Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

24.12.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, встановлення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вимоги обґрунтував тим, що позивач та відповідач 10.07.2015 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, відсутність взаємопорозуміння, втрата почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть, майнового спору не мають. Позивач вважає, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому він наполягає на розірванні шлюбу. Спору з відповідачем про місце проживання дітей не має, однак позивач має бажання брати участь у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми доньками. Вважає, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та їх соціального розвитку, тому не відмовляється від виплати аліментів. Однак, оскільки позивач офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, має мінливий дохід, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3720 грн., що становить 1/3 від середньої заробітної плати по Дніпропетровській області. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв про відмову від позову або залишення позову без розгляду суду не надав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 10.07.2015 року, про що 10.07.2015 року зроблено відповідний актовий запис №54, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.07.2015 року (а.с.5). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.11.2015 року (а.с.6). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.11.2015 року (а.с.7). З довідки про склад сім`ї виконавчого комітету Зеленодольської міської ради №2024 від 18.12.2019 року встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] (а.с.9). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Ст. 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи, що шлюбні відносин сторони припинили, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається, тому шлюб слід розірвати. Щодо вимог в частині встановлення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд вважає слід відмовити з наступних підстав. Статтею 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що неповнолітні діти не проживають разом з позивачем, оскільки, кошти на утримання дитини присуджуються за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, тому суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дітей, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: partial