Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

24.10.2017 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], за участю третьої особи - органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем [PERSON] перебували у цивільному шлюбі з 2008 року по 2009 року, та від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дочка [PERSON] мешкає разом з матір'ю окремо від батька та перебуває на повному утриманні матері. Відповідач не цікавиться дитиною, не забезпечує дочку матеріально, не приймає участь у її вихованні та духовному розвитку. Зважаючи на те, що позивач може самостійно утримувати дитину, посилаючись на ст. ст. 164 Сімейного кодексу України, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю, наполягали на їх задоволенні, не заперечували проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представник третьої особи органу опіки та піклування Слов'янської міської ради (а. с. 24) в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив прийняти рішення, враховуючи інтереси дитини та врахувати висновок органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про позбавлення батьківських прав. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області 17.08.2009 року, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]. (а. с. 3) Відповідно до довідки № 507 від 02.10.2017 року, виданої ТОВ «Циділо і К», позивач [PERSON] разом з дитиною [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 5) У відповідності до акту про фактичне проживання № 1372 від 04.10.2017 року, виданого керівником комітету мікрорайону «Словважмаш» Кругловою О.С., зі слів [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], та [PERSON]., яка мешкає за адресою: [ADDRESS], [PERSON]. з [PERSON] фактично мешкали та вели спільне господарство з 09.2008 року по 12.2009 року за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 6) Відповідно до характеристики, виданої директором школи Плакидкіною А.В., [PERSON]., [INFO], навчається в ЗОШ № 20 с 2016 року. Дівчинку виховує мати [PERSON], яка адекватно реагує на зауваження вчителя, приймає активну участь у житті класу та школи. Батько дитини [PERSON] вихованням та навчанням доньки не займається, школу не відвідує, інтересу до життя дитини не виявляє. Забезпеченням побутових потреб дитини займається мати. (а. с. 4) У відповідності до висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 24.11.2017 року № 29/01-2287 (а. с. 25), дитина [PERSON]. мешкає разом з матір'ю [PERSON], яка займається вихованням та утриманням дитини, захищає права та інтереси дочки. Батько дитини [PERSON]. самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться успіхами дочки, не турбується про її стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток. [PERSON]. не утримує дочку, не надає жодної матеріальної допомоги, не платить аліменти, протягом тривалого часу не виконує свої батьківські обов'язки та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Зазначені фактори можна розцінювати як свідоме нехтування батьком своїми обов'язками. Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що [PERSON]. не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дочки [PERSON], її виховання, матеріальне забезпечення, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний та психічний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дочці доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що суд розцінює як ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками. На підставі наданих сторонами доказів суд вважає, що позовні вимоги по позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками і, виходячи з інтересів дитини та конкретних обставин справи, немає можливості попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дочки, відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно дочки [PERSON]. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача. На підставі Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 81, 150, 155, 164, 180, 182, 183 СК України, ст. ст. 10, 11, 82, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved