overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

24 травня 2017 року Баришівський районний суд Київської області ухвалив заочне рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності на спадкове майно, яким усунуто [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 27 серпня 2011 року. Судом також визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.06.2012 року, серія ВРР №902357, зареєстроване в реєстрі за №2-382, посвідчене Державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори Київської області на право власності на 1/2 частину гаража, який розташований за адресою: вул. Шевченка, 66-а (гараж 29) в с. Коржі Баришівського району Київської області, \~яке видане на ім'я [PERSON]. Також в рішенні задоволена вимога про визнання за [PERSON], [INFO], зареєстрованим та проживаючим за адресою: [INFO], право власності на 1/2 частину гаража, який розташований за адресою: вул. Шевченка 66-а (гараж 29) с. Коржі Баришівського району Київської області. 24 травня 2017 року до суду з заявою звернувся заявник [PERSON], який просить винести додаткове рішення змінивши частину четверту резолютивної частини рішення та вказати : «Визнати за [PERSON], [INFO], зареєстрованим та проживаючим за адресою: [INFO], право власності на 1/2 частину гаража, , яка належала [PERSON], який розташований за адресою: вул. Шевченка 66-а (гараж 29) с. Коржі Баришівського району Київської області». В судове засідання позивач та відповідач не з,явилися. До суду надійшла заява представника [PERSON] [PERSON] про те, що вона не заперечує проти ухвалення додаткового рішення по заяві і просить справу розглянути без її участі. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення та ухвалити додаткове рішення по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

24 травня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 04 жовтня 2014 року, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №2722. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з травня 2017 року. Сторони в судовому засіданні пояснили що спір щодо спільного майна відсутній. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

24 травня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 07 серпня 2013 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено актовий запис №1154. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з березня 2017 року. Сторони в судовому засіданні пояснили що спір щодо спільного майна відсутній. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

24 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1931 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.05.2017 р. о 08 год. 38 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.05.2017 р. о 08 год. 38 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря психіатра. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний вербальному контакту. Скарги на загальну слабкість, біль в н/к. настрій нестійкий. На запитання відповідає після пауз, пояснень. Висловлює маячні ідеї відносини, отруєння на адресу рідних. Обмани сприйняття на момент огляду заперечує, поведінкою не виявляє. Мислення торпідне. Виражена відволікаємість, виснаженість уваги. В місці знаходження орієнтований вірно, в календарному часі - грубо, себе називає правильно. Пам'ять знижена переважно на поточні дії. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

24 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1966 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.05.2017р. о 11 год. 24 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.05.2017р. о 11 год. 24 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора злобна, тривожна, негативістична. Висловлює маячні ідеї відносини, впливу на адресу оточуючих. Вважає, що чоловік - двійник. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

24 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Нікополь, Упинського, 1/1. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.05.2017 р. о 10 год. 39 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.05.2017 р. о 10 год. 39 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Кравченко лікарні ПНД м. Нікополь. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, багатомовна, роздратована. Мислення паралогічне, резонерське. Увага нестійка. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

24 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, бул. Рубіновий, 5/37. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.05.2017 р. о 11 год. 21 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.05.2017 р. о 11 год. 21 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий багатомовний, мова за типом монологу, перебиває співрозмовника. Негативістичний до батька. На емоційно-монотонному фоні, без жалю говорить про те, що «сломал отцу нос за то. Что испортил мне жизнь». По маячному інтерпретує своє життя, починаючи з 14 років. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

24 травня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначав, що 11 жовтня 2003 року було зареєстровано їх з відповідачем [PERSON] шлюб, про що виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області був здійснений відповідний актовий запис № 15. В шлюбі, народились діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Разом з тим їх сімейне життя із відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, хоча і мешкають разом, але спільного бюджету та господарства з червня 2016 року не ведуть. Позивач вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що звернувся до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини неявки не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належно, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 13), у зв'язку з чим та за згодою позивачки, суд допустив заочний розгляд справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб І-ФП № 073169, виданого виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 11 жовтня 2003 року, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області було здійснено актовий запис за № 15. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з «Чаклей» на «Пушкарьова» (а.с.4). Сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ФП № 156524 (а.с. 8) та сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ФП № 075161 (а.с. 7). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають разом, але спільного бюджету та господарства не ведуть. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна та місця проживання їх дітей на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

24 травня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 10.09.2003 року, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, задовольнити позовні вимоги, строк на примирення просив не надавати та вказав, що господарство з відповідачкою спільно не ведуть з 13 лютого 2017 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити, вказала, що спільно господарство не ведуть з 12 травня 2017 року та просила строк на примирення не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 10.09.2003 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 06.04.2017 року, серія 1-БВ № 161095, актовий запис № 1470. Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-БВ № 165171. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved