overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

24 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача. Посилається на те, що [INFO] року померла мати - [PERSON], після смерті якої залишилося належне їй нерухоме майно, а саме, земельна ділянка, яка розташована в межах території Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Вказала, що своєчасно для прийняття спадщини у встановлений законом строк не звернулася до державної нотаріальної контори, оскільки проживала окремо від матері і вважала, що вітчим успадкував майно матері, але коли той помер і у жовтні 206 р. вона переїхала проживати у [ADDRESS], то дізналася від працівників сільської ради, що земельну ділянку вітчим не успадкував. З посиланням на ці обставини, статті 1218, 1220, 1221, 1223, 1241, 1268, 1270 і 1272 ЦК України просила визначити їй додатковий строк тривалістю в шість місяців. В судове засідання позивач не з'явилася, але її представник ([PERSON].) надав суду письмову заяву, в якій цивільний позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач сільська рада будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. За правилами ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, [INFO] року у селі Димівське Новоодеського району Миколаївської області померла - [PERSON]. Спадковою масою є земельна ділянка площею 7,31 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Спадкоємцем за законом є донька спадкодавця - [PERSON], тобто позивач у справі. Судом з'ясовано, що позивач в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звернулася, а у 2016 році листом приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округа Миколаївської області Філіпенко О.М. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з пропуском встановленого законом строку. Причиною пропуску строку стала правова неосвіченість позивача та проживання окремо від матері, що підтверджується відповідними довідками сільських рад Вітовського і Новоодеського районів Миколаївської області. В силу ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач з поважних причин пропустила строк звернення до нотаріуса для прийняття спадщини і вважає за необхідне надати їй додатковий строк терміном три місяці, який вважає достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

24 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 24 квітня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалось, вони припинили подружні та сімейні стосунки. Примирення між ними та збереження сім'ї не можливе. Просить шлюб між ними розірвати, дитину залишити проживати з нею. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 квітня 2012 року зареєстрованим Малосадівською сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого сторони вказані батьками (а.с.10)\~ Згідно довідки №55 від 23.01.2017 року виданою Малосадівською сільською радою [PERSON] зареєстрований в [INFO], але за даною адресою не проживає (а.с.11) Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Шлюб на даний час існує лише юридично, оскільки сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сім'я розпалась остаточно та зберегти її неможливо, а тому в інтересах сторін шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. [PERSON] при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 640 гривень, а тому вказану суму необхідно стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

24 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 23 жовтня 1993 року у виконкомі Великопаладської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №21. Від даного шлюбу народилась одна дитина: син [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, сторони хоч і проживають разом, однак спільне господарство не ведуть, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не зявилася, однак надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. Просила слухати справу у її відсутність. В судове засідання відповідач не з'явився, однак надав письмову заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 23 жовтня 1993 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Великопаладської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №21 (а.с.5). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

24 січня 2017 року до суду надійшла заява від [PERSON] про виправлення описки в рішенні суду від 11 січня 2017 року в цивільній справі № 528/1016/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Українська універсальна біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та про визнання права власності на нерухоме майно. Заявник просить виправити помилку шляхом доповнення резолютивної частини рішення, виклавши 3 абзац у наступній редакції: «Визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 3/5 частини житлового будинку, що знаходиться по вул. Л. Чайкіної, № 1, м. Гребінка, Полтавська область, та в цілому складається з: частини жилого будинку «А-1», загальною житловою площею 28, 2 кв.м, та загальною площею 68,7 кв.м, зокрема, 2/3 кімнати площею 7,6 кв.м, 2/4 кімнати площею 13, 2 кв. м, «а» - прибудови, «а2» - прибудови, «В,в» - сараю, «Ж» - сараю, «З» - сараю, «Г» - вбиральні, «К» - погрібника, частини огорожі «№ 2», «№ 3» - огорожі, , «І» - частини вимощення. В судове засідання належним чином повідомлені сторони не зявились, що відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що по справі необхідно ухвалити додаткове рішення. Як вбачається з заяви [PERSON] вона просить виправити помилку в рішенні суду шляхом доповнення резолютивної частини рішення суду, вказавши всі ідентифікаційні ознаки нерухомого майна. Згідно рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 11 січня 2017 року суд позов [PERSON] задовольнив, вирішив визнати договір купівлі-продажу № НГР-530 від 30.01.2002 року 3/5 частини житлового будинку, що знаходиться по вул. Лізи Чайкіної 1, м. Гребінка, Полтавської області, укладений між [PERSON] та [PERSON] дійсним. Визнати за [PERSON] [INFO], право власності на 3/5 частини житлового будинку, що знаходиться по вул. Лізи Чайкіної 1, м. Гребінка, Полтавської області. Отже, як вбачається з даного рішення, суд дійсно не зазначив всі ідентифікаційні дані нерухомого майна, а саме житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, вирішивши питання про право, не зазначив майно, яке підлягає передачі. З огляду на викладене, зважаючи на те, що при розгляді даної справи суд, вирішивши питання про право, не зазначив точних ідентифікаційних даних майна, які вбачаються із матеріалів справи (вул. Л. Чайкіної, № 1, м. Гребінка, Полтавська область, загальною площею 68,7 кв.м, житловою площею 28, 2 кв.м, який складається з: частини жилого будинку «А-1», а саме 2-3 кімнати площею7,6 кв.м, 2-4 кімнати площею 13, 2 кв. м, «а» - сіни, «а2» - тамбур, «В,в» - сараю, «Ж» - сараю, «З» - сарай, «Г» - вбиральні, «№ 2»- частина огорожі, «І» - частина відмостки) наявні підстави для ухвалення додаткового рішення із їх зазначенням, а заяву відповідно необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

24 січня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем в них народилась дочка [PERSON], [INFO] Після розірвання їх шлюбу дитина залишились проживати з нею. Відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати дитину, з приводу чого між ними склалися спірні правовідносини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [INFO] в сторін народилась дочка [PERSON] про що 23.04.2014 р. складено відповідний актовий запис № 54 та Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кам'янка-Бузького РУЮ у Львівській області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Згідно з довідкою Дернівської сільської ради Кам'янка-Бузького району № 886 від 21.12.2015 р. малолітня [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] (а.с.2). Позивачка у позовній заяві вказала, що відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати малолітню дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відтак, враховуючи вік дитини, а також те, що у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші неповнолітні чи непрацездатні особи, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку є обґрунтований, справедливий та такий, що підлягає до стягнення з відповідача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно також стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182, ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

24 січня 2017 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що з 20 липня 2005 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося: між ними відсутнє взаєморозуміння, сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, на даний час ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено. За таких обставин вважає, що їх шлюб існує лише формально, відновлення стосунків та збереження сімї не можливі. В судове засідання позивач не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити у справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За приписами ч.2 ст. 2, ч.9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 20 липня 2005 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1024. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. Позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію позивача про небажання перебувати у шлюбі, виходячи з засад добровільності як укладення шлюбу так і перебування у ньому, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

24 січня 2017 року завідуючий 4-м відділенням КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни звернувся до суду із заявою про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] був госпіталізований до лікарні 26.07.2016 року по заяві та у супроводі опікуна. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів 20.01.2017 року. Комісія прийшла до висновку, що на теперішній час [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок чого пацієнт не здатен задовольнити життєві потреби на мінімальному рівні. Тому просив ухвалити рішення про продовження госпіталізації [PERSON] у психіатричному закладі КЗ «1ОСЛ м.Ромни». У судовому засіданні представник КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни підтримав заяву та прохав її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Заінтересована особа [PERSON] та особа, що надає правову допомогу [PERSON] не заперечували проти заяви. Прокурор також не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог ст.ст. 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду від 4 квітня 2013 року [PERSON] було визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] ( а.с.4). На підставі рішення Роменського міськрайонного суду від 28 липня 2016 року [PERSON] було госпіталізовано у примусовому порядку до психіатричного закладу 1 ОСЛ (а.с.5). Після проведеного лікування [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляд : «Шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип ». [PERSON] по своєму стану є безпорадним, не може задовільнити життєві потреби на достатньому рівні. Такий стан є постійним. Потребує подальшого продовження лікування (а.с.3). Це підтверджується як висновком комісії лікарів, так і поясненнями в судовому засіданні лікаря- психіатра [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки 1 ОСЛ [PERSON] психічно хворіє з 1999 року. Хвороба маніфестувала галюцинаторно параноїчною симптоматикою. Неодноразово лікувався у КЗ СОР 1 ОСЛ. Має 2 групу інвалідності по псих.захворюванню. Остання госпіталізація з 26.07.2016 року по даний час. Крім того, лікувався у періоди з 17.12.1999 року по 25.12.1999 року, з 13.02.2001 року по 26.04.2001 року, з 15.03.2002 року по 22.04.2002 року, 25.02.2003 року по 23.04.2003 року, з 04.02.2012 року по 24.04.2012 року, 18.09.2012 року по 03.09.2013 року, з 09.09.2013 року по 24.06.2014 року, з 18.07.2014 року по 17.03.2015 року, з 20.03.2015 року по 12.10.2015 року, з 13.10.2015 року по 11.05.2016 року, з 12.05.2016 року по 22.07.2016 року ( а.с.10-11). Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, в звязку з чим не може задовольнити життєві потреби на достатньому рівні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

24 січня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин. Свої вимоги мотивує тим, що 15 квітня 2016 року померла її сестра [PERSON]. Для вирішення питання про прийняття спадщини, після смерті [PERSON], заявнику необхідно встановити факт родинних відносин зі своєю сестрою, оскільки свідоцтво про народження [PERSON] не збереглося. В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені в заяві, просив їх задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не з?явилась, до суду надійшла заява за підписом сільського голови Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області з проханням розглядати справу за відсутності представника. Вимоги заяви підтримує. Дослідивши всі докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Вивчивши надані документи, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 6), 12.04.1952 народилася [PERSON], в графі батьки зазначено [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕЛ № 264275, виданого 14.11.1971, [PERSON] при укладенні шлюбу змінила прізвище «Бражник» на «Воробей». 15 квітня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ 275292 (а.с. 12). Факт родинних відносин, що [PERSON] являється рідною сестрою [PERSON], померлої 15.04.2016, підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] та матеріалами справи. Аналізуючи та оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає встановленим факт родинних відносин, необхідний для оформлення спадщини. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд може встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved