади. Матеріалами справи доведено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] . Дочка є повнолітньою, проте продовжує навчання на денному відділенні факультету менеджменту і маркетингу Харківського національного економічного університету ім. С. Кузнеця.Навчання закінчує 30 червня 2023 року. На час закінчення навчання [PERSON] не досягне 23 річного віку. Обов`язок по утриманню повнолітньої дочки в період її навчання покладений на обох батьків. Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №208/3075/16. Згідно з положенням ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дитини, яка продовжує навчання, вимоги позивача про стягнення аліментів на період навчання дочки грунтуються на законі і тому підлягають стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] на період навчання в розмірі ј(одна четверта) частина з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 26 листопада 2019 року і до закінчення навчання [PERSON] до 30 червня 2023 року. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог - що зумовлює стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави 768 гривень 40 копійок. судового збору пропорційно до задоволення заявлених позовних вимог.

Outcome: approved