Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

25.05.2021 року МТСБУ звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Позовна заява вмотивована тим, що 04.09.2018 року по вул. Скляренка у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Passat», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу «Opel Astra», номерний знак [NUMBER] , транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] . На дату скоєння цієї пригоди транспортний засіб «Volkswagen Passat», номерний знак [NUMBER] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження та власнику автомобіля «Opel Astra», номерний знак [NUMBER] , завдано матеріальні збитки. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23.11.2018 року. 07.09.2018 року власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування. 03.01.2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 61673,99 грн. Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, після проведення виплати потерпілій особі у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до [PERSON] . На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму завданої шкоди у розмірі 64073,03 грн., яка складається з наступного: сплаченого відшкодування в розмірі 61673,99 грн. та витрати на проведення експертизи та встановлення розміру матеріального збитку у розмірі 2399,04 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою від 09.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причину своєї неявки суд не повідомила, про дату, місце та час слухання справи була повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлену про дату, час та місце судового засідання відповідачку, яка не повідомила про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23.11.2018 року у справі №756/12474/18 (провадження № 3/756/6015/18) [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Як вбачається з вказаної постанови, 04.09.2018 р. об 11:50 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак [NUMBER] , у м. Києві по вул. Скляренка, перед початком руху не впевнилася в безпечності руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Opel Astra», номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] , який знаходився попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушила п.п. 2.3б, 10.1 Правил Дорожнього Руху України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23.11.2018 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. Отже, з огляду на викладене вина відповідача [PERSON] у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.09.2018 року, був пошкоджений автомобіль «OpelAstra», номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ СК «Країна» на підставі полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів № АК/7823629. На час скоєння даної ДТП водій [PERSON] не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля «Opel Astra», номерний знак [NUMBER] , складає 106238,06 грн. (без урахування ПДВ), що підтверджується звітом про оцінку №87/09/18 від 25.09.2018 року. Розмір регламентної виплати МТСБУ на користь потерпілого [PERSON] склав 61673,99 грн. Відповідно до Наказу МТСБУ №32 від 02.01.2019 року вказана сума була виплачена [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №33 від 03.01.2019 року. Крім того, МТСБУ залучало експерта для здійснення оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля «Opel Astra», номерний знак [NUMBER] , послуги якого склали 900,00 грн., що підтверджується рахунком №06/10/18 від 11.10.2018 та були сплачені МТСБУ 05.11.2018 року відповідно до платіжного доручення №1013597, а також сплачено послуги за розміщення інформації про транспортний засіб з метою оцінки та можливого продажу у сумі 1499,04 грн. (платіжне доручення №309601 від 16.01.2021). Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п.22.1 ст 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.29 вказаного Закону, передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому в порядку, встановленому законодавством. Статтею 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Статтею 1166 ЦК України передбачає обов`язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved