Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

24.11.2020 [PERSON] подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб зареєстрований 03.11.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №80. Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами. 03.11.2007 позивач уклав шлюб з відповідачкою, від якого мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Позивачу стало відомо, що відповідачка зраджує подружню вірність. Сільно вони не проживають, практично не спілкуються, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження їх сім`ї є неможливими та суперечить його інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, що є підставою для розірвання їх шлюбу. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 24.11.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 18.12.2020 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. 29.01.2021 подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підримує. . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не подала. 29.01.2021 через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов визнає. Просить повернути їй дошлюбне прізвище. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. З урахуванням заяв сторін у справі про розгляд справи без їх участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 03.11.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №80, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.11.2007. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (арк. справи 5). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми. Позивач, вказуючи, що спільне життя і збереження його шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить його інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, на підставі ст. 110 СК України звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вирішуючи цей сімейний спір між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема відсутність між ними взаємного розуміння, поваги, любові, припинення між ними шлюбних відносин, відсутність спільного побуту, наявність двох неповнолітніх дітей й те, що сторони не виявили бажання примиритись, зберегти сім`ю, натомість наполягали на розірванні шлюбу, про що подали відповідні заяви, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення ст.113 СК України, а також заяву відповідачки, в якій вона просила повернути їй дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне визначити їй прізвище [PERSON] .

Outcome: approved