Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

25.12.2013 року адвокат [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Чиста вода СП» про стягнення заборгованості за угодою. Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.08.2013 року між адвокатом [PERSON] та ТОВ «Чиста вода СП» було укладено угоду №22/08/13 за змістом якої позивач зобов'язався представляти права та законні інтереси відповідача в державних органах, з метою вирішення спірних правовідносин з Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, а відповідач зобов'язався сплачувати позивачу щомісяця 4000,00 грн. кожного десятого числа поточного місяця. Позивач зазначає, що своєчасно та належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, при цьому відповідач в частині здійснення розрахунку з позивачем умов угоди не виконує, у зв'язку із чим виникла заборгованість за жовтень 2013 року - 4000,00 грн., листопад 2013 року - 4000,00 грн. та грудень 2013 року - 4000,00 грн., всього за три місяці 12000,00 грн. 11.12.2013 року позивач направив на адресу відповідача лист-вимог про погашення заборгованості, однак до теперішнього часу відповідач не здійснив розрахунку з позивачем. Із посиланням на положення ст.ст. 526, 530, 625, 629 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача вказаний розмір заборгованості за договором про надання правової допомоги, а також у відповідності до положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення в сумі 185,20 грн. 31.01.2014 року ТОВ «Чиста вода СП» звернулось до суду з зустрічним позовом до адвоката [PERSON] про визнання угоди недійсною. Вимоги зустрічної позовної заяви мотивовано тим, що відповідно до положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою, однак адвокат [PERSON] не є самозайнятою особою, оскільки не зареєстрований в податкових органах, не є суб'єктом податкового обліку та не обрав жодного з видів здійснення адвокатської діяльності, а відтак не може укладати угоди, що відповідають діяльності самозайнятої особи. Позивач зазначає, що п. 3.1. оскаржуваної угоди, яким визначено, що клієнт сплачує адвокату 4000,00 грн. кожного 10 числа поточного місяця, вказує на систематичність здійснення незаконної підприємницької діяльності, як самозайнятої особи. Крім того, адвокат не має банківського рахунку на фізичну особу підприємця, що давало б можливість позивачу за зустрічним позовом, як юридичній особі, здійснювати безготівкові операції по перерахунку коштів в межах податкового законодавства. За твердженням позивача, відсутність реєстрації адвоката у податкових органах за жодним з видів здійснення адвокатської діяльності унеможливлює укладення господарсько-правових договорів, оскільки адвокат мав би виступати суб'єктом господарювання. Посилаючись на положення ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України, позивач за зустрічним позовом зазначає, що зміст оспорюваного правочину суперечить Податковому кодексу України, нормам ЦК України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також суперечить інтересам держави, оскільки адвокат не має всіх дозвільних документів від податкових органів та не сплачує податки за отримані кошти. Такі обставини адвокат приховав, що призвело до укладення договору шляхом обману, тому позивач просить визнати оспорювану угоду недійсною. В судовому засіданні представник адвоката [PERSON] підтримав вимоги первісної позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити, при цьому, просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову посилаючись на те, що суду надані письмові докази виконання адвокатом умов укладеної угоди про надання правової допомоги. Угода була укладена сторонами добровільно, в письмові формі і її зміст відповідає вимогам чинного законодавства України. Адвокат має свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю, отже мав право укладати відповідну угоду та надавати правову допомогу. Стосовно актів виконаних робіт за договором, представник зазначив, що відповідні акти направлялись відповідачу, однак доказів їх направлення не залишилось. При цьому, представник стверджує, що всі дії які учинялись адвокатом в межах угоди про надання правової допомоги, були узгоджені з керівництвом ТОВ «Чиста вода СП» і здійснювались за їх завданням. На думку представника, відсутність реєстрації адвоката в податкових органах як самозайнятої особи не є підставою для визнання угоди недійсною, оскільки адвокат щорічно до травня кожного поточного року заповнює та подає декларацію про прибуток до податкових органів за місцем своєї реєстрації, при цьому сплачує податок у розмірі 15%. Це не є порушенням умов угоди та ніяким чином не впливає на її виконання. Представник ТОВ «Чиста вода СП» в судовому засіданні підтримав вимоги зустрічної позовної заяви та просить її задовольнити, при цьому, просить суд відмовити у задоволенні позову адвоката [PERSON] посилаючись на те, що угода про надання правової допомоги була укладена з порушеннями вимог чинного законодавства України, однак за нею адвокатом дійсно надавалась правова допомога за результатами якої був складений акт від 07.10.2013 року та здійснено оплату наданих послуг. Жодних інших послуг товариством не замовлялось і не могло заявлятись, оскільки з 13.09.2013 року товариство не являється суб'єктом ліцензування в зв'язку з анулюванням ліцензії, отже з даного часу спорів між ТОВ «Чиста вода СП» та Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва не існує, тож з цього часу, на думку представника, перестав існувати предмет укладеної сторонами угоди про надання правової допомоги. Крім того, представник посилається на безпідставність вимог адвоката про стягнення пені відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», оскільки вказаний закон регулює взаємовідносини між суб'єктами господарювання, при цьому, адвокат не є фізичною особою-підприємцем. Представник зазначає, що відсутні будь-які належні докази надання правової допомоги адвокатом в період жовтень-грудень 2013 року, підписані акти виконаних робіт відсутні, оскільки жодних послуг за цей час товариством не замовлялось. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог за первісним позовом та позовних вимог за зустрічним позовом слід відмовити, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22.08.2013 року між адвокатом [PERSON] та ТОВ «Чиста вода СП» було укладено угоду №22/08/13 про надання правової допомоги (а.с. 3). За змістом п.п. 1.3, 3.1, 3.6 укладеної між сторонами угоди, адвокат приймає на себе обов'язки представляти права і законні інтереси клієнта в державних органах з метою вирішення спірних правовідносин з Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві. За виконання умов угоди клієнт сплачує адвокату 4000,00 грн. кожного десятого числа поточного місяця. Наприкінці поточного місяця адвокат надає клієнту акт виконаних робіт. Згідно ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Адвокат [PERSON] просить стягнути заборгованість за вказаною угодою за жовтень, листопад та грудень 2013 року, однак жодних доказів про надання правової допомоги з вирішення спірних питань між ТОВ «Чиста вода СП» та Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві у листопаді та грудні 2013 року позивачем суду не надано. В матеріалах справи міститься копія апеляційної скарги адвоката датована 22.10.2013 року, однак виходячи зі змісту укладеної угоди про надання правової допомоги, грошові кошти у сумі 4000,00 грн. сплачуються клієнтом кожного 10 числа поточного місяця за виконання умов угоди, однією з таких умов є надання адвокатом наприкінці поточного місяця акту виконаних робіт. При цьому, позивач [PERSON] не надав суду жодних доказів складання ним та направлення на адресу відповідача акту виконаних робіт щодо послуг наданих у жовтні 2013 року з включенням до нього послуг по складанню зазначеної вище апеляційної скарги. Відсутні відповідні докази і щодо складання та направлення на адресу відповідача актів виконаних робіт стосовно послуг, які були надані у листопаді та грудні 2013 року. За наведених умов позивачем за первісним позовом не доведено виконання умов договору по наданню відповідачу актів виконаних робіт, які є підставою для оплати наданих послуг, що вказує на необґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості за угодою про надання правової допомоги, оскільки не доведено дійсне надання такої допомоги у визначений позивачем період. Також суд зазначає, що позивач помилково посилається на положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» в обґрунтування вимог про стягнення з відповідача пені, оскільки вказаний закон Цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Відповідно до роз'яснень Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті міністрів України №V/3-71 від 21.03.2008 року «Про суміщення адвокатської та підприємницької діяльності», адвокатська діяльність не є господарською і, зокрема, підприємницькою у значенні ст. 3 ГК України, а адвокат не є суб'єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність. При вирішенні позовних вимог за зустрічним позовом, суд виходить з наступного. За змістом положень ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України, на які посилається позивач за зустрічним позовом в обґрунтування своїх вимог, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Відповідно до ст.ст. 626, 627, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Сторони уклали оспорювань угоду в письмовій формі, на власний розсуд визначивши та погодивши її умови і суд не вбачає у її змісті жодних порушень норм ЦК України чи будь-яких інших актів цивільного законодавства. Не суперечить даний договір й інтересам держави і суспільства та його моральним засадам. Посилання ТОВ «Чиста вода СП» на те, що адвокат не має банківського рахунку, що не дає можливості здійснювати юридичній особі безготівкові розрахунки із ним, на думку суду, є необґрунтованими, адже, як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Чиста вода СП» розраховувалось з адвокатом в безготівковому порядку шляхом перерахунку коштів на платіжну картку (а.с. 19-20). Твердження про те, що при підписанні угоди адвокат приховав той факт, що він не зареєстрований як фізична особа-підприємець, що на думку ТОВ «Чиста вода СП» є обманом та з цих підстав договір має бути визнаний недійсним, є неспроможними, оскільки в розумінні положень ст. 230 ЦК України вказане не є обманом. Крім того, зі змісту оспорюваної угоди не вбачається, що при її укладання адвокат стверджував, що є суб'єктом підприємницької діяльності та на переконання суду вказаний факт не є обставиною, що має істотне значення для укладення та виконання угоди про надання правової допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed