Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

26 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 162 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 листопада 2019 року позивач дав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 6 700 доларів США, що на той час еквівалентно 162 000 гривень, та про що відповідач надала розписку. У зв`язку з тим, що у розписці не зазначений конкретний строк повернення позики, то згідно закону, цей момент настає за першою вимогою. 23 вересня 2020 року позивач на адресу відповідача направив рекомендований лист з повідомленням з проханням повернути борг. Вказаний лист отримано відповідачем 26 вересня 2020 року, проте, у визначений термін відповідач позику не повернула та ухиляється від сплати боргу, що і стало підставою для звернення позивача до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 жовтня 2020 року вказана цивільна справа розподілена судді Дубовику Р.Є. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Дубовика Р.Є. від 16 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті 09 годину 30 хвилин 13 січня 2021 року. Ухвалою від 13 січня 2021 року відведено головуючого суддю Дубовика Р.Є. від розгляду даної справи та передано її до канцелярії суду для автоматизованого розподілу відповідно до вимог, передбачених статтею 33 ЦПК України. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 січня 2021 року вказана цивільна справа розподілена судді Конопленко О.С., Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С. від 15 січня 2021 року позовну заяву прийнято до свого провадження, постановлено про здійснення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 13 годину 30 хвилин 11 лютого 2021 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 11 лютого 2021 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 14 годину 00 хвилин 09 березня 2021 року у зв`язку з тим, що відповідач у судове засідання не з`явилась, однак відомості про вручення їй повідомлення про дату, час і місце судового засідання відсутні. 09 березня 2021 року через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, розгляд справи відкладено до 08 квітня 2021 року. До судового засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялись належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом вручення судових повісток безпосередньо у суді. До початку судового засідання представником позивача подано до суду заяву, у якій він зазначив, що просить справу розглядати без його та позивача участі. Відповідач [PERSON] , яка про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, до судового засідання не з`явилась за невідомою суду причиною. Клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи без її участі, як і відзиву на позовну заяву, від відповідача на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовну заяву належить задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одними з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмові формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідач 22 листопада 2019 року отримала від позивача позику в сумі 6 700 доларів США на невизначений термін, до кінця 2019 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 6, 50). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобов`язаний виконати своє зобов`язання, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З наданих позивачем копій рукописного листа від 23 вересня 2020 року та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вбачається, що відповідач [PERSON] 26 вересня 2020 року отримала вимогу [PERSON] щодо повернення раніше позичених відповідачем грошових коштів у сумі 6 700 доларів США (а.с. 7-8). Частиною 1 ст. 526 ЦК встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин, застосовуючи принцип contra proferentem (слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав), суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог, у зв`язку з чим, враховуючи, що відповідач, як позичальник, своєчасно не повернула суму позики, суд вважає за потрібне задовольнити позовну вимогу. Разом з тим, позивач просить стягнути суму боргу у національній валюті в сумі 162 000 гривень, еквівалентній сумі боргу 6 700 доларів США на момент отримання позики. При цьому судом встановлено, що за курсом Національного банку України станом на 22 листопада 2019 року вартість 1 долару США складала 24,193689 гривень, відповідно сума боргу 6 700 доларів США еквівалентна 162 097,72 гривень. Разом з тим, ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги саме у сумі 162 000 гривень, як просить позивач. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1 620 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved