Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

24.11.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі №89 будинку №91 по пр..Миру в м.Маріуполі, яка є її власністю, з тих підставах, що останній з 2012 року зареєстрований за вказаною адресою, але влітку 2015 року в квартирі не проживає без поважних причин, не сплачує комунальні послуги, не бере участі в поточному ремонті жилого приміщення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, за наведеними обставинами наполягала на їх задоволенні, додатково зазначила, що відповідач покинув жиле приміщення добровільно, його майна в квартирі не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає позивача тривалий час, їх квартири знаходяться поруч на одному поверсі. Відповідач [PERSON] не проживає в квартирі позивача з літку 2015 року. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 4.04.1998 року, зареєстрованого в реєстрі за №956 є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» за позивачем [PERSON], 18.06.2003 року за реєстровим номером 1523830 зареєстроване право власності на вказану квартиру. Згідно даних паспорту громадянина України серії ВК №890810 відповідач [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим за адресою: [INFO], з 3.02.2012 року. Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Дослідивши в судовому засіданні докази, з урахуванням показів свідка, положень матеріального права, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі, таким чином суд усуває перешкоди позивачу у користуванні своєю власністю. Оскільки позивач не наполягав на стягненні з відповідача сплаченого судового збору, суд прийшов до висновку про недоцільність його стягнення.

Outcome: approved