Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

25.05.2020року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів дітей, в якому зазначила, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрували 18.12.2004року у Артемівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Чоловік припинив проживати з позивачкою однією сім`єю, не бажає підтримувати родинних стосунків з дітьми, не допомагає матеріально, не повідомляє своє фактичне місце проживання та місце роботи. Позивач вважає, що подальше спільне життя суперечить її інтересам та інтересам дітей. Діти проживають з позивачкою. У зв`язку з наведеним просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, щомісячно. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 18.12.2004року у Артемівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьками дітей записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Через те, що відповідач почав проживати окремо від сім`ї, родинних стосунків з дітьми підтримувати не бажає, не повідомляє своє фактичне місце проживання та місце роботи сторони припинили сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, не пов`язані спільним побутом, проживають окремо. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, її намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами розпався, існує лише формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, а тому його слід розірвати. Майнового спору сторонами не заявлено. Відповідно до ст.ст.104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи,що сторони не мають наміру підтримував ти шлюбні стосунки, підстав для надання строку на примирення немає,так як позивач наполягає на розірванні шлюбу між ними,суд вважає,що сім`я сторін розпалась остаточно і поновлена бути не може, подальше збереження сім`ї суперечить інтересам сторін,а також інтересам дітей, які мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд також вважає за необхідне позивачеві, за її заявою, залишити право іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Малолітні діти за даними позову мешкають разом із матір`ю,що не спростовано відповідачем. Відповідач мешкає окремо, є повнолітньою працездатною особою, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх дітей, однак її не надає. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно доч.2ст.182 Сімейного кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч. 1 ст. 430 ЦПК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів та в порядку ст. ст. 182, 183 СК України стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 25.05.2020 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст.141ЦПК України з відповідача слід стягнути витрати,пов`язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved