Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

25.11.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на автомобіль [NUMBER], чорного кольору, 2004 року, номер кузову KNEUP751346525640; зобовязати УДАІ ГУМВС України в Одеській області зареєструвати автомобіль [NUMBER], чорного кольору, 2004 року, номер кузову KNEUP751346525640 з видачею свідоцтва про реєстрацію і державного номера на ім'я позивача. При цьому позивач посилається на те, що вона разом із чоловіком в січні 2013 року придбала спірний автомобіль на центральному авторинку м. Одеси. В цей же день, придбаний автомобіль було зареєстровано в МРЕВ Одеської області через посередника на ім'я Євген, який самостійно ходив до МРЕВ, та виніс їм з чоловіком свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім'я позивача. Однак, у жовтні 2014 року під час перевірки працівниками ДПС у м. Києві, було виявлено, що автомобіль на обліку не значиться. За вказаним фактом 08.10.2015 року було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 358 КК України. В рамках кримінального провадження було проведено експертне дослідження, яким встановлено, що номер кузова не змінювався та є первинним. У зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник позивача [PERSON] у ході розгляду справи позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити, проте в подальшому до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача [PERSON] сервісного центру в Одеській області [PERSON] у судовому засіданні підтримала надані письмові заперечення та просить відмовити у задоволені позову. Суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи (провадження по справі відкрито 26.11.2015 року) суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедент ній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади. У рішенні Європейського Суду від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, аналіз зазначених викладених вище обставин, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення стороною позивача своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду позовної заяви, що в свою чергу призвело до затягування судового розгляду даної справи. У зв'язку із чим, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутності сторони позивача, повідомленої належним чином. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, на ім'я позивача [PERSON] /до шлюбу Носач/ 15.01.2013 року відділенням РЕВ ДАІ при УДАІ ГУМВС України в Одеській області видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС 001209 на автомобіль [NUMBER], чорного кольору, номер кузову KNEUP751346525640 /а.с. 8-9/. В ході розгляду справи сторона позивача пояснювала, що [PERSON] з часу отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС 001209 вільно користувалася автомобілем [NUMBER]; на ім'я чоловіка позивача були складені адміністративні протоколи про притягнення його до адміністративної відповідальності та відповідні штрафи оплачувалися. Однак, у жовтні 2014 року під час перевірки працівниками ДПС у м. Києві, було виявлено, що автомобіль на обліку не значиться. Вказані обставини у ході судового розгляду не оспорювалися стороною відповідача. 08.10.2014 року до ЄРДР внесено заяву на підставі матеріалів правоохоронних органів та відкрито кримінальне провадження № 12014100020008705 за ч. 1 ст. 358 КК України /а.с. 19/. Судом досліджено висновок експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в м. Києві № 8/1-7-159 від 11.12.2014 року, яким встановлено, що ідентифікаційний номер кузова транспортного засобу КІА САRNIVAL, д/н [NUMBER] не змінювався та є первинним /а.с. 20-26/. З листа [PERSON] сервісного центру в Одеській області від 29.04.2016 року слідує, що згідно наявних баз даних, автомобіль не значиться зареєстрованим на території України /а.с. 88, 93/. [PERSON] митниці Державної Фіскальної служби України від 18.05.2016 року повідомлено, що автомобіль «КІА СЕRАТО», р/н NDHW1125, номер кузову KNEUP751346525640 було ввезено 03.10.2013 року у режимі «тимчасового ввезення до 1 року» громадянином [PERSON] в зоні діяльності пункту пропуску «Рава-Руська Хребенне» Львівської митниці (на той час). Інформація стосовно оформлення автомобіля у режимі імпорту та/або видачі посвідчення про реєстрацію транспортного засобу власнику транспортного засобу для надання його органам МВС в [PERSON] митниці ДФС відсутня /а.с. 96, 103/. Таким чином, судом встановлено, що предметом позову є правовідносини щодо транспортного засобу КІА САRNIVAL, д/н [NUMBER], який є транспортним засобом іноземного виробництва - «КІА СЕRАТО», р/н NDHW1125, номер кузову KNEUP751346525640, та який ввезено на територію України, та який експлуатувався з порушенням режиму тимчасового ввезення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюється законом. Відповідно до положень п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 р., державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Таким чином, судом встановлено, що існує певний позасудовий порядок реєстрації транспортних засобів. В позові [PERSON] вказувала, що при реєстрації транспортного засобу та отримані свідоцтва вони з чоловіком звертались за допомогою до третьої особи на ім'я Євген, який сам здійснював оформлення автомобіля та надав позивачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивач порушила Порядок реєстрації транспортнтх засобів, та як наслідок транспортний засіб не був зареєстрованим належним чином, що і знайшло своє підтвердження письмовими доказами, дослідженими судом, в зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені.

Outcome: dismissed