Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

25 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 27 липня 2016 року о 17.30 годині в м. Кривий Ріг біля вїзду до Гаражно-будівельного кооперативу «Гірник», керуючи транспортним засобом ВАЗ-2101, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] не був уважним, здійснюючи заднім ходом, здійснив зіткнення з велосипедом під керуванням [PERSON], який рухався позаду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а позивач був травмований. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2016 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті отримання ушкодження здоровя за вказаних обставин позивач з 28 липня 2017 року по 11 серпня 2016 року знаходився н стаціонарному лікуванні та обслідуванні в нейрохірургічному відділенні КЗ «Клінічна лікарня № 2» ДОР» з діагнозом: відкрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана лобної ділянки; супутній діагноз: ішемічна хвороба серця, кардіосклероз, серцева недостатність, гіпертонічна хвороба. Позивач витратив на придбання ліків та медичних засобів для їх вживання, для відновлення здоровя грошові кошти в сумі 3652,58 грн., які просить стягнути з відповідача, як з особи, яка управляла джерелом підвищеної небезпеки автомобілем, і скоїла адміністративне правопорушення. Крім того, просив стягнути моральну шкоду в сумі 10\~000 грн., яка полягає у моральних стражданнях, в звязку з отриманою травмою, лікуванням, душевним стражданням. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти постановлення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено те, що 27 липня 2016 року о 17.30 годині в м. Кривий Ріг біля вїзду до Гаражно-будівельного кооперативу «Гірник», [PERSON], керуючи транспортним засобом ВАЗ-2101, державний номерний знак [NUMBER], не був уважний, здійснюючи рух заднім ходом, здійснив зіткнення з велосипедом під керуванням [PERSON], який рухався позаду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а [PERSON] був травмований. 12.10.2016 постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу [PERSON] був притигнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Дана постанова набрала чинності 24 жовтня 2016 року (а.с. 60). Приймаючи вищезазначену постанову, суд виходить з положень ст. 61 ЦПК України, відповідно до якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті ДТП позивачу були завдані ушкодження та відповідно до копії витягу з медичної карти стаціонарного хворого № У-9614 [PERSON] знаходився на лікуванні та обстеженні в нейрохірургічному відділенні з 28 липня 2016 року по 11 серпня 2016 року з діагнозом: відкрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана лобної ділянки; супутній діагноз: ішемічна хвороба серця, кардіосклероз, серцева недостатність, гіпертонічна хвороба. Анамнез хвороби: знайдений при дорозі, поряд з велосипедом, зі слів був збитий автомобілем, до поліції повідомлено (а.с. 42). Як вбачається з копій рецептів, виданих лікарем [PERSON] на імя [PERSON], від 28 липня 2016 року, 31 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 02 серпня 2016 року, 04 серпня 2016 року, 08 серпня 2016 року, та копій квитанцій та чеків від 29 липня 2016 року, 31 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 02 серпня 2016 року, 04 серпня 2016 року, 08 серпня 2016 року, позивач витратив кошти в сумі 1158,50 грн., 235,33 грн., 508,87 грн., 625,58 грн., 676,20 грн., 448,10 грн., на загальну суму 3652,58 грн. (а.с. 45-50). Відповідно до пунктів 8, 9 частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013, особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 1 статті 1195 ЦК України передбачає, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Таким чином, на відшкодування шкоди, повязаної з лікуванням позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] підлягає стягненню, підтверджена фіскальними чеками та квитанціями, загальна сума витрат в розмірі 3652,58 грн. Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із пошкодженням її майна; відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував характер та ступінь діяння, особи, яка заподіяла шкоду, похилий вік позивача, який народився 14 вересня 1933 року, стан його здоровя, моральні страждання позивача та інші наслідки даних обставин, та відповідно до загальних засад цивільного законодавства, а саме передбачених п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн., тим самим частково задовольнивши позов в цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп. за вимоги майнового характеру та 551 грн. 20 коп. за вимоги немайнового характеру, а всього 1102 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial