Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

25 листопада 2019 року Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Шосткинський міжрайонний протитуберкульозний диспансер» (далі - КНП СОР «Шосткинський міжрайонний протитуберкульозний диспансер») в особі головного лікаря Чурсіна В.М., звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] , [INFO], для лікування до протитуберкульозного закладу, з тих підстав, що останній хворіє на легеневу форму туберкульозу та являється бактеріовиділювачем, що складає загрозу для сім`ї та оточуючого населення, потребує негайного протитуберкульозного лікування в умовах стаціонару, у зв`язку з негативною клініко-рентгенологічною картиною, виявленням бактеріовиділення та негативними показниками обстежень. Хворий злісно ухиляється від стаціонарного лікування, з медичним персоналом веде себе агресивно. Крім того, [PERSON] ухиляється від прийому протитуберкульозних препаратів та стаціонарного лікування. На неодноразові виклики медичних працівників в диспансерне відділення не з`являється. [PERSON] неодноразово був попереджений та ознайомлений з усіма наслідками не лікування. [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації в Шосткинський міжрайонний протитуберкульозний диспансер для стаціонарного лікування, протягом 1 місяця до припинення бактеріовиділення. У випадку збереження бактеріовиділення під час лікування в стаціонарі продовжити термін примусової госпіталізації ще протягом 1 місяця. Представник заявника КНП СОР «Шосткинський міжрайонний протитуберкульозний диспансер» - Павленко Анастасія Володимирівна в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, в обґрунтуванні їх послалась на обставини викладені у заяві. Представник особи, стосовно якої вирішується питання про примусову госпіталізацію - адвокат Островська Г.В. в судовому засіданні зазначила, що враховуючи обставини справи, вважає за доцільне примусову госпіталізацію [PERSON] , оскільки це буде попередженням тяжких наслідків які можуть виникнути внаслідок такої хвороби. Розгляд справи відповідно до ч. 1 ст. 345 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) проводиться без участі заінтересованої особи, оскільки за даними висновку ЛКК №61 [PERSON] є постійним джерелом розповсюдження туберкульозу серед населення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до заяви [PERSON] , він категорично відмовляється від лікування в тубдиспансері. (а.с. 2) Згідно із висновком ЛКК №61 від 21 листопада 2019 року, хворий [PERSON] , знаходиться на диспансерному обліку в КНП СОР «Шосткинський міжрайонний протитуберкульозний диспансер». Відноситься до категорій хворих на активну форму туберкульозу. На неодноразові виклики медичним персоналом в диспансерне відділення не з`являється. Є постійним джерелом розповсюдження туберкульозу серед населення. Підлягає примусовій госпіталізації до КНП СОР «Шосткинський міжрайонний протитуберкульозний диспансер» для стаціонарного лікування протягом 1 місяця до припинення бактеріовиділення. (а.с.3). Відповідно до виписки з амбулаторної карти № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , хворіє туберкульозом легень. У вересні 2019 року виявлено рецедив туберкульозу легень. За час перебування в стаціонарі хворий самовільно залишав відділення але повертався, з ним було проведено неодноразово бесіди про дотримання внутрішньолікарняного режиму, шкоду для власного здоров`я через перерви у лікуванні та загрозу для оточуючих. З 30 жовтня 2019 року відсутній у відділенні. 04 листопада 2019 року до відділення не з`явився у зв`язку з чим виписаний зі стаціонару. (а.с.4) Згідно акту відмови від лікування від 20.11.2019, [PERSON] , мешканець села Клишки Шосткинського району Сумської області, являється бактеріовиділювачем та становить загрозу для оточуючого населення та сім`ї. Про можливі наслідки для свого здоров`я пацієнт був ознайомлений. (а.с.5) Від стаціонарного лікування хворий ухиляється. На прийом до лікаря-фтизіатра не з`являється. Відповідно до ч. 1 статті 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05 липня 2001 року за №2586-ІІІ (далі - Закон №2586-ІІІ), у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону №2586-ІІІ, примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦПК України, справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. На підставі ст. 346 ЦПК України, розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону №2586-ІІІ, рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи Національної поліції за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, а саме, з метою запобігання поширенню туберкульозу [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу на строк один місяць. Щодо вимоги - у випадку збереження бактеріовиділення під час лікування в стаціонарі, лікування продовжити ще на 1 місяць, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вимога є передчасною, а саме, необхідність продовження лікування можливо з`ясувати під час лікування особи. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 430, ч. 2 ст. 346 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення. Згідно з п. 12 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви про обов`язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу судовий збір не справляється.

Outcome: partial