Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

25 лютого 2021 року [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) звернулась до Новосанжарського районного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі також відповідач ТОВ «Вердикт Капітал»), треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна (надалі також третя особа-1, приватний нотаріус Гамзатова А.А.), приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна (надалі також третя особа-2, приватний виконавець Гречин Н.В.), в якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 8207 від 23.11.2019, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 57079 грн 39 коп. Ухвалою суду від 26 лютого 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи (а.с. 40-41). Ухвалою суду від 26 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а.с. 36-37). Ухвалою суду від 23 квітня 2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та з метою забезпечення даного позову зупинене стягнення в рамках виконавчого провадження № 61193589 на підставі виконавчого напису № 8207 від 23.11.2019 (а.с. 147-148). Своєю ухвалою від 26 травня 2021 року суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язав надати приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатову Аліну Анатоліївну належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи, в якій містяться документи, на підставі яких приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, вчинено виконавчий напис № 8207 від 23.11.2019, в тому числі і копію належним чином засвідченого виконавчого напису № 8207 від 23.11.2019 (а.с. 168-169). Вказана ухвала приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною не була виконана. Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначила, що оскаржуваний нею виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства: а саме: статтей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначено, що виконавчий напис вчинено за відсутності безспірної вимоги. Акцентовано увагу позивачем на тому, що вона ніколи не отримувала кредиту у відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», і їй не зрозумілі обставини виникнення вказаної заборгованості. Вказано, оскільки вона не отримувала жодних повідомлень про наявність в неї заборгованості з кредиту у відповідній сумі, це позбавило її можливості подати заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем. Акцентовано увагу\~на відсутності\~відомостей щодо\~вчинення виконавчого\~напису на\~підставі нотаріально\~посвідченого кредитного\~договору,\~що не\~відповідає переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. З огляду на викладене, [PERSON] вважала оскаржуваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звернулась до суду. 16 березня 2021 року представником відповідача на електронну пошту суду надіслано відзив на позовну заяву (а.с. 48-50), в якому відповідач просив відмовити в позові повністю, а також клопотання про зменшення витрат на правову допомогу (а.с. 46-47), обґрунтоване відсутністю належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахування коштів адвокату. У відзиві\~на позов,\~представник відповідач вказав, що підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України Про нотаріат). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. За таких умов, зазначено, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. 23 квітня 2021 року позивачем до суду надано відповідь на відзив (а.с. 129-132), за змістом якого [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги, обґрунтовуючи це аргументами, що є аналогічними зазначеним в позовній заяві. Додатково [PERSON] акцентовано увагу на тому, що з відповідачем, а саме: з ТОВ «Вердикт Капітал»,\~вона не укладала кредитного договору. До відзиву відповідачем не додано жодного документа, який підтверджував би наявність заборгованості позивача перед відповідачем, не надано документів, на підставі яких він звертався до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Також, на підтвердження факту здійснення позивачем оплати правничих послуг адвоката, представником позивача надана до суду копія відповідних аркушів з Книги обліку доходів [PERSON] (а.с. 133-135). В судове засідання, призначене на 17 червня 2021 року, позивач [PERSON] не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 170), клопотань про відкладення розгляду справи не надавала, про причини неявки не повідомляла. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов з підстав, викладених в позовній заяві та у відповіді на відзив. Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в судове засідання не забезпечило явку свого уповноваженого представника. Про дату, час та місце підготовчого судового засідання відповідач повідомлявся належним чином (а.с. 174), клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, про причини неявки не повідомляв. Третя особа-1 приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 176-180), про причини неявки не повідомляла, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надавала, ухвалу суду про витребування доказів від 26.05.2021 не виконала. Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 17 червня 2021 року, яка направлялась на зареєстровану адресу третьої особи [ADDRESS] , повернулась до суду із зазначенням причин невручення: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 176-178). Згідно з пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Третя особа-2 приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 175). 15 червня 2021 року на адресу суду надіслала клопотання, в якому просила проводити розгляд справи без її участі, при розгляді справи покладалась на розсуд суду (а.с. 181). Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати за даної явки на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що 23 листопада 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Гамзатовою Аліною\~Анатоліївноювчинено виконавчий напис за реєстраційним № 8207 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , рнокпп [NUMBER] , на користь ТОВ «Вердикт Капітал», за адресою: вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, м. Київ, код ЄДРПОУ 36799749, заборгованості в розмірі 57079 грн 39 коп. 06 лютого 2020 року постановою приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталією Володимирівною відкрито виконавче провадження № 61193589 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Броварського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Гамзатової Аліни\~Анатоліївни№ 8207 від 23 листопада 2019 року про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 57079 грн 39 коп. (а.с. 17). Відповідна постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана [PERSON] та отримана останньою 10 лютого 2020 року. Вважаючи виконавчий напис № 8207 від 23 листопада 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, протиправним та безпідставним, [PERSON] звернулась до суду із відповідним позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до\~частин 1\~та 2\~статті 4\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється статтями 87,88 Закону України «Про нотаріат»,\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 3.1. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з пунктом 3.2. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Пунктом 3.5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Верховний Суд в постанові від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17 зазначив, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до пункту 1 вищевказаного Переліку № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, в пункті 2.3 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів. Відповідно до статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Висновки щодо правозастосування Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд виходить з наступного. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Разом із тим, на спростування тверджень позовної заяви відповідачем взагалі не надано до суду доказів щодо факту укладення договору, в якому стороною виступає позивач [PERSON] та міститься підпис останньої, а так само інших угод, про відступлення прав вимоги за таким договором, додаткових угод згідно наведеного у виконавчому написі переліку з доказами повідомлення боржника про їх існування. Інші докази, які підтверджують підписання договору позивачем власноручним або електронним підписом суду не надані. Щодо зазначених обставин відповідач не скористався своїми процесуальними правами, визначеними статтею 43 ЦПК України подавати докази, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Натомість, доводи відзиву зводяться лише до загальних формулювань та викладу норм законодавства щодо порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом, тлумачення термінів тощо, однак вони не спростовують наведених у позовній заяві обставин і тверджень, оскільки жодного обґрунтування належними та допустимими доказами такі доводи не містять. Тоді як доводи сторони позивача про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису № 8207 від 23 листопада 2019 року не переконався належним чином у безспірному розмірі суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал», чим порушив норми статті 88 Закону України «Про нотаріат», є такими, що заслуговують на увагу. Крім того, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ТОВ «Вердикт Капітал» заявляли до [PERSON] будь-які вимоги про погашення заборгованості. Позивач не отримувала жодної претензії про погашення кредитної заборгованості, відомості щодо протилежного в матеріалах справи відсутні. [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. До суду не надано відповідачем доказів того, що нотаріусом, в свою чергу, було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем. А не отримання вказаної вимоги унеможливило подання [PERSON] нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Також суду не надано доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача будь-які первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, в тому числі й оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів) та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у написі, є безспірними. Крім того, зважаючи на принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, відповідачем суду не доведено, що між [PERSON] та ТОВ «Вердикт Капітал» взагалі був укладений договір, який би був підписаний саме [PERSON] . Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна при вчиненні виконавчого напису не пересвідчилась у безспірності вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] та вчинила виконавчий напис в порушення вимог частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 23.11.2019 за № 8207, таким, що не підлягає виконанню, а тому вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір відповідно до квитанції № 25-9616972/С від 25 лютого 2021 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн (а.с. 1). Крім того, за подачу заяви про забезпечення позову [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 454,00 грн, що підтверджується квитанцією № 22-10087899/С від 22 квітня 2021 року (а.с. 140). Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із тим, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі - ТОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 1362 грн на користь позивача - [PERSON] . З приводу вжитого судом заходу забезпечення позову - зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом, суд зазначає, що відповідно до частини 7 статті 158 ЦПК України, в разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір про надання професійної правничої допомоги № 67 від 23.02.2021 (а.с. 23-26), акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 23.02.2021 (а.с. 26), попередній розрахунок виконаних робіт на підставі договору про надання правничої допомоги (а.с. 27-28), згідно з яким вартість правової допомоги становить 8500 грн. На підтвердження факту оплати вказаної суми надана квитанція № 67 від 23.02.2021 року на суму 8500 грн, підписана адвокатом (а.с. 22). Крім того, на підтвердження факту здійснення оплати позтвачем послуг адвоката, до суду надані копія сторінки з Книги обліку доходів адвоката Петрушанко О.Д., з якої вбачається, що нею від провадження діяльності отриманий дохід в розмірі 8500 грн 2 23 лютого 2021 року (а.с. 133-135). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення Европейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що обсяг наданої адвокатом Петрушанко О.Д. правничої допомоги, витраченого часу на її надання є неспівмірним з вартістю послуг, визначених договором, а рівень складності даної справи не вимагав того обсягу правничої допомоги та часу на її надання, як зазначено у попередньому розрахунку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] , до 2000 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved