Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

25.11.2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом він є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка по справі, його колишня дружина, так як за рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08.02.2013 року шлюб між ними було розірвано. Відповідачка проживала разом з позивачем у вказаному будинку до 2011 року, вона не є власником чи співвласником нерухомого майна за зазначеною адресою, особистих речей в будинку немає, витрат по оплаті комунальних послуг та утриманню житла не здійснює, вселитись знову в житло не намагається, тому позивач був змушений звернутись до суду з вказаним позовом, адже реєстрація відповідачки у спірному будинку перешкоджає йому на власний розсуд розпоряджатися своїм майном. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, пояснивши, що відповідачка не проживає у спірному будинку, не сплачує комунальні послуги, її речей у будинку немає. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки, сповіщеної про розгляд справи належним чином, ухваливши заочне рішення у справі, за згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачки. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Біляївським районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється цивільною дружиною позивача та проживає разом з позивачем 1 рік 3 місяці, за весь час їхнього сумісного проживання відповідачка до будинку не з`являлася та не телефонувала. Заслухавши пояснення позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно довідки (виписка з домової книги про склад сім`ї та прописки) № 5051 від 18.11.2013 року, виданої Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області, [PERSON] належить будинок за адресою: [ADDRESS], у будинку крім позивача зареєстрована [PERSON], 1955 р.н., але не проживає з 2011 року (а.с.10). Той факт, що відповідачка не проживає у спірному будинку підтверджується актами про не проживання від 18.09.2013 року, 14.07.2013 року, 20.11.2013 року (а.с.7-9). Відповідно до заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08.02.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.5). На підставі вимог ст.ст. 317, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності зі ст. 72 ЖК України, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення є відсутність особи понад встановлених законодавством строків. Згідно ст. 71 ЖК України за особою зберігається право користування житловим приміщення на протязі 6 місяців. Отже, відсутність відповідача за адресою проживання понад 6 місяців є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов позивача знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved