Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

26 листопада 2013 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом зазначаючи, що 28 вересня 2013 року була укладена угода про завдаток, за якою він передав 6000,00 гривень відповідачу у якості передоплати за автомобіль марки АЗЛК 2140 реєстраційний номер [NUMBER], 1997 року випуску, зеленого кольору, для забезпечення виконання у подальшому договору купівлі-продажу вказаного автомобіля. Передача вказаних грошових сум підтверджується розпискою від 28.09.2013 року, яка укладена в простій письмовій формі та є документом, що стверджує укладання договору. Дану розписку написав та підписав відповідач. Позивачу стало відомо, що відповідач відмовляється укласти договір купівлі-продажу вказаного автомобіля. Крім того, автомобіль належить іншій особі - [PERSON] Після цього він звернувся до відповідача про повернення коштів, так як оформлення автомобіля не відбулось. На його прохання про добровільну сплату заборгованості відповідач не реагував. Просив стягнути з відповідача на свою користь авансовий платіж у сумі 6000,00 гривень та судові витрати по справі. Позивач у судовому засіданні пояснив, що відповідач продав йому автомобіль,який йому не належить, та просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що продав автомобіль законно, та просив у позові відмовити. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 28.09.2013 року [PERSON] продав автомобіль АЗЛК 2140, державний номер [NUMBER], 1977 року випуску, зеленого кольору, та отримав від [PERSON] гроші у сумі 6000,00 гривень (а.с.6) Відповідно до свідотства про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], власником автомобіля марки АЗЛК 2140, реєстраційний номер [NUMBER], 1977 року випуску, зеленого кольору є [PERSON] (а.с.8). Відповідно до розписки від 08.04.2013 року [PERSON] продав автомобіль АЗЛК 2140, державний номер [NUMBER], 1977 року випуску, [PERSON] Статтею 570 ЦК України встановлено, що задатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно зі ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦК України; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦК України; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. №1338 «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», в редакції від 06.09.2013 р., яка діяла на момент складання розписки, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби. Таким чином, вищезазначена Постанова Кабінету Міністрів України передбачає при здійсненні передачі права власності на автомобіль укладання письмового договору купівлі-продажу. Наявну в матеріалах справи розписку відповідача від 28.09.2013 року не можна вважати договором, яким би стверджувалися наміри та взаємні зобов'язання сторін щодо укладання договору купівлі-продажу. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, сума авансового платежу підлягає стягненню. За правилами ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 229,41 грн. судового збору згідно квитанції, що міститься в матеріалах справи.

Outcome: approved