Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

26 жовтня 2015 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що 15 вересня 2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу вони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Через різність характерів та поглядів на життя спільне життя між ними не склалося. З 03 вересня 2015 року фактично припинили шлюбні стосунки, стали проживати окремо. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сімї з відповідачем не можливі. За таких обставин просила суд розірвати укладений з [PERSON] шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила суду, що з 15.09.2007 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося: відповідач не приділяв належної уваги сімї, належним чином матеріально не забезпечував потреби родини, багато часу проводив з друзями, вживав наркотичні засоби. Через це між ними часто виникали сварки. Внаслідок такої поведінки у квітні 2013 року вона вимушена була переїхати разом з дитиною до своєї матері. З часом вона примирилися з відповідачем та вони знову почали жити разом. Однак поведінка відповідача не змінювалася, він продовжив вживати наркотичні засоби, через що у їх будинку проводився обшук та на даний час стосовно її чоловіка розглядається кримінальна справа. 03 вересня 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки та проживають окремо один від одного. Донька проживає разом з нею та з цього приводу спору з відповідачем не має. Зазначила, що вона втратила почуття кохання та довіри до відповідача, не бажає перебувати з ним у шлюбі. Категорично заперечила проти надання часу на примирення, вважала що воно не можливе. Відповідач [PERSON] позов не визнав, заперечив проти його задоволення. Зазначив, що з 2007 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, від якого мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Як таких, сварок між ним та позивачкою не було, були лише звичайні непорозуміння через те, що за характером роботи (він працював на ринку) він рідко бував в дома. Також, позивач предявляла йому претензії з приводу низького заробітку. На даний час стосовно нього розглядаються кримінальне провадження за обвинувачення по ст.309 КК України. З 03 вересня 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки та проживають окремо один від одного. З урахуванням тривалості шлюбних стосунків з позивачем (у шлюбі вони перебувають 8 років) та наявність спільної дитини вважає, що їх сімю можливо зберегти. За клопотанням відповідача судом надавався час на примирення сторонам. Після закінчення наданого сторонам строку на примирення позивач в судовому засіданні наполягала на розгляді справи та задоволення її позову. Зазначила, що примирення між нею та відповідачем не відбулося та відбутися не може, вона не бажає перебувати з останнім у шлюбі та відновлювати з ним стосунки. Жодних почуттів до відповідача вона не має, та не бачить можливості будувати з ним сімю. Відповідач [PERSON] зазначив, що дійсно він намагався примиритися з позивачкою, проте остання уникає з ним розмов, не бажає з ним примирятися. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 15 вересня 2007 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів складено відповідний актовий запис № 2023. Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджені представленими та дослідженими в судовому засіданні свідоцтвам про шлюб та народження дитини та не оспорювалися сторонами. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. З вересня 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо один від одного. Причиною припинення шлюбних стосунків стали часті сварки, які виникали між подружжям, втрата почуття кохання. Судом вживалися заходи щодо відновлення сімї та надавався час сторонам для примирення. Вжиті судом заходи виявилися марними. Сторони не змогли примиритися: позивач категорично не бажає спілкуватися з відповідачем, відновлювати з ним стосунки. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію позивачки про не бажання перебувати у шлюбі з відповідачем, фактичні стосунки які склалися між сторонами на даний час, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved