Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

24березня 2016 року заявник звернулась до суду із заявою, по якій просить: встановити факт, що має юридичне значення, а саме - встановити факт народження у [PERSON], [INFO], дитини жіночій статі - [PERSON], [INFO], у м. Севастополь, Автономної Республіки Крим; встановити факт того, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], громадянин України, уроженець м. Харків, є батьками дитини [PERSON], [INFO] у м. Севастополь, Автономної Республіки Крим; допустити негайне виконання рішення у справі; звернути судове рішення до виконання. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 03 лютого 2006 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO] року у місті Севастополь Автономної Республіки Крим у них народилась спільна дитина [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] Вона звернулась для здійснення державної реєстрації народження дитини в місті Одесі за місцем взяття на облік, як осіб які переміщені з тимчасово окупованої території, проте їй було відмовлено, так як свідоцтво про народження дитини є недійсним, оскільки видано на окупованій території Автономної республіки Крим. Заявниця звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 03 лютого 2006 року між громадянами України [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] актовий запис за № 32, здійснений відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя. Через відмову прикордонних сил Російської Федерації надати дозвіл на виїзд з тимчасово окупованої території, 22 квітня 2015 року заявниця зареєструвала факт народження дитини та отримала Свідоцтво про народження зразка, що використовується на тимчасово окупованій території. Відповідно до отриманого свідоцтва, виданого відділом РАЦС Ленінського району м. Севастополя Міністерства юстиції Республіки Крим від 22 квітня 2015 року серії [NUMBER] [INFO] року заявницею була народжена дівчинка [PERSON] батьком якої є [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. 21 березня 2016 року [PERSON] звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі міського управління юстиції щодо державної реєстрації народження дитини, яка народилась [INFO] року у [PERSON] у місті Севастополі Автономної Республіки Крим. Проте, йому листом № 1712 від 22 березня 2016 року було відмовлено, посилаючись на ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно з п. 1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що свідоцтво про народження [PERSON], яке було видане відділом РАЦС Ленінського району м. Севастополя Міністерства юстиції Республіки Крим22 квітня 2015 року, тобто органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків, що позбавляє [PERSON] яка є громадянкою України, зареєструвати місце проживання дитини та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із народженням дитини. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до розяснень, наданих у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ч. 1ст. 144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так п. 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено підстави для проведення державної реєстрації народження дитини. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявниця не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] щодо встановлення факту народження її дитини, оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Згідно пункту 8 частини першої статті 367 суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved