Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

25 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. На обґрунтування своїх вимог вказала, що 08 квітня 2014 року помер її чоловік [PERSON], смерть якого було зареєстровано 11 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 46. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, ввійшло його право власності на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Леніна, 113-а, смт. Веселинове Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, виданий виконкомом [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області 10 вересня 1998 року на ім'я померлого [PERSON], дублікат якого виданий [PERSON] філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 03 вересня 2015 року замість втраченого оригіналу. Оскільки її чоловік [PERSON] заповіту не склав, то у відповідності зі ст. 1261 ЦК України вона набула право на спадкування за законом, як спадкоємець першої черги, в зв`язку з чим звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини. Прийнявши спадщину в установленому законом порядку, вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте державним нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що відбулася зміна низки законів з 01 січня 2013 року, а наданий дублікат свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок не відповідає вимогам законодавства та не може бути прийнятий як правовстановлюючий документ щодо належності цього майна спадкодавцеві та рекомендувано звернутися до суду. Тому вона звернулася з відповідним позовом до суду та просить повністю задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила свої позовні вимоги, зокрема, щодо складу учасників процесу, а саме: включила до складу осіб, які беруть участь у справі, відповідачів, сина - [PERSON] та дочку [PERSON]. Позов підтримала повністю, просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, зокрема на житловий будинок № 113-а по вул. Леніна в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, успадкований нею після смерті її чоловіка [PERSON] Суду пояснила, що дійсно її чоловік за життя належним чином оформив своє право власності на житловий будинок, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок. Однак, оригінал свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок було втрачено, а за дублікатом свідоцтва нотаріус відмовила видати їй свідоцтво про право на спадщину. За життя вона разом з чоловіком постійно володіли, проживали та були зареєстровані у зазначеному житловому будинку. В зв'язку з відмовою нотаріуса видати їй свідоцтво про право на спадщину просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 113-а по вул. Леніна в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги позивачки з підстав, які викладені в позовній заяві, та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок. Відповідач [PERSON] селищна рада Веселинівського району Миколаївської області свого представника до суду не направив, але до суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи у відсутність представника та визнання позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутності заперечень щодо задоволення позову. Відповідачка [PERSON] визнає позовні вимоги, не заперечує щодо задоволення позову, оскільки вона відмовилася від прийняття спадщини, про що подала в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини заяву до державного нотаріуса. Суд за згодою позивача відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутність представника відповідача [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області та відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08 квітня 2014 року в смт. Веселинове Миколаївської області помер чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 198798, виданим 11 квітня 2014 р. - (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок, який розташований в смт. Веселинове по вул. Леніна,113-а Веселинівського району Миколаївської області. Оскільки [PERSON] заповіту не склав, то у відповідності зі ст. 1261 ЦК України право на спадкування за законом у першу чергу набули позивач, як дружина спадкодавця, та їх діти: син [PERSON] та дочка [PERSON]. В установлений законом строк позивач звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, відповідач [PERSON] 18.09.2014 року подала до державного нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини, а відповідач [PERSON] протягом строку, встановленого ст.1270 ЦПК України не подав заяву про прийняття спадщини, тому вважається таким, що не прийняв її. Дані обставини підтверджуються матеріалами копії спадкової справи №101/2014. При зверненні до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивачеві було відмовлено у цьому у зв'язку з тим, що відбулася зміна низки законів з 01 січня 2013 року, а наданий дублікат свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок не відповідає вимогам законодавства та не може бути прийнятий як правовстановлюючий документ щодо належності цього майна спадкодавцеві, про що було винесено державним нотаріусом постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 лютого 2016 року - (а.с. 5-6). Таким чином, в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Крім того, ст.ст. 1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки позивачка прийняла спадщину в установлений ст. 1270 ЦК України строк, то спадщина належить їй з часу її відкриття. Із дослідженої фотокопії спадкової справи № 101/2014, заведеної після смерті 08 квітня 2014 р. [PERSON], вбачається, що дана спадкова справа була заведена на підставі заяви позивачки про прийняття спадщини при її зверненні до нотаріса 18.09.2014 р. Станом на 18.09.2014 року інші спадкові справи не були заведені, інформація про наявність заповітів та спадкових договорів відсутня. Таким чином, виходячи з викладеного, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину в установленому порядку, і що її право на спадщину ніким не оспорюється, та з врахуванням того, що позивач не може надати нотаріусу оригінал свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок через його втрату, через що позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved