Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

24 вересня 2015 року позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухиляється від належного виконання обов'язку по утриманню її та їхньої спільної дитини, дитина після народження залишилася проживати разом з нею та перебуває на її утриманні, а вона не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та просила задовольнити позов у повному обсязі (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 18). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В період з 02 січня 2014 року по 11 березня 2014 року сторонни проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження (а.с. 5). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рок та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, аналогічні положення передбачені п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначені розміру аліментів, суд враховує, що обов'язок по утриманню дитини, нормами діючого законодавства покладається на обох батьків. З урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає правильним стягнути з [PERSON] на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 вересня 2015 року. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. В ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України зазначається, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення з нього аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на її утримання в у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO], трьох річного віку, починаючи з 24 вересня 2015 року. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно ст.ст. 80, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначені вимоги Закону, а також те, що позивач звільнена від оплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь держави, а саме 974 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved