Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

24.12.2013 року позивач звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду з позовом до відповідачки, в якому просив постановити рішення суду, яким визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки по [ADDRESS] загальною площею 0,0828 га, кадастровий номер 1811000000:00:028:0465 та припинити право власності відповідачки на ? частину вказаної земельної ділянки. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він в період з 24.09.2005 р. по 30.01.2012 р. перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Під час перебування в шлюбі вони на підставі договору оренди земельної ділянки по [ADDRESS] від 15.03.2011 р. та дозволу, наданого за рішенням виконкому Новоград-Волинської міської ради від 25.05.2011 р., розпочали будівництво житлового будинку за вказаною адресою. До розірвання шлюбу ними було збудовано незакінчений будівництвом одноповерховий будинок розміром 10,5 м на 8,50 м., з прибудовою, зі ступенем готовності 93 %, який за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 5 липня 2013 р., в порядку поділу об'єкту спільного майна подружжя, було розділено з виділенням їй його частини. На час розгляду судом справи про поділ спільного майна подружжя, 25.04.2013 року за відповідачкою було зареєстровано право власності на земельну ділянку по пров. Радгоспному в м. Новоград-Волинському площею 0,0828 га для будівництва і обслуговування вищевказаного житлового будинку, кадастровий номер ділянки 1811000000:00:028:0465. Свідоцтво про право власності на зазначену земельну ділянку знаходиться у відповідачки, яка відмовляється надати його йому для представлення до суду, посилаючись на те, що земельна ділянка є її особистою власністю. Оскільки земельна ділянка була виділена одному з подружжя для будівництва жилого будинку, який було побудовано в період шлюбу і кожному з них за рішенням суду виділена його частина в натурі, виходячи із рівності часток у спільному майні подружжя, позивач вважає, що до нього повинно перейти і право власності на відповідну частку земельної ділянки для його обслуговування. Без права на земельну ділянку він позбавлений можливості здати свою частину будинку в експлуатацію та одержати правовстановлюючий документ на неї. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, в ньому передбачених, просив його задовольнити. Відповідачка позов не визнала, пославшись на те, що нею особисто були понесені витрати, пов'язані із оформленням та виготовлення документів на спірну земельну ділянку. Доповівши заявлені позовні вимоги, дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що в період з 24.09.2005 р. по 30.01.2012 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду. Рішенням № 195 виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради від 25 травня 2011 року відповідачці дозволено здійснення будівництва нового одноповерхового житлового будинку та господарських будівель на земельній ділянці [ADDRESS] Підстава - договір оренди землі від 15.03.2011 року (а.с. 8). 25.04.2013 р. після розірвання шлюбу з позивачем відповідачка зареєструвала право власності на земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,0828 га для будівництва і обслуговування вищевказаного житлового будинку, кадастровий номер ділянки 1811000000:00:028:0465, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.05.2013 р. (а.с.5). Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 липня 2013 року (а.с. 10 - 14) проведено поділ незакінченого будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою : [ADDRESS] Вказаним рішенням встановлено, що цей житловий будинок є спільною власністю сторін. Ч. 3 ст. 61 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ч. 1 ст. 377 Цивільного Кодексу України встановлено правову норму, відповідно до якої до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Ст. 120 Земельного Кодексу України визначає, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. П. 18.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами та доповненнями) роз'яснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскілький йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Однак, якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України. Отже, за таких обставин, позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved