Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

24 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, [PERSON], яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого у них народився син, [PERSON], [INFO]. У подальшому шлюб між ними було розірвано, та син залишився проживати з нею. На даний час син навчається у Маріупольському професійному ліцеї № 2. Відповідач, з яким вони проживають окремо з 2001 року, допомоги на утримання сина не надає, дитина повністю знаходиться на її утриманні. Домовленості між нею та відповідачем відносно його участі в утриманні сина не досягнуто. Навчання сина вимагає значних витрат, на які її доходів не вистачає, оскільки її заробітна плата складає 600 гривень на місяць. Наведене свідчить по те, що син потребує матеріальної допомоги у звязку з продовженням навчання, яку відповідач в змозі надавати, оскільки він працює, має постійний заробіток, аліменти більше нікому не платить. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], на період його навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно. У подальшому позивач [PERSON] змінила позовні вимоги, та просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісячно на період його навчання, але не більше, чим досягнення сином 23 років. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, від якої до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за її відсутності, в якій вона змінені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду також не з'явився, однак надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, змінені позовні вимоги визнав повністю, проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, [PERSON] на час навчання, але не більше, ніж досягнення ним 23 років у розмірі 1000 гривень, не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 29 червня 1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 23 травня 2000 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НО № 112762, виданим Орджонікідзевстким Відділом РАГС міста Маріуполя, в якому в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON], та мати [PERSON]. Згідно довідки № 374 від 10 березня 2017 року, виданої Маріупольським професійним ліцеєм, [PERSON] дійсно навчається у Маріупольському професійному ліцеї в групі № 07 (МАН). Термін навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2017 року. У відповідності до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] проживає разом з матірю, [PERSON], яка є громадянкою, яка евакуйована з зони відчуження (Чорнобилю), що підтверджується посвідченням серії Б № 144454від 04 лютого 1997 року. Доказів того, що матеріальне становище та/або стан здоров'я відповідача [PERSON] не дозволяють останньому сплачувати аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно, або у відповідача наявні інші діти, непрацездатна дружина, батьки, дочка, син або існують інші обставини, що мають істотне значення та можуть вплинути на визначення розміру аліментів, суду не надано. Таким чином, враховуючи також визнання позову відповідачем в частині стягнення з нього аліментів на період навчання сина, [PERSON], суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON] у розмірі 1000 гривень щомісячно не більше ніж до досягнення останнім 23-х років, проте не може погодитись з позовними вимогами [PERSON] в частині стягнення аліментів на її користь на утримання сина. Так, у ч. 1 ст. 199 СК України закріплено, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно, аліментне зобовязання по утримання повнолітнього сина, доньки представляє собою одностороннє зобовязання матері та батька перед повнолітнім сином, повнолітньою донькою по їх утриманню, яке повинно виконуватись належним чином та виключно на користь повнолітнього сина, доньки, а у разі примусового виконання даного аліментного зобовязання, аліменти підлягають стягненню також, виключно на користь повнолітнього сина або доньки, які в силу свого правового статусу - повноліття та ч. 1 ст. 527 ЦК України, зобовязанні особисто прийняти виконання даного аліментного зобовязання на свою користь. Таким чином, аліменти на утримання повнолітнього сина, повнолітньої доньки в силу діючого законодавства України не можуть бути стягнуті на користь осіб, які не мають правового статусу кредитора в аліментному зобовязанні по утриманню повнолітнього сина, доньки. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON], який досяг повноліття, проте його вік є меншим ніж 23 роки, продовжує навчання, має потребу в матеріальній допомозі, яку відповідач [PERSON] має змогу надавати, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та стягує з відповідача аліменти у розмірі 1000 гривень щомісяця, на утримання сина на час навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років саме на користь повнолітнього сина, [PERSON]. Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме судовий збір у сумі 640 гривень 00 копійок.

Outcome: partial