Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

26 вересня 2013 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про стягнення коштів та моральної шкоди. В позові зазначила, що у вересні 2011 року домовилася з відповідачкою про придбання у неї житлового будинку по [ADDRESS] за 15 000,00 грн. В рахунок оплати за будинок вона передала їй як завдаток 20 червня 2012 року 8 800,00 грн. та 19 квітня 2013 року - 6 200,00 грн. Факт передачі 6 200,00 грн. підтверджується розпискою та свідками, які були присутніми при передачі коштів. Після передачі відповідачці першої частини грошових коштів, вона стала в будинку проживати. На даний час відповідачка відмовляється укласти з нею договір купівлі-продажу будинку, мотивуючи недостатністю сплачених коштів та гроші в добровільному порядку не повертає. Крім того, відповідачка не є власником будинку, який вона хотіла придбати. Діями відповідачки їй завдано також моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, які вона зазнала через марно сплачені грошові кошти та звернення до суду за захистом своїх прав, які вона оцінює в 5 000,00 грн. Протягом розгляду справи позивачка змінила підстави позову, просила суд стягнути з відповідачки 15 000,00 грн. як безпідставно отримані, у відповідності до ст.1212 ЦК України та стягнути в зв'язку з цим моральну шкоду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, пояснила, що домовилася з відповідачкою придбати її будинок. Спочатку передала їй 8 800,00 грн., а згодом ще 6 200,00 грн. Про передачу другої частини коштів мається розписка, яка підписана свідками. Передача першої частини коштів також оформлялася розпискою, однак відповідачка її у неї забрала. Після передачі першої частини коштів вона з дозволу відповідачки стала в будинку проживати, однак згодом дізналася, що вона не є власником будинку та запропонувала їй повернути отримані кошти, однак відповідачка відмовилася їх повертати. Крім того пояснила, що моральна шкода полягає в її душевних стражданнях, які вона зазнала через безпідставно сплачені грошові кошти. Представник позивачки в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник відповідачки в судовому засіданні проти позовних вимог позивачки заперечувала, оскільки ніяких коштів відповідачка від позивачки не отримувала, так як не є власником будинку, який вона бажала придбати. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 квітня 2013 року відповідачка отримала від позивачки 6 200,00 грн. як оплату за придбання будинку по [ADDRESS]. Зазначене підтверджується розпискою від 19 квітня 2013 року (а.с.5) та показами свідків [PERSON] та [PERSON], в присутності яких зазначені грошові кошти передавалися. Однак власником вищевказаного будинку є [PERSON], яка отримала його у спадщину від матері [PERSON] Про зазначене свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Великоолександрівської державної нотаріальної контори Херсонської області 02 жовтня 2012 року, копія витягу про державну реєстрацію прав, виданого Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 08 жовтня 2012 року та копією технічного паспорту на житловий будинок (а.с.30-34). Договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку у відповідності до вимог чинного законодавства між позивачкою та власником будинку не укладалося, а відповідачка отримані кошти повертати відмовляється. Дані факти сторонами по справі не заперечуються. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини щодо набуття та збереження майна без достатньої правової підстави. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч.1 ст.317 зазначеного Кодексу саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.121 вищевказаного Кодексу передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Крім того, ч.1 ст.60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доводи представника відповідачки про неотримання відповідачкою від позивачки грошових коштів в розмірі 6 200,00 грн. судом до у ваги не приймаються, оскільки вони суперечать розписці та наданим в судовому засіданні показам свідків [PERSON] та [PERSON] Не приймаються також до уваги судом і доводи позивачки про передачу відповідачці в рахунок оплати за будинок ще 8 800,00 грн., оскільки вони будь-якими доказами не підтверджені, а покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], надані в судовому засіданні, ґрунтуються на розповідях позивачки. З огляду на викладене, враховуючи, що при отриманні відповідачкою коштів від позивачки за продаж будинку по [ADDRESS] вона не була його власником та не є на даний час, в добровільному порядку повернути отримані кошти відмовляється, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки про стягнення безпідставно отриманих коштів підлягають частковому задоволенню, в розмірі 6 200,00 грн. У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пункт 2 ч.2 ст.23 зазначеного Кодексу визначає, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. За такого, вимоги позивачки про стягнення з відповідачки моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки будь-яких доказів на підтвердження завданої моральної шкоди, нею надано не було. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов'язок по відшкодуванню позивачці витрат на оплату судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial