Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

25 серпня 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в обґрунтування якої зазначає, що 18 липня 2020 року о 15:00 у смт Димер по вулиці Соборній, водій [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, внаслідок чого здійснив виїзд на зустрічну смугу де здійснив зіткнення з автомобілем «Renaut», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 8 вересня 2020 року у справі № 363/2958/20 водій [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. У результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, був пошкоджений автомобіль марки «Renaut», державний номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Договору комплесного страхування «Автопарасолька». На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкової страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Завдана шкода особисто винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, власнику автомобіля «Renaut», державний номерний знак [NUMBER] , відшкодована не була, у зв`язку з чим, власник автомобіля, з метою отримання страхового відшкодування, 24 вересня 2020 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. Згідно звіту №2744 від 9 серпня 2020 року, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 66184,93 гривень. Розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по дорожньо-транспортній пригоді, позивачем прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено [PERSON] грошові кошти у розмірі 60660,64 гривень. Крім того, позивачем було сплачено ФОП [PERSON] за надані послуги аварійного комісара у розмірі 2090 гривень Загальний розмір витрат з урахуванням витрат становить - 62750,64 гривень. На письмові звернення позивача щодо добровільного відшкодування витрат відповідач не реагує, лист-вимогу від 9 жовтня 2020 року та Вимогу від 19 березня 2021 року відповідач залишив без задоволення, а шкода до цього часу не була відшкодована. Оскільки збитки, завданні у результаті дорожньо-транспортної пригоди не відшкодовані, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому у розмірі 62750,64 гривень, а також сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 гривень. Після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено 26 жовтня 2021 року. 26 жовтня 2021 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено 7 грудня 2021 року, про що повідомлено сторін. Представник позивача у судове засідання, не з`явився. При цьому, до позовної заяви долучено клопотання у якому просять розглядати справу за відсутності позивача та його представника на підставі тих документів, що є в матеріалах справи. Відповідач до суду також не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання на адресу місця проживання, яка вказана у позовній заяві та у постанові про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності (винесена судом у його присутності), копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками та судових повісток про виклик до суду, та відповідно до конверту, який міститься у матеріалах справи, судова кореспонденція адресатом не була отримана із зазначенням - «даної вулиці не існує». Враховуючи, що місце фактичного проживання відповідача встановити не є можливим, а також положення частини одинадцятої статі 128 ЦПК України, відповідач також був повідомлений про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на 7 грудня 2021 року. Таким чином, суд ужив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про судовий розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, 18 липня 2020 року о 15:00 у смт Димер по вулиці Соборній, водій [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, внаслідок чого здійснив виїзд на зустрічну смугу де здійснив зіткнення з автомобілем «Renaut», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 8 вересня 2020 року у справі № 363/2958/20 водій [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Згідно із частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Транспортний засіб марки «Renaut», державний номерний знак [NUMBER] , на момент вчинення дорожньо-транспортної пргоди був застрахований у страховій компанії ПАТ «НАСК «Оранта» поліс № АО/6286157 на строк з 14 серпня 2019 року до 13 серпня 2020 року. Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 20 липня 2020 року власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до звіту №2744 про оцінку автомобіля «Renaut Trafic 2.0D» від 9 серпня 2020 року, виконаного ФОП [PERSON] на замовлення МТСБУ, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 66184,93 гривень. Завдана шкода винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому відшкодована не була. З метою отримання страхового відшкодування, 24 вересня 2020 року, [PERSON] звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування на його користь. Позивач, розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля прийняв рішення та здійснив постраждалому виплату коштів на відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою шкоди у розмірі 60660,64 гривень, що підтверджується Наказом № 3.1/1326 від 9 жовтня 2020 року. Факт відшкодування шкоди постраждалому підтверджується платіжним дорученням № 2543023 від 9 жовтня 2020 року. Крім цього, за надані послуги аварійного комісара позивачем сплачено 2090,00 гривень, що підтверджується Актом виконаних робіт №3/1-02/69399 від 4 серпня 2020 року та платіжним дорученням № 2112623 від 18 вересня 2020 року. Також, позивач надіслав відповідачу лист-вимога від 9 жовтня 2020 року щодо добровільного компенсування понесених позивачем витрат, а 19 березня 2021 року Вимогу щодо добровільного відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, проте відповіді на вказані листи відповідачем не надано. Відповідно до статі 933 ЦК України передбачено перехід до страховика прав до страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: «Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток». Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно із підпунктами 38.2.1, 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи вимоги статті 1191 ЦК України, підпунктів 38.2.1, 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми відшкодування, у порядку регресу у розмірі 62750,64 гривень, а також відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору у розмірі 2270 гривень.

Outcome: approved