Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

24 квітня 2015 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до ТДВ «Концерн «Весна» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном (а.с.а.с. 2 4). В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 30.01.2015 року між ним та Товариством з додатковою відповідальністю «Концерн «Весна» був укладений договір оренди №1/15, за яким відповідач передав, а позивач прийняв у володіння і користування на умовах оренди (найму) нерухоме майно, а саме: - приміщення II поверху будівлі торгівельного центру літ.А-3, та приміщення II поверху в будівлі торгівельно офісного центру літ. К-3, загальною площею 75,2 кв.м., які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд.\~27. Позивач у своєму позові та у судовому засіданні, вказував на те, що п. 1.3. Договору, зокрема було, передбачено про те, що орендодавець був зобовязаний надати орендарю в день підписання договору належним чином завірені копії документів, які підтверджують право власності орендодавця на обєкт оренди чи право володіння та/або користування. Не зважаючи на вказані умови договору відповідач за первісним позовом не надав позивачу вказані документи та листом від 12.02.2015 р. повідомив позивача про те, що його правопопередником яким було акціонерне товариство відкритого типу «Концерн «Весна», проведено реконструкцію існуючих будівель, які належали правопопереднику на підставі дублікату договору купівлі продажу №КП-362, посвідченого 28.06.1994 року завідуючою Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою [PERSON] за реєстром №3-3798, зареєстрованого Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації 27 січня 1997 року та записаного в реєстрову книгу №3ЮН за реєстровим №612. Також, відповідач за первісним позовом листом від 12.02.2015 р. повідомив позивача за первісним позовом про те, що обєкт нерухомого майна за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд. 27 був введений до експлуатації у відповідності до Декларації про готовність обєкта до експлуатації №ДП 143142950636 від 22.10.2014 р., зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області 22 жовтня 2014 року. У звязку з цим позивач за первісним позовом не визнає право власності Товариства з додатковою відповідальністю «Концерн «Весна» на вказаний обєкт нерухомого майна, так як у нього виникли претензії до відповідача за первісним позовом, який перешкоджає йому здійснювати правомочності щодо користування та розпорядження нерухомим майном, яке є предметом укладеного договору оренди, й тому він просить усунути ці перешкоди шляхом зобовязання відповідача не перешкоджати йому у здійсненні ним права користування та розпорядження спірним нерухомим майном. 06 травня 2015 року ТДВ «Концерн «Весна» звернулося до Кіровського районного суду у м.\~Дніпропетровську з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, який прийнятий судом до спільного розгляду з первісним позовом згідно ухвали від 07 травня 2015 року (а.с. 37). Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки додатковим договором №б/н від 25 березня 2015 року договір оренди №\~1/15 від 30.01.2015 року був розірваний за згодою його сторін, що мало наслідком припинення зобовязальних відносин, які ґрунтувалися на цьому правочині, зокрема, й обовязку надавати будь які правоустановчі документи на нерухоме майно, тому просив суд відмовити у задоволені первісного позову. Позивач за зустрічним позовом в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.06.1994 року між продавцем Фондом державного майна України та покупцем організацією орендарів ОП «Дніпропетровський радіозавод», правонаступником якого є позивач, був укладений договір купівлі продажу №КП-362 від 28.06.1994 р., посвідчений 28.06.1994 р. завідуючою Четвертою Дніпропетровською Державною нотаріальною конторою [PERSON] за реєстром №3-3798, за яким продавець продав, а покупець прийняв у власність цілісний майновий комплекс до складу якого ввійшла й будівля літ. А-3, площею 3685,3 кв.м., та інші будівлі, які знаходяться за адресою: м.\~Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд. 27. За актом прийому передачі №б/н від 28.07.1994 року продавець передав, а покупець прийняв цілісний майновий комплекс ОП «Дніпропетровський радіозавод» до складу якого ввійшли будівлі і споруди, які перелічені у реєстраційному посвідченні, виданого 27.01.1997 року Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації Дніпропетровського облвиконкому, та розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд. 27 (колишня адреса: вул. Ленінградська, буд. 27/31), що мало наслідком виникнення у набувача права власності на нерухоме майно з моменту передачі речі та узгоджується з цивільним законом, який діяв на той час. Позивач за зустрічним позовом у своєму позові та у судовому засіданні, вказував на те, що товариство з додатковою відповідальністю «Концерн «Весна» було створено внаслідок перетворення акціонерного товариства відкритого типу «Концерн «Весна», яке в свою чергу було правонаступником орендного підприємства «Дніпропетровський радіозавод», ідентифікаційний код 14309215. Як вбачається з статуту акціонерного товариства відкритого типу «Концерн «Весна», затвердженого установчими зборами АТВТ «Концерн «Весна» 07 грудня 1994 року (протокол №\~1), перереєстрованого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів 31 січня 1994 року, згадане підприємство є правонаступником Орендного підприємства «Дніпропетровський Радіозавод» (а.с. 48) Відповідно до ч.\~7 ст.\~34 Закону України «Про підприємства в Україні» (в редакціїї, чинній на момент виникнення правовідносин з реогранізації вказаного вище орендного підприємства) при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов'язки колишнього підприємства. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 25 лютого 2015 року за №\~20167529 Товариство з додатковою відповідальністю «Концерн «Веста» є правонаступником Акціонерного товариства відкритого типу «Концерн «Весна» (а.с. а.с. 44 45). Згідно ст.\~108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми.У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи. При таких обставинах суд приходить до висновку, що ТДВ «Концен «Весна» є власником нерухомого майна, яке було придбане за договором купівлі продажу №\~КП-362 від 28.06.1994 р., посвідченим 28.06.1994 р. завідуючою Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою [PERSON] за реєстром №3-3798. В подальшому правопопередник позивача за зустрічним позовом АТВТ «Концерн «Весна» за рішенням органу місцевого самоврядування здійснив реконструкцію існуючих будівель та споруд, які належали йому на праві власності, під торгівельно офісний центр, який був введений до експлуатації на підставі відповідної Декларації про готовність обєкта до експлуатації від 22.10.2014 року. Перелік будівель та споруд ведених до експлуатації був визначений під час технічної інвентаризації, яка була проведена відповідним фахівцем з інвентарізації майна про, що був складений відповідний акт від 10.06.2014 року. Наведені в акті від 10.06.2014 року будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка була відведена на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №146/8 від 06.12.2006 р. у строкове користування за договором оренди від 26.12.2006 р. для розміщення приналежного правопопереднику нерухомого майна. За передавальним актом №б/н від 21.01.2012 р. спірний обєкт нерухомого майна був переданий у власність ТОВ «Концерн «Весна», яке на цей час є власником вищевказаного нерухомого майна, право власності якого не визнається відповідачем за зустрічним позовом, який сумнівається в приналежності цього майна правонаступнику та не визнає за ним право здійснювати всі правомочності власника, тому позивач за зустрічним позовом просив суд задовольнити зустрічний позов. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків з таких підстав. Судом встановлено, що 30.01.2015 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Концерн «Весна» та [PERSON] був укладений договір оренди №1/15, за яким останній прийняв у володіння і користування на умовах оренди нерухоме майно, яке складалося із: - приміщень торгівельного центру літ. А-3, та приміщень торгівельно офісного центру літ. К-3, загальною площею 75,2 кв.м., які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд.\~27 (а.с. а.с. 5 8). Умовами пункту 1.3. цього Договору було, передбачено про те, що: «Орендодавець зобовязаний надати орендарю в день підписання договору належним чином завірені копії наступних документів: документи, які підтверджують право власності орендодавця на обєкт оренди чи право володіння та/або користування; виписку про державну реєстрацію орендодавця, свідоцтво платника податку, довідку про включення до ЄДРПОУ, копії установчих документів, необхідні для підтвердження право та дієздатності орендодавця» (а.с. 5). Відповідач за первісним позовом листом від 12.02.2015 року повідомив позивача за первісним позовом про наявність у нього правоустановчих документів, які підтверджують факт набуття у власність вказаного в договорі нерухомого майна та надав ці документи позивачу за первісним позовом, що не заперечується останнім. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного Кодексу України та укладеним договором оренди від 30.01.2015 року, який був розірваний його сторонами, що підтверджується копією додаткового договору №\~б/н від 25 березня 2015 року (а.с. 41). Так, відповідно до норм ст. ст. 651, 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. При цьому припиняються будь які обовязки сторін, які виплавили з розірваного сторонами договору, що має наслідком припинення зобовязальних відносин, на яких ґрунтувалися вимоги позивача за первісним позовом, які в цьому випадку не підлягають судовому захисту, тому слід відмовити у задоволені первісного позову. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог за зустрічним позовом, суд виходить з наступного. 28.06.1994 року між продавцем Фондом державного майна України та покупцем організацією орендарів орендного підприємства «Дніпропетровський радіозавод», правонаступником якого є акціонерне товариство відкритого типу «Концерн «Весна» був укладений договір купівлі продажу №КП-362 від 28.06.1994 р., посвідчений 28.06.1994 р. завідуючою Четвертою Дніпропетровською Державною нотаріальною конторою [PERSON] за реєстром №3-3798, за яким продавець продав, а покупець прийняв у власність цілісний майновий комплекс до складу якого ввійшла й будівля літ. А-3, площею 3685,3 кв.м., та інші будівлі, які знаходяться за адресою: м. Дні-пропетровськ, вул. Ленінградська, буд. 27 (а.с. 20). За актом прийому передачі б/н від 28.07.1994 року продавець передав, а покупець прийняв цілісний майновий комплекс ОП «Дніпропетровський радіозавод» до складу якого ввійшли будівлі і споруди, які наведені у Реєстраційному посвідченні на обєкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, виданого акціонерному товариству відкритого типу «Концерн «Весна» 27.01.1997 року Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації Дніпропетровського облвиконкому, та розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд. 27 (колишня адреса: вул. Ленінградська, буд. 27/31) (а.с. 21 22). На підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №\~2362 від 19.08.2004 року «Про дозвіл Акціонерному товариству відкритого типу «Концерн «Весна» проектування та проведення реконструкції існуючих будівель та споруд під торгівельно офісний центр по вул. Ленінградській, 27 (Кіровський район)» правопопередник позивача за зустрічним позовом здійснив вказану реконструкцію існуючих будівель та споруд, які були введені до експлуатації у встановленому законом порядку, що підтверджується копією Декларації про готовність обєкта до експлуатації №ДП 143142950636 від 22.10.2014 року, зареєстрованої Державною архітектурно будівельною інспекцією у Дніпропетровській області 22 жовтня 2014 р. (а.с. а.с. 24 29, 43) Перелік будівель та споруд ведених до експлуатації був визначений п. 12 Декларації про готовність обєкта до експлуатації №ДП 143142950636 від 22.10.2014 року, з урахуванням результатів технічної інвентаризації, яка була проведена 10.06.2014 року інженером з інвентарізації нерухомого майна [PERSON], що підтверджується актом №б/н від 10.06.2014 року (а.с. а.с. 23, 27). Встановлено, що будівлі та споруди торгівельного центру розташовані на земельній ділянці площею 0,5061 га, кадастровий номер №1210100000:06:052:0087, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, 27 (Кіровський район), яка була відведена правопопереднику позивача за зустрічним позовом акціонерному товариству відкритого типу «Концерн «Весна» на підставі рішення сесії Дніпропетровської міської ради №146/8 від 06.12.2006 року, що підтверджується копією договору оренди землі від 26.12.2006 року, посвідченого 26.12.2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №3837, та який зареєстровано у ДМВ ДРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.07.2007 року за № 040710400365 (а.с. а.с. 30 34). Судом також встановлено, що 21.01.2012 року за передавальним актом б/н від 21.01.2012 року, який був затверджений рішенням загальних зборів акціонерів (Протокол б/н від 21.01.2012 року), будівлі та споруди торгівельного центру, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м.\~Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд. 27. були передані у власність товариства з додатковою відповідальністю «Концерн «Весна», як правонаступника акціонерного товариства відкритого типу «Концерн «Весна» (а.с. 35) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного Кодексу України та укладеним договором купівлі-продажу від 28.06.1994 року. Так, відповідно до норм ст. ст. 128, 224 Цивільного кодексу 1963 р., який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. При цьому право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 128, ч. 3 ст. 240 ЦК УРСР 1963 р., який був чинним до 1 січня 2004 р., визначалось, що право власності в набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У звязку з тим, що відповідач за зустрічним позовом не визнає та оспорює право власності Товариства з додатковою відповідальністю «Концерн «Весна» на вказаний обєкт нерухомого майна, позивач за зустрічним позовом подав позов метою якого є усунення невизначеності у взаємовідносинах сторін та створення необхідних умов для реалізації його права приватної власності та запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Згідно п.\~37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 р. №\~5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», яким встановлено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. При таких обставнах зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З урахуванням вимог ст.\~88 ЦПК Україн у звязку з відмовою в первісному позові витрати позивача по сплаті судового збору покладються на нього. Враховуючи волевиявлення позивача за зустрічним позовом щодо відсутності необхідності стягувати сплачений ним судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі в цій частині відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved