overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

26 листопада 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій просить слухати справу в його відсутність, зазначає, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 11 липня 1991 року, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції м.Києва, про що зроблено актовий запис №2557. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовилися, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 2008 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

26 листопада 2014 року до суду подано цю заяву, в якій вказано, що 17.01.1983р. колгоспом ім. Леніна заявниці була видана трудова книжка колгоспника [NUMBER], запис прізвища в якій було зазначене як «[PERSON]», що не відповідає запису у паспорті, згідно з яким вона «[PERSON]». Заявниця в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій справу просила розглянути за її відсутності, просила встановити факт належності їй трудової книжки. Представник Управління ПФУ у Погребищенському районі в судове засідання не з'явилася, у телефонному режимі повідомила, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. З'ясувавши позицію заявниці, дослідивши матеріали справи суд, визнає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з таких міркувань. Достовірно доведено, що трудова книжка колгоспника [NUMBER], видана 17.01.1983р. колгоспом ім. Леніна на ім'я [PERSON], належить [PERSON], [INFO], іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявниці отримати належне пенсійне забезпечення, то його необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

26 листопада 2014 року ОСББ «Волинь» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по платі житлово-комунальних послуг у сумі 17985 гривень 64 копійки. Посилається на те, що відповідач, проживаючи у [ADDRESS] не в повному обсязі сплатив за надані йому комунальні послуги. Таким чином, станом на жовтень 2014 року виникла заборгованість у сумі 17985 гривень 64 копійки. У судове засідання представник позивача не з'явився. Подав до суду заяву (а.с. 39), в якій просить розглядати справу у відсутність представника ОСББ «Волинь». Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 19 січня 2005 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 17). Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, що станом на жовтень 2014 року складає 17985 гривень 64 копійки. На підтвердження своїх доводів надав суду розрахунок заборгованості (а.с. 7-8). Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сімї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість в сумі 17985 гривень 64 копійки. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 88 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

26 листопада 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON], 24.07.2010 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. За наявності по справі достатніх доказів, суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 24.07.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 24.07.2010 року, актовий запис №124 (а.с.3). Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.01.2011 року (а.с.4). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини сторони не підтримують з серпня 2014 року. З цього часу проживають за різними адресами. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

26 листопада 2014 року позивач звернувся до відповідачки з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. В шлюбі мають троє малолітніх дітей. Свої вимоги він обґрунтував тим, що спільне життя не склалося, в них часто виникали конфлікти та сварки. Сімейні відносини вони припинили, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Під час розгляду справи представник позивача, діюча від його імені на підставі довіреності, позов підтримала та погодилась на заочний розгляд справи. Відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи (а.с.19), але до суду не з'явилась, не повідомила про поважні причини неявки і не надала заяви про розгляд справи за її відсутності.. У зв'язку з чим, за згодою представника позивача відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частина 1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 16 січня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). В шлюбі мають троє дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5-7). Сторони разом не проживають, припинили шлюбні відносини, примирення не досягли. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає необхідним залишити відповідачці прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

26 листопада 2014 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачкою вони уклали шлюб 06 вересня 2003 року, який був зареєстрований Слов'янським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького облуправління юстиції, актовий запис №502, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують з вересня 2013 року, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій вимоги позивача визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 06 вересня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Слов'янським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького облуправління юстиції, актовий запис №502. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

26 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 28 травня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 68. Шлюб у позивача перший. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб між сторонами розірвати, доньку залишити на виховання відповідачці. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст.224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 28 травня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 68. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. В нинішній час сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам позивача. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо. Щодо вимог про залишення дитини на виховання відповідачці суд звертає увагу, що обов'язок батьків виховувати дитину встановлений ст. 150 СК України. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

26 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26 червня 2009 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, шлюбні відносини з 2014 року припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з тим, що він повернувся до своєї попередньої сім'ї, в якій у нього є двоє синів. Відповідач не дає згоду на розірвання шлюбу, тому він змушений звернутися з зазначеним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.17/. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином /а.с.23/. Однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, у зв'язку з необхідністю її постійного перебування біля важко хворої матері. Позов визнає /а.с.24/. Тому справа розглянута у відсутність сторін. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 26 червня 2009 року Дубосарським районним відділом ЗАГС, актовий запис №55 /а.с.4/. Від шлюбу дітей не мають. Частиною 1 ст.24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. На думку позивача, примирення та збереження сім'ї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім'ї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

26 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору б/н від 14 червня 2010 року, відповідач отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 31 жовтня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 11893,56 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 9913,71 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом - 1315,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 1156,11 грн., загалом в сумі 24778,38 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 24778,38 грн. та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с.49). За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 14 червня 2010 року, відповідач отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9-10). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 31 жовтня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 11893,56 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 9913,71 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом - 1315,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 1156,11 грн., загалом в сумі 24778,38 грн. (а.с.7-8). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 24778,38 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 247,78 грн. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

26 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 12 грудня 2009 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено, на теперішній час він відбуває покарання у Копичевській виправній колонії. Відповідачка не їздить на побачення з ним, так як спільно мешкає з іншим чоловіком.Тому просив їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, та у відсутність представника позивача, при цьому відповідачка в своїй заяві позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 12 грудня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 788. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки було змінено з [PERSON] на [PERSON]. У шлюбі дітей не має. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

26 листопада 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 17 вересня 2005 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved