Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

25 червня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Шоста криворізька нотаріальна контора про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] зазначила, що є рідною донькою [PERSON] , яка померла [INFO] та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS] також 1/ 4 частина домоволодіння [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1245 га, яка на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку - серія ДП № 101049 від 25 травня 2004 року належить спадкодавцю на праві приватної власності. Позивачка [PERSON] в позові зазначила, що для отримання спадщини не змогла у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки мешкає в іншому місті, має на вихованні малолітню дитину, яка часто хворіє, а також у зв`язку із запобіганням та спалаху у світі коронавірусу COVID -19, сполучення між містами було неможливим що слугувало причиною дістатися нотаріальної контори м. Кривого Рогу у визначений законом строк. На підставі зазначеного просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 2 місяці. Ухвалою суду від 30 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху , надано строк для усунення недоліків . Ухвалою суду 06 липня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження на 24 липня 2020 року та витребувано з Шостої криворізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи , заведеної після смерті [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник - [PERSON] до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи за її відсутністю , позовні вимоги підтримала. Відповідачка [PERSON] до початку розгляду справи надала до суду письмову заяву, яка завірена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бабич В.І. за змістом якої просила розглянути справу за її відсутності, позов визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Третя особа - завідувач Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.О. надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, заперечень з приводу заявлених вимог не надала. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, під час розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] яка народилась [INFO] до укладення шлюбу мала прізвище « [PERSON] » та відповідно наданого до справи свідоцтва про її народження є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 21 червня 2019 року, актовий запис про смерть № 929). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири жилою площею 19,1 кв.м., загальною площею 33,12 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS] , яка належала померлій на праві приватної власності, згідно договору дарування ВАС № 85899 від 11 лютого 2003 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Волошко О.М., реєстр за № 440, а також 1/4 частина домоволодіння А-1 кв. №2, житловою площею 17,8 кв.м., загальною площею 40,9 кв.м., «літня кухня Г», « сарай Д», «вбиральня Е», «сарай 3», що знаходиться в [ADDRESS] (відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 322725 від 09.04.2003 року та договору дарування від 31.01.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Волошко О.М., реєстр за № 330), розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1245 га, яка на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку - серія ДП № 101049 від 25 травня 2004 року належить спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності. Згідно наданої на запит суду спадкової справи видно, що позивачка [PERSON] вперше звернулась до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 02 червня 2020 року. Представник [PERSON] за довіреністю - [PERSON] 15 червня 2020 року надала до нотаріальної контори заяву від імені довірителя про видачу на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, однак Постановою державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 15 червня 2020 року отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій через пропуск встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини . Так, у відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] в розумінні статті 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги на спадкування за законом, оскільки є донькою спадкодавця - [PERSON] , що належним чином доведено та спору із цього приводу не існує. Із матеріалів спадкової справи також встановлено, що відповідач у справі - [PERSON] є також донькою спадкодавця [PERSON] та спадкоємцем першої черги спадкування, спору із цього приводу у сторін не існує, в матеріалах спадкової справи міститься заява [PERSON] , що надійшла до нотаріальної контори 02 червня 2020 року про відмову від належної їй частки спадщини за законом, що залишилась після смерті матері - [PERSON] . Отже судом встановлено, що позивачка [PERSON] названих вище вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини у період з 19 червня 2020 року, не надала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (у шестимісячний строк). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. На підставі зазначеного, вважаючи той факт, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця; інший спадкоємець першої черги після смерті матері [PERSON] - [PERSON] надала заяву про відмову від спадщини, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також урахування норм європейського законодавства по правах людини, дозволяють суду задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved