overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

24 жовтня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем 19 вересня 2009 року зареєстрували шлюб в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу дітей не мають. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, з 01 березня 2010 року з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Майнового спору на даний час вони не мають. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась надала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON]. у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільно-процесуального Кодексу України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданий Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 19 вересня 2009 року, актовий запис № 488. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

24 жовтня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 05 жовтня 2005 року у відділі РАЦС по м. Костянтинівці, від спільного проживання мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини сторони припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, з липня 2014 року мешкають окремо. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати (а.с.16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с.17). Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 05 жовтня 2005 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 391, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом РАГС по м. Костянтинівці (а.с.8). Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС по м. Костянтинівка (а.с.10), та [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС по м. Костянтинівка (а.с.09). З липня 2014 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

24 жовтня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 29 червня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 46. Шлюб у позивачки перший. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд цей шлюб розірвати. Позивачка звернулася до суду з заявою про підтримання позову, який просила розглянути у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 29 червня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 46. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

24 жовтня 2014 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до кредитного договору №009-03521-070911 від 07.09.2011р. відповідачу [PERSON] було відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму 100000 грн., та на день укладення договору ліміт кредитної лінії на рахунку становив 10000 грн., на умовах викладених в додатку до кредитного договору. У відповідності до договору відповідач зобов'язаний здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, що виникла за попередній звітний місяць, сплачувати суму процентів, пені та послуг за користування кредитною карткою та лінією. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконує. Так, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 22.08.2014 року має заборгованість - 10943,76 грн., що складається з 3524,58 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 4483,55 грн. - заборгованість за простроченням тіла кредиту, 2935,63 грн. - заборгованість за комісіями. Представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь ПАТ «Дельта-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10943,76 грн. та судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 07.09.2011 року № 009-03521-070911 відповідач [PERSON] отримав на умовах визначених договором відновлювальну кредитну лінію із лімітом на рахунку у розмірі 10000 грн., що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 4-5). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконав, в результаті чого станом на 22.08.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 10943,76 грн. (а.с. 3). За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 10943,76 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

24 жовтня 2014 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Судом вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 4968,00 (чотири тисячі девятсот шістдесят вісім) гривень матеріальної шкоди та 20000 (двадцять тисяч) гривень моральної, а всього 24968,00 (двадцять чотири тисячі девятсот шістдесят вісім) гривень. Сторони в судове засідання не зявились, не повідомивши причин своєї нявки. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Присутність сторін у судовому засіданні не є обовязковою. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON], зокрема, просив стягнути з відповідача [PERSON] в його користь 6941,34 грн. інфляційне збільшення заборгованості та 2958,62 грн. 3% річних. Як вбачається з рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2014 року позовні вимоги [PERSON] в даній частині судом не вирішені. Беручи до уваги наведене, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача в його користь 6941,34 грн. інфляційного збільшення заборгованості та 2958,62 грн. 3-ох% річних слід відмовити. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що положення статті 625 ЦК України ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобовязанням, яке виникає з договірних зобовязань. За таких обставин, суд вважає за доцільне ухвалити додаткове рішення, доповнивши, відповідно резолютивну частину рішення від 24 жовтня 2014 року текстом щодо відмови у задоволенні вищезазначених вимог.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

24 жовтня 2014 року Служба у справах дітей райдержадміністрації звернулась до суд в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення матері батьківських прав. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачка є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проте вихованням дітей не займається, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, бродяжить, не працює, державну соціальну допомогу, яку вона отримує на утримання дітей, використовує не за призначенням. Батько дітей записаний відповідно до ч.1ст.135 СК України. Представник служби у справах дітей Пономаренко В. М. підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Прокурор в судовому засіданні позов підтримала також, наполягала на відібранні дітей. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, не повідомляючи про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена завчасно, у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. В судовому засіданні достовірно доведено, що [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO],, проте вихованням дітей не займається, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, бродяжить, не працює, державну соціальну допомогу, яку вона отримує на утримання дітей, використовує не за призначенням. Батько дітей невідомий. Згідно ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. За наведених обставин у суду немає підстав ставити під сумнів доцільність відібрання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав матері [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

24 жовтня 2015 року було укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), [INFO] , зареєстрований 24 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.10.2015. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.04.2016. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають пред`явленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, з`ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Зважаючи на вказані обставини, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, а відтакпозов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 08.09.2020 № 83380, якою підтверджується сплата нею судового збору в розмірі 840,80 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

24 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до сільської ради с.Вереміївка Чорнобаївського р-ну Черкаської області зазначивши ,що 19 березня 2015 року помер її батько: [PERSON] після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому спадкове майно в склад якого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею-2,20 га. Позивач являється спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину останнього так,як подав до нотаріальної контори заяву про її прийняття ,але не може оформити право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповідача так ,як в Державному акті про право власності на спадкову земельну ділянку прізвище спадкодавця помилково записано ,як ,,[PERSON],, та маються відповідні виправлення прізвища ,що і спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом так ,як допущена помилка перешкоджає оформленню спадкового майна її померлого батька. В судове засідання позивач не з»явився ,просив провести розгляд справи без його участі встановити ,що спадкодавець по справі являється їй батьком та визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею-2,20 га. Відповідач по справі подав до суду заяву про визнання позову та не заперечує стосовно його задоволення,просить розглядати справу без участі його представника тому суд проводив розгляд справи у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України ,тобто без здійснення звукозапису. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає ,що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом наявного в матеріалах справи свідоцтва серії 1-СР № 245393 від 23.03.2015 року, підтверджено відкриття спадщини після смерті [PERSON]. Факт наявності в спадкодавця на праві приватної власності, земельної ділянки, на яку претендує позивач ,стверджується дослідженою в судовому засіданні довідкою районного відділу держземагенства від 16 жовтня 2015 року ,у відповідності до якої /ас.-10/ спадкодавець являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею-2,20 га.,вартістю-78\~160,60гр.,а також наданою позивачем копією Державного акта серії ІІІ-ЧР № 044144 .Допущена в державному акті помилка в прізвищі спадкодавця виправлена . Саме виправлення завірено печаткою сільської ради.Факт родинних стосунків позивача з померлим стверджується наявним заповітом та заявами [PERSON] та Усенко О.Л.0 /ас.15-16/. Право ж позивача на спадкування даної земельної ділянки стверджується її паспортними даними ,незміненим та не скасованим на час розгляду справи заповітом від 19 липня 2010 року зареєстрованим в реєстрі за № 17 та іншими належними і допустимими доказами/ас.7-16/. Відповідач позов визнав та не заперечує стосовно його задоволення ,інших спадкоємців судом не встановлено, що являється підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

24 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Шацької селищної ради Шацького району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] Позовну заяву обґрунтовано тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, у тому числі, на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів усе своє майно [PERSON]. Спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину прийняв шляхом подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за заповітом, а також спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку, немає. У зв'язку з відсутністю правовстановлювальних документів про право власності спадкодавця на вказане спадкове нерухоме майно, [PERSON] відмовлено в нотаріальному оформленні його спадкових прав. Тому він просить суд визнати його право власності на це нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позивач в попереднє судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю. Відповідач Шацька селищна рада Шацького району Волинської області свого представника в попереднє судове засідання не направила. Суду подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У заяві вказано, що Шацька селищна рада Шацького району Волинської області при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, тому позов слід задовольнити і рішення про задоволення позову може бути ухвалене в попередньому судовому засіданні. На підставі статей 328, 392, 1217, 1220, 1233, 1268, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

24 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся в суд із заявою, в якій зазначив, що працював в сільськогосподарському підприємстві, отримав Державний акт про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №105662, виданий 22 вересня 2005 року, в якому неправильно вказано його по батькові «Стефанович» замість «Степанович». Просить встановити факт належності йому Державного акта про право власності на земельну ділянку. В суд заявник не прибув, представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав. Представник відділу Держгеокадастру в Полонському районі належним чином повідомлений по час та місце розгляду справи, але в судове засідання не зявився. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Встановлено, що по батькові заявника «Степанович», а в Державному акті на право власності на земельну ділянку записано « Стефанович». Дані обставини встановлені з пояснень представника заявника, пояснень свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили в суді, що батька заявника звали Степан і в селі інших осіб на прізвище та ім.»я «Ігнатюк Стефан» немає, письмових доказів копії паспорта заявника, Державного акта на право власності на земельну ділянку, інформаційного листа відділу Держгеокадастру у Полонському районі про неможливість видати дублікат державного акта на право на земельну частку та про вартість паю, З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що по батькові заявника «Степанович» і йому належить Державний акт про право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

24 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме що [PERSON], яка померла 31.07.2016 року, є його матірю. Вимоги обґрунтовує тим, що після смерті його матері [PERSON] 31.07.2016 року відкрилася спадщина за заповітом на належне їй майно, а саме на однокімнатну житлову квартиру [ADDRESS]. Дана квартира належить на праві спільної сумісної власності заявнику та покійній [PERSON] В серпні 2016 року заявник звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з розбіжностями у документах його та прізвища його матері. У свідоцтві про народження заявника в графі мати зазначена як [PERSON], а в свідоцтві про смерть та в паспорті громадянина України її прізвище вказано - [PERSON]. Такі розбіжності виникли при перекладі прізвища з російської мови на українську у всіх подальших документах прізвище заявника зазначалось як [PERSON], а саме в паспорті громадянина України. Тому неможливо довести на підставі документів, що померла [PERSON] є матірю заявника. Встановлення факту [PERSON] необхідне для набуття права на спадкування після смерті матері [PERSON] В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просить встановити, що [PERSON], яка померла 31.07.2016 року, є матірю заявника [PERSON] Представник Нововолинської міської ради [PERSON] в судовому засіданні не заперечила щодо встановлення вказаного факту родинних відносин. З копії спадкової справи майна померлої [PERSON] вбачається, що заявник [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріусу Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] після смерті матері [PERSON] померлої 31.07.2016 року (а.с.21). Заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд встановив, що [PERSON], яка померла 31.07.2016 року, є матірю [PERSON] Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність спору про право матеріальне і встановлює факт родинних відносин, а саме що [PERSON], яка померла 31.07.2016 року, є матірю [PERSON], що необхідний заявнику для набуття права на спадкування після смерті [PERSON], що передбачено п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved