Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

24.10.2012 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, відповідно до якої просив суд: стягнути з відповідача [PERSON] завдані збитки у розмірі 31119 гривень 50 копійок, з яких: 19 819 гривень 50 копійок вартість відновлювального ремонту, 500 гривень витрати на відвідування експертної установи та страхової компанії, 10 000 гривень моральної шкоди та витрати на правову допомогу в розмірі 800 гривень, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 311 гривень (т.1 а. с. 2-5). 16 квітня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області було ухвалено заочне рішення, згідно якого позовні вимоги були задоволено повністю (т.1 а.с. 55-57). 11.06.2013 року відповідачем було подано заяву про перегляд заочного рішення від 16 квітня 2013 року та поновлення процесуального строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення (т.1 а. с. 71-74). Ухвалою від 10 вересня 2013 року в поновленні процесуального строку [PERSON] на подачу заяви про перегляд заочного рішення було відмовлено, а заяву про поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення та перегляд заочного рішення було залишено без розгляду ( т.1 а. с. 89). Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2013 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2013 року скасовано і передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с. 108-109). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2013 року [PERSON] було поновлено строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення від 16 квітня 2013 року, а заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (т.1 а. с. 121-122). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 20 лютого 2014 року, апеляційну скаргу [PERSON] було відхилено, а заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2013 року залишено без змін (т.1 а. с. 151-155). Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року касаційну скаргу [PERSON] було задоволено частково. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 лютого 2014 року в частині стягнення майнової шкоди, витрат на правову допомогу скасовано, а справу передано в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а. с. 179-181). Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 27.08.2014 року позивач з урахуванням рішення Вищого спеціалізованого суду України визнав за доцільне уточнити позовні вимоги та просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 20319 гривень 50 копійок, з яких 19819 гривень 50 копійок вартість відновлювального ремонту, 500 гривень витрати на відвідування експертної установи та страхової компанії (т.2 а.с.12-13). Дана заява, якою зменшено розмір позовних вимог, прийнята судом до провадження. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 10.02.2012 року близько 09 години 30 хвилин відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «Seat Toledo», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись в м. Києві на Харківській площі, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки і стану транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda Fabia Classik» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого транспортний засіб «Skoda Fabia Classik» державний номерний знак [NUMBER] здійснив зіткнення з автомобілем «Mersedes-Benz Vito» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, внаслідок порушення відповідачем п. 13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль, отримав значні механічні пошкодження заднього бампера та кришки багажника автомобіля. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05.03.2012 року у справі № 3-1822/2012 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до калькуляції вартості відновлювального ремонту від 06.04.2012 року № 7031 наданого ЗАТ УППЗ «Експерт-Сервіс» вартість ремонту складає 19 819 гривень 50 копійок. Крім того ним понесені витрати на поїздки до експертної установи та страхової компанії, загальна вартість яких становить 500 гривень. Позивач стверджує, що він неодноразово звертався до ПрАТ «АСК «Інтер Транс Поліс» із заявою здійснити виплату страхового відшкодування, проте указана страхова компанія страхове відшкодування не виплатила, постійно змінює своє місце знаходження та уникає будь-якого спілкування з ним. У судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. При цьому представник відповідача пояснив, що завдані матеріальні та моральні збитки повинна виплатити страхова компанія Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Інтер Транс Поліс», де відповідачем була застрахована цивільна-правова відповідальність. Представник залученого за ініціативою суду в якості співвідповідача ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Інтер Транс Поліс» у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та надані сторонами документи, суд прийшов до переконання, що уточнені позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу. Сторонам та їх представникам судом було роз'яснено, що відповідно до вимог ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, відповідно до вимог ст..10 ЦПК України судом було роз'яснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Підстави звільнення від доказування наведені в статті 61 Цивільного процесуального кодексу України. Так, відповідно до частини 4 вказаної статті постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 05 березня 2012 року встановлено, що водій [PERSON], 10.02.2012 року близько 09.30 годин керуючи транспортним засобом «Seat Toledo», державний номерний знак [NUMBER] на Харківській площі в м. Києві, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки і стану транспортного засобу не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda Fabia Classik» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобіль «Skoda Fabia Classik» здійснив зіткнення з автомобілем «Mersedes-Benz Vito» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України, в зв'язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень(т.1 а. с. 7). Згідно з вимогами п. 13.1 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний : водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. З наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]встановлено, що автомобіль «Mersedes-Benz Vito» державний номерний знак [NUMBER] належить позивачу [PERSON]. Згідно довідки виданої інспектором ВОМДТП, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «Mersedes-Benz Vito» державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження : задній бампер, кришка багажника (т.1 а.с. 6). На підтвердження розміру завданого матеріального збитку позивачем надано калькуляцію вартості відновлювального ремонту від 06.04.2012 року № 7031, згідно з якою вартість ремонту належного позивачу автомобіля «Mersedes-Benz Vito» державний номерний знак [NUMBER] складає 19 819 гривень 50 копійок (т.1 а.с. 8-9). При цьому позивачем надано пояснення, що калькуляцію складено за його зверненням до ЗАТ УППЗ «Експерт-Сервіс». Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів цивільної справи ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21.11.2012 року у даній справі за клопотанням відповідача було призначено судову автотоварознавчу експертизу з метою встановлення збитків та вартості відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля «Mersedes-Benz Vito» державний номерний знак [NUMBER] (т.1 а.с.27). Відповідно до повідомлення про неможливість надання висновку №11507/12-54 від 05.02.2013 року експерт Київського КДІСЕ [PERSON] повідомив Бориспільському міськрайонному суду про те, що, оскільки об'єкт дослідження на огляд не наданий, на підставі ст.53 ЦПК він сповіщає про неможливість надання висновку (т.1 а.с.33). Відповідно до вимог ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру завданих йому збитків внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, оскільки призначена у справі судова авто товарознавча експертиза не була проведена в тому числі внаслідок ненадання експерту для огляду транспортного засобу, що підтверджується наявним у справі повідомленням експерта (т.1 а.с.33). Щодо приєднаної до матеріалів справи калькуляцію вартості відновлювального ремонту від 06.04.2012 року № 7031 (т.1 а.с.8-9), то за відсутності будь-яких даних щодо обставин, підстав її складання, обґрунтування наведених в ній сум щодо вартості запчастин та робіт, підтвердження фактичного понесення позивачем зазначених витрат, цей письмовий документ не може бути визнаний судом належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди. Крім того, згідно полісу № АА/2015541 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.02.2011 року, виданого на підтвердження укладеного договору між відповідачем [PERSON] та ЗАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс», строк дії договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності - один рік з 00.00 годин 02.03.2011 року до 01.03.2012 року, при цьому забезпеченим транспортним засобом є «Seat Toledo», державний номерний знак [NUMBER], ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну - 50000гривень, франшиза - «нуль» (т.1 а.с. 20). 13.02.2012 року позивач звертався до ПрАТ АСК «ІнтерТрансПоліс» з заявою про здійснення виплати страхового відшкодування, згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується відповідною заявою, яка зареєстрована за № 354 (т.1 а. с. 10). Згідно з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди від 14.02.2012 року реєстраційний № вх. 382, відповідач [PERSON] повідомив ПрАТ АСК «ІнтерТрансПоліс» про обставини дорожньо-транспортної пригоди від 10.02.2012 року, внаслідок якої був пошкоджений належний позивачу автомобіль «Mersedes-Benz Vito» державний номерний знак [NUMBER] (т.1 а.с.21). Проте, як встановлено з пояснень позивача, виплати ПрАТ АСК «ІнтерТрансПоліс» не були здійснені, будь-якого рішення також не було прийнято. За змістом ст..3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. При цьому за змістом ст..6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Так, за змістом ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим -юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. При цьому чинність договору страхування у разі ліквідації страховика визначає ст.20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, що у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору. В тому числі в п.20.3 ст.20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. Так, відповідно до п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик,

Outcome: dismissed