Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

26 липня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Управління Держгеокадастру у Фастівському районі Київської області, Малоснітинська сільська рада Фастівського району Київської області про зобов'язання відновити межі, мотивуючи вимоги тим, що 17.12.2015 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS]. Даний будинок позивач отримала у спадок після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. 21.04.2016 року Малоснітинська сільська рада на засіданні сесії №5YІІ скликання винесла рішення №6, яким надала позивачу дозвіл на розробку та виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для подальшого оформлення права власності на неї площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. 26.05.2016 року позивач звернулася до фізичної особи-підприємця «[PERSON]» із проханням виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж на земельній ділянці, відповідна технічна документація була виготовлена. 22.09.2016 року з управління Держгеокадастру у Фастівському районі Київської області позивач отримала рішення №РВ-3200391822016 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, підставою для відмови була невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме 1. «XSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу; 2. Перетин ділянок з ділянкою [NUMBER] площа співпадає на 14,777 % та перетин ділянок з ділянкою [NUMBER] площа співпадає на 15,3036 %. Вказані земельні ділянки належать на праві власності - [PERSON], яка проживає в будинку [ADDRESS]. Для того щоб позивачу Держгеокадастр вніс відомості до Державного земельного кадастру стосовно її земельної ділянки, їй потрібно погодити межі земельної ділянки з відповідачем на місцевості. Позивач зазначає, що між її батьком та відповідачем в присутності представника Фастівського відділу земельних ресурсів був складений акт про встановлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачу на зберігання встановлених межових знаків, даний акт складався декілька років тому. На даний час відповідач в категоричній формі відмовляється від того, щоб виконати дії спрямовані на відновлення меж своєї ділянки, оскільки вважає, що її земельна ділянка не потребує проведення дій направлених на відновлення меж з позивачем. На підставі викладеного просила зобов'язати [PERSON] відновити межові знаки земельних ділянок пл. 0,2632 га (кадастровий номер [NUMBER]), пл. 0,25 га (кадастровий номер [NUMBER]), які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. 12 вересня 2019 року ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Чернишовою Є.Ю. провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 16.10.2018 року представником третьої особи - головного управління Держгеокадастру у Київській області подано пояснення відповідно до якого зазначив, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: - на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок у випадках, визначених ст. 79-1 Земельного кодексу України, при їх оформленні; - на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до ст. 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. На підставі викладеного зазначив, що в даному випадку, державний кадастровий реєстратор діяв відповідно чинного законодавства України та в межах наданих йому повноважень. Ухвалою від 25 жовтня 2018 суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області Ковалевською Л.М. прийнято справу до свого провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, через канцелярію суду представник позивача надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 грудня 2015 року позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] /а.с.7/. Даний будинок [PERSON] отримала у спадок після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. 21 квітня 2016 року Малоснітинська сільська рада на засіданні сесії №5YІІ скликання винесла рішення №6, яким надала дозвіл гр. [PERSON] на розробку та виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для подальшого оформлення права власності на неї площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS] /а.с.9/. В 2016 році ФОП [PERSON] - гр. [PERSON] ([ADDRESS] в межах Малостітинської сільської ради) була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі рішення Малоснітинської сільської ради /а.с.10-24/. Рішенням №РВ-3200391822016 від 22.09.2016 року управлінням Держгеокадастру у Фастівському районі Київської області гр. [PERSON] відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, підставою для відмови була невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме 1. «XSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу; 2. Перетин ділянок з ділянкою [NUMBER] площа співпадає на 14,777 % та перетин ділянок з ділянкою [NUMBER] площа співпадає на 15,3036 % /а.с.25/. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки: - земельна ділянка площею 0,25 га кадастровий номер [NUMBER], - земельна ділянка площею 0,2635 га кадастровий номер [NUMBER], які розташовані за адресою: [ADDRESS] належать на праві власності - [PERSON] /а.с.28-29/. Як зазначала позивач для того щоб Держгеокадастр вніс відомості до Державного земельного кадастру стосовно її земельної ділянки, їй потрібно погодити межі земельної ділянки з відповідачем - [PERSON] на місцевості. Однак, на даний час відповідач в категоричній формі відмовляється від того, щоб виконати дії спрямовані на відновлення меж своєї ділянки, оскільки вважає, що її земельна ділянка не потребує проведення дій направлених на відновлення меж з позивачем. Як вбачається з письмових пояснень ГУ Держгеокадастру в Київській області державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельних ділянок; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні, тощо. Відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: - на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок у випадках, визначених ст. 79-1 Земельного кодексу України, при їх оформленні; - на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до ст. 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. З огляду на вищезазначені норми зазначили, що в даному випадку, державний кадастровий реєстратор діяв відповідно чинного законодавства України та в межах наданих йому повноважень. Отже фактично позивач позбавлений був іншим шляхом вирішувати спір, що виник між сторонами, а оскільки, на думку суду, відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації, то суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позиції позивача. Згідно до ч.1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. В свою чергу, за правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Також варто зазначити, що відповідач [PERSON] не надала жодного доказу на спростування твердженням позивача [PERSON] та взагалі не заявила свою позицію щодо даного позову. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки є законними і обгрунтованими. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 79, 90, 106-107, 125 Земельного Кодексу України та статей 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, 280 - 282 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved