Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

26.06.2020 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 26.05.2006 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] за час якого у них народилося двоє спільних дітей - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що їх спільне сімейне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, а спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим, оскільки їхня сім`я на даний час існує суто формально, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Враховуючи викладене, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який було зареєстровано 26.05.2006 року Гіркополонківською сільською радою Луцького району, актовий запис № 11, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. 03.08.2020 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву в обгрунтування якого він зазначив, що у даному випадку відсутні суттєві причини для розірвання шлюбу, а також будь-яких ознак розпаду їх сім`ї з [PERSON] немає. Разом з тим, він бажає зберегти сім`ю та прикладатиме усі зусилля для налагодження сімейних стосунків, оскільки вважає, що збереження сім`ї все ще можливе. Враховуючи викладене, просить суд надати йому з дружиною [PERSON] термін на примирення строком на 6 місяців (а.с. 16). В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у її позовній заяві та просила їх задовольнити. Додатково зазначила, що на даний час у неї повністю зникло почуття поваги та любові до відповідача. Останній грає в азартні ігри, чим ставить їх сім`ю в скрутне матеріальне становище, при цьому, залучаючи до них неповнолітнього сина. Крім того, [PERSON] періодично відвідує осіб, які займаються ворожінням, а тому може спричинити психологічну травму дітям. Також, відповідач неодноразово погрожував її матері. Вказала, що протягом останніх двох місяців вони проживають окремо. На розірванні шлюбу наполягала та просила відмовити в задоволенні клопотання про надання терміну на примирення. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заявлених позовних вимог та пояснив, що у даному випадку виникає необхідність в наданні строку на примирення, оскільки у них з позивачкою є двоє неповнолітніх дітей, які потребують повноцінної сім`ї. Та обставина, чи має [PERSON] до нього почуття любові йому невідома, однак на його переконання, в майбутньому їх відносини покращаться. У задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 26.05.2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Гіркополонківською сільською радою Луцького району, актовий запис № 11. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с. 6). Судом встановлено, що за час шлюбу в сторін народилося двоє спільних дітей - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , які містяться в матеріалах справи (а.с. 7-8). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем та переконана в неможливості їх примирення в подальшому. В свою чергу, відповідач заперечує щодо розірвання шлюбу та бажає зберегти сім`ю. Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. До такого правового висновку прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 30.05.2019 року при розгляді цивільної справи № 442/6319/16-ц. Судом в ході розгляду даної справи не вбачаються будь-які підстави для надання сторонам строку на примирення за клопотанням відповідача. Як встановлено судом, сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімейне життя. На даний час, сторони спільне господарство та побут не ведуть, проживають окремо протягом останніх двох місяців. Судом також встановлено, що на час розгляду справи [PERSON] в повній мірі втратила почуття любові до [PERSON] та не бажає в подальшому підтримувати з останнім сімейні відносини. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб підлягає розірванню. Також суд приймає до уваги той факт, що [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, а тому примушування до його збереження є порушенням права позивачки на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, з відповідача на користь позивачки слід також стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі ст.ст. 24, 55, 56, 112 СК України,

Outcome: approved