Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

24 січня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом в якому просив визнати за ним після смерті [INFO] [PERSON] , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 4,6707 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , розташованої на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 жовтня 2012 року посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечною Н.П. Обґрунтовуючи позов посилався на те, що [INFO] в с. Попівка, Миргородського району, за місцем свого проживання померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 4,67 га, розташовану на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту серії [NUMBER] виданого та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010454500448 від 20 грудня 2004 року під кадастровим № [NUMBER], вартість якої становить 185130,52 грн., яку вона спадкувала після смерті [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом . При житії [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла йому. Спадщину він прийняв. Коли він звернувся до нотаріуса з приводу оформлення спадщини на право власності на вищезазначені спадкове майно, йому було відмовлено по причині відсутності реєстрації права власності на дану земельну ділянку на ім`я спадкодавця. При отриманні витягу з Державного земельною кадастру про земельну ділянку, з його змісту з`ясувалось, що після виготовлення Технічної документації на дану земельну ділянку її кадастровий номер змінився з № [NUMBER] на № [NUMBER] у зв`язку з раніше допущеною помилкою при присвоєнні кадастрового номеру. Крім того при виправленні вказаної помилки з технічних причин не було внесено даних про право власності на цю земельну ділянку за [PERSON] . На даний час зареєструвати право власності на земельну ділянку на ім`я померлої особи - [PERSON] неможливо. Органом місцевого самоврядування, по останньому місцю проживання спадкодавця вищевказана спадщина у порядку ст.. 1277 ЦК України відумерлою не визнавалась. У зв`язку з цим він змушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 24.01.2019 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі . Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.03.2019 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с. 35) . Представник відповідача Попівської сільської ради в судове засідання не з`явився, направив заяву в якій просив справу розглядати у відсутність представника на розсуд суду (а.с.52). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в раніше направленій заяві просив справу розглядати без його участі , при вирішенні спору покладався на розсуд суду, вказував, що Головне управління не розпоряджається землями, які знаходяться у приватній власності ( а.с. 31,32). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 жовтня 2012 року посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечною Н.П. [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , земельну ділянку площею 4,67 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер № [NUMBER] , розташованої на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належала померлому на підставі Державного акту серії [NUMBER] виданого та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010454500448 від 20 грудня 2004 року (а.с. 6-8). При житії [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 9). Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечною Н.П. від 13.12.2018 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після померлої [INFO] [PERSON] , в зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на земельну ділянку (а.с. 11). Відповідно до листа відділу у Миргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області при друці державних актів була допущена помилка, а саме невідповідність кадастрового номера [NUMBER] в державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20.12.2001 року виданого на ім`я [PERSON] на території Попівської сільської ради, кадастровому номеру [NUMBER] земельної ділянки збереженої в Державному земельному кадастрі (а.с. 15). На даний час зареєструвати право власності на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з положенням ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, враховуючи те, що право власності на спірну земельну ділянку не зареєстроване за спадкодавцем [PERSON] , тому з метою оформлення спадщини необхідно визнати за [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 4,6707 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , розташованої на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 жовтня 2012 року посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечною Н.П. За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі. В зв`язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved