Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

26.02.2020 року позивач звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що [INFO] у них народився син - [PERSON] . Від виховання та відповідальності за дитину відповідач [PERSON] невдовзі відмовився взагалі. Аліменти на утримання дитини відповідач не сплачує, існує заборгованість. З 2008 року виховання дитини позивач розділила з чоловіком [PERSON] . З яким уклала шлюб 08.05.2009 року. 06 жовтня 2014 року заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області змінено прізвище [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до п.16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення, поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони непіклуються про фізичний і духовний розвиток дитини. її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У зв`язку з вищенаведеним просить позбавити батьківських прав [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , відносно сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просить розгляд справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просить розглядати справу без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Також зазначила, що висновок органу опіки та піклування надати не можуть, оскільки дитина на території міста не проживає. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до копії Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого повторно 16.12.2014 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського міського управління юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі (а.с. 10). Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб 08.05.2009 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (а.с.11). Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.10.2014 року, яке набрало законної сили 17.10.2014 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції про зміну прізвища дитини, було задоволено. Змінено прізвище [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровськ, з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.4-8). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, вимоги ст. 150 СК України, свідчать про спільний обов`язок батьків виховувати дитину. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Суду надано довідку про склад сім`ї квартального комітету (а.с.15,16), у відповідності до якої [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживає чоловік [PERSON] , та син [PERSON] , [INFO] . Також матеріали справи містять: - характеристику №1 від 14.02.2020 р., ФОП [PERSON] в які зазначено, що [PERSON] працює на посаді продавець-консультант з 23.07.2014 по 23.12.2019, 24.12.2019 по теперішній час (а.с.13,14); - характеристику КЗ «Навчально - виховного комплексу №87» «Школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» з якій зазначено, що [PERSON] навчається в даній школі з першого класу. Має достатній рівень знань, хорошу поведінку. Виховується у повній сім`ї. Мати [PERSON] та вітчим [PERSON] приділяють велику увагу навчанню та вихованню сина. Завжди відвідують класні збори…(а.с.9). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В свою чергу, орган опіки та піклування Самарського району м. Дніпра надав до суду акт обстеження умов проживання від 10.11.2020 року та висновок від 18.11.2209 року №2-17/880 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Таким чином суд, оцінивши всі доказі прийшов до висновку, що з моменту розірвання шлюбу між сторонами і до цього часу всі обов`язки, визначені ст. 150 СК України, виконує позивач самостійно, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання сина, який фактично росте під опікою, моральною та матеріальною забезпеченістю однієї матері, та погоджується з позивачем, що така поведінка та бездіяльність відповідача, як батька, суперечить інтересам дитини, порушує її права, гарантовані міжнародним та національним законодавством. Крім того, відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, [PERSON] , слід позбавити батьківських прав відносно його дитини сина [PERSON] , [INFO] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved