Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

25 грудня 2017 року представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 20.12.2016 року помер [PERSON]. Позивач по справі є сином померлого [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка розташована у м.Торецьку (м.Дзержинськ), смт.Новгородськ, кв. Керамік[ADDRESS]. Представник позивача, діючи в інтересах [PERSON], звернулась до нотаріуса в м.Торецьку для отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що згідно ЗУ «Про нотаріат» від 02.09.1993 року, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, тобто спадкоємцем не було подано заяву у встановлений законодавством шестимісячний строк. Причиною пропуску строку, передбаченого цивільним законодавством є те, що спадкоємець мешкає у іншій державі і не мав можливості вчасно приїхати. Також, в період, коли помер [PERSON], на території міста Торецька (м.Дзержинська) відбувались жахливі події, в епіцентрі яких опинились всі мешканці міста. Захистити своє життя, здоров'я та життя, здоров'я всіє родини було необхідним заходом. Тому, захист спадкових прав мав, на той час, не першочергове значення. Крім цього, [PERSON] був юридично необізнаним відповідно строків, які встановив законодавець на подання заяв про прийняття спадщини. При цьому, представник позивача вважає, що даний строк пропущений позивачем з поважних причин і суд може визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Представник позивача надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу без участі позивача та його представника, на задоволенні заявлених вимог наполягала. Представник відповідача надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення, справу просив розглянути у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). З матеріалів справи вбачається, що 20.12.2016 року помер [PERSON], про що виконавчим органом Новгородської селищної ради міста Торецька Донецької області було зроблено відповідний актовий запис про смерть № 232 та відповідно видано свідоцтво про смерть серії І-НО №966372. Позивач по справі є сином померлого [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-НО №759537. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка розташована у м.Торецьку (м.Дзержинськ), смт.Новгородськ, кв. Керамік[ADDRESS]. Вищевказане спадкове майно належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.04.1996 року спільно с [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] на праві приватної спільної власності. Однак, ще 20.07.2002 року померла [PERSON], про що Торецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, видав свідоцтво про смерть серії II-НО № 006082. Звернувшись до Торецької державної нотаріальної контори, саме за місцем відкриття спадщини, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що спадкоємцем не було подано заяву у встановлений законодавством шестимісячний строк. Причиною пропуску строку є те, що спадкоємець мешкає у іншій державі і не мав можливості вчасно приїхати. Також, в період, коли помер [PERSON], на території міста Торецька (м.Дзержинська) відбувались жахливі події, в епіцентрі яких опинились всі мешканці міста. Крім цього, [PERSON] є юридично необізнаним відповідно строків, які встановив законодавець на подання заяв про прийняття спадщини. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз'яснень, наданих у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин. Крім того, згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того у Постанові Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги повністю доведені, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved