Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

24 жовтня 2016 року начальник Регіонального відділення фонду державного майна України по Харківській області звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь Регіонального відділення фонду державного майна України по Харківській області заборгованість з орендної плати в сумі 3\~429,27 грн., пеню в сумі 1\~079,92 грн., штраф у сумі 240,05 грн., а всього 4\~749,24 грн. (чотири тисячі сімсот сорок девять гривень 24 копійки). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30 грудня 2011 року між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Харківській області (надалі орендодавець) та ФОП [PERSON] (надалі орендар) було укладено Договір оренди №5101-Н, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: нежитлові приміщення кімнати №№87,88 на третьому поверсі 3-поверхової адміністративної будівлі (інв. №80285, Літ. «А-3»), загальною площею 12,40 кв.м., за адресою: вул. Полтавський шлях, б. 188-А, що знаходиться на балансі навчально-наукового інституту Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій. Вартість вказаного майна згідно незалежної оцінки станом на 15.07.2011 року становить 33\~100 грн.. Майно було передано в оренду з метою розміщення офісу. Договір оренди був укладений на строк з 30.12.2011 року до 30.11.2014 року. Позивач вказує, що орендна плата згідно п. 3.1 договору визначалася на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995 р. № 786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції) листопада 2011 року 489,06 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2011 року визначається шляхом корегування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за грудень 2011 року. При цьому п. 3.3 вказаного договору передбачено, що орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Позивач зазначає, що відповідач за умовами договору взяв на себе зобовязання своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. У подальшому згідно акту приймання-передачі орендованого майна від 01.09.2015 року по договору оренди №5101-Н від 30.12.2011 року, орендар передав, а балансоутримувач прийняв орендоване майно. Відповідно до угоди про розірвання від 31.03.2016 року до договору оренди №5101-Н від 30.12.2011 року, договір оренди було розірвано 01.09.2015 року. Згідно п. 3.12 договору оренди визначено, що закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обовязку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу. Відповідачем не були виконані у повному обсязі взяті на себе зобовязання за договором в частині орендної плати, у звязку з чим за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 3 429 грн. 27 коп. Позовні вимоги щодо стягнення пені з відповідача позивач обґрунтовує п. 3.7 договору, згідно якого орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає стягненню до державного бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на день сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 7 % від суми заборгованості, що передбачено п. 3.8 вказаного договору оренди. Таким чином, за період з 21.01.2015 р. по 01.09.2015 р. відповідачу була нарахована пеня в сумі 1\~079,92 грн. та штраф в сумі 240,05 грн. Позивач також зазначає, що закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обовязку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу, тому вони звернулися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 22.04.2016 року, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та дав пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Відповідач у судовому засідання позов визнала у повному обсязі та пояснила, що дійсно не виконувала у повному обсязі взяті на себе зобовязання за договором в частині орендної плати, у звязку з чим і утворилася зазначена позивачем заборгованість. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК). Відповідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 30 грудня 2011 року між Регіональним відділення фонду державного майна України по Харківській області ( надалі орендодавець) та ФОП [PERSON] (надалі орендар) було укладено Договір оренди №5101-Н, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: нежитлові приміщення кімнати №№87,88 на третьому поверсі 3-поверхової адміністративної будівлі (інв. №80285, Літ. «А-3»), загальною площею 12,40 кв.м., за адресою: вул. Полтавський шлях, б. 188-А, що знаходиться на балансі навчально-наукового інституту Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій. Вартість вказаного майна згідно незалежної оцінки станом на 15.07.2011 року становить 33\~100 грн.. Майно було передано в оренду з метою розміщення офісу. Договір оренди був укладений строком на два роки та одинадцять місяців, що діє з 30.12.2011 року до 30.11.2014 року. (а.с.5-8) Відповідно до п. 3.1 зазначеного договору орендна плата визначалася на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995 р. № 786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції) листопада 2011 року 489,06 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2011 року визначається шляхом корегування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за грудень 2011 року. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, що визначено п. 3.3 договору оренди. Відповідач за умовами договору, а саме п.5.3, взяла на себе зобовязання своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Згідно акту приймання-передачі орендованого майна від 01.09.2015 року по договору оренди №5101-Н від 30.12.2011 року, орендар передав, а балансоутримувач прийняв орендоване майно. Відповідно до угоди про розірвання від 31.03.2016 року до договору оренди №5101-Н від 30.12.2011 року, договір оренди було розірвано 01.09.2015 року.(а.с.12) Згідно ч. 1ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької на іншої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Пунктом 1 ч. 1 ст. 287 Господарського кодексу України визначено, що орендодавцями щодо державного та комунального майна є Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності. Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах. Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Відповідачем не були виконані у повному обсязі взяті на себе зобовязання за договором в частині орендної плати, у звязку з чим за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 3 429 грн. 27 коп.(а.с.14) Відповідно до п.3.7, 3.8 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає стягненню до державного бюджету та Балансоутримувачу в визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 7% від суми заборгованості. Так, за період з 21.01.2015 р. по 01.09.2015 р. відповідачу була нарахована пеня в сумі 1\~079,92 грн. та штраф в сумі 240,05 грн. (а.с.15) Пнктом 3.12 договору оренди визначено, що закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обовязку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» за невиконання зобов'язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Як вбачається із витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП [PERSON] припинила підприємницьку діяльність 16.11.2015 року, номер запису 24800090002059003. Відповідно до постанови Верховного суду України від 04.12.2013 року у справі №6-125цс13, у випадку припинення субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобовязання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Регіонального відділення фонду державного майна України по Харківській області про стягнення коштів підлягають задоволенню. Ухвалою Жовтневого районного суду від 10.11.2016 року відстрочено сплату судового збору Регіональним відділенням фонду державного майна України по Харківській області до ухвалення судового рішення у справі. На підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1\~378грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved