Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

25.11.2019 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з цим позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останньої заборгованість у розмірі 190167,26 грн. за кредитним договором № б/н від 05.04.2011 та судові витрати у розмірі 1921 грн. судового збору за подання позову. Вимоги мотивує тим, що відповідач відповідно до укладеного договору № б/н від 05.04.2011 отримала кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору у відповідача виникла заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 30.04.2018 по 30.09.2019 у розмірі 190167,26 грн., яку просить суд стягнути з відповідача. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити за їх безпідставністю, оскільки позивач нарахував вказану суму кредитної заборгованості по процентам вже після припинення дії договору, тобто після закінчення строку дії договору та стягнення з відповідача усієї суми заборгованості за цим договором згідно із заочним рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 16.11.2017. Також у відзиві представник відповідача звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності до позовних вимог як підставу для відмови у позові. Відповідь на відзив позивач до суду не надав. Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі у судовому засіданні. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до таких висновків. Відповідач відповідно до укладеного з позивачем договору № б/н від 05.04.2011 отримала кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заочним рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 16.11.2017 у цивільній справі № 613/1040/17, яке набуло чинності 16.01.2018, за цим кредитним договором з відповідача на користь позивача стягнуто: 4580,91 грн. - заборгованість за кредитом; 38058,37 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3200 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2291,96 грн. - штраф (процентна ставка). Заборгованість за даним кредитним договором сторін за цим рішення суду стягнута з відповідача станом на 31.07.2017 у повному обсязі. Сторони визнають цей факт в письмових заявах по суті справи, позивач надав до суду копію цього судового рішення разом з позовною заявою. У ч.ч.1,4 ст. 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування: обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників; обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1048 ЦК України унормовано: позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України; у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів - ч.1 ст.1056-1 ЦК України, в редакції на час укладання сторонами кредитного договору. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Позивач стягнув у повному обсязі заборгованість з відповідача за даним кредитним договором за судовим рішенням у цивільній справі № 613/1040/17, тобто реалізував своє право на припинення договірних зобов`язань з відповідачем, а отже в силу цього юридичного факту відтоді договір є припиненим. Доказів того, що між сторонами існує домовленість про нарахування процентів за договором після його припинення та за указаний позивачем період часу, матеріали справи не містять. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. У такому разі положення абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. У даній правовій позиції щодо вирішення спору по суті та при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04.07.2018, справа № 310/11534/13-ц. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитним договором № б/н від 05.04.2011 за період з 30.04.2018 по 30.09.2019, які нараховані після припинення договору та стягнення з відповідача усієї суми кредитної заборгованості за судовим рішенням, є незаконними, а отже не підлягають задоволенню судом. Щодо заяви представника відповідача про відмову у позові із застосуванням до позовних вимог строку позовної давності, то вона не підлягає задоволенню і не береться до уваги, оскільки суд відмовляє у позові по суті спору з вищевикладених підстав. Питання розподілу судових витрат сторін суд вирішив згідно із ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed