Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

24 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 20 жовтня 2011 року померла [PERSON]. За життя остання склала заповіт, яким заповіла йому все своє майно. Однак, своєчасно спадщину після [PERSON] він не оформив у звязку з тим, що тривалий час перебував на заробітках за межами України. Посилаючись на те, що у звязку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини, він не може реалізувати своє право на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатись спадковим майном, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON], яка померла 20 жовтня 2011 року, тривалістю в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 20). Представник відповідача Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився без повідомлення причин, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи (а. с. 19). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області у судове засідання також не зявився. Завідувач нотконтори надіслала заяву про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а. с. 16). У звязку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, згідно з свідоцтвом про смерть серії І-ЖТ №824027, виданим відділом ЗАГС адміністрації Коренєвського району Курської області Російської Федерації, 20 жовтня 2011 року в смт. Коренєво Курської області Російської Федерації померла громадянка України, [INFO], уродженка с. Річки Білопільського району Сумської області - «[PERSON] Николаєвна» (а. с. 4). Згідно з наявною в матеріалах справи копією заповіту, посвідченого секретарем Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області 08 липня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №49, [PERSON], [INFO], уродженка с. Річки Білопільського району Сумської області заповіла все своє майно [PERSON] позивачу у справі (а. с. 5). З довідки Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району від 10 листопада 2015 року вбачається, що [PERSON], яка померла 20 жовтня 2011 року на день складання заповіту проживала за адресою: [INFO]. Заповіт від імені померлої [PERSON] посвідчено виконкомом Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області 08 липня 2010 року за №49 на імя [PERSON]. Заповіт не змінювався і не відмінявся. [PERSON] фактично прийняв спадщину після [PERSON] шляхом зберігання особистих документів померлої (а. с. 7). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадщину за заповітом після [PERSON], яка померла 20 жовтня 2011 року, однак він не може реалізувати його у звязку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як вбачається з матеріалів справи, позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини у звязку з тривалим перебуванням на заробітках за межами України. Суд вважає причини пропуску позивачем встановленого законом строку для прийняття спадщини поважними і приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після [PERSON], яка померла 20 жовтня 2011 року, тривалістю один місяць з дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved