overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

26 жовтня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.01.2014 в розмірі 16\~348,93 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. У судове засідання представник позивача не зявився, у позовній заяві дав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду також не зявилася, про час і місце розгляду справи оповіщена, причин неявки суду не повідомила, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.01.2014 ПАТ КБ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. З довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області від 04.11.2016 убачається, що [PERSON] змінила прізвище на «Матяш» (а.с. 44). За розрахунком позивача, станом на 19.10.2016 заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.01.2014 становить 16 348 грн. 93 коп., з яких 894 грн. 41 коп. заборгованість за кредитом; 11 299 грн. 81 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 2\~900 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 754 грн. 71 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання зобовязання за кредитним договором № б/н від 29.01.2014, внаслідок чого за розрахунком позивача, не спростованим відповідачем, утворилася заборгованість у розмірі 16 348 грн. 93 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. У звязку із задоволенням позову, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 1 378 грн. 00 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

26 жовтня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.10.2013 в розмірі 24\~378,18 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. У судове засідання представник позивача не зявився, у позовній заяві дав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.10.2013 ПАТ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. За розрахунком позивача, станом на 30.09.2016 заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.10.2013 становить 24 378 грн. 18 коп., з яких 1995 грн. 32 коп. заборгованість за кредитом; 17 742 грн. 07 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 003 грн. 73 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 1137 грн. 06 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, [PERSON]Ю в односторонньому порядку відмовився від виконання зобовязання за кредитним договором № б/н від 16.10.2013, внаслідок чого за розрахунком позивача, правильність якого не спростовано відповідачем, утворилася заборгованість в розмірі 24 378 грн. 18 коп., яка підлягає стягненню з останнього. У звязку із задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1 378 грн. 00 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

26 жовтня 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14 вересня 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 2 900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 30 вересня 2016 року виникла заборгованість за кредитними зобов'язаннями на загальну суму 15\~206,04 грн., що складається з заборгованості за кредитом 2 467,27 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 11\~538,48 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 700,29 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 вересня 2012 року на загальну суму 15\~206,04 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 1\~378,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

26 жовтня 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15 грудня 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 02 серпня 2016 року за відповідачем виникла заборгованість за кредитними зобов'язаннями на загальну суму 13\~415,64 грн., що складається з тіла кредиту 4 041,64 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 1\~167,30 грн., заборгованості за пенею за прострочене зобовязання 5\~741,67 грн., заборгованості за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 1\~350,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 615,03 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 грудня 2011 року на загальну суму 13\~415,64 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 1 378,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

26 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 09.09.2000 року, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану. Від даного шлюбу у подружжя є діти: неповнолітня [PERSON], [INFO], та малолітня [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили у березні 2014 році. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, вказав, що спору про поділ спільного майна немає. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, строк на примирення просила не надавати, вказала, що спільне господарство не ведеться з березня 2014 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 09.09.2000 року Хмельницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія 1-БВ № 059696, актовий запис № 1082. Від шлюбу у подружжя є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 097879, та малолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ № 057888. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, строк на примирення просили не надавати. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

26 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 17 вересня 2000 року у Клішковецькій сільській раді Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 31 між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу у сторін народився син, який є неповнолітнім: [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Вказує, що подружні відносини припинені з березня 2015 року. Причиною розпаду сімї є різниця характерів та поглядів на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння і довіря. В результаті чого між ними втрачено кохання та взаємоповагу. Також вказує, що проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору щодо місця проживання дитини та майнового характеру немає. Їх шлюб набув формального характеру. Подальше спільне проживання та збереження сімї з відповідачем не можливе, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Судовий збір просить не стягувати з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від неї на адресу суду надійшла заява про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідна. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 17 вересня 2000 року, зареєстрованому у Клішковецькій сільській раді Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 31 (а.с.4). У сторін є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.6), який знаходиться на утриманні батька [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виданою Недобоївською сільською радою Хотинського району Чернівецької області № 760 від 25.08.2016 року (а.с.7). Сторони проживають окремо, їх шлюб набув формального характеру, а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

26 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру, встановленого законом, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Свій позов мотивує тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати своїх дітей. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтв про народження (а.с. 3,4) вбачається, що [PERSON], являється батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Статтею 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, визначені статтею 182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.4, ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб та вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 110-112, ст. 180, ч.3, ст. 181, 191, Сімейного кодексу України, ст. ст. 174, 208-218, 213-215, 224 ЦПК України, суд;

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

26 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Соул-Україна» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення грошових коштів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 26 травня 2016 року у місті Луцьк між [PERSON] в особі представника [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Соул-Україна» був укладений договір № 00318 фінансового лізингу, згідно якого [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Соул-Україна» зобовязувалося придбати у продавця предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування [PERSON]. Предметом лізингу згідно даного договору є автомобіль марки KIA Sportage Fh Comfort 1/7 дизель мех. 4х2. Перед ознайомленням та підписанням даного договору фінансового лізингу представник відповідача запевнила та гарантувала, що отримати предмет лізингу: легковий автомобіль KIA Sportage Fh Comfort 1/7 дизель мех. 4х2 позивач зможе через 2 дні після підписання цього договору, тобто до 28 травня 2016 року, але спочатку необхідно перерахувати на рахунок [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Соул-Україна» кошти у розмірі 51\~200,00 грн., що становить 10 % вартості предмету лізингу, а решту коштів в розмірі 460\~800,00 грн. позивачу необхідно буде сплатити пропорційно частинами протягом 60 місяців без відсотків. Крім того, відповідач повідомив, що автомобіль буде доставлено позивачу безкоштовно у місто Івано-Франківськ. Проте після внесення позивачем коштів у розмірі 51\~200,00 грн. на рахунок відповідача та предявлення оригіналу квитанції про сплату коштів позивач не отримала автомобіль по сьогоднішній день. Намагаючись врегулювати спір у добровільному порядку, 15 вересня 2016 року позивач звернулася до відповідача з претензією про повернення коштів у розмірі 51\~200,00 грн. та розірвання договору фінансового лізингу, що залишилася без відповіді. З огляду на викладене позивач просить визнати недійсним договір № 00318 фінансового лізингу від 26 травня 2016 року, стягнути з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Соул-Україна» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 51\~200,00 грн., що сплачені за договором фінансового лізингу № 00318 від 26 травня 2016 року. У судове засідання позивач не прибула, проте представником позивача надано до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

26 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особою, яка втратила право на користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що є власником квартири [ADDRESS] ім. Стефаника в місті Івано-Франківську на підставі договору купівлі-продажу від 06 лютого 2002 року. Разом з нею у даній квартири зареєстрований її онук. З часу реєстрації відповідач жодного дня у квартирі не проживав, його особистих речей у квартирі немає. За таких обставин позивач просить визнати відповідача особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Набережна ім. Стефаника[ADDRESS]. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved