Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

26 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02 серпня 1986 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб не припинено і вони проживають разом із чоловіком та дітьми разом. Однак відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні дітей, хоча і працює директором ТОВ «Гая-Агро». Позивачка ніде не працює, являється інвалідом третьої групи, отримує пенсію по інвалідності. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 02 грудня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.11) . Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник подав заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність (а.с.21). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав (а.с. 20). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.4,5). Позивачка [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, має третю групу інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням (а.с.6). Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Главою 15 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Зазначений обов`язок, згідно з засадами ч.6 ст.7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст.ст. 180, 181, 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, позов підлягає до задоволення, так як батько повинен надавати матеріальне утримання своїм дітям до досягнення ними повноліття. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved