Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

25.10.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання договору дарування земельної ділянки площею 0,0024 га, розташованої по [ADDRESS] укладеного між [PERSON] та [PERSON], 11.05.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу Барановським С.Ф., договором купівлі-продажу та визнання права власності за нею на 1/2частину даної земельної ділянки. Ухвалою суду від 29.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 21.11.2018 року проведено підготовче судове засідання, про що постановлено ухвалу і повідомлено учасників справи. Обгрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказує, що з відповідачем [PERSON], перебуває у зареєстрованому шлюбі з квітня 2016 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Навесні 2018 року домовились з чоловіком придбати земельну ділянку для будівництва гаража. В травні 2018 року [PERSON], було придбано земельну ділянку. Проте, на початку жовтня 2018 року їй стало відомо, що відповідач оформив набуття земельної ділянки згідно договору дарування, а не договором купівлі-продажу. Те, що спірна земельна ділянка продавалась, підтверджується розміщеним [PERSON], в інтернеті оголошенням про її продаж. Крім того, їй достовірно відомо, що [PERSON] заплатив [PERSON] 6000 грн. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 16.04.2016 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 16.04.2016 року, актовий запис № 162. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Перебуваючи у шлюбі з [PERSON], відповідач [PERSON] отримав в дар від [PERSON], земельну ділянку, площею 0,0024 га, розташованої по [ADDRESS], про що свідчить договір дарування укладеного між [PERSON] та [PERSON], 11.05.2018 року і посвідчений приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу Барановським С.Ф., реєстровий № 416. Право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер 123597229 від 11.05.2018 року, приєднаного до матеріалів справи. З позовної заяви, пояснень [PERSON] та її представника [PERSON] вбачається, що під договором дарування відповідач приховує договір купівлі-продажу. Даний факт вони підтверджують тим, що відповідач [PERSON] розмістила в інтернеті оголошення про продаж земельної ділянки. Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В силу ч. 1 ст. 717 цього кодексу, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, що визначено ч. 1 ст. 70 вказаної норми права. Витрати позивача по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача в силі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved