Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

25.10.2016 року представник за довіреністю [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із зазначеними вище позовними вимогами до відповідача, посилаючись на те, що за договором позики від 30.12.2001 року директор ТОВ «Каштан» мав би розрахуватися з кредитором [PERSON] до 10.01.2005 року. 21.08.2004 року приватним нотаріусом у Радомишльському районі Бойком В.М. було вчинено виконавчий напис ВВК № 448972 (зареєстрованим в реєстрі за № 1491) про стягнення на майно юридичної особи боржника - ТОВ «Каштан» в інтересах громадянки України [PERSON]. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем відділу ДВС у Радомишльському районі Житомирської області звернуто стягнення на заставне нерухоме майно ТОВ «Каштан», яке знаходиться в м. Радомишль Житомирської області по вул. І.Франка, 2-а. В провадженні відділу ДВС у Радомишльському районі Житомирської області знаходилося зведене виконавче провадження № 69 від 07.02.2005 року про стягнення із ТОВ «Каштан» на користь стягувачів різних форм власності (в т.ч. на користь [PERSON].) боргу, яке було вилучено працівниками правоохоронних органів і приєднане до матеріалів кримінальної справи. Позивач [PERSON] не була учасником кримінального провадження і як стягувач та сторона зведеного виконавчого провадження була позбавлена можливості ознайомлення із матеріалами зведеного виконавчого провадження № 69 від 07.02.2005 року та отримати копії відповідних документів, а державними виконавцями, в провадженні яких знаходилось зведене виконавче провадження, при проведенні виконавчих дій сторону у даному виконавчому провадженні [PERSON] про проведені виконавчі дії жодного разу не повідомляли. В подальшому позивачу стало відомо, що 16.05.2006 року ДП «Укрспец'юст» Міністерства юстиції України (м. Київ) в особі Житомирської філії спеціалізованого ДП «Укрспец'юст» було проведено прилюдні торги та продано арештоване відділом ДВС у Радомишльському районі майно, яке належало ТОВ «Каштан» за ціною 104 000,00 грн.. Зазначена сума була отримана ДВС у Радомишльському районі, однак, жодних дій по поверненню грошових коштів стягувачу [PERSON] державним виконавцем не вчинено. В уточненій позовній заяві від 29.12.2016 року, представник позивача зазначає, що повернення [PERSON] суми за продане на прилюдних торгах майно 16.05.2006 року є обов'язковою складовою частиною дій державного виконавця, а так як останній отримав кошти за реалізоване на прилюдних торгах нерухоме майно ТОВ «Каштан», то відповідно він отримав статус боржника з моменту отримання вказаних коштів, а отже не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання і має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних з простроченої суми. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просить задовольнити позов в повному обсязі. Щодо суми боргу ТОВ «Каштан» перед його довірителькою відповів, що йому це не відомо, також йому не відомо та відсутні докази того, що після реалізації арештованого майна кошти за це майно були отримані ДВС у Радомишльському районі, так як докази цього мають бути в матеріалах зведеного виконавчого провадження. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 28.02.2017 проти заявлених вимог заперечила та просить відмовити в їх задоволенні за безпідставністю. Зазначила, що виконавче провадження щодо стягнення суми боргу з ТОВ «Каштан» на користь [PERSON] було закрито за її заявою, крім того, відсутні будь-які докази перерахування заявлених позивачем коштів на рахунок ДВС у Радомишльському районі. Представник третьої особи без самостійних вимог Головного управління юстиції в Житомирській області в судове засідання не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON]. повідомила, що вона працювала в ДВС у Радомишльському районі до 2009 року, на той час в її провадженні знаходилася велика кількість справ, тому конкретні обставини щодо зведеного виконавчого провадження про стягнення грошових коштів з ТОВ «Каштан» на користь [PERSON] не пам'ятає. Свідок [PERSON] під час допиту в судовому засіданні пояснила, що вона працює старшим державним виконавцем Радомишльського районного відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області. Років з десять назад перебувало на виконанні зведене виконавче провадження про стягнення з ТОВ «Каштан» на користь [PERSON] грошових коштів, однак, за давністю деталі по зазначеному виконавчому провадженню не пам'ятає, зазначила, що всі прийняті постанови у виконавчих провадженнях направляються сторонам. Заявила, що, наскільки вона пам'ятає, була заява [PERSON] про закінчення виконавчого провадження, але детальніше нічого розповісти по цій справі не може. Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно із приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною другою статті встановлено, що зобов'язання виникає з підстав встановлених ст. 11 ЦК України. Визначення грошового зобов'язання закріплено в Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Відповідно до ст. 1 цього Закону, грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правого договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. Згідно ч. 1, 2 ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. У відповідності зі ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні досліджувалися матеріали архівної справи № 4-с-6/11 за позовом [PERSON] до відділу ДВС м. Радомишль (про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови про закриття виконавчого провадження) із якої вбачається, що 30.12.2001 року громадянин [PERSON] уклав із [PERSON] договір позики, згідно якого остання позичила позичальнику 91 000,00 грн. на три роки (арк.арх.спр.37 звор.). Згідно виконавчого напису приватного нотаріуса від 21.08.2004 року, останній пропонує звернути стягнення на майно юридичної особи - ТОВ «Каштан», яке було заставлене останнім як майновим поручителем позичальника - [PERSON] кредитору і заставодержателю [PERSON] за договором позики від 30.12.2001 року. За рахунок коштів, виручених від реалізації заставного майна задовольнити вимоги громадянки [PERSON] в розмірі 91 000,00 грн. і витрат по вчиненню виконавчого напису нотаріуса в розмірі 1010 грн., що разом становить 92 010,00 грн. (арк.арх.спр.36-37). Як вбачається із наявної в матеріалах архівної справи копії заявки ДВС у Радомишльському районі Житомирської області за № 3024 від січня 2006 року директору СПД «Укрспец'юст» Житомирської філії, 07.02.2005 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69 по стягненню боргу з ТОВ «Каштан» на користь стягувачів різних форм власності на загальну суму 138 166,49 грн. З них на користь [PERSON] підлягає стягненню сума боргу в розмірі 92 040,00 грн.. 07.09.2003 року державним виконавцем було описано комплекс будівель, обладнання транспортних засобів, які належать ТОВ «Каштан», ринкова вартість об'єкта оцінки для реалізації станом на 31.01.2006 року складає 108 370,00 грн. (арк.арх.спр.38-39). 30.05.2006 року постановою про закінчення виконавчого провадження про стягнення з ТОВ «Каштан» на користь стягувачів різних форм власності боргу встановлено, що борг сплачено, провадження з примусового виконання зведеного виконавчого провадження закінчено. Ухвалою Радомишльського районного суду від 23.12.2011 року вказану постанову державного виконавця відділу ДВС Радомишльського РУЮ [PERSON] від 30.05.2006 року скасовано, зобов'язано ДВС Радомишльського РУЮ направити [PERSON] копію чеку на стягнуту за виконавчим провадженням № 69 суму (а.арх.с.41,58-59). Відомості щодо виконання ухвали суду від 23.12.2011 року відсутні. Згідно наявного в архівній справі повідомлення Малинського районного суду Житомирської області за № 1559 від 24.02.2010 року (а.с.53) зведене виконавче провадження № 69 від 07.02.2005 року про стягнення боргу з ТОВ «Каштан» визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON], розгляд якої не завершено. На запит суду про витребування належним чином завіреної копії зведеного виконавчого провадження № 69 від 07.02.2005 року Малинський районний суд Житомирської області повідомив, що в матеріалах кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] за ч. 2 ст. 368 КК України відсутні копії матеріалів запитуваного виконавчого провадження № 69, саме зведене виконавче провадження № 69 було отримане начальником ВДВС Радомишльського РУЮ Чернюком О.А. 26.03.2013 року, що підтверджується написаною останнім розпискою (а.с.105-106). Таким чином, виходячи із досліджених в судовому засіданні наданих сторонами доказів вбачається, що боржником щодо сплати [PERSON] суми боргу у загальній сумі 92 010,00 грн., відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса від 21.08.2004 року, являється майновий поручитель позичальника [PERSON] - юридична особа ТОВ «Каштан», отже і грошові зобов'язання щодо сплати суми боргу виникли між останнім та [PERSON]. Відповідач у справі не є боржником [PERSON] у розумінні ст.ст. 509, 510 та ст. 625 Цивільного кодексу України. У даному випадку зобов'язання відповідача по цій справі не є грошовим зобов'язанням у розумінні вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та з інших підстав, передбачених цивільним законодавством України. Так, ст. 625 Цивільного кодексу України пов'язує виникнення права у кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості. Інфляційні нарахування на суму боргу та сплата трьох процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності, не мають характеру штрафних санкцій та є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації від знецінення грошових коштів та за користування коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, враховуючи, що чинне законодавство передбачає нарахування індексу інфляції та 3% річних саме за грошовими зобов'язаннями боржника, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних. Наведені представником позивача приклади судової практики Вищого господарського суду України не можуть вважатися належними доказами у даній справі у розумінні положень ст.ст. 57-61 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки зазначені судові рішення прийняті у спорах, стороною в яких позивач не був. Із змісту наданої представником позивача копії постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року вбачається, що зведене виконавче провадження № 69 від 07.02.2005 по стягненню боргу з ТОВ «Каштан» на користь стягувачів різних форм власності втрачене та зобов'язано відповідача відновити втрачене виконавче провадження. В той же час суд звертає свою увагу на відсутність доказів набрання даної постанови законної сили (а.с.134-136). Як вбачається з положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як вбачається із наданої представнику позивача відповіді начальника Радомишльського районного відділу ДВС від 18.04.2017 року за № 259217-15-26 згідно Книги обліку депозитних сум за 2006 рік та Банківських документів по депозитному рахунку ДВС у Радомишльському районі, на депозитний рахунок відділу від «Укрспец'юст» за реалізацію в ході проведення прилюдних торгів нерухомого майна ТОВ «Каштан» надходили грошові кошти в сумі 90 480,00 грн. (з них кошти в сумі 89 440,00 грн. надійшли 31.05.2006 року, кошти в сумі 1 040,00 грн. надійшли 01.06.2006 року). 06.06.2006 року вищезазначені кошти були повернуті на рахунок «Укрспец'юст» як помилково зараховані (платіжне доручення № 149 від 05.06.2006 року) (а.с.137). В судовому засіданні було досліджено Книгу обліку депозитних сум за 2006 рік та оглянуто оригінали зазначених документів, якими спростовується зазначена в позовній заяві обставина щодо отримання відповідачем 104 000,00 грн., знаходження та використання останнім до теперішнього часу вказаної суми грошових коштів. Отже, дослідивши матеріали справи та оцінюючи в сукупності наявні докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано безспірних, достовірних, належних та допустимих доказів, які б доводили факт зберігання та користування відповідачем - Радомишльським районним відділом Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області грошовими коштами, які надійшли на депозитний рахунок від «Укрспец'юст» за реалізацію в ході проведення прилюдних торгів нерухомого майна ТОВ «Каштан» в розмірі 104 000,00 грн., як і не доведено того, що саме цю суму має отримати [PERSON] в якості повернення боргу за зведеним виконавчим провадженням. При цьому не є такими доказами і документи надані представником позивача, оскільки вони не містять інформації про наявність заборгованості відповідача перед позивачем, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи зазначені вимоги законодавства та встановлені судом обставини суд прийшов до висновкупро відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed