Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

26.12.2016 р. [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, у якій просила встановити факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді права спільної часткової власності на ? частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого 10.12.1999 р. та визнати за нею право спільної часткової власності на ? частину вказаної квартири у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що прийняла спадок у вигляді приватної спільної часткової власності на ? частину зазначеної квартири після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 10.12.1999 р. В судовому засіданні [PERSON] підтримала зазначені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала. Третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON]М, в судове засідання не зявилася, про дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовної заяви. В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Вознесенським М р. бюро РАГС Миколаївської області, [PERSON] та [PERSON] 12.02.1964 р. уклали шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Міщєрікова», про що в книзі записів актів громадянського стану про шлюб зроблено відповідний запис за № 41. (а.с. 88) Згідно дублікату Свідоцтва про право власності на житло від 27.03.1996 р., зареєстровано і записано в реєстрову книгу за № 6-5228, виданим Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно розпорядження органу приватизації від 27.03.1996 р. № 74281, квартира [ADDRESS] належить на прав спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. Квартира складається з трьох житлових кімнат загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 50,8 кв. м. (а.с. 14) Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості № 32614319 від 21.12.2011 р., квартира у [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по ? частині кожному. (а.с. 13) З довідки від 07.04.2008 р. № 74-ю, виданої КП «Міське агентство з приватизації житла», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дійсно приватизували в рівних частках ізольовану квартиру у [ADDRESS]. Розпорядженням управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу за № 227 від 07.04.2008 р. було видано дублікати приватизаційних документів. (а.с. 20) Згідно ст. 112 ЦК Української РСР (ред.1963 р.) майно може належати на праві спільної власності двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Аналогічні положення встановлюються ЦК України від 16.01.2003 № 435-IV. Відповідно до ст. 355-356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно . Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належало по ? частці у спірній квартирі. [PERSON] помер 10.12.1999 р. у віці 65 років, на підставі чого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради видано свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 204067 (актовий запис № 10300). (а.с. 10, 89) Відповідно до пунктів 1, 4 і 5 Прикінцевих і Перехідних положень до ЦК України 2003 року цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. З довідки від 19.12.2016 р. № 3067, виданої дільницею № 1 КП ЖКС «Хмельницький» вбачається, що [PERSON], [INFO], був зареєстрований [INFO] з 1985 р. по день смерті 10.12.1999 р., спільно з ним була зареєстрована і проживала дружина [PERSON], [INFO] з 1985 р. по день смерті 05.09.2015 р. (а.с. 12) Відповідно до довідки № 32 від 11.02.2016 р., виданої Дільницею № 1 КП ЖКС «Хмельницький» за підписом начальника та паспортистки, [PERSON] проживала та була зареєстрована за спірною адресою з 29.03.1985 р. по день смерті 05.09.2015 р. (а.с. 72) 22.10.2002 р. Пятою одеською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 376, номер у спадковому реєстрі 2369499 та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину серії ВАВ № 271667. (а.с. 90) На запит Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу від 03.06.2016 р. № 92/02-14 щодо надання копії спадкової справи до майна померлого 10.12.1999 р. [PERSON] Пятою одеською державною нотаріальною конторою повідомлено, що спадкова справа № 376/2000 р. до майна померлого закрита та списана до архіву 11.10.2002 р., на все спадкове майно, яке складається з ? частини квартири під № 3 в буд 92 по вул. Лазарева в м. Одесі та грошові внески, що зберігаються на рахунках, [PERSON] одержані свідоцтва про право на спадщину. (а.с. 92, 94- 95) [PERSON] в установленому ЦК УРСР порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], однак не оформила спадкових прав на підставі виданого їй свідоцтва про право на спадщину. Зважаючи на такі обставини, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], а тому [PERSON] не являлась спадкоємцем [PERSON], суд відмовляє [PERSON] у задоволенні позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини у вигляді ? частки спірної квартири після смерті її діда [PERSON] З заповіту від 24.05.2000 р., посвідченого державним нотаріусом Пятої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі № 3-1732, видно, що [PERSON] зробила розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 77) У віці 73 років 05.09.2015 р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 425635, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції. (а.с. 11, 71) З заявою про прийняття спадщини за заповітом № 6 від 12.02.2016 р. після смерті [PERSON] звернулася [PERSON], внаслідок чого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано спадкову справу № 3-2016. (а.с. 70, 81) Відповідно до довідки (з місця проживання про склад сімї та реєстрацію) № 32 від 11.02.2016 р. [PERSON] та [PERSON] проживали та були зареєстровані за адресою: [INFO]. (а.с. 73) Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.09.2016 р., зареєстровано в реєстрі № 988, та згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45192986, номер у спадковому реєстрі 58572460, номер у нотаріуса 3-2016, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є [PERSON], спадщина на яку видано свідоцтво складається з ? частини квартири під № 3 у м. Одесі по вул. Адмірала Лазарева, 92. (а.с. 16) Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.09.2016 р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину спірної квартири з причин ненадання заявником оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця на зазначену частину, яку [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого 10.12.1999 р., і які необхідні нотаріусу для видачі цього свідоцтва у звязку з їх відсутністю. (а.с. 19) Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 і 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч. 1 ст. 1270 ЦК України наголошує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. [PERSON] в установленому ЦК України (ч. 3 ст. 1268 та ст. 1269) порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON], яка відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на день смерті [PERSON] їй належала ? частина вказаної квартири, з якої ? частину вона набула на підставі приватизації, а іншу ? частину вона набула на підставі спадкоємства за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] На підставі зазначеного, суд визнає за позивачем право приватної власності на ? частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]В, померлої 05 вересня 2015 року, а саме на ? частину яку належала спадкодавцю в порядку спадкоємства за законом після смерті свого чоловіка [PERSON]

Outcome: partial