Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

26.04.2016 р. позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], в якому просив визнати недійсним договір інвестування № 5/2/73 від 21 жовтня 2013 р. між Дочірнім підприємством «Дирекція верстатобуд», в особі директора [PERSON], та [PERSON]; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS] загальною площею 68,0 кв.м., житлова 49,1 кв.м. на користь позивача та визнати за позивачем право власності на вказану квартиру. 25.05.2017 р. позивач уточнив свій позов і просить суд визнати недійсним договір інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 року між ДП «Дирекція верстатобуд» та [PERSON] (ІПН [NUMBER]) та додаткову угоду до цього договору від 28.10.2013 р. між [PERSON], ДП «Дирекція верстатобуд» та [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є першим інвестором відповідно до договору резервування квартири [ADDRESS] блок-секція 2 в м. Одесі від 20.12.2006 р. № 5/2/73 Р та договору № 5/2/73 купівлі-продажу цінних паперів в процесі розміщення, а саме: повного пакету іменних цільових облігацій ДП «Дирекція верстатобуд», укладених між позивачем та ДП «Дирекція верстатобуд», в особі директора [PERSON]. Вказаний обєкт інвестування, відповідно до умов п.п. 2.1. п. 2 договору купівлі-продажу цінних паперів, повинен був введений в експлуатацію у ІІ кварталі 2007 р. При цьому, відповідно до п.п. 2.2. зазначеного договору покупець, тобто позивач, набуває права, що випливають з облігацій, з моменту отримання сертифікату цінних паперів. Згідно п. 1.3. даного договору, облігації за цим договором це сукупність облігацій, що передається за договором, в якій сумарна площа, зазначена в облігаціях, дорівнює загальній площі Обєкту, а обєкт, відповідно до п.п. 1.4. договору, визначається як квартира зарезервована за позивачем відповідно до договору резервування приміщення. Позивач в своєму позові вказує на те, що вищезазначені договори були укладені ним відповідно до Закону України «Про інвестиційну діяльність» № 1560-ХІІ від 18.09.1991 р., Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» та Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», які були чинними на час їх укладання. Добросовісно виконуючи умови договору купівлі-продажу цінних паперів від 20.12.2006 р. позивач оплатив повну вартість повного пакету іменних цільових облігацій в сумі 470947,40 грн., що відповідає загальній площі зарезервованої ним квартири, а саме: пл. 63,47 кв.м., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 789 від 20.12.2006 р, № 97 від 15.02.2007, № 267 від 14.05.2007 та № 291 від 31.05.2007 р., після чого забудовник ДП «Дирекція верстатобуд» передало позивачу [PERSON] облігацій № 35 Серія: «А» на 6 347 цінних паперів, що відповідає загальній площі квартири пл. 63,47 кв.м. 02.12.2015 р. позивач в черговий раз прибувши до своєї квартири в м. Одесу з м. Тирасполь Республіка Молдова, побачив, що в його квартирі невстановлені особи проводять капітальні будівельні роботи, а саме зносять перегородки в квартирі. Після чого, позивач отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з якої йому стало відомо про те, що власником його квартири є відповідач [PERSON]. За таких обставин 12.02.2016 р. позивач звернувся зі скаргою до Прокурора Одеської області Сакварелідзе Д.Г. та з заявою про вчинення злочину до Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській, на підставі якої було внесено відомості до ЄРДР і розпочате кримінальне провадження № 12016160500001742, за ознаками правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, яке у подальшому було перекваліфіковане на ч. 4 ст. 190 КК України. 15.03.2016 р. позивач був визнаний потерпілим. Про існування спірних договорів, позивачу стало відомо після того, як в межах вищезазначеного кримінального провадження, на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2016 р. по справі № 522/4751/16-к, 15.04.2016 року слідчим було здійснено виїмку копії реєстраційної справи з Реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції щодо реєстрації речового права власності за відповідачем [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі додаткової угоди до договору інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р., що була укладена 28.10.2013 р. між відповідачами, згідно якої [PERSON] взяв на себе права та обов'язки першого інвестора від [PERSON]. Позивач, та його представник, стверджують, що відповідач [PERSON], діючи без реального настання правових наслідків за договором інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р., внесла інвестиційні кошти в будівництво житлового будинку № 5/3 по вул. Базарна в м. Одесі, будівництво якого було закінчено ще в 2010 році, а сам договір інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р. був укладений між ДП «Дирекція верстатобуд» та [PERSON] через три роки після введення будинку до експлуатації, в якому знаходиться квартира позивача. Позивач стверджує що він є першим інвестором в будівництво з 2006 року, згідно договорів від 20.12.2006 р., а спірні договори є фіктивними, оскільки не створюють правові наслідки для його сторін та порушують права позивача як першого інвестора. Позивач та представник позивача адвокат [PERSON], у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача, [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності зареєстрованої в реєстрі за № 9-7786 від 25.10.2016 р. посвідченої нотаріусом [PERSON] Міждуреченського нотаріального округу Кемеровської області Російської Федерації та представник відповідача, [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності зареєстрованої в реєстрі за № 954 від 14.12.2016 р. посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], в судовому засіданні позов не визнали та надали суду свої письмові заперечення. Відповідач [PERSON] в своїх письмових запереченнях від 12.01.2017 р., з якими погодився представник [PERSON], вказує на те, що позовні вимоги є необґрунтовані, оскільки позивач не є власником квартири після того як будинок був введений до експлуатації після закінчення будівництва в 2010 р., в розумінні ст. 331 ЦК України. При цьому відповідач [PERSON] стверджує, що спірні договори були укладені згідно положень ст. 203 ЦК України, а відповідач [PERSON] не порушувала жодних положень законів, а позивач не наводить жодних правових підстав недійсності правочину. Детально дослідивши матеріали справи, надавши належну їм оцінку, вислухавши всіх сторін по справі, доводи сторін обґрунтування та заперечення позовних вимог, при повній їх участі у відкритому судовому засіданні, суд дійшов висновків про обґрунтованість позовних вимог, викладених в останній редакції уточненого позову. Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 20.12.2006 р., між позивачем і Дочірнім підприємством «Дирекція верстатобуд», в особі директора [PERSON], був укладений договір № 5/2/73 Р по резервуванню квартири [ADDRESS] блок-секція 2 в м Одесі, загальною площею 63,47 кв.м. та був підписаний Акт виконаних послуг по резервуванню вказаної квартири. В цей день, між позивачем та ДП «Дирекція верстатобуд», в особі директора [PERSON], був укладений договір № 5/2/73 купівлі-продажу цінних паперів в процесі розміщення, а саме: повного пакету іменних цільових облігацій ДП «Дирекція верстатобуд». Згідно умов договору, будівництво зазначеного обєкту інвестування повинно бути закінчено в ІІ кварталі 2007 року. Позивач, відповідно до умов п.п. 2.2. договору, набуває права, що випливають з облігацій, з моменту отримання сертифікату цінних паперів. Пунктом 1.3. договору передбачено, що повний пакет облігацій це сукупність облігацій, що передається за цим договором, в якій сумарна площа, зазначена в облігаціях, дорівнює загальній площі Обєкту. Обєкт це визначена покупцем квартира та зарезервована за ним за Договором резервування приміщення, що передбачено п.п 1.4 договору. Зазначені договори були укладені відповідно до Закону України «Про інвестиційну діяльність» № 1560-ХІІ від 18.09.1991 р., Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» та Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Відповідно до умов договору купівлі-продажу цінних паперів від 20.12.2006 р. позивач оплатив повну вартість повного пакету іменних цільових облігацій в сумі 470947,40 грн., що відповідає загальній площі зарезервованої ним квартири пл. 63,47 кв.м., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 789 від 20.12.2006 р, № 97 від 15.02.2007, № 267 від 14.05.2007 та № 291 від 31.05.2007 р., після чого, 14.06.2007 р. ДП «Дирекція верстатобуд» передало позивачу сертифікат облігацій № 35 Серія: «А» на 6 347 цінних паперів, що відповідає загальній площі квартири пл. 63,47 кв.м.. Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» встановлено, що Інвестування та фінансування будівництва об'єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання \\зобов'язань за якими здійснюється шляхом передачі об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об'єктів визначаються виключно законами. Відповідно до ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок»\~цільові облігації - це облігації, виконання зобов'язань за якими дозволяється товарами та/або послугами відповідно до вимог, встановлених умовами розміщення таких облігацій. Згідно\~ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» об'єкт інвестування - квартира або приміщення в об'єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном. На підставі заяви директора ДП «Дирекція верстатобуд» [PERSON] від 06.10.2010 (вих. № 281) розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 06.11.2010 № 1256 - житловому комплексу по вул. Базарна, 5 блок-секція 2 в м. Одесі, присвоєно нову адресу: вул. Базарна, 5/3 в м. Одесі. 15.10.2010 р. будинок по вул. Базарна, 5/3 в м. Одесі був введений до експлуатації, що підтверджується Актом готовності обєкту до експлуатації № 1187 від 15.10.2010 року та [PERSON] відповідності від 15.10.2010 року за № 15001187 виданих Інспекцією ДАБК в Одеській області. Відповідачі не надали суду жодного доказу здійснення оплати за спірними договорами інвестування, а також доказів того, що відповідач [PERSON] була зареєстрована в реєстрі власників іменних цінних паперів, як інвестор будівництва житлового будинку № 5/3 по вул. Базарна в м. Одесі, цільові облігації не купувала, квартиру не резервувала, немає акту прийому-передачі від ДП «Дирекція верстатобуд» до [PERSON] При цьому, директор ДП «Дирекція верстатобуд» [PERSON] і комерційний директор ДП «Дирекція верстатобуд» [PERSON], достовірно знаючи про те, що першим інвестором квартири [ADDRESS] є позивач, діючи усвідомлено, уклали фіктивний договір інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р. з [PERSON], вже після закінчення будівництва в 2010 році. А [PERSON] уклала з [PERSON] фіктивну додаткову угоду до Договору інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р., на підставі якої комерційний директор [PERSON] 11.07.2015 р. зареєстрував право власності в Реєстраційній службі Одеської міського управління юстиції. Суд також приймає до уваги те, що додаткова угода від 28.10.2017 р. була складена заднім числом, оскільки в преамбулі зазначеного додаткової угоди містяться дані паспорта відповідача [PERSON], який був йому виданий 12.11.2013 р, тобто майже через місяць після підписання даної угоди. При цьому суд зважає на те, що згідно протоколу взяття показань зі свідка [PERSON] від 08.08.2016 р. в кримінальному провадженні № 12016160500001742, за ознаками правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відповідач [PERSON] стверджує, що спірні договори укладались в червні 2015 р., що також підтверджує доводи позивача про те, що спірні угоди складалися заднім числом. Дану обставину також підтвердив представник [PERSON] у відкритому судовому засіданні. Судом встановлено, що в наслідок оформлення фіктивних спірних договорів були порушенні права першого інвестора [PERSON] (позивача). Згідно ст. 202 ЦК України, правочин\~ це дія\~особи, спрямована на набуття, зміну або припинення\~цивільних прав\~і\~обов'язків. Частинами 3, 5 статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В даному випадку, укладення спірних договорів не потягло за собою реального настання правових наслідків, оскільки будівництво будинку № 5/3 по вул. Базарна в м. Одесі закінчилося в 2010 р., що підтверджується Актом готовності обєкту до експлуатації № 1187 від 15.10.2010 року та [PERSON] відповідності від 15.10.2010 року за № 15001187, виданих Інспекцією ДАБК в Одеській області, а отже предмет інвестування за спірними договорами відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Матеріалами справи підтверджено відсутність практичних дій сторін за спірними договорами в розумінні зазначеної норми закону. При цьому, суд встановлює, що позивач є першим інвестором в будівництво квартири згідно договору резервування квартири [ADDRESS] блок-секція 2 в м. Одесі від 20.12.2006 р. № 5/2/73 Р та договору № 5/2/73 купівлі-продажу цінних паперів в процесі розміщення, а отже забудовник ДП «Дирекція верстатобуд» не мав права укладати з відповідачем [PERSON] спірний договір інвестування щодо вже оплаченого позивачем предмету інвестування згідно умов договору купівлі-продажу цінних паперів від 20.12.2006 р.. Відповідно до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про\~судову\~практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також\~вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. В силу ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в загальному розмірі 1653,62 гривень. Таким чином з кожного з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі по 826,81 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved