Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

26.07.2014 року позивач ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якому, з урахування заяви про збільшення позовних вимог від 02.12.2014 просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 06.11.2007 №37.3/СЖ- 007.07.1 в загальному розмірі 103691,43 доларів США та 1141374,03 грн., в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 06.11.2007 №37.3/СЖ- 007.07.1 в загальному розмірі 103691,43 доларів США та 1 141 374,03 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], належить [PERSON] на праві приватної власності та знаходиться в іпотеці ПАТ «Родовід Банк», шляхом реалізації з прилюдних торгів за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 06.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №37.3/СЖ- 007.07.1, за яким банк надав відповідачці кредит на споживчі цілі у розмірі 60000,00 дол. США зі сплатою 15,00% річних та терміном по 06.11.2017 року. Відповідачка [PERSON] порушила умови кредитного договору, обов'язки по поверненню кредиту та сплаті відсотків у визначений договором строк не виконує, у зв'язку з чим у неї перед позивачем утворилася заборгованість в зазначеному вище розмірі. Для забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 06.11.2007, згідно якого [PERSON] виступила майновим поручителем перед банком та передала в іпотеку належну їй на праві квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з порушенням відповідачкою [PERSON] основного зобов'язання, позивачем пред'явлено останній вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату відсотків та інших платежів належних позивачу по кредитному договору, однак вказана вимога з боку відповідачки залишена без задоволення. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] наявну станом на 07.11.2014 заборгованість за кредитним договором. Також, з урахуванням умов кредитного та іпотечного договорів, положень ЦК України та Закону України «Про іпотеку» позивач вважає, що він набув права звернути стягнення на предмет іпотеки, та просить захисти його порушене право в зазначений спосіб. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти вимог позивача заперечував, просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень послався на те, що позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості. 25.04.2014 представником відповідачки подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій останній зазначає, що про порушення свого права позивач довідався 08.11.2012, оскільки в цей день на адресу відповідачки було відправлено лист-попередження №0.4-11-б.б/22945 в якому йшлося про наявність порушень умов кредитного договору з її боку, а тому позов подано з пропуском строку позовної давності. Крім того, квартира на яку позивач просить звернути стягнення є єдиним житлом відповідачки [PERSON], кредит надався в іноземній валюті, а тому на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 №1304-VII, яким встановлено заборону на примусове стягнення (відчудження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку». Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», та [PERSON] як позичальником було укладено кредитний договір №37.3/СЖ- 007.07.1, за яким банк надав відповідачці кредит на споживчі цілі у розмірі 60000,00 дол. США зі сплатою 15,00% річних та терміном по 06.11.2017 року (а.с. 18-21). Відповідно до положень ст. 11 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Частина перша ст. 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно п.п. 1.2, 4.1 кредитного договору передбачено порядок погашення кредиту, а саме, рівними частинами в сумі 500,00 дол. США щомісячно, в строк (термін) до «10» числа кожного місяця починаючи з «грудня» місяця 2007 року, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на позичковий рахунок №22033023000270. Згідно п. 4.2 кредитного договору позичальник зобов'язався сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом до «10»-го числа кожного календарного місяця включно, починаючи з місяця наступного за звітним, а також 06.11.2017 або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або безготівкового перерахування зі свого поточного ріхунку. За змістом частини першої, третьої ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. У розумінні ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що відповідачка [PERSON] належним чином своїх обов'язків за кредитним договором №37.3/СЖ-007.07.1 не виконала, так як має перед позивачем прострочену заборгованість, що підтверджується доданим до матеріалів справи розрахунком. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК, у разі невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, за ч. 2 ст. 625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Кредитним договором №37.3/СЖ- 007.07.1 в п. 4.5 передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язується сплачувати банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки, яка вказана в п. 3.1 договору, від суми простроченого платежу. Згідно розрахунку виконаного станом на 07.11.2014 року заборгованість відповідачки [PERSON] за кредитним договором від 06.11.2007 №37.3/СЖ- 007.07.1 в загальному розмірі складає 103691,43 доларів США та 1141374,03 грн., в тому числі: - кредит - 54 493,86 доларів США; - проценти - 49 197,57 доларів США; - пеня за прострочення кредиту - 462 321,46 грн.; - пеня за прострочення процентів - 575 291,29 грн.; - три проценти річних за прострочення кредиту - 46 232,15 грн.; - три проценти річних за прострочення процентів - 57 529,13 грн. Оцінюючи наведений розрахунок в сукупності з іншими письмовими доказами по справі, суд вважає його належним та допустимим доказом, що підвереджує розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором №37.3/СЖ- 007.07.1. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України визначено, що особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, у межах строку позовної давності, загальна тривалість якого встановлюється в три роки, та в межа строку спеціальної позовної давність, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), тривалість якого встановлюється в один рік. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України). За ч. 1 ст. 631 ЦК, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Водночас згідно ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК, в разі прострочення відповідачкою виконання за кредитним договором, позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів. Згідно п.п. 1.1, 4.1.1, 4.2 кредитного договору №37.3/СЖ-007.07.1 слідує, що зобов'язання повернути кредит та сплатити проценти має бути виконане позичальником по 06.11.2017. Таким чином зважаючи на те, що на час розгляду справи строк кредитного договору №37.3/СЖ-007.07.1 не сплинув, відсутні підстави вважати, що позивачем пред'явлено позов з пропуском строку позовної давності. Фактично позивачем реалізовано своє право передбачене ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК, п. 5.1 кредитного договору щодо пред'явлення до відповідачки вимоги про дострокове виконання зобов'язання. Враховуючи обставини викладені вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність вимог позивача про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 06.11.2007 №37.3/СЖ- 007.07.1 в загальному розмірі 103691,43 доларів США та 1141374,03 грн. Разом з цим, згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В пункті 27 Постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Беручи до уваги, що кредит видавався в іноземній валюті, позивач просить стягнути заборгованість також в іноземній валюті, суд вважає, що розмір пені в сумі 1141374,03 грн. є явно неспіврозмірним збиткам, завданим порушенням зобов'язання, протирічить загальними засадами цивільного законодавства визначених в п. 6 ст. 3 ЦК України, та положенням ч. 2 ст. 15 ЦК України. З наведених міркувань, виходячи з засад розумності та справедливості, приймаючи до уваги майновий стан відповідачки [PERSON], суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 200000,00 грн. Таким чином вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково, а саме, з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» підлягає стягненню 103`691,43 дол. США., 3% річних з простроченої суми в розмірі 103`761,28 грн., пеня у розмірі 200`000,00 грн. Також для забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 06.11.2007 №37.3/СЖ- 007.07.1 між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 06.11.2007, згідно якого [PERSON] виступила майновим поручителем перед банком та передала в іпотеку належну їй на праві квартиру [ADDRESS] (а.с. 23-28). В п. 1.1 даного договору сторонами погоджено, що за рахунок предмета іпотеки забезпечується виконання зобов'язань відповідачки [PERSON] в повному обсязі. Згідно п. 2.1.6 договору іпотеки, право звернути стягнення на предмет іпотеки іпотеко держатель набуває у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником основного зобов'язання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У відповідності до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Вказаним законом встановлено, що протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Встановлено, що загальна площа квартири [ADDRESS] складає, 34,50 кв. м., вказана квартира є постійним місцем проживання відповідачки [PERSON], інше нерухоме житлове майно у її власності не знаходиться. Дані обставини підтверджуються, зокрема, актом КП «Чоколівське» від 06.02.2014 №27, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.11.2014 №29585081. Таким чином, враховуючи, що за кредитним договором від 06.11.2007 №37.3/СЖ- 007.07.1 відповідачці [PERSON] надано споживчий кредит в іноземній валюті, суд погоджується з доводами представника відповідачки [PERSON], що за фактичних обставин справи до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення з Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому в задоволенні вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ Родовід Банк» судовий збір в розмірі 3441,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial