Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

24 травня 2019 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, служба у справах дітей Білгород - Дністровської міської ради, про встановлення місця проживання дитини разом з матір`ю, просить суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з нею; стягнути з відповідача судові витрати.. Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що після народження їх молодшого сина [PERSON] подружні стосунки стали напруженими, через сварки на побутовому підґрунті та різним поглядом на сім`ю, несумісність характерів, внаслідок чого вони стали проживати окремо. У зв`язку з післяпологовою депресією, пов`язаною з народженням сина в листопаді 2018 року та певним моральним тиском з боку відповідача, вона вказує, що знаходилась в стані пригнічення та була емоційно спустошеною, відчувала психологічне нездужання. Проте, [PERSON] розцінив її короткочасний психологічний розлад як психіатричне захворювання, та замість того, щоб оточити її турботою та увагою, перервав їх стосунки, звинувативши її у протиправній поведінці та відібравши дітей. Зараз вона вимушена проживати окремо, відповідач свідомо не надає можливості бачитися з синами. Через такі перешкоджання чоловіка її емоційний зв`язок з дітьми поступово переривається відповідачем: діти можуть забувати матір як саму дорогу для дітей людину, не відчування материнської близькості призводить до руйнування родинних прив`язаностей. Проте, наполягає, що на даний час не страждає психіатричними захворюваннями та не має нічого зі станом здоров`я, який був би несумісним із виконанням нею материнських прав та обов`язків. Тому, посилаючись на вищевикладене та у сукупності обставин: наявність роботи та самостійного заробітку, володіння на праві спільної часткової власності нерухомого майна, відсутність наркозалежності та малий вік дитини, вважає, що існують усі правові підстави для визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. 28 травня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням її підготовчого розгляду. 23 вересня 2019 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про встановлення місця проживання дітей разом з батьком, у якому [PERSON] вказуючи на неадекватній поведінці [PERSON] , що виявилось у суїцидальних спробах та підпалі будинку, внаслідок чого вона перебувала на лікуванні в КНП «Обласна психіатрична лікарня № 4», де він її особисто відвідував, годував та сприяв у ефективному лікуванні, проте батьки її були проти та забрали [PERSON] додому лікуватися, зазначав, що після цього вона приїжджала до його будинку, та влаштувала скандал, злякавши дітей. Також стверджує, що він як батько дітей ніколи не заперечував проти спілкування дітей з матір`ю, проте коли вона перебуває у здоровому глузді та яка в жодному разі не нашкодить дітям. Наразі діючи виключно в інтересах двох малолітніх дітей вважає, із врахуванням виняткових обставин /щодо неможливості проживання з матір`ю у зв`язку з її психічним захворюванням /, доцільним визначити їх місце проживання разом з батьком. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2019 року, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації про встановлення місця проживання дітей разом з батьком об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, служба у справах дітей Білгород - Дністровської міської ради, про встановлення місця проживання дитини разом з матір`ю. 23.09.2019 року, відповідачем наданий відзив на позовні вимоги позивача, згідно якого він з позовними вимогами [PERSON] не згоден, вважає їх безпідставними, надуманими та такими, що задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Так, вказує, що позивач надає характеристику за місцем попереднього місця проживання, а за місцем теперішнього проживання не має; просить встановити місце проживання малолітнього [PERSON] , а щодо неповнолітнього [PERSON] навіть не підіймає питання; до позову додає копію правовстановлюючого документа на житло, власниками якого є 6 осіб, які також можуть проживати у однокімнатній квартирі, загальною площею 40,1 кв.м., а отже у малолітнього фактично відсутні умови для проживання у вказаному житлі. Посилання у позові про те, що позивач на даний час не страждає психіатричними захворюваннями та не має нічого зі станом здоров`я, який був би несумісним із материнськими правами та обов`язками спростовує листом № 542 від 11.06.209 з КНП «ОПЛ №4» та № 657 від 04.06.2019 року з КНП «Білгород - Дністровська МБЛ» Білгород-Дністровської міської ради. Доводи позивача про перешкоджання їй з боку відповідача бачитись та спілкуватись з дітьми вважає неспроможними, у зв`язку відсутністю будь-яких звернень до органу опіки та піклування щодо встановлення порядку участі у вихованні дітей, або у встановленні побачень із дітьми. Крім того, вказуючи у позові що вона начебто не має можливості побачити своїх синів, однак у прохальній частині просить визначити місце проживання лише однієї дитини біля матері. До того ж, [PERSON] приховала, що із-за психічного розладу вона скоїла підпал будинку, коли проживала разом з дітьми та відповідачем, про що зізналась. Даний факт також підтверджують свідки. З урахуванням вищевикладеного, вважає неможливим визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю, а отже просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю. Ухвалами Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2019 року, 17.03.2020 року та 09.10.2020 року про залучення третьої особи: залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - службу у справах дітей Шабівської сільської ради, адреса: Одеська область, Білгород - Дністровський район, с. Шабо, вул. Центральна, буд 63, службу у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради м. Миколаїв, адреса: м. Миколаїв, вул. Інженерна, 1 каб. 128,службу у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради м. Миколаїв, адреса: м. Миколаїв, вул. Прикордонна, 9. 20 січня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про повернення їй судового збору вказаного у позовній заяві. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи за відсутність, з позовними вимогами не згодні, просять в їх задоволені відмовити, зустрічні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно від спільного шлюбу позивач та відповідач мають двох дітей: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] /згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] / та малолітнього [PERSON] , [INFO] / згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] /./л.с.8,9,10/. Позивач за первісним позовом [PERSON] вказує, що відповідач після пологів, коли вона переживала післяпологову депресію, яка є дуже рідним та природнім явищем, забрав у неї дітей, внаслідок чого наразі діти мешкають разом з ним. Між тим, жодних виняткових обставин, за яких малолітня дитина може бути розлучена з матір`ю не існує, додала позивач. В обґрунтування вищевказаного приєднала характеристику, видану на її ім`я в.о. старости сіл Бритівка, Вигон, Польове, Черкеси Шабівської сільської ради, згідно якої [PERSON] проживала в [ADDRESS] . За час проживання скарг від односельців, сусідів на неї до сільської ради не надходили. /л.с.22/. Згідно характеристики [PERSON] , виданої з роботи - ТОВ «Белста» 09.01.2019 року, вона працює в ТОВ «Белста» з 01.08.2007 року на посаді швачки швейної дільниці по теперішній час. [PERSON] за період роботи на підприємстві зарекомендувала себе з позитивного боку, з відповідальністю виконує свої посадові обов`язки, вимогливо ставиться до роботи, не порушує правил трудового розпорядку. Зауважень та претензій з боку керівництва не має. Має почесну грамоту за вагомий вклад у розвиток підприємства. /л.с.23,24/. Обґрунтовуючи наявність сталого доходу, приєднала до матеріалів справи довідки про доходи за період з 2016-2018 рр. /л.с.11-15/. Крім того, позивач приєднала докази належності їй на праві спільної часткової власності / розмір частки 1/6/ квартири [ADDRESS] , загальною площею 40,1 кв.м., житловою - 18,5 кв.м. /л.с.16-19/. Звертаючись до суду із зустрічною позовною заявою [PERSON] приєднав до матеріалів справи наступні докази. Так, згідно довідки № 504, виданої виконкомом Шабівської сільської ради, [PERSON] є мешканцем [ADDRESS] . Склад сім`ї - син [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] /л.с.70/. Разом з тим, згідно копії листа № 542 від 11.06.2019 року з КНП «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» стало відомо, що [PERSON] дійсно знаходилась на стаціонарному лікуванні з 17.12.2018 року по 01.02.2019 року. Діагноз: Важкий депресивний епізод з психотичними симптомами». /л.с.67/. Крім того, з листа № 657 від 04.06.2019 року КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» вбачається, що [PERSON] у період вагітності на останньому триместрі була госпіталізована в палати патології вагітних акушерського - гінекологічного відділення 25.10.2018 року з діагнозом, зокрема суїцидальна спроба. [INFO] народила живу дитину чоловічої статі вагою 3550, зріст 53 см. Зі слів персоналу під час пологів вела себе неадекватно, закатувала очі, була неспокійна. Консультована психіатром. /л.с.68/ Згідно довідки з Вигонського фельдшерсько-акушерського пункту від 11.06.2019 року, дитина [PERSON] проживав в [ADDRESS] . За період до 7 міс. від початку народження дитини матір бачили лише 2 рази. Після лікування в психоневрологічному диспансері мати взагалі пропала. Дитиною займається виключно батько - [PERSON] /л.с.71/. Крім того, 17.12.2018 року об 05-50 год. у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] сталася пожежа, що підтверджується Актом про пожежу. /л.с.66/. Причиною спалаху став підпал будинку гр. [PERSON] , про що свідчать свідки [PERSON] [PERSON] у своїх письмових поясненнях від 04.07.2019 року. Крім того даний факт підтверджує і сама [PERSON] у аудіо записі, приєднаному до матеріалів справи відповідачем. /л.с.74-75,108/. Усі ці факти як окремо, так і у їх сукупності вказують на поведінку позивача [PERSON] , здатність нею нести свої батьківські обов`язки та безсумнівно впливають на результат розгляду справи, а отже судом приймаються до уваги усі вищенаведені докази. Крім того, вирішуючи спір та надаючи оцінки доказам, приєднаним до зустрічного позову, суд звертає увагу й на наступні документи. Так, згідно акту обстеження побутових умов проживання [PERSON] від 10.01.2019 року, батько самостійно виховує і доглядає за неповнолітніми дітьми. Умови для проживання дітей відповідають нормам. У сина [PERSON] є своя окрема кімната, всі необхідні меблі, шкільне приладдя. Дитина відвідує школу, зауваження зі сторони школи не надходили. [PERSON] також забезпечений речами, ліжечком, харчуванням. /л.с.76/. Згідно акту обстеження побутових умов відповідача від 08.06.2019 року, батько з грудня 2018 року самостійно виховує дітей. Мати знаходилась до лютого 2019 року на лікуванні. Після виходу до дітей з`явилась лише один раз. Зі слів сусідів більше біля будинку, де проживають діти її не бачили. /л.с.77/. Крім того батьком було укладено декларації про вибір лікарів для дітей. /л.с.80-81/ [PERSON] також були приєднані позитивні характеристики на його особу з місць роботи - ПП «Укртепломережа» та «ВАТ» та за місцем проживання з сільської ради. /л.с.82,83,84/. В ході судового розгляду, [PERSON] повідомив, що за сімейними обставинами тимчасово переїхав разом з дітьми до своєї матері - [ADDRESS] . Відповідно до статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Таким чином, для всебічно та об`єктивного розгляду справи, судом згідно ухвали від 27.11.2020 року було витребувано зі служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради м. Миколаїв, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Прикордонна, 9 висновок про доцільність/недоцільність визначення місця проживання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] .. 23.12.2020 року на електронну адресу суду з виконавчого комітету Миколаївської міської ради надійшов Висновок органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини за № 7461/02020/22/25/14/20 від 21.12.2020 року, згідно якого виходячи з інтересів дітей орган опіки та піклування Миколаївської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дітей - [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Винесенню такого висновку передувало заслухана думка старшого сина [PERSON] , який бажає проживати і надалі з батьком. Крім того, дослідженню підлягало й то той факт, що від народження меншої дитини її доглядає батько, який відповідно до характеристик за попереднім місцем роботи та проживання характеризується позитивно, він доброзичливий, привітний, ввічливий, спиртними напоями не зловживає. В той же час, зауважено, що мати дітей [PERSON] має вади здоров`я, схильна до протиправної поведінки, жертвами якої можуть бути діти. Крім того, питання щодо визначення місця проживання дітей розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Миколаївської міської ради. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. У сенсі розуміння ч.2 ст 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. У відповідності до ч.2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Таким чином, прийнявши до уваги висновок органу опіки та піклування Миколаївської міської ради, вік малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та схильність його матері [PERSON] до психологічних розладів, депресивних станів, внаслідок чого вона потребує стаціонарного лікування у психіатричній лікарні, з урахуванням протиправної поведінки [PERSON] , що проявилась у підпалі власного будинку з дітьми, подальше її місце проживання з малолітнім може бути небезпечним для дитини, тому суд вважає за неможливе визначити місце поживання [PERSON] , [INFO] разом з його матір`ю, а отже у задоволенні первісного позову [PERSON] слід відмовити, як в необґрунтованому. Надаючи оцінку зустрічним позовним вимогам, судом знов ж таки враховується висновок органу опіки та піклування Миколаївської міської ради, бажання старшого сина [PERSON] постійно проживати разом з батьком, турботу батька щодо обох дітей, піклування малолітнім [PERSON] з народження самостійно, виходячи з можливості створення належних умов для виховання дітей, позитивних характеристик, та виходячи з якнайкращих інтересів дітей, суд приходить до висновку, що дійсно правильним буде визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , а отже зустрічні позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням обґрунтованості зустрічних позовних вимог, з відповідача[PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] судовий збір згідно квитанції № 2 від 02.07.2019 року у розмірі 768,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн, що понесені позивачем у зв`язку з розглядом даної цивільної справи, що підтверджується Договором № 01-07-19 про надання правової допомоги від 08.07.2019 року та Додатком №2 від 19.08.2019 року до договору про надання правової допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved