Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

25.03.2015 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернулось до суду із вказаним позовом з вимогою стягнути на свою користь солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2008/840-МК/145 від 22.09.2008 року в сумі 38282,39 дол. США та 39752,61 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3457,44 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 2008/840-МК/145 від 22.09.2008 року, згідно умов якого позивач надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 31000,00 дол. США строком до 20.07.2013 року з відсотковою ставкою 15,5 процентів річних, а останній зобовязався його повернути. Станом на час розгляду справи відповідач свої зобовязання у повній мірі не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 38282,39 дол. США та 39752,61 грн. В забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON] за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки від 22.09.2008 року. 18.07.2014 року [PERSON], який діє від імені відповідачки [PERSON] згідно довіреності, подав до суду зустрічний позов, в якому просив суд визнати припиненою поруку, що виникла згідно вказаного договору поруки від 22.09.2008 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав посилаючись на вказані у ньому обставини та просив стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором виходячи з розрахунків, які було зроблено експертом згідно висновку додаткової судово-економічної експертизи № 10 від 21.03.2016 року. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечували, надавши в судовому засіданні письмові заперечення проти первісного позову, просили відмовити в його задоволенні у звязку з недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог. Зокрема посилалися на те, що відповідач [PERSON] грошові кошти в сумі саме 31000 дол. США не отримував. Посилалися на неправильність розрахунків пені, що виконані позивачем. Також просили суд застосувати позовну давність до позовних вимог позивача за первісним позовом. Представник відповідачів [PERSON] зустрічний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити виходячи з наведених в зазначеному позові підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. На підставі досліджених письмових доказів та пояснень сторін судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 22.09.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 2008/840-МК/145, згідно умов якого позивач надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 31000,00 дол. США строком до 20.07.2013 року з відсотковою ставкою 15,5 процентів річних, а останній зобовязався його повернути. З метою врегулювання спору позивачем направлялися відповідачам досудові вимоги від 29.01.2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором (Том1, а.с.7-9). Станом на час розгляду справи відповідач свої зобовязання у повній мірі не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. В забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON] за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки від 22.09.2008 року. Суд відкидає посилання представника відповідача [PERSON] на неотримання відповідачем [PERSON] грошових коштів в сумі саме 31000 дол. США, оскільки позивач належним чином виконав свої зобовязання щодо видачі відповідачеві [PERSON] кредитних коштів в розмірі 31000,00 дол. США в еквіваленті в гривнях, як це визначено умовами кредитного договору та підтверджено матеріалами справи, зокрема копіями кредитного договору № 2008/840-МК/145 від 22.09.2008 року (Том1, а.с.4) та меморіального валютного ордеру № 176 від 23.09.2008 року (Том1, а.с.5). Згідно висновку додаткової судово-економічної експертизи № 10 від 21.03.2016 року судовим експертом встановлено, що станом на 25.03.2014 року (момент звернення з позовом) у відповідача [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором від 22.09.2008 року в сумі 26771,76 дол. США по тілу кредиту, 12052,19 дол. США по відсотках та 5587,68 грн. по пені. Згідно п. 4.1.1 кредитного договору від 22.09.2008 року повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється згідно з Графіком повернення кредиту та сплати відсотків. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] грошові зобовязання з повернення кредиту у встановлені порядок та строки належним чином не виконав, а тому первісний позов підлягає частковому задоволенню на суму, яка визначена згідно розрахунку експерта у висновку № 10 від 21.03.2016 року. Розглянувши зустрічний позов (Том1, а.с.59-61) про визнання поруки припиненою, що виникла згідно договору поруки від 22.09.2008 року (Том1, а.с.6), суд вважає, що його слід задовольнити, виходячи з наступного. За змістом п. 1.1, 1.2 вказаного договору поруки поручитель поручається перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору, в тому числі: повернути до 20 вересня 2013 р. кредит у сумі 31000,00 дол. США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 15,7 % річних; і сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п. 2.1 договору поруки 2.1 кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Згідно п. 5.3 договору поруки дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобовязань, згідно з умовами цього договору. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п. 24 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, в договорі поруки від 22.09.2008 року не визначено строк, після закінчення якого порука вважається припиненою, а зазначене формулювання, що міститься в п. 5.3 договору поруки не може вважатися згідно наведених положень закону та розяснень визначенням строку припинення поруки. Згідно положень кредитного договору кредитні кошти були надані в позику строком до 20.07.2013 року. При цьому позивач предявив до відповідача [PERSON] як поручителя досудову вимогу від 29.01.2014 року (Том1, а.с.9) та звернувся з позовом від 25.03.2014 року, хоча право предявлення банком вимоги до поручителя виникло з моменту прострочення позичальником повернення кредитних коштів, тобто вимогу до поручителя предявлено з пропущенням зазначеного шестимісячного строку та після припинення поруки. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зустрічного позову та визнання поруки припиненою, оскільки в договорі поруки не визначено строк, після закінчення якого порука вважається припиненою, тобто порука вважається припиненою за правилами ч. 4 ст. 559 ЦК України після закінчення шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а позивач за первісним позовом не погоджується з фактом припинення поруки, про що свідчить факт предявлення ним позову до відповідача [PERSON] як поручителя про стягнення боргу. В звязку з існуванням зазначеного спору відносно припинення поруки за договором поруки від 22.09.2008 року суд вважає, що зустрічний позов обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання поруки припиненою. Таким чином, суд приходить до висновку, що викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження дослідженими судом письмовими доказами, однак відповідачі не несуть відповідальність перед позивачем за порушення кредитних зобовязань як солідарні боржники, оскільки порука за договором поруки від 22.09.2008 року припинена, а тому первісний позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення боргу лише з відповідача [PERSON] На підставі викладеного, ст. ст. 526, 530, 536, 549, 554, 610, 612, 629, 1054, ЦК України,

Outcome: partial