Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

24.12.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину. При цьому зазначає, що 17.11.2007 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у Коростенському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис № 551. Від шлюбу мають двох доньок - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Їх сім`я проживала в квартирі матері позивача за адресою [ADDRESS], де відповідач був прописаний. На протязі останніх шести років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як: повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи, коли він приходить додому у стані алкогольного сп`яніння між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають їх малолітні діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дітям душевні страждання. Крім того, з метою нав`язати їй своє бачення проблемних питань, відповідач іноді припускається до аморальних вчинків, будучи в нетверезому стані допускає фізичні образи, що виражається в рукоприкладстві, навіть в присутності їх дочок та її матері. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Протягом останніх чотирьох місяців відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім`ю. За останні чотири місяці ним кошти взагалі не надавав для потреб сім`ї. На даний момент введення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем, виникла неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає що за таких умов шлюб необхідно розірвати. При розгляді питання про визначення місця проживання дітей просить суд врахувати те, що відповідач має схильність до вживання спиртних напоїв, що може негативно позначитись на вихованні дітей. В 2015 році відповідач працював торговим представником та заробляв за місяць від 5000 до 9000 гривень. На даний час діти мешкають з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, просила його задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач та представник третьої особи до суду повторно не з`явились, причини неявки не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Судовий розгляд проведено в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрували Коростенським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 551. Судом встановлені фактичні взаємини подружжя та обставини їх життя, а саме те, що між сторонами через різні погляди на життя в сім`ї виникають непорозуміння, не підтримують сімейних та подружніх стосунків, проживають окремо один від одного. Дійсними причинами позову є припинення шлюбних відносин та окреме один від одного проживання подружжя. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюб є сімейним союзом чоловіка і жінки, який грунтується на їх вільній згоді. Це право подружжя як вільно вступати у шлюб, так вільно і його припиняти. Шлюб існує формально, сторони правами подружжя не користуються, обов'язків подружжя не виконують. Суд встановив, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, яку до того ж підтримує і відповідач. Таким чином судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин сім'ю зберегти не можливо, а тому на підставі ст.112 СК України позов підлягає задоволенню. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач працездатного віку, має постійний регулярний дохід, інших утриманців не має, не інвалід, має добрий стан здоров'я. Відповідно до ст.ст. 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, аліменти присуджуються у частці від доходу, або у твердій грошовій сумі, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей підлягає задоволенню, але в розмірі 1/3 частини.

Outcome: partial