Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

25.06.2014 року позивач [PERSON] звернулась до Пролетарського районного суду м. Донецька з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини до відповідача [PERSON], вказавши, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 01.12.2012 року, зареєстрованому у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про що свідчить актовий запис № 1284. Від зазначеного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На ґрунті відсутності взаємопорозуміння та різних поглядів на життя у родині, сторони втратили почуття любові один до одного, фактичні шлюбні відносини не підтримують з 08.02.2014 року. На теперішній час мешкають окремо, сумісного господарства та кошторису не ведуть. Дитина мешкає з позивачем, матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини відповідач не надає, участі у її вихованні не приймає, добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає. За наведених обставин, позивач вважає, що шлюбні відносини з відповідачем відновити не можливо, а тому, вказаний шлюб необхідно розірвати та стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітньої дитини на її користь до досягнення дитиною повнолітнього віку, судові витрати покласти на відповідача. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище «[PERSON]» Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю на адресу суду не надходило. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Сімейним Кодексом України. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. ст. 182, 183 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с.9), [PERSON] та [PERSON] з 01.12.2012 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 1284. Відповідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) позивач [PERSON], та відповідач [PERSON], є батьками малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку, осіб № 62 від 22.06.2014 року ,наданої Житлово-будівельним кооперативом «МИР-68» (а.с.7,8), малолітня [PERSON], [INFO], мешкає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Згідно з відповіддю з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в донецькій області, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні також встановлено, що під час шлюбу, між сторонами виникли неприємні стосунки. На ґрунті відсутності взаємопорозуміння та постійних сварок в родині, тривалий час фактичні шлюбні відносини сторони не підтримують. На теперішній час вони мешкають окремо, сумісного господарства і кошторису не ведуть. Майновий спір, а також спір щодо встановлення місця мешкання дитини між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з вимогами ст. 112 того ж кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що при взаємовідносинах, які виникли між сторонами, збереження шлюбу суперечить інтересам останніх, а також інтересам їх дитини, а тому він підлягає розірванню. Крім того, з огляду на вищевикладені обставини, стан здоров'я і матеріальне становище дитини, дружини і платника аліментів, те, що відповідач не сплачує аліменти у примусовому порядку на утримання інших дітей, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вважає за необхідне згідно зі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved