overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

25.02.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої доводи мотивує тим, що 15.08.1990 року уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 36,70 кв.м., житловою площею 11,70 кв.м. На підтвердження укладення вказаного договору позивач передав їй 20 000,00 гривень, а остання видала йому розписку і правовстановлюючі документи. Позивач не має можливості оформити право власності через нотаріальну контору, т.я. розписка не є правовстановлюючим документом, а [PERSON] померла [INFO]. Наслідниками першої черги є її син [PERSON], але від нотаріального посвідчення угоди уклоняються. Оскільки позивач та [PERSON] домовилися по усім суттєвим умовам договору та відбулося повне його виконання обома сторонами, але у зв'язку зі смертю [PERSON] нотаріально оформити договору купівлі - продажу не встигли, а спадкоємці, відповідач уклоняється від нотаріального посвідчення угоди то просив визнати договір дійсним. Позивач у судове засідання не з»явився надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України в разі не виконання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися про усі суттєві умови договору, що підтверджується письмовими доказами та відбулося повне або часткове його виконання. Згідно ст.334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором,який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору,не посвідченого нотаріально-дійсним. Згідно ст.219 ч.2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Згідно розписки від 15.08.1990 року, сторони уклали договір купівлі - продажу будинку [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] /а.с.5/. Житловим будинком фактично володіє позивач, проживає в ньому та зробив ремонт, гроші у повній сумі за вказану нерухомість передані [PERSON] Викладені докази приводять суд до впевненості, що між сторонами відбулася угода купівлі - продажу нерухомості - житлового будинку [ADDRESS] і договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачкою необхідно визнати право власності на вказану нерухомість. На підставі ст.ст. 220, 292 ч.2, 328, 334 ч.3, 657 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

25.02.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача - [PERSON], заборгованість за кредитом з урахуванням заборгованості за відсотками, загалом у розмірі 3777 грн. 83 коп., а також судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 23.01.2008 року між КС «Аккорд» та [PERSON] був укладений кредитний договір №Т5229/1, відповідно до якого кредитна спілка надала йому кредит у розмірі 9650 грн. терміном до 23.01.2009 року, однак відповідач не виконав умов договору належним чином, внаслідок чого виникла вищевказана заборгованість. Оскільки позичальник з моменту отримання кредиту належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань, незважаючи на попередження, тому позивач звернувся до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалив за можливе розглянути справу без участі відповідача з винесенням заочного рішення у справі. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № Т5229/1 від 23.01.2008 року, укладеного між КС «Аккорд» та відповідачем [PERSON], останній одержав кредит у розмірі 9650 грн. на термін до 23.01.2009 року (а.с. 5, 6). Відповідач кошти у розмірі 9600 грн. отримав. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, відповідач належним чином не виконував умов договору та загальний розмір заборгованості за кредитом та відсотками складає 2390 грн. 39 коп. (а.с. 3). У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України. На підставі вищевикладеного суд вирішив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суму заборгованості у розмірі 2390 грн. 39 коп. задовольнити Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційну складову, що загалом складає 1387 грн. 44 коп. В цій частині позовних вимог суд вирішив відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з п. 5.1 Кредитного Договору при порушенні строків сплату кредиту, передбачених рекомендованим графіком платежів, спілка має право нарахувати а позичальник зобов'язується платити пеню у розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожен день прострочення. Отже, сторонами встановлена домовленість про відповідальність у раз прострочення виконання грошового зобов'язання, а тому, позовні вимоги позивача у цій частині не підлягають задоволенню а посилання на ст. 625 ЦК України є безпідставним. З відповідача, на підставі ст. 88 ЦПК України, також належить стягнути судові витрати, понесені позивачем. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

25.02.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 15292 грн. 21 коп. за кредитними договором та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) від 29.12.2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 10291 грн. 70 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За цією Генеральною угодою відповідач узяв на себе зобов'язання надавати позивачу грошові кошти щомісяця, з « 1» по « 25» числа кожного місяця, для погашення заборгованості за Кредитом. Однак, відповідач у порушення умов Генеральної угоди, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 11.02.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 15292 грн. 21 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у суді, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у суді, причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалив проводити судовий розгляд з винесенням заочного рішення у справі. Суд, дослідивши письмові докази у справі вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно укладеної Генеральної угоди від 29.12.2012 року відповідач [PERSON] отримав строковий кредит у розмірі 10291 грн. 72 коп. на строк 12 місяців, з 29.12.2012 року до 31.12.2013 року, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7). За цією Генеральною угодою відповідач узяв на себе зобов'язання сплачувати позивачу грошові кошти щомісяця, з « 1» по « 25» числа кожного місяця, для погашення заборгованості за Кредитом. У порушення умов Генеральної угоди, взяті на себе відповідачем зобов'язання належним чином не виконані, у зв'язку із чим станом на 11.02.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 15292 грн. 21 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На підставі вищевикладеного суд вирішив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми боргу у повному обсязі. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути і суму судових витрат пропорційно задоволених вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

25.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 листопада 2012 року о 00 годин 06 хвилин відповідач [PERSON], знаходячись в приміщенні за адресою: м. Одеса, вул. Грушевського, 52-А, пошкодив майно позивача, а саме: стіл та стілець на загальну суму 1415 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму у відшкодування матеріальної шкоди. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про явку до суду вважається повідомленим належним чином, а тому суд у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 26 листопада 2012 року о 00 годин 06 хвилин відповідач [PERSON], знаходячись в приміщенні за адресою: м. Одеса, вул. Грушевського, 52-А, пошкодив майно позивача, а саме: стіл та стілець на загальну суму 1415 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України відповідач повинен відшкодувати позивачеві вказану шкоду, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦК України на користь позивача з відповідача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

25.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] року померла мати [PERSON] - [PERSON] Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді 4/6 частин житлового будинку. Позивач просить суд визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, так як шестимісячний строк пропустила з поважної причини, мешкає за межами м. Шахтарська, похилий вік, тяжкий матеріальний стан. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено: [INFO] року померла [PERSON]. 19.02.2014 року до Шахтарської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] звернулась [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину , але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Строк подання зави встановлений у ст. 1270 ЦК України та становить шість місяців, якій починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини, якщо такий строк пропущений з поважної причини. У п. 24 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 зазначено, що поважними є причини пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій. Посилання позивача на те, що вона не мешкає в м. Шахтарськ, є особою похилого віку та знаходиться в тяжкому матеріальному стані заслуговують на увагу, є об'єктивними труднощами. Суд вважає причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

25.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, спільного господарства та бюджету сім'ї вони не ведуть. Позивач в поданій заяві від 21.03.2014 року просить суд здійснити розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі з 19.06.1992 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки сторони з квітня 2008 року спільного господарства та бюджету не ведуть і проживають окремо, поновлювати сімейні стосунки позивач не бажає, а ступінь відчуженості подружжя, нерозуміння один одного є значним - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

25.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 33567 грн 54 коп., а також 335 грн 67 коп. у відшкодування понесених судових витрат. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Відповідач не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. У зв'язку з цим, суд, за згодою представника позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 23.11.2007 року сторони уклали кредитний договір № СL5291 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 35000 грн, строком до 25.10.2014 року, зі сплатою за користування кредитом 36% річних (далі - Договір). Відповідно до додатків №№ 1, 2 до Договору відповідач зобов'язана щомісячно до 25 числа сплачувати в повернення тіла кредиту та нарахованих відсотків 1114 грн 93 коп. Пунктом 2.4 Договору та Додатком № 1 до нього передбачено, що в разі прострочення чергового платежу процента ставка за користування кредитом підвищується до 108% річних. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 21.01.2014 року складає 33567 грн 54 коп., зокрема: заборгованості по кредиту - 21981 грн 73 коп., заборгованість по відсоткам - 11585 грн 81 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 22), правильність якого відповідачем не спростована, що є підставою для її стягнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

25.02.2014 року позивач звернувся до суду та просив ухвалити рішення, яким стягнути на свою користь з відповідача вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією в розмірі 5858,32 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 229,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є споживачем ПАТ «Одесаобленерго», Біляївський РЕМ постачає електроенергію за адресою: [ADDRESS], споживач повинен здійснювати розрахунки за спожиту електричну енергію. 27.08.2013 року уповноваженими працівниками ПАТ «Одесаобленерго» проводилась перевірка об'єкту відповідача за вище зазначеною адресою на відповідність споживання електричної енергії, в ході проведення якої виявлено порушення, а саме: «самовільне підключення до електричної мережі постачальника, шляхом накиду дротів навантаження на ЛЕП». На підставі виявленого порушення правил під час проведення перевірки уповноваженими представниками ПАТ «Одесаобленерго» було складено акт про порушення правил. Представник позивача у судовому засіданні на позові наполягала та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідачка позов визнала у повному обсязі (а.с.44). Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27.08.2013 року інспектором та контролером Біляївського РЕМ відносно [PERSON] був складений акт за № 024405 про порушення Правил користування електричною енергією (а.с.6-9). Вказаний акт та протокол комісії по його розгляду № 94 від 27.08.2013 року (а.с.10-11) відповідачкою оскаржений не був. При таких обставинах у суду не має підстав сумніватись в достовірності актів контролерів. Згідно розрахунку кількості недорахованої електроенергії та її вартості № 024405 збитки, заподіяні енергопостачальній організації становлять 5858 грн. 32 коп. (а.с.12). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

25.02.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові зазначено: відповідач є матір'ю дитини, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходяться повністю на її утриманні. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 19.12.2007 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина та передано його під опіку батька [PERSON] Згідно рішення Валківського районного суду Харківської області від 19.08.2013 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав щодо дитини [PERSON] та призначено позивача опікуном дитини. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить стягувати аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідачки. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити, проте винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судовому засіданні була відсутня, хоча про місце й час розгляду справи була належним чином повідомлена, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши докази, що є у справі та вислухавши сторони, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 липня 2002 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровськ. (а.с.3) Згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 19 грудня 2007 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина та передано його під опіку батька [PERSON] ( а.с. 9) Зі змісту довідки, наданої виконавчим комітетом Валківської міської ради у Харківській області від 27.01.2014 року за № 93 на утриманні позивача знаходиться та проживає разом з нею її неповнолітній онук - [PERSON], [INFO]( а.с. 4) З огляду на вище наведене, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача в розмірі 1/4 частини від її заробітку( доходу), що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Необхідно стягти з відповідача на користь держави витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

25.02.2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 09.06.2001 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за адресою місцезнаходження.. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 09.06.2001 року, актовий запис № 07. Від даного шлюбу мають дочку - [PERSON] [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

25.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 27.09.1997 року перебуває у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року сторони припинили спільне подружнє життя у зв'язку з тим, що втратили взаєморозуміння, в результаті чого між ними склалися такі відносини при яких подальше спільне життя неможливе. Спільне господарство подружжя не ведуть. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Просить винести рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, була не проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, повідомлень про причини неявки від нього не надійшло. Згідно ст.224 ЦПК України, суд на підставі наявних у справі доказів, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 27.09.1997 року уклали шлюб, реєстрація якого відбулася у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 939. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року сторони припинили сімейні відносини, проживають окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved