Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

26.05.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що вона в період з жовтня 2003 року по березень 2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За період спільного проживання вони придбали житловий будинок [ADDRESS], а також автомобіль «DAEWOO LANOS TF 69 Y», державний номер [NUMBER]. Посилаючись на недосягнення між нею та відповідачем згоди щодо мирного розподілу спільно нажитого в період шлюбу майна, просила ухвалити судове рішення за яким визнати вищеперелічене майно їх спільною сумісною власністю та розділити його між собою наполовину, визнавши за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за половину вартості автомобіля. При судовому розгляді справи позивачка [PERSON] зменшила розмір своїх позовних вимог, посилаючись на те, що вони з відповідачем досягнули домовленостей щодо поділу між ними житлового будинку [ADDRESS], остання відмовилася від підтримання позовних вимог, які стосуються розподілу вищевказаного нерухомого майна подружжя, при цьому продовжувала наполягати на визнанні їх спільною сумісною власністю автомобіля «DAEWOO LANOS TF 69 Y», який розділити між подружжям шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на її користь половину вартості вказаного автомобіля, яка становить 12300,50 грн. Відтак, уточненні (зменшені) позовні вимоги [PERSON] підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені (зменшені) позовні вимоги позивачки визнав повністю, пояснив, що дійсно спірний автомобіль був придбаний за їх спільні з позивачкою кошти у період їх шлюбу, однак, зазначив, що автомобіль він наразі продав, при цьому не заперечував компенсувати позивачці половину вартості вказаного автомобіля виходячи з його оцінки у розмірі 24601 грн. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходе наступного висновку. Згідно положень ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1. ст. 60 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). В силу вимог ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що 11 жовтня 2003 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], народжену [INFO]. Спільне подружнє життя сторін не склалося і 28 березня 2014 року їх шлюб за відповідним рішенням Новобузького районного суду, яке наразі набрало чинності, розірвано, Як встановлено при судовому розгляді справи, вказаним подружжям в період їх шлюбу, у 2011 році, був придбаний автомобіль «DAEWOO LANOS TF 69 Y», шасі: [NUMBER], державний номерний знак: [NUMBER], що виходячи з приписів ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1ст. 60 СК України, є об'єктом права їх спільної сумісної власності. Зазначений транспортний засіб 01.12.2011 року був зареєстрований за відповідачем [PERSON], однак дана обставина не доводить факту належності лише відповідачу цього автомобіля. В п.п.23,24 постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про права на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Як видно з довідки Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Новий Буг, Новобузького, Баштанського та Казанківського районів УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 21.05.2014 року за вих. № 9/4-1788 та довідки - рахунку ПП «МПП ВИБІР», серії ААВ № 597013 від 17.03.2014 року, вищевказаний автомобіль 18.03.2014 року був знятий відповідачем [PERSON] з реєстраційного обліку та проданий за 24 601 грн. іншій особі. Відповідно до частин 1 та 4 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Враховуючи те, що відповідач, на час розгляду вказаної справи, вищезазначений автомобіль, який є об'єктом їх з позивачкою права сумісної власності і до того ж відноситься до неподільних речей, продав, суд враховуючи згоду на те позивачки [PERSON], приймає рішення про присудження останній грошової компенсації замість належної їй ? частки вказаного майна, виходячи з встановленої вартості вказаного автомобіля у розмірі 24 601 грн. Таким чином, суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого до нього позову (уточненого) не порушує ні його, ні інших осіб прав, свобод чи інтересів, оскільки уточнені позовні вимоги [PERSON] про визнання автомобіля «DAEWOO LANOS TF 69 Y», спільною сумісною власністю подружжя та стягнення на її користь грошової компенсації половини вартості цього автомобіля, що становить 12 300 грн. 50 коп., є такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 460 грн.

Outcome: approved