Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

24 квітня 2015 року [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягнути суму боргу в розмірі 99599 грн. 33 коп. та проценти у розмірі 20822 грн. 93 коп. Позов мотивовано тим, що 01 травня 2011 року відповідно до розписки відповідач позичила у позивача 4690 доларів США, 4600 євро та 29750 грн. і зобовязався повернути до 01.05.2012 року. 10 травня 2013 року відповідач повернула частину боргу у розмірі 4690 доларів США та 1716 євро. Строк повернення іншої частини боргу минув, а гроші позивачу не були повернуті, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 120422 грн. 26 коп., яка складається з 99599 грн. 33 коп. (2884 євро, що за курсом НБУ становить 69849 грн. 33 коп., та 29750 грн.) заборгованість позикою, 20822 грн. 93 коп. - проценти. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.05.2011 року [PERSON] складено розписку, згідно умов якої вона взяла в борг у [PERSON] 4690 доларів США, 4600 євро, 29750 грн., які зобовязалась повертати позивачу до 01 травня 2012 року (а.с.6). Згідно розписки від 10.05.2013 року [PERSON] отримала від [PERSON] в рахунок погашення боргу за розпискою від 01.05.2011 року 4690 доларів США, 1716 євро. Матеріали справи не містять доказів повернення грошових коштів за розпискою від 01.05.2011 року в повному обсязі, тобто станом на час розгляду справи борг відповідача перед позивачем склав 2884 євро та 29750 грн. Згідно з ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. У відповідності до ст.1048 ЦК України п озикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. З огляду на норми ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконала, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 120422 грн. 26 коп., яка складається з 99599 грн. 33 коп. (2884 євро, що за курсом НБУ становить 69849 грн. 33 коп., та 29750 грн.) заборгованість позикою, 20822 грн. 93 коп. проценти за користування позикою. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved