Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

24.11.2016 року представник позивача звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в порядку п.2 ст.101 ЦПК України, мотивуючи свій позов тим, що відповідачі, які проживають за адресою: [ADDRESS], ухиляються від сплати коштів за спожиті послуги з централізованого теплопостачання. Як наслідок, виникла заборгованість за надані послуги станом на 31.10.2016 року за період з січня 2015 року по жовтень 2016 року включно, яка становить 5 588,52 грн. з врахуванням поточної сплати та щомісячних нарахувань. За весь період прострочених платежів відповідачам нараховано: -1 439,49 грн. - інфляційних; -276,90 грн. - 3% річних. Загальний розмір заборгованості відповідачів перед позивачем складає 7 304,91 гривень. У добровільному порядку боржники сплатити борг відмовляються, у зв'язку з чим позивач терпить матеріальні збитки, що зумовило звернення позивача до суду з позовом. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити з підстав, що наведено в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав, зазначив, що він ніде не працевлаштований, звільнився з місць позбавлення волі 18.04.2014 року, в квартирі за адресою: [ADDRESS] з народження проживає він та відповідач [PERSON], відповідач [PERSON] проживає в ній протягом 10 останніх років. Додатково вказав, що відповідач [PERSON] працює на підприємстві «Ековін» двірником, отримує заробітну плату в незначному розмірі, відповідач [PERSON] ніде не працює. Повідомив, що він проінформував відповідачів [PERSON] та [PERSON] про розгляд даної справи, проте вони не виявили бажання бути присутніми в судовому засіданні, оскільки [PERSON] не може відлучитися з роботи, [PERSON] - доглядає за малолітньою дитиною. Інші відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, а межах заявлених ними вимог. Ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 625 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, а відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше двадцятого числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк. Судом встановлено, що помешкання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». [PERSON] 06.01.2011 року з КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» було укладено договір №03010362 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до помешкання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-11). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за цією адресою, що підтверджується витягом з реєстру особових рахунків житлового фонду (а.с.5). Згідно цього ж витягу квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] Отже, являючись споживачами послуг з централізованого теплопостачання, відповідачі зобов'язані оплачувати надані їм послуги. Згідно з ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. А отже правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих послуг з централізованого теплопостачання, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов'язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Порушуючи п.18 «Правил надання послуг населенню з централізованого опалення та постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінетом Міністрів України від 21.07.2005 року за №630 та п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року за №1875, відповідачі ухиляються від сплати заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання. Тому, станом на 31.10.2016 року у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 7 304, 91 гривні, з яких: 5 588, 52 гривень - заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 1 439,49 грн. - інфляційних, 276,90 грн. - 3% річних, яка має бути стягнута з відповідачів. Стосовно солідарного стягнення заборгованості з відповідачів суд зазначає, що солідарне стягнення такої заборгованості у даних правовідносинах законом не передбачено (ухвала ВССУ від 30.11.2016 року у справі №127/12536/15-ц). Тому, враховуючи викладене, існування заборгованості відповідачів перед позивачем за надані послуги з централізованого теплопостачання, суд дійшов висновку, що заборгованість підлягає стягненню з відповідачів по 2 434,97 гривень з кожного, що становить 1/3 частину від загальної суми заборгованості. Відповідно до ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи суму боргу, обставини на які посилається відповідач [PERSON] щодо скрутного матеріального положення відповідачів, відсутність роботи, суд вважає можливим надати відповідачам розстрочку виконання рішення строком на 6 місяців, стягуючи щомісячно з кожного з них по 405,83 гривень (2 434,97грн. : 6 міс). Відповідно до ст.88 ЦПК України, усі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах. На підставі викладеного та

Outcome: partial