Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

26 грудня 2019 року, згідно відбитку штемпеля на конверті, адвокат Кашуба Н.О. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до Донецької міської ради, в якому просить: ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] з усіма господарськими прибудовами відповідно до технічної документації у порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка [PERSON] , який належав останньому на підставі договору купівлі-продажу від 03 квітня 1984 року реєстровий № 1651, зареєстровано 04 травня 1984 рок в БТІ м. Донецьк за реєстровим № 45568; ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на земельну ділянку розташовану по [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка [PERSON] , який належала останньому на підставі державного акту ДН № 091391 виданого на підставі рішення виконкому Донецької міської ради від 23.12.2003 року № 616 та від 17.11.2004 року № 615. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки. 09.12.2019 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М. із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено через відсутність реєстрації права власності на житловий будинок та земельну ділянку. У зв`язку із зазначеним, позивач була змушена звернутися до суду для захисту та реалізації своїх спадкових прав. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, письмових заяв, відзиву на позов не подавав. Третя особа приватний нотаріус\~Скалун Л.М. в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що проти заяви не має жодних заперечень. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши всі обставини, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [INFO] в місті Запоріжжя помер [PERSON] , у віці 83 років, про що Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис № 206 (а.с.47). Померлий [PERSON] є чоловіком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ленінським ЗАГС, актовий запис № 388 (а.с.52). Після смерті спадкодавця, позивач звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського\~нотаріального округу\~Скалун Лесі\~Миколаївни з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 13/2019. Постановою від 09.12.2019 року № 226/02-31 нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] . Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 03 квітня 1984 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої донецької державної нотаріальної контори Пономаренко А.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 1651, у власність [PERSON] перейшов жилий будинок [ADDRESS] . Згідно реєстраційного напису на вищевказаному договорі купівлі-продажу, право власності на житловий будинок зареєстровано за [PERSON] в Донецькому бюро технічної інвентаризації 04.05.1984 року, та записано в реєстрову книгу за № 45568 (а.с.54-55). Крім того, згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 091391 [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] (а.с.56). Згідно реєстраційного напису на вищевказаному договорі купівлі-продажу, право власності на житловий будинок зареєстровано за [PERSON] в Донецькому бюро технічної інвентаризації 04.05.1984 року та записано в реєстрову книгу за № 45568. Відповідно до ст.ст.1216,1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У зв`язку із тим, що Договір від 03 квітня 1984 року був посвідчений нотаріусом 03.04.1984 року, умови та правові наслідки купівлі нерухомого майна на час укладення вказаного договору спадкодавцем регламентуються законодавством, діючим на той момент, а саме - Цивільним Кодексом УРСР 1963 року (у редакції, що діяла на час укладення договору). Так, відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР 1963 року право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно ст.227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. На підставі вищевикладеного вбачається, що за життя [PERSON] добросовісно набув право власності на житловий будинок та земельну ділянку, які є предметом позову, зареєструвавши право власності на них, в порядку, встановленому законом, який діяв на той час. При цьому, суд вважає, що визнати за позивачем право власності можливо лише на ті господарські споруди, що зазначені в договорі купівлі-продажу житлового будинку, включаючи право власності на земельну ділянку. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: partial