overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

25.11.2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що під час перебування в шлюбі з відповідачем у сторін по справі народилася донька. Після народження доньки, а саме у січні 2002 року між сторонами було припинено шлюбні відносини, а згодом і розірваний шлюб. З моменту розірвання шлюбу дитина мешкає з позивачем, а відповідач дитиною взагалі не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає, дитина взагалі не знає свого батька. Окремо зазначила, що з відповідача за двома судовими рішеннями були стягнуті на користь позивача спочатку аліменти, а згодом і пеня по сплаті аліментів. Вказані рішення на даний час не виконуються. Наразі позивач перебуває в іншому шлюбі та дитина сторін відноситься до теперішнього чоловіка позивача як до батька. Дитина є розвинутою, займається в гуртках, бере участь у дитячій самодіяльності. Таким чином, відповідач вже довгий час не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини [PERSON] Враховуючи вищевикладене [PERSON] вимушена звернутися з позовом до суду. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлялася двічі повідомлявся належним чином (а.с.18 - повісткою про виклик у судове засідання 20.12.2016 року разом із позовною заявою разом з доданими до неї документами та ухвалою суду про відкриття провадження по справі, яка повернулася до суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання на об'єкті поштового зв`язку та а.с.22 - повісткою про виклик у судове засідання 07.02.2017 року, яка повернулася до суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання на об'єкті поштового зв`язку), причини неявки суду не повідомив. Відповідно до абзацу 2 ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому порядку, а згідно з абзацом 3 вказаної частини ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, судом встановлена повторність неприбуття у судове засідання відповідача відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України. Третя особа по справі в особі свого представника за посадою - начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області Петренко Вадима Івановича - надала заяву від 20.12.2016 року разом із довіреністю представника, в якій просила слухати справу за відсутності представника третьої особи, проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила їх задовольнити, заперечень проти заочного розгляду справи не заявляла (а.с.15-16). У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

25.11.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 14.07.2015 року, від якого мають неповнолітнього сина. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Крім того, просила стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини заробітку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення ним повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 14.07.2015 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами є неможливим з боку позивача. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. З копії свідоцтва про народження дитини (а.с.4) убачається, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Суд вважає можливим стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку, мінімальний розмір на дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.11.2016 року і до досягнення ним повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

25.11.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON], за яким просила стягнути з відповідача аліменти на її \~користь \~на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), \~але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, мотивуючи тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. При судовому розгляді справи позивачка [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності не направляв, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~ Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю, позивачкою [PERSON] Договір про утримання дитини не укладено. Стан здоровя дитини задовільний. Сам відповідач працездатний, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає. \~\~ Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. \~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини \~відповідного віку. \~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України \~з відповідача, в звязку з задоволенням позову, в дохід держави підлягає стягненню судовий \~збір в розмірі 551 гривні 60 копійок. На підставі\~ ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

25.11.2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що в 2013 році з відповідачем зареєструвала шлюб. Від цього шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини. Власних коштів їй не вистачає на утримання дитини. Чоловік має можливість надавати матеріальну допомогу, у звязку із чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів доходу, до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву, якою позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Сторони не оспорюють, що від шлюбу позивачка народила доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Сторони не оспорюють факт окремого проживання та знаходження дитини на утриманні позивачки. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має постійне місце роботи, тому є підстави відповідно до вимог ст. 183 СК України, для задоволення позову в частині визначення аліментів в частковому відношенні до заробітку відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

25.11.2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 29.04.2006року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за актовим записом №694. Зазначає, що від даного шлюбу у них народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Стверджує, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося, оскільки мають різні характери та погляди на життя. Вони втратили один до одного почуття любові та поваги, їхній шлюб існує лише формально. Залишатися і надалі у такому шлюбі наміру немає, примирення з відповідачем не бажає. З огляду на наведене просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В попереднє судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить справу розглянути у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстрований 29.04.2006року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за актовим записом №694. Від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Між подружжям відсутні почуття любові та взаємоповаги. Подружжя разом не проживають та жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Позивачка несе моральні страждання, тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою, примирення не бажає. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються оригіналом свідоцтва про шлюб між сторонами серії [NUMBER] від 29.04.2006 року та копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її не можливо.Сторони згідні на розірвання шлюбу, збереження якого суперечить інтересам кожного з подружжя та дитини, а тому згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

25.11.2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 30.09.2011року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Пнікутській сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом №13. Дітей під час шлюбу у них не було. Стверджує, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося від самого початку. Як подружжя вони мають різні погляди на життя, втратили один до одного почуття любові та поваги, їхній шлюб існує лише формально. Залишатися і надалі у такому шлюбі наміру немає, примирення з відповідачем не бажає. З огляду на наведене просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». В попереднє судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить справу розглянути у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 30.09.2011 року у Пнікутській сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом №13. Дітей від даного шлюбу у сторін немає. Між подружжям відсутні почуття любові та взаємоповаги. Подружжя вже тривалий час разом не проживають та жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Позивачка несе моральні страждання, тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою, примирення не бажає. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються оригіналом свідоцтва про шлюб між сторонами серії [NUMBER] від 30.09.2011 року. При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її не можливо.Сторони згідні на розірвання шлюбу, збереження якого суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 551,20 гривень відповідно до ставок судового збору визначених у п.1.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

25.11.2016 року представник Сумського міського об'єднання громадян-мешканців гуртожитку по [ADDRESS] за довіреністю [PERSON] звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до [PERSON] про розірвання договору, в якому він зазначив про те, що 24.10.2013 року відбулися загальні збори Сумського міського об'єднання громадян-мешканців гуртожитку по [ADDRESS] , на яких, у зв'язку з необхідністю капітального ремонту каналізаційної та водопровідної мереж будинку, було прийнято рішення про передачу приміщень [ADDRESS] в рахунок ремонту нею протягом двомісячного терміну з моменту підписання договору купівлі-продажу каналізаційних та водопровідних мереж. Дана обставина підтверджується протоколом № 24 від 24.10.2013 року. Перелік робіт, які підлягали виконанню у зв'язку з передачею у власність відповідачці вказаних приміщень, був визначений додатком до протоколу. Зокрема, підлягали заміні водопровідна мережа від розподільчого колодязя з [ADDRESS] до під'їзду № 2; водопровідні відводи від загальної водопровідної мережі в середині приміщень № 1, 2, 3, 4, 20, 21 до місць загального користування; тепломережі по підвальних приміщеннях № 1, 2, 3, 4, 20, 21; запірна арматура в теплових та водопровідних мережах в приміщеннях № 1, 2, 3, 4, 20, 2, а також встановленню загально будинкових лічильників води та тепла. 12.12.2013 року на підставі вказаного протоколу позивач та відповідачка уклали між собою договір купівлі-продажу приміщень № 1, 2, 3, 4, 20, 21 будинку по [ADDRESS]. Вартість продажу склала 1,00 грн. (п. 2.1. договору) . Оціночна вартість проданих приміщень склала 193900,00 грн. . Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, не допускається. Проте, відповідачка свої зобов'язання щодо проведення капітального ремонту каналізаційної та водопровідних мереж будинку, за умови виконання якого і були продані приміщення, не виконала. Відповідно до п. 1 ст. 114 позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

25.11.2016 р. представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] яким просить позбавити відповідачів права користування житловим будинком №26 по вул.Архімеда в м.Кривому Розі. Вказує що є власником зазначеного будинку, відповідачі є її сестрою та племінником, в будинку не проживають з 2013 р., місце перебування їх невідомо. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний порядок, та розгляд справи в свою відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені за місцем реєстрації, відповідно до ст.76 ч.3-4 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON]. є власником житлового будинку №26 по вул.Архімеда в м.Кривому Розі в порядку спадкування, своє право на нерухомість зареєстрував у встановленому порядку а.с.6-7. Згідно домової книги та акту а.с.8-13 у вказаному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] і [PERSON], які у вказаному житлі не проживають з 2003 р. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що відповідачі не проживають в будинку понад один рік без поважних причин, та як члени сім'ї власника житла, можуть бути позбавлені правом користування житловим будинком. Оскільки відповідачі визнаються такими що втратили право користування житловим приміщенням; тому згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - орган державної міграційної служби при винесенні такого рішення, зобовязаний самостійно зняти особу з реєстраційного обліку, для цього винесення окремого судового рішення не потрібно. На підставі ст.405 ч.2 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

25.11.2016 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 31727 грн. та 1378 грн. судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного кредитного договору №130622-115148 від 22.06.2013, ТОВ «Служба швидкого кредитування» надало [PERSON] кредит в сумі 1300 грн., з кінцевим терміном повернення до 05.07.2013. Відповідно до умов договору відповідач зобовязалась погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за процентами в сумі 364 грн., а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Відповідно договору про відступлення права вимоги від 10.12.2015 ТОВ «Служба швидкого кредитування» передало належне їм право вимоги згідно укладеного кредитного договору №130622-115148 від 22.06.2013 позивачу ТОВ «Служба миттєвого кредитування». Заборгованість відповідача [PERSON] станом на 16.11.2016 становить 31727 грн. і складається з наступних сум: 1042 грн. заборгованість за кредитом; 456,56 грн. заборгованість по процентам; 30228,44 грн. пеня за договором. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1378 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не зявилася, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22.06.2013 між ТОВ «Служба швидкого кредитування» та [PERSON] було укладено кредитний договір №130622-115148 (а.с.5.). 10.12.2015 ТОВ «Служба швидкого кредитування» передало належне їм право вимоги згідно укладеного кредитного договору №130622-115148 від 22.06.2013 позивачу ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (а.с.29, 30). Відповідач взяті на себе зобовязання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті процентів не виконує, має заборгованість перед ТОВ «Служба миттєвого кредитування» по кредитному договору в розмірі 31727 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 1042 грн. заборгованість за кредитом; 456,56 грн. заборгованість по процентам; 30228,44 грн. пеня за договором (а.с.7-28). Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «Служба миттєвого кредитування» заборгованість за кредитним договором в розмірі 31727 грн., а також, відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 1378 грн. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved