Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

26 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 29 листопада 2009 року по лютий 01 жовтня 2016 року в розмірі 55000 гривень. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25 травня 2010 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Однак відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки, яка станом на 01 жовтня 2016 року складає 55000 гривень. 03 липня 2017 року позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за заборгованість по несплачених аліментах на утримання доньки інваліда дитинства [PERSON], [INFO] за період з 25 листопада 2009 року по 31 грудня 2016 року в розмірі 5510 гривень 30 копійок. Представник позивача позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є: [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25 травня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття (а.с.5). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25 травня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 200 гривень щомісячно на час інвалідності дитини, починаючи з 07 листопада 2009 року (а.с.6). Відповідно до частин 3 і 4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно довідок-розрахунків щодо нарахування заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини вбачається заборгованість за період з листопада 2009 року по жовтень 2016 року в розмірі 34132 гривні 74 копійки (а.с.7-9), а заборгованість по сплаті аліментів на утримання позивача становить 13340 гривень 85 копійок (а.с.10-12). Згідно з частинами 1, 2 статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в абзацах 1, 2 пункту 22 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 Сімейного кодексу України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічних висновків щодо застосування норми статті 196 Сімейного кодексу України дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 16 березня 2016 року № 6-300цс16. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, клопотань про зменшення розміру пені з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів та доказів на підтвердження цих обставин відповідачем суду не надано. Наданий представником позивача розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідає вимогам ст.196 Сімейного кодексу України. Як вбачається з довідки-розрахунку до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 03 липня 2017 року, [PERSON] допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки за період з 25 листопада 2009 року по грудень 2016 року, тому пеня підлягає стягненню відповідно до такої формули: Р = s * р * Q, де Р сума пені; s сума заборгованості за один місяць; р ставка пені, у відсотках за день прострочення (1%); Q кількість днів прострочення за один місяць. Розрахунок пені: з 25 листопада 2009 року: 66,65 грн. * 1% * 5 днів = 3,30 гривень; за грудень 2009 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за січень 2010 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за лютий 2010 року: 400 грн. * 1% *28 днів = 112 гривень; за березень 2010 року: 400 грн. * 1% *31 день = 124 гривні; за квітень 2010 року: 400 грн. * 1% * 30 днів = 120 гривень; за травень 2010 року: 400 грн. * 1% *31 день = 124 гривні; за червень 2010 року: 400 грн. * 1% * 30 днів = 120 гривень; за липень 2010 року: 400 грн. * 1% *31 день = 124 гривні; за серпень 2010 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за вересень 2010 року: 400 грн. * 1% * 30 днів = 120 гривень; за листопад 2010 року: 400 грн. * 1% * 30 днів = 120 гривень; за грудень 2010 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за січень 2011 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за лютий 2011 року: 400 грн. * 1% *28 днів = 112 гривень; за березень 2011 року: 400 грн. * 1% *31 день = 124 гривні; за травень 2011 року: 400 грн. * 1% *31 день = 124 гривні; за жовтень 2011 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за листопад 2011 року: 150 грн. * 1% * 30 днів = 45 гривень; за січень 2012 року: 347,50 грн. * 1% * 31 день = 107 гривень; за березень 2012 року: 325 грн. * 1% *31 день = 100 гривень; за квітень 2012 року: 400 грн. * 1% * 30 днів = 120 гривень; за травень 2012 року: 300 грн. * 1% *31 день = 93 гривні; за липень 2012 року: 400 грн. * 1% *31 день = 124 гривні; за вересень 2012 року: 400 грн. * 1% * 30 днів = 120 гривень; за жовтень 2012 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за листопад 2012 року: 400 грн. * 1% * 30 днів = 120 гривень; за грудень 2012 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за січень 2013 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за лютий 2013 року: 150 грн. * 1% *28 днів = 42 гривні; за червень 2013 року: 400 грн. * 1% * 30 днів = 120 гривень; за серпень 2013 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за вересень 2013 року: 400 грн. * 1% * 30 днів = 120 гривень; за жовтень 2013 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за листопад 2013 року: 400 грн. * 1% * 30 днів = 120 гривень; за грудень 2013 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за червень 2015 року: 400 грн. * 1% * 30 днів = 120 гривень; за листопад 2015 року: 400 грн. * 1% * 30 днів = 120 гривень; за січень 2016 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за березень 2016 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за квітень 2016 року: 400 грн. * 1% * 30 днів = 120 гривень; за травень 2016 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за червень 2016 року: 400 грн. * 1% * 30 днів = 120 гривень; за липень 2016 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за серпень 2016 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за вересень 2016 року: 400 грн. * 1% * 30 днів = 120 гривень; за жовтень 2016 року: 400 грн. * 1% * 31 день = 124 гривні; за листопад 2016 року: 400 грн. * 1% * 30 днів = 120 гривень. Таким чином, загальна сума неустойки (пені) за вказаний період (з 25 листопада 2009 року по грудень 2016 року) становить 5510 гривень 30 копійок. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та у звязку з виникненням заборгованості з вини [PERSON], який зобовязаний сплачувати аліменти за рішенням суду, з відповідача, відповідно до вимог ст.196 Сімейного кодексу України, підлягає стягненню неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 25 листопада 2009 року по грудень 2016 року в сумі 5510 гривень 30 копійок.

Outcome: approved