Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

25 травня 2020 року [PERSON] звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 04 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61961648 з примусового виконання виконавчого напису № 960, виданого 17 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» боргу в розмірі 12356 гривень 67 копійок. Виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. з порушенням вимог глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р. (із змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595; за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості; зобов`язання перед відповідачем у позивача відсутні. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2020 року відкрито провадження у справі. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили, останній звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. в судове засідання не явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі, на виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2020 року у справі № 712/4892/20 надала належним чином завірені копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 960 від 17 січня 2020 року. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, про причини неявки в судові засідання не повідомив. Відзиву на позовну заяву суду не надав. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, але, в судове засідання без поважних причин двічі не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. 20 грудня 2013 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір № 92416164000 про надання споживчого кредиту (надалі по тексту - договір). 18 грудня 2014 року між первісним кредитором - Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та новим кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю « Кредит - Капітал» був укладений договір відступлення прав вимог № 15, згідно п.2.1 якого первісний кредитор відступив новому кредитору за плату права грошової вимоги до боржників за кредитним договорами, вказаними в Реєстрі боржників, укладеними між первісним кредитором і боржниками. Відповідно до п.1.1 договору № 02/10/2019-ФА від 02 жовтня 2019 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал», як первісним кредитором, за плату передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЛАНД», як новому кредитору, право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між первісним кредитором і боржниками. 21 грудня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. з заявою про вчинення виконавчого напису. 17 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 960, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості в сумі 12 056 гривень 67 копійок. 04 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61961648 з примусового виконання виконавчого напису № 960, виданого 17 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» боргу в розмірі 12356 гривень 67 копійок. Відповідно до вимог ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2020 року у справі № 712/4892/20, приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. було надано належним чином завірені копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 960 від 17 січня 2020 року, які були досліджені судом безпосередньо з метою забезпечення ухвалення законного обґрунтованого рішення з урахуванням всіх обставин, що мають істотне значення для вирішення справи по суті. Відповідно до п.3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р. (із змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ст.. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18), «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В зв`язку з цим, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем». В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач заперечує факт існування заборгованості перед відповідачем. 20 грудня 2013 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір № 92416164000 про надання споживчого кредиту (надалі по тексту - договір). 18 грудня 2014 року між первісним кредитором - Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та новим кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредит - Капітал» був укладений договір відступлення прав вимог № 15, згідно п.2.1 якого первісний кредитор відступив новому кредитору за плату права грошової вимоги до боржників за кредитним договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між первісним кредитором і боржниками. В наданих приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. документах, на підставі яких був вчинений оскаржений виконавчий напис, реєстр боржників та інші докази відступлення первісним кредитором - Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» новому кредитору - Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредит - Капітал» права вимоги до [PERSON] за договором № 92416164000 від 20 грудня 2013 року про надання споживчого кредиту; докази отримання [PERSON] кредитних коштів за договором № 92416164000 про надання споживчого кредиту від 20 грудня 2013 року; а також докази існування заборгованості у [PERSON] перед ПАТ «УкрСиббанк» за договором № 92416164000 від 20 грудня 2013 року про надання споживчого кредиту - відсутні. Відповідно до п.1.1 договору №02/10/2019-ФА від 02 жовтня 2019 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал», як первісним кредитором, за плату передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЛАНД», як новому кредитору, право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між первісним кредитором і боржниками. Матеріали справи не містять належних, достатніх, допустимих доказів на підтвердження розміру та факту наявності заборгованості позивача за договором № 92416164000 від 20 грудня 2013 року про надання споживчого кредиту, укладеним між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк», на момент укладення договору №02/10/2019-ФА від 02 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЛАНД». Крім того, в обгрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що оскаржений виконавчий напис № 960 вчинений приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. 17 січня 2020 року з порушенням вимог абзацу третього підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 зазначено, що «статтею ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами та організаціями - не більше року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, зокрема, з мотивів його вчинення з порушення строку, встановленого статтю 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктом 3.1 пункту глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій)». Згідно п.1.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р. (із змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. На виконання умов договору № 92416164000 про надання споживчого кредиту від 20 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , позивачем був отриманий кредит на споживчі цілі з кінцевим терміном повернення не пізніше 22 грудня 2014 року. Враховуючи викладене, право вимоги до позивача виникло 23 грудня 2014 року. 21 грудня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. з заявою про вчинення виконавчого напису. 17 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 960, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості в сумі 12 056 гривень 67 копійок. Враховуючи, що з дня виникнення права вимоги - 23 грудня 2014 року до дати вчинення оскарженого виконавчого напису - 17 січня 2020 року минуло більше трьох років, оскаржений виконавчий напис № 960 вчинений приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. 17 січня 2020 року з порушенням вимог абзацу третього підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку. Згідно ч.6 ст. 13 «Обов`язковість судових рішень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, «Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки… Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку». Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що не отримувала вимоги про усунення порушення виконання зобов`язань. Доказів надсилання позивачу та отримання останнім письмової вимоги (повідомлення) від ТОВ «ФК «Аланд» від 23 жовтня 2019 року за вих. № 3420 матеріали справи не містять і приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. та позивачем не надано. Доказів надсилання позивачу та отримання останнім інших повідомлень про усунення порушень матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц зазначає, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172». Належних, достатніх, допустимих доказів на підтвердження факту безспірності заборгованості [PERSON] за договором № 92416164000 про надання споживчого кредиту від 20 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , матеріали справи не містять і учасниками справи не надано. З дня виникнення права вимоги - 23 грудня 2014 року до дати вчинення оскарженого виконавчого напису - 17 січня 2020 року минуло більше трьох років. Оскаржений виконавчий напис № 960 вчинений приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. 17 січня 2020 року з порушенням вимог абзацу третього підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку. Докази надсилання позивачу і отримання останнім вимоги про усунення порушень в матеріалах справи відсутні і учасниками справи не надані. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при звернення до суду з вказаною позовною заявою сплачений судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок, що підтверджується квитанцією № 30 від 21 травня 2020 року. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 1,15,1054,1055 Цивільного кодексу України, ст.ст. 87,88 «Про нотаріат», згідно та

Outcome: approved