Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

24 квітня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів та просить стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш 30% прожиткового мінімуму та стягнути додаткові витрати в розмірі 2000 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] року в них народився син [PERSON], який проживає з матір'ю та є інвалідом до 18 років. Відповідач кошти на утримання дитини не дає, вона сама сплачує навчання дитини, вчителів, підручники, додаткові зайняття. Також син хворіє, є інвалідом дитинства тому йому необхідно проходити обстеження та прийом ліків на що потрібні кошти. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Відповідач позовні вимоги визнав та надав згоду на сплату аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) та стягнення 2000 гривен на додаткові витрати. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 06 грудня 1996 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 21 травня 2014 року (справа № 522/4236/14-ц) розірваний шлюб, між [PERSON] та [PERSON]. Рішення набрало законної сили 02.06.2014 року Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить актовий запис про народження № 49 від 30 січня 2004 року, зроблений Другим відділом державної реєстрації актів громадянського стану Суворівського районного управління юстиції м.Одеси. Дитина проживає з матір'ю. Дитині встановлена інвалідність до досягнення 18 років та встановлена державна соціальна допомога на термін з 30.06.2011 року по 07.12.2021 року, про що свідчить посвідчення, видане 15 липня 2011 року, що видано ДПСП ОМР УЗЗН у Київському районі (Серія [NUMBER]) Таким чином, на утриманні позивачки знаходиться син, а батько не приймає участь у матеріальному забезпеченні дитини, яка такої допомоги потребує. Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дитини, як убачається із матеріалів справи між сторонами не досягнуто, тому у позивачки є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч.3 ст.181 СК України згідно якої встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, з усіх видів доходів батька дітей відповідно п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. N 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) ії матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи аліментний обов'язок батька дитини, відсутності даних щодо наявності у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь матері дитини на утримання сина щомісячно аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) на дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитини повноліття. При цьому, в порядку ст. 185 СК України та за наявністю згоди батька дитини стягнути на користь матері додаткові витрати в сумі 2000 гривен, які підтверджені матеріалами справи. Відповідно ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць з дати звернення позивачки до суду.

Outcome: approved