Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

26.08.2015 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за договором WAPF03120002668 від 12.03.2015 року в розмірі 10516.29 доларів США та відсотків за користуванням грошима в розмірі 141,88 доларів США. та розірвання вищевказаного договору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» було укладено договір банківського строкового вкладу №1-1/157062 від 22.04.2011 року в розмірі 12000 доларів США. По закінченню строку розміщення зазначеного вкладу 26.04.2012 року між сторонами було укладено договір банківського строкового вкладу Ф&К «Классик» в іноземній валюті №12794/370/12 на виконання якого 26.04.2012 року позивачем внесено 12953,23 доларів США на депозитний рахунок [NUMBER]. Після закінчення строку розміщення вкладу позивач розмістив вищевказані кошти на депозитному рахунку відкритому згідно з договором банківського вкладу від 25.07.2014 року №300131/89062/6-14. Згодом, позивач відкрив через систему «Інтернет-банк» поточний рахунок в доларах США [NUMBER], на який було зараховано 10516,29 доларів США про що сторонами укладено договір від 12.03.2015 року WAPF03120002668. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про повернення вкладу, однак відповідач кошти не повертає. [PERSON] вважає, що ці дії порушують її права, тому і звернувся з вказаним позовом до суду. Представник позивачки в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день слухання справи повідомлялись належним чином, однак причину своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи що сторона позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що між позивачем та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» було укладено договір банківського строкового вкладу №1-1/157062 від 22.04.2011 року в іноземній валюті, зі сплатою процентів наприкінці. З метою отримання відсотків та основної суми вкладу на підставі вищезазначеного договору позивачу було відкрито депозитний рахунок [NUMBER]. Сума вкладу складала 12000 доларів США на строк з 22.04.2011 року по 26.04.2012 року під 7,75% річних, що передбачає щомісячну виплату відсотків по депозиту (а.с.8-9). 26.04.2012 року між сторонами було укладено договір банківського строкового вкладу №12794/370/12 в іноземній валюті, зі сплатою процентів наприкінці. З метою отримання відсотків та основної суми вкладу на підставі вищезазначеного договору позивачу було відкрито депозитний рахунок [NUMBER]. Сума вкладу складала 12953,23 доларів США на строк з 26.04.2012 року по 01.05.2013 року під 8,50% річних, що передбачає щомісячну виплату відсотків по депозиту (а.с.11-12). 12 позивач відкрив через систему «Інтернет-банк» поточний рахунок в доларах США [NUMBER], на який було зараховано 10516,29 доларів США про що сторонами укладено договір від 12.03.2015 року №WAPF03120002668. 27.03.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про закриття рахунку в системі «Інтернет-банк» [NUMBER], та залишок коштів в розмірі 10516,29 доларів США перерахувати на його поточний рахунок [NUMBER] (а.с.31). 15.07.2015 року [PERSON] повторно звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із письмовою заявою про закриття його рахунків та повернення вкладу в сумі 10516,29 доларів США. Листом від 27.07.2015 року за №4555/07-15 відповідач надав письмову відповідь, у якій зазначив, що у зв'язку з закінченням дії Вашого депозитного договору, відповідач пропонує позивачу у будь-який зручний дня нього час, у робочі години ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернутися до відповідача для подальшого обслуговування.. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Пунктом 1 ч.5 цієї ст. 36 визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 17 вересня 2015 року №612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з яким з 18 вересня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб банків гарантуються в порядку і розмірах, передбачених законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Враховуючи викладене, оскільки на час ухвалення рішення по справі у відповідача діє тимчасова адміністрація, що унеможливлює задоволення позовних вимог про стягнення суми вкладу, враховуючи вимоги ст. ст. 34, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому суд відмовляє [PERSON] у задоволені позову в цій частині. Щодо заявлених позивачем вимог про розірвання договору №WAPF03120002668 від 12.03.2015 року, укладеного між сторонами, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цих вимог, з наступних підстав. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч.1 ст. 1060 ЦК України). Відповідно до абз.абз.1-5, реч. 1 абз.7 п.20.5 Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою НБУ від 12.11.2003 року №492, закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної довільній формі із реєстраційного номера облікової картки власника рахунку, номера рахунку, який закривається, дати складання заяви. Заява про закриття поточного рахунку фізичної особи, у тому числі фізичної особи-підприємця, підписується власником рахунку або уповноваженою ним особою. Заява про закриття поточного рахунку фізичної особи-підприємця засвідчується відбитком печатки (за наявності). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, …, а ст. 629 цього Кодексу визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)…розірвання договору; …. Згідно ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. За таких обставин, оскільки позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою розірвати договір №WAPF03120002668 від 12.03.2015 року, відповідач свої обов'язку за договором не виконує, а тому суд приходить до висновку, що договір №WAPF03120002668 від 12.03.2015 року укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] в системі «Інтернет-банк» підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: partial