overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

24.10.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 20.05.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися, через втрачене взаєморозуміння, у родині виникають постійно конфлікти, сварки, тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть, тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, та просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, та після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON], [PERSON] проти позову не заперечує ( а.с. 14, 17 - заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.05.2011 року, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено актовий запис № 169 ( а.с. 10 - копія свідоцтва про шлюб ). В період спільного проживання у шлюбі у них народилась донька: [PERSON], [INFO] ( а.с. 11 - копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тривалий час проживають окремо, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дитини, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

24.10.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 26.06.2004 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися, через втрачене взаєморозуміння, у родині виникають постійно конфлікти, тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть, тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, та просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - [PERSON], [PERSON] проти позовних вимог не заперечує, ( а.с. 14, 15 - заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.06.2004 року, про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 187 ( а.с. 8 - копія свідоцтва про шлюб). В період спільного проживання у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 9, 10 - копії свідоцтв про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тривалий час проживають окремо, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дітей, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

24.10.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що проживала з відповідачем як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. За час сумісного проживання [INFO] року в них народилася донька - [PERSON]. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на дитину не надає, тому, позивач у судовому порядку просила стягнути з нього на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу. В судове засідання позивач не з'явилась. Згідно заяви, що наявна в матеріалах справи, просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку. Позивач в заяві не заперечувала проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої: [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки вуличного комітету, що долучена до позовної заяви, дитина проживає за адресою: [ADDRESS] разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Виходячи з положень вказаної статті та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, що передбачено ч.1 ст. 183 СК України. Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів щодо особи відповідача, що могли б вказувати на неможливість виконання [PERSON] своїх обов'язків по утриманню неповнолітньої дитини або вплинути на розмір аліментів, суд прийшов до висновку, що останній може сплачувати кошти (аліменти) на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, з дня подачі до суду позовної заяви, тобто, з 24.10.2016 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

24.10.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказує, що 14.09.2009 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Суворова, 12, в м. Кобеляки, Полтавської області, що належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.1984 року, посвідченого державним нотаріусом Кобеляцької ДНК та зареєстрованого в реєстрі № 1549. Спадкоємцями першої черги є позивач дружина померлого та треті особи - його доньки [PERSON] , [PERSON], які не заперечують проти прийняття спадщини [PERSON] Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв`язку з відсутністю державної реєстрації на перебудову (реконструкцію) спадкового будинку. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадковий житловий будинок. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просить суд розглянути справу в її відсутність, задовольнивши позов. Представник відповідача, Кобеляцької міської ради Полтавської області [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. Від третіх осіб [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутність , проти позовних вимог не заперечують. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 14.09.2009 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Спадкодавець доводився чоловіком позивачеві [PERSON] (а.с.8), яка прийняла спадщину, однак внаслідок відсутності державної реєстрації спадкового будинку, нотаріусом їй відмовлено, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно (а.с.13). Оскільки, позивач [PERSON], внаслідок відсутності правовстановлюючих документів відносно спадкового майна, не може оформити спадщину, належність цього майна [PERSON], який помер 14.09.2009 року, підтверджується відповідними документами (а.с.15,16-17,18-25,26,27,28,29), відповідач визнав позов, треті особи не заперечували проти заявлених вимог, позивач має право на це майно в порядку спадкування за законом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

24.10.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 11.07.2008 року та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 493. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки під сторонами фактично припинені з липня 2016 року, сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON], який проживає із позивачем. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «Степанова». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, та просить шлюб розірвати, оскільки примирення подружжя неможливе. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 11.07.2008 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Курятникова/ уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 493, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 082677 /а.с. 4/. 26.05.2009 року народився [PERSON], актовий запис № 1042, що слідує із свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 181523, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 7/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з липня 2016 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання сина, його утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позовні вимоги та просить позов задовольнити, а також враховуючи, що подружжя наполягає на розірвані шлюбу, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

24.10.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24 січня 1981 року, шлюбні відносини з відповідачем припинені через постійні сварки, подальшого сумісного життя і збереження сім'ї не бажає. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 24 січня 1981 року між сторонами було укладено шлюб. Шлюбні відносини припинили через постійні сварки та непорозуміння, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача, відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

24.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати укладений між сторонами шлюб, зареєстрований 02.04.2006 року Ков'язькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 6. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначив, що 02.04.2006 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через те, що вони не зійшлися характерами, не знайшли спільної мови, внаслідок чого дружина вирішила зрадити йому, в чому потім зізналася. Подальші стосунки підтримувати не хоче через брак почуттів. Спільне проживання припинено. Спільне господарство не ведеться. Вважає, що їх сім'я розпалася та відновленою бути не може. В судовому засіданні позивач підтримав позов та пояснив, що основною причиною розлучення вбачає зраду дружини. 4 роки тому вона вже зраджувала, але після того свою вину визнала, виправилась. На сьогоднішній день почала знову зустрічатися з іншим чоловіком, вважаючи, що вчиняє правильно, намірів щось змінювати на має. З серпня 2016 року проживають окремо. Дружина з дітьми проживають в будинку, придбаному на праві сумісної власності, а позивач орендує житло. Подальші стосунки підтримувати не хоче через брак почуттів. В подальшому буде звертатися до суду щодо поділу майна подружжя та визначення місця проживання дітей. Відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вказала, що не має бажання зберігати сім'ю, посилаючись на психологічний тиск зі сторони позивача. Вважає, що позивач також їй зраджує, але доказів на це не має. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що містяться у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02.04.2006 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 02.04.2006 року Ков'язькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 6. Від спільного життя в сім'ї ростуть двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження серії [NUMBER], [NUMBER], відповідно актові записи №№ 29,09, в яких батьками дітей значаться сторони у справі. Згідно положень ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається із матеріалів справи, сторони не мають наміру виправляти ситуацію, яка склалася, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе. Враховуючи викладені сторонами обставини, суд вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

24.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] по причині відсутності там без поважних причин понад одного року. В судове засідання позивач не прибув, в поданій заяві просить суд здійснити розгляд справи у її відсутність. Відповідач без поважних причин в судове засідання не прибув. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є позивач, де крім нього зареєстрований також відповідач. Відповідач, як член сім'ї власника помешкання, з вересня 2005 року у вказаній квартирі не проживає, що підтверджується відповідним актом від 24.10.2016 року, складеного за участю мешканців вказаного будинку та посвідчений представником житлово-експлуатаційної організації - ТОВ «Керуюча компанія «ГАБРІЄЛЬ». Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На переконання суду (виходячи з наявних по справі доказів) - відповідач втратив право на користування квартирою [ADDRESS], так як він був відсутній там без поважних причин понад один рік (з вересня 2005 року), інший строк відсутності члена сім'ї власника житла не встановлювався домовленістю сторін, відсутні підстави встановлені законом, згідно яких за відповідачем зберігалося житло понад одного року і вказані обставини є підставами для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

24.10.2016 року позивач звернувся з позовом до суду та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку №28 по вул. Ручейна в с. Острів Овруцького району Житомирської області, що належав померлій 12 вересня 2001 року [PERSON], мотивуючи тим, що він являється спадкоємцем за законом після смерті матері, в установлений законом строк прийняв спадщину, так як подав заяву до нотаріальної контори, однак спадщину оформити не може по причині відсутності правовстановлюючого документу на будинок. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує Відповідач надав заяву про розгляд справи без представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 12.09.2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №174390 та є матір»ю позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ТП №350937. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини будинку №28 по вул. Ручейна в с. Острів, Овруцького району Житомирської області, яка належить [PERSON] що підтверджується довідкою Зарічанської сільської ради Овруцького району Житомирської області №189. Відповідно до ст.549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Позивач в установлений законом строк прийняв спадщину, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) серії НВС 066574, однак спадщину на будинок нотаріально оформити не може, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на частину будинку, про що свідчить відмова у вчиненні нотаріальних дій від 19.10.2016 року №1801/02-31. З інформаційної довідки №71950673 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна вбачається, що на праві приватної власності 1/2 частина будинку №28 по вул. Ручейна в с. Острів Овруцького району Житомирської області належить [PERSON]. Згідно повідомлення Овруцької ДНК від 27.10.2016 року №1867/01-16 видно, що після померлої 12.09.2001 року [PERSON] заведена спадкова справа №74/2016 року у звязку з подачею заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право на право на земельну частку (пай) від сина померлої, [PERSON], що проживає в [INFO]. Відповідно до ст. 548 ЦК прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а тому, суд вважає, що позивач набув право власності на спадкове майно, а саме на частину вищевказаного житлового будинку. Позивачем сплачено судовій збір в розмірі 551,20 грн.. На підставі ст. ст. 548, 549 ЦК(1963 р.) та

Outcome: approved