Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

25 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 17.12.1988, з тих підстав, що між ними постійно виникають сварки, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, перестали бути родиною, шлюбні відносини фактично припинилися близько трьох років назад. Ухвалою суду від 17.10.2019 сторонам надавався строк для примирення два тижні, після спливу якого позивач наполягав на розлученні. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити (а.с. 36). Представник відповідача адвокат Архіпов А.А. надав письмову заяву у якій проти задоволення позову заперечив, справу просить слухати за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до свідоцтва про шлюб 17 грудня 1988 року [PERSON] (на російській мові [PERSON] ), [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб у Бердичівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 851 ( а.с.9, 45 ). Сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад та збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, тобто на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами розладналися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, твердить, що шлюбні відносини припинені три роки тому, відповідачка не спростувала цього факту. Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя позитивного результату не дали. Таким чином, суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved