Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

24.12.2008 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК», яка по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України (а.с.8, 10-15). З 21.05.2018 року найменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не є перетворенням юридичної особи. Згідно з Витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.9), [PERSON] отримав кредит в попередньо визначеному розмірі 250 грн. зі сплатою відсотків за користування ним за ставкою 2,5% на місяць. Крім того, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти за пільговою ставкою 0,01% річних в межах пільгового періоду до 55 днів за кожною платіжною операцією за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, що визначено п.5.1.4 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.15). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти. В силу ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Банк свої зобов'язання за кредитним договором №б/н від 24.12.2008 виконав належним чином, надавши [PERSON] кредит в обумовленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої зобов'язання не виконував належним чином, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-7), в результаті чого станом на 30.04.2018 утворилась заборгованість за кредитом (тілом) - 247,20 грн., по процентам за користування кредитом - 9085,57 грн., яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості, з яким суд погоджується, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентам підлягають задоволенню. Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов'язання. Згідно ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Виходячи зі змісту ст.ст.546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов'язання. Як передбачено умовами кредитного договору, у випадку порушення ним строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань більш ніж на 120 днів - штраф в розмірі 250 грн. + 5 % від суми заборгованості (п.8.6 Умов надання банківських послуг, а.с.13-зворот). Згідно частини 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 відсутній висновок про те, який же вид неустойки (штраф чи пеню) підлягає стягненню та який критерій має бути застосовано для його вибору. Тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.09.2018 по справі № 664/2784/15-ц. Суд враховує, що загальний розмір штрафу складає 942,14 грн., непогашене тіло кредиту - 247,20 грн., що є менше розміру пені, яка складає 4510 грн. В зв'язку з чим, стягненню підлягає саме штраф. Разом із тим, розглядаючи вимоги позивача про стягнення пені та комісії з відповідача суд виходить із наступного. Як видно з матеріалів позову позивач просить їх стягнути сумарно не розмежовуючи окремо суму по пені та комісії. У розрахунку доданому до позову розмір комісії указаний позивачем разом із розміром пені. Розрахунки щодо нарахування пені та комісії, позивач обґрунтовує умовами, викладеними в Умовах і правилах надання банківських послуг. З наданих розрахунків й заявлених вимог не можливо роз'єднати суми заборгованості по пені та комісії. Суд вважає безпідставним та неправомірним нарахування заборгованості по пені сумарно з комісією, оскільки виходячи з природи комісії як складової частини основного зобов'язання, що входить до сукупної вартості кредиту, а пені - як штрафної санкції за порушення виконання зобов'язань, вони не можуть нараховуватись разом, що суперечить їх правовій сутності та меті застосування в рамках кредитно-зобов'язальних правовідносин, тому суд приходить до переконання, що включення позивачем до розрахунку заборгованості сумарно «комісії та пені» не ґрунтується на умовах кредитного договору та нормах, на які посилався позивач. За даних обставин суд приходить до переконання, що застосування позивачем положень ст. 546, 549 ЦК України ґрунтується на його суб'єктивному тлумаченні положень вказаних норм та не може враховуватись судом при вирішенні даного спору. Тому суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії та пені (нарахованих сумарно) відмовити. Аналізуючи перелічені докази в їх сукупності, встановлення обставин неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобов'язань, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 24.12.2008 станом на 30.04.2018 за кредитом - 247,20 грн., по процентам за користування кредитом - 9085,57 грн., а також штрафу, який включає 250 грн. - фіксована частина і 692,14 грн. - процентна складова, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 10274,91 грн. (з розрахунку: 359,61+35038,85+500+1989,92). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 1233,40 грн. в рахунок часткового відшкодування судового збору пропорційно частині задоволених вимог 70 % (а.с. 1).

Outcome: partial