Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

25 червня 2018 рокузаступник керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах комунального підприємства «Міловський районний будинок культури Луганської області» звернувся до [PERSON] з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної злочином. В обґрунтування свого позову Позивач посилався та те, що слідчим відділенням Міловського ВП ГУНП України в Луганській області було проведено досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12016130490000028, внесеному до ЄРДР 27 січня 2016 року. В ході досудового розслідування було встановлено, що 02.08.2013 року між комунальним підприємством «Міловський районний будинок культури Луганської області» в особі [PERSON] та ТОВ «Дінамік» в особі директора [PERSON] був укладений договір № 3, згідно якого ТОВ «Дінамік» взяло на себе зобовязання провести капітальний ремонт фасаду будівлі комунального підприємства «Міловський районний будинок культури Луганської області», а замовник по факту виконання ремонтних робіт зобовязується оплатити надані послуги із зазначенням загальної вартості робіт на суму 195446 грн. відповідно до кошторису та договірної ціни. Однак, під час досудового розслідування було встановлено, що [PERSON], перебуваючи на посаді директора ТОВ «Динамік», зловживаючи своїми повноваженнями, з метою отримання неправомірної вигоди грошових коштів від Комунального підприємства «Міловський районний будинок культури», вніс завідомо неправдиві відомості, достовірно знаючи, що вони не відповідають дійсності, діючи всупереч інтересам юридичної особи приватного права, шляхом службового підроблення, спричинив державі матеріальної шкоди на загальну суму 87444 грн. 55 коп. В ході досудового розслідування Відповідач по справі частково відшкодував збитки, завдані КП «Мілвоський РБК Луганської області» на суму 26 тис. 300 гривень., а тому просять стягнути на користь держави з Відповідача збитки на суму 61144 грн. 55 коп. Кримінальне провадження згідно ухвали Міловського районного суду Луганської області від 05.04.2018 року було закрито за клопотанням [PERSON] у звязку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. У судовому засіданні прокурор Ворожейкіна О.С. у повному обсязі позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник (захисник) [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити їх у звязку з необґрунтованістю. Надали свої заперечення у письмовому вигляді. Крім того, представник Відповідача також вказала на те, що прокурор пропустив строк на подачу позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив також, що з його згоди було кримінальне провадження закрите у звязку з закінченням терміну для притягнення до кримінальної відповідальності, однак, зауважив, що вину він свою не визнав. Частково сплатив суму шкоду через те, що йому пообіцяли, що кримінальну справу відносно нього буде направлено до суду з угодою про визнання вини, однак, де зараз ця угода йому не відомо. Третя особа Міловська районна рада - у судове засідання не зявилися, проте надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Від комунального підприємства «Міловський районний будинок культури Луганської області» також надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. Заслухавши сторони перевіривши обставини справи, дослідивши письмові матеріали справи згідно встановленого порядку дослідження доказів, суд приходить до наступного. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що за клопотанням обвинуваченого [PERSON] (відповідача по справі) 05.04.2018 року ухвалою Міловського районного суду Луганської області [PERSON] (Відповідача по справі) звільнено від кримінальної відповідальності у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 364-1 КК України, у звязку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження № 12016130490000028 від 27 січня 2016 року закрито, а позовну заяву прокурора залишено без розгляду. Даний факт, сторонами не заперечувався, а тому, відповідно до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе ніж обмеження волі, та до дня вступу вироку у законну силу пройшло два роки. Таким чином, [PERSON] ухвалою суду звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбаченихч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 364-1 КК України, у звязку із закінченням строку притягнення особи до кримінальної відповідальності, і кримінальне провадження стосовно нього - закрито. Відповідно до приписів ч. 7 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. Отже закриття кримінального провадження у звязку із закінченням строку притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності не спростовує факту вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 364-1 КК України, і звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою обставиною. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір заподіяних збитків підтверджується висновками судових будівельно-технічних експертиз № 311/312 від 10.05.2016 року та № 639/640 від 10.06.2016 року, згідно яких було заподіяно шкоди Відповідачем на загальну суму 87444 грн. 55 коп. (а.с. 11-27). Посилання Відповідача та його представника на те, що вказані вище експертизи визнані судом неналежними доказами нічим не підтверджуються, оскільки під час дослідження матеріалів кримінального провадження (порядок дослідження доказів було визначено під час підготовчого судового засідання) будь-яка ухвала суду з даного приводу в матеріалах кримінального провадження відсутні. Більше того, розгляд даного кримінального провадження проводився Новопсковським районним судом Луганської області, який не прийняв рішення по справі. Справу було передано до Міловського районного суду Луганської області за підсудністю, фактично коли строки притягнення до кримінальної відповідальності вже сплинули. І саме, за клопотанням Відповідача по справі, (обвинуваченого в кримінальному провадженні) справу було закрито у звязку з закінченням строків притягнення до відповідальності, у підготовчому судовому засіданні, оскільки після зміни підсудності згідно норм КПК України справи розглядаються спочатку. Крім того, в матеріалах справи мається копія квитанції від 27.06.2016 року на суму 26300 гривень (а.а. 28), в рахунок сплати Відповідачем на користь КП «Міловський РБК в Луганській області» завданої шкоди, що також вказує на вину Відповідача. Також, суд вважає безпідставними твердження Відповідача та його представника на той факт, що повторна експертиза фактично встановила про неможливість встановити вартість завданої шкоди, оскільки у випадку двох протилежних експертиз, призначається додаткова експертиза……що не було зроблено ні під час розгляду справи в Новопсковському районному суді Луганської області (розгляд якої тривав близько двох років), а тим більше під час розгляду в Міловському районному суді Луганської області, оскільки вона фактично надійшла в період, коли строки притягнення до відповідальності скінчилися. Крім того, суд також не приймає до уваги посилання представника Відповідача стосовно того, що прокуратурою пропущено строки позовної давності для предявлення позову, оскільки: по-перше висновки експертизи вчинені в травні червні 2016 року, по друге прокурором разом з кримінальним провадженням було вчасно заявлено позовну заяву, а під час закриття кримінального провадження в квітні 2018 року, цивільний позов було залишено без розгляду, тобто трирічний строк для звернення з позовом до суду не пропущено. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Посилання відповідача та його адвоката на необґрунтованість позовних вимог спростовується ухвалою суду від 05.04.2016 року про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 364-1 КК України, у звязку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності та викладеними обставинами у мотивувальній частині рішення. За таких підстав, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved