Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

26 березня 2021 року Іванівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути завдану внаслідок\~незаконного звільнення\~працівника матеріальну\~шкоду в\~сумі 247410 грн. 15 коп. Обґрунтовано позов тим, що 27 грудня 2019 року рішенням 48 сесії першого скликання Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Павлова Сергія Івановича затверджено на посаді першого заступника сільського голови Іванівської сільської ради. 30 березня 2020 року розпорядженням сільського голови Іванівської сільської ради Гаруса Сергія Івановича було припинено повноваження [PERSON] . Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року визнано протиправним та скасовано розпорядження сільського голови Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Гаруса Сергія Івановича від 30 березня 2020 року № 51 «Про припинення повноважень [PERSON] »; [PERSON] поновлено на посаді першого заступника сільського голови; стягнуто з Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 березня 2020 року по 12 січня 2021 року в розмірі 247410 грн. 15 коп. На виконання постанови суду Іванівською сільською радою було виплачено [PERSON] 199165 грн. 17 коп. середнього заробітку. Сума утриманих ПДФО склала 44533 грн. 83 коп., утриманого військового збору - 3711 грн. 15 коп. Оскільки сільська рада має право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, відповідач вказує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року було встановлено такі обставини: «На виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» Іванівська сільська рада організувала [PERSON] проведення спеціальної перевірки. Для проведення спеціальної перевірки особи, яка претендує на зайняття посади, [PERSON] 21 січня 2020 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік. НАЗК листом від 19 лютого 2020 року повідомило Іванівську сільську раду про виявлення розбіжностей у декларації [PERSON] ». Приймаючи управлінське рішення щодо звільнення [PERSON] сільський голова [PERSON] виходив із того, що діє правомірно та жодним чином не порушує трудові права [PERSON] . Також, відповідач вказує, що на правовідносини про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам) норми Кодексу законів про працю України не поширюються. При цьому, статтею 1191\~Цивільного кодексу\~України,\~зокрема,\~визначено,\~що держава,\~Автономна Республіка\~Крим,\~територіальні громади,\~відшкодувавши шкоду,\~завдану посадовою,\~службовою особою\~внаслідок незаконно\~прийнятих рішень,\~дій чи\~бездіяльності відповідно\~органів державної\~влади,\~органів влади\~Автономної Республіки\~Крим,\~органів місцевого\~самоврядування,\~мають право\~зворотної вимоги\~до винної\~особи у\~розмірі виплаченого\~відшкодування (крім\~відшкодування виплат,\~пов`язаних із\~трудовими відносинами\~та відшкодуванням\~моральної шкоди). Позивачем не доведено протиправність поведінки відповідача, яка б полягала у вчиненні дій, які нанесли шкоду місцевому бюджету та підлягають стягненню в порядку регресу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляду по суті на 11 червня 2021 року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у\~судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві. При цьому, відповідач вказав, що умислу на порушення трудових прав [PERSON] у нього не було і він керувався винятково вимогами законодавства. Заслухавши пояснення\~представника позивача,\~відповідача та\~дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням 48 сесії першого скликання Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області «Про затвердження першого заступника сільського голови Іванівської сільської ради» від 27 грудня 2019 року затверджено [PERSON] на посаду першого заступника сільського голови Іванівської сільської ради з 17 січня 2020 року (а.с. 8). Розпорядженням сільського голови Іванівської сільської ради Гаруса Сергія Івановича від 30 березня 2020 року № 51 припинено повноваження першого заступника сільського голови Іванівської сільської ради [PERSON] згідно з пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України на підставі довідки про результати спеціальної перевірки від 10 березня 2020 року (а.с. 9). Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі № 620/1415/20 в задоволенні позову [PERSON] до Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання протиправними та скасування довідки та розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку відмовлено повністю (а.с. 10-20). Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року у справі № 620/1415/20 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року - скасовано. Визнано протиправним та скасовано розпорядження сільського голови Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Гаруса Сергія Івановича від 30 березня 2020 року № 51 «Про припинення повноважень [PERSON] ». Поновлено [PERSON] на посаді першого заступника сільського голови Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Стягнуто з Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 березня 2020 року по 12 січня 2021 року у розмірі 247410 грн. 15 коп. (а.с. 21-33). Вказана постанова набрала законної сили. Розпорядженням сільського голови Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області «Про поновлення [PERSON] » № 23 від 20 січня 2021 року, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року у справі № 620/1415/20 скасовано розпорядження № 51 від 30 березня 2020 року «Про припинення повноважень [PERSON] »; поновлено [PERSON] на посаді першого заступника сільського голови з 31 березня 2020 року; зобов`язано відділ бухгалтерського обліку та звітності виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 березня 2020 року по 12 січня 2021 року у розмірі 247410 грн. 15 коп. (а.с. 34). Розпорядженням сільського\~голови Іванівської\~сільської ради\~Чернігівського району\~Чернігівської області\~«Про звільнення\~ [PERSON] »\~№ 25\~від 20\~січня 2021\~року [PERSON] \~звільнено з\~посади першого\~заступника сільського\~голови 20\~січня 2021\~року за\~угодою сторін\~згідно пункту\~1\~статті 36\~КЗпП України (а.с. 35). На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року у справі № 620/1415/20 [PERSON] згідно платіжного доручення № 12 від 22 січня 2021 року було виплачено 199165 грн. 17 коп. середньої заробітної плати за 2021 рік (а.с. 38). Сума утриманих із виплаченої середньої заробітної плати ПДФО згідно платіжного доручення № 10 від 22 січня 2021 року склала 44533 грн. 83 коп. (а.с. 36). Сума утриманого із виплаченої середньої заробітної плати військового збору 1,5% згідно платіжного доручення № 11 від 22 січня 2021 року - 3711 грн. 15 коп. (а.с. 37). Сума нарахованого на середню заробітну плату єдиного соціального внеску 22% згідно платіжного доручення № 13 від 22 січня 2021 року - 54430 грн. 26 грн. (а.с. 39). Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України. Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський,\~селищний,\~міський голова,\~зокрема, призначає на\~посади та\~звільняє з\~посад керівників\~відділів,\~управлінь та\~інших виконавчих\~органів ради,\~підприємств,\~установ та\~організацій,\~що належать\~до комунальної\~власності відповідних\~територіальних громад,\~крім випадків,\~передбачених частиною\~другою статті\~21\~Закону України\~«Про культуру»;\~видає розпорядження\~у межах\~своїх повноважень (пункти 10, 20 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до частини п`ятої статті 42 Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень. Статтею 74\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» передбачено,\~що органи\~та посадові\~особи місцевого\~самоврядування несуть\~відповідальність за\~свою діяльність\~перед територіальною\~громадою,\~державою,\~юридичними і\~фізичними особами. Підстави, види і порядок відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно із частиною першою статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом. На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом (частина третя статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»). З матеріалів справи вбачається, що Шостий апеляційний адміністративний суд\~відновив порушені\~трудові права [PERSON] шляхом визнання протиправним та скасування розпорядження сільського голови Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Гаруса Сергія Івановича від 30 березня 2020 року № 51 «Про припинення повноважень [PERSON] » відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України та поновив його на посаді, а також на підставі частини другої статті 235 КЗпП України стягнув з Іванівської сільської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 247410 грн. 15 коп. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу (пункт 8 частини першої статті 134 КЗпП України). Згідно зі статтею 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992 року застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Пунктом 33\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~06\~листопада 1992\~року №\~9\~«Про практику\~розгляду судами\~трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 та нової редакції статті 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу. На час винесення розпорядження від 30 березня 2020 року № 51 «Про припинення повноважень [PERSON] », яке у подальшому визнано судом протиправним і скасовано, сільським головою Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області був [PERSON] . Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~24\~Закону України\~«Про службу\~в органах\~місцевого самоврядування» матеріальна шкода,\~завдана територіальній\~громаді незаконними\~рішеннями сільських,\~селищних,\~міських голів,\~голів районних\~у місті,\~районних та\~обласних рад,\~їх заступників,\~керівників управлінь,\~відділів,\~інших структурних\~підрозділів виконавчих\~органів місцевого\~самоврядування,\~діями чи\~бездіяльністю посадових\~осіб місцевого\~самоврядування при\~здійсненні ними\~своїх повноважень,\~відшкодовується за\~рахунок місцевого\~бюджету в\~порядку,\~встановленому законом. Сільські, селищні, міські, районні у місті, районні та обласні ради, сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної та обласної ради мають право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді, у розмірах і порядку, визначених законами України та статутами територіальних громад, прийнятими відповідно до законів України. Посилання відповідача у відзиві на норми статей 1166, 1174 та 1191 Цивільного кодексу України, якою, зокрема, передбачено, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди), суд не може взяти до уваги, оскільки спірні правовідносини врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», який, в тому числі, передбачає, що відповідна рада має право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді. Таким чином,\~беручи до\~уваги те,\~що припинення\~повноважень [PERSON] \~було здійснено\~з порушенням\~закону,\~що підтверджується\~постановою Шостого\~апеляційного адміністративного\~суду від 14 січня 2021 року у справі № 620/1415/20, яка набрала законної сили (розпорядження відповідача визнано протиправним й скасовано з наступним поновленням [PERSON] на посаді й виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу), на виконання цієї постанови Іванівською сільською радою [PERSON] було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, а тому суд враховуючи наведені положення законодавства, знаходить підстави для задоволення позову. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved