Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

25 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.12.2014 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від спільного життя подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, в родинні відсутнє порозуміння, сторони спілкуються тільки в межах виховання та утримання спільної дитини. Вважає, що шлюб фактично розпався, тому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в письмовій заяві просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. В зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст.ст. 223, 247 Цивільного процесуального кодексу України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 30.07.2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у відкритому підготовчому засіданні. Частиною 3 ст.\~200\~Цивільного процесуального\~кодексу України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони 06.12.2014 року зареєстрували шлюб в виконкомі Лантратівської сільської ради Охтирського району сумської області, актовий запис №02 (а.с. 5). Від спільного життя подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 110 ч. 1 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 частиною 2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між позивачем та відповідачем підлягає розірванню, оскільки встановлено, що їх сімя розпалася, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди про прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. За таких обставин, враховуючи, що позивача за її клопотанням було звільнено від сплати судового збору, а також те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 50 відсотків судового збору, від ставки встановленої Законом України «Про судовий збір» за подання позову про розірвання шлюбу, в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved