overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

24 жовтня 2014 року [PERSON], звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб. Вимоги мотивує тим, що фактично створила сім'ю з [PERSON], та чекають на народження дитини. Заявниця бажає зареєструвати шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, але за недосягнення відповідного віку їй такому відмовлено. Просила постановити рішення про надання права на шлюб. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала, пояснивши, що фактично створила сім'ю з [PERSON], є вагітною та разом чекають на народження дитини. А створення сім'ї та народження дитини є їх спільним бажанням. Представник заінтересованої особи просив справу розглянути у її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявника, покази свідків, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцять років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] на день розгляду справи в суді досягла повних сімнадцять років, вагітна та планує народження дитини.(а.с.3-6). Зазначені обставини підтвердили допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON], мати заявниці, що донька фактично створила сім'ю з [PERSON], є вагітною та чекають на народження дитини. [PERSON], що він кохає [PERSON], та разом проживають однією сім'єю і чекають на народження дитини. Вагітність заявниці підтверджується довідкою жіночої консультації гінекологічного відділення Снігурівської Центральної районної лікарні Миколаївської області від 21 жовтня 2014 року. (а.с.8). А надання права на шлюб відповідає інтересам заявниці. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність для надання неповнолітній право на шлюб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

24 жовтня 2014 року до суду звернувся прокурор Варвинського району в інтересах держави в особі КЛПЗ «Варвинська ЦРЛ» до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, у розмірі 351 грн. 80 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вироком Прилуцького міськрайонного суду від 11 вересня 2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Потерпілою від злочину є [PERSON], яка отримала тілесні ушкодження та з 19 до 23 липня 2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КЛПЗ «Варвинська ЦРЛ», у зв'язку з чим лікарня понесла витрати. В судовому засіданні прокурор Власюк І.В. позовні вимоги підтримала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Судова повістка повернулася до суду без вручення з відміткою «за відмовою адресата від одержання» (а.с. 16). Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою про розгляд справи. За згодою сторони позивача суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення прокурора Власюк І.В. та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що вироком Прилуцького міськрайонного суду від 11 вересня 2014 року [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України за заподіяння легких тілесних ушкоджень [PERSON], до 100 годин громадських робіт (а.с. 4). У результаті отриманих тілесних ушкоджень потерпіла від злочину [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Варвинської ЦРЛ п'ять днів - з 19 липня 2014 року по 23 липня 2014 року. Згідно калькуляції вартості одного ліжко-дня у хірургічному відділенні по КЛПЗ «Варвинська ЦРЛ» на 2014 рік становить 70,36 грн. Вартість лікування за цей період становить 351,80 грн. (а.с. 5, 6). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, оскільки органи прокуратури при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243,6 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

24 жовтня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем виявилося невдалим, між ними постійно вникають сварки, що продовжується на протязі тривалого часу. Вони не турбуються один про одного. Сім'я фактично розпалася і її подальше збереження неможливе. Спору щодо спільно нажитого майна немає. Після розірвання шлюбу бажає залишити собі прізвище [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує (а.с. 18). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає (а.с. 20). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 4 березня 1995 року сторони уклали шлюб (а.с. 6). Від цього шлюбу позивачка та відповідач мають повнолітню доньку [PERSON] (а.с. 7). Між подружжям склалися напружені стосунки, подружні стосунки вони не підтримують, заходів до примирення не вживають. Подальше збереження шлюбу шкодить інтересам позивачки, оскільки вона остаточно бажає припинити будь-які відносини з відповідачем. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спору щодо спільно нажитого майна сторони не заявляють. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON], оскільки вона виявила про це своє бажання. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

24 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, в якій вказав, що через допущену помилку в написанні по-батькові у технічному паспорті та свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок від 04.01.1990 року розташований за адресою [ADDRESS], виданих на ім'я [PERSON], померлій [INFO], заявник [PERSON] не має змоги прийняти спадщину після її смерті. В судове засідання заявник не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримав, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Голосківської сільської ради Летичівського району подав до суду заяву про розгляд справи його відсутності, вимоги заяви [PERSON] визнав. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали до суду заяви, в яких вимоги заявника [PERSON] визнали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявника [PERSON], яка постійно проживала с. Голосків Летичівського району. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок розташований [ADDRESS] та на інше спадкове майно. За життя 16.12.2013 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла заявнику [PERSON] Заявник протягом шестимісячного строку після смерті матері подав заяву про прийняття спадщини. Проте, при звернені до приватного нотаріуса Летичівського районного нотаріального округу [PERSON] виявилось, що при видачі правовстановлюючих документів на житловий будинок була допущена помилка в написанні по-батькові [PERSON] в технічному паспорті та свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, а саме її записали [PERSON] замість правильного [PERSON]. Факт, того що будинок був власністю [PERSON], а у правовстановлюючих документах зроблена помилка підтверджується випискою з погосподарських книг Голосківської сільської ради Летичівського району, відповідно до яких [PERSON] рахувалася головою сім'ї щодо будинку за адресою [ADDRESS]; державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 052952 від 10.12.2009 року виданим на ім'я [PERSON]. Проте, суд відмовляє в задоволенні вимоги про встановлення факту належності заявниці технічного паспорту на будинок, оскільки технічний паспорт не є правовстановлюючим документом. Неправильне зазначення імені заявниці в правовстановлюючому документі - свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок від 04.01.1990 року, що розташований за адресою [ADDRESS], позбавляє заявника можливості оформити свої спадкові права, а тому вимоги останнього в частині встановлення факту належності [PERSON], яка померла [INFO], свідоцтва про право власності суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

24 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.10.2014р. о 9 год. 37хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр.[PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.10.2014р. о 9 год. 37 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора виказує маячні ідеї наведення порчі, ущербу. Не пускає додому чоловіка, не спить, галюцінує. Мислення аморфне. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - хронічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

24 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO]., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.10.2014р. о 22 год. 00 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.10.14р. о 22 год. 00 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого виражений параноід. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, парноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

24 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO]., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.10.2014р. о 03 год. 55 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.10.14р. о 03 год. 55 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова С.М. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий злобний, напружений, негативістичний, агресивний, підозрілий. Злобно висловлюється на адресу оточуючих. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

24 жовтня 2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області судом винесено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] в її інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO], до [PERSON], Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, Комунального підприємства «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради про поділ майна подружжя, визнання частково неправомірними рішень, скасування рішень, визнання права власності на частку домоволодіння, поділ нерухомого майна в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою, зустрічним позовом [PERSON] в її інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO], [PERSON] до [PERSON], третя особа - Комунальне підприємство «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про визначення часток у спільній сумісній власності. Судом відмовлено частково задоволені позовні вимоги позивача за первісним позовом [PERSON], зустрічні позовні вимоги [PERSON], [PERSON] в її інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO] були задоволенні в повному обсязі. З ініціативи суду поставлене питання про винесення додаткового рішення у справі. Сторони в судове засідання не з'явилися. На підставі ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом при винесенні рішення не було вирішено питання про судові витрати в зв'язку з чим, виникла необхідність у винесенні додаткового рішення. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] були понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 218,02 грн., які підлягають стягненню на її користь з відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

24 жовтня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23 серпня 2013 року між позивачем та [PERSON], укладено кредитний договір № 002-18771-230813, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 15000 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, зі сплатою процентів у розмірі 9,99% на рік та плату комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,49% в місяць. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 20 серпня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 22040 грн. 10 коп., яку позивач просить стягнути з [PERSON] Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи повторно не з'явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 серпня 2013 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 002-18771-230813, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 15000 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок клієнта на строк 48 місяців (а.с.5). Відповідно до п.п. 2.4, 2.5 ч. 1 вказаного договору [PERSON] зобов'язаний сплачувати кредитору проценти в розмірі 9,99% річних та плату комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,49% в місяць (а.с.5). Згідно з п. 3.1 ч. 3 цього договору клієнт зобов'язався погашати заборгованість, щомісячно сплачуючи грошові кошти в сумі 904 грн. у відповідності до графіків платежів (а.с.5). У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за договором станом на 20 серпня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 22040 грн. 10 коп., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 15000 грн., заборгованість за відсотками - 1281 грн. 60 коп., заборгованість за комісіями - 5758 грн. 50 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно вимог договору та вимог ЦК України, а при відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, передбаченому договором. Враховуючи наведене, з [PERSON] слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 23 серпня 2013 року у розмірі 22040 грн. 10 коп. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь ПАТ «Дельта Банк» 243 грн. 60 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

24 жовтня 2014 року ПАТ «Донбасенерго в особі структурної одиниці Слов'янської теплової електричної станції звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, обґрунтовуючи вимоги тим, що позивач надавав відповідачу послуги у вигляді центрального опалення, гарячого водопостачання та водопостачання і водовідведення. Відповідач своєчасно не вносить плату за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість перед постачальною організацією. Заборгованість за період з 01.10.2010 року по 30.04.2013 року склала 12246,31 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 12246,31 грн., а також судовий збір у сумі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву в якій просив справу слухати у його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши представлені докази, суд приходить до переконання, що даний позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач надав відповідачу послуги у вигляді центрального опалення та гарячого водопостачання, водопостачання та водовідведення, однак відповідач своєчасно не вносили плату за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість перед постачальною організацією. Заборгованість за період з 01.10.2010 року по 30.04.2013 року склала 12246,31 грн. Відповідно до ст.64 ЖК України і положень ст. 526 ЦК України відповідач не виконав свої зобов'язання по своєчасній оплаті наданих послуг. Отже, суд вважає, що підлягають вимоги позивача в частині стягнення боргу з відповідачів підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати по справі, а саме: судовий збір у сумі 243,60 грн..

Outcome: approved