Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

24 вересня 2015 року позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з вищезазначеним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.11.2007 року, відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору позичальни зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, що складається з заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, винагородою та інших витрат, в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, а саме щомісяця в період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж). Взяті на себе зобов'язання по кредитному договору позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу вищевказані кредитні кошти. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.06.2015 року в нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 27900,65 грн., а з урахуванням стягнутої суми в розмірі 15738,69 грн. яка була стягнута з відповідача за судовим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2011 року, сума заборгованості складає 12161, 96 грн. Крім того, відповідачу нараховані штрафи за несвоєчасно виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 608,10 грн. (процентна складова). Таким чином, загальна сума заборгованості становить 13270, 06 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути виниклу заборгованість з відповідача, а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить задовольнити їх в повному обсязі. Представником відповідача до суду подані письмові заперечення проти позову, в яких він зазначає про необґрунтованість вимог позивача, а також просить застосувати позовну давність та відмовити позивачу в задоволені позову. Крім того, представником відповідача до суду подана заява про розгляд справи за його відсутністю . Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволені позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.02.2007 року, [PERSON] отримав кредит у позивача в розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов укладеного договору, Кредитний договір складається із зави позичальника та умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до умов, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати , позичальник повинен надавати Банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором , яка складається із заборгованості за кредитом , відсотками , комісією, а також інших витрат згідно Умов. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором, встановлено, що відповідач не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 30.06.2015 року в нього виникла заборгованість в розмірі 27900 грн. 65 коп. Крім того, як вбачається з вищезазначеного розрахунку заборгованості, остання оплата в рахунок погашення заборгованості здійснена 24.09. 2009 року. Відповідно до вимог ст..ст. 256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 9.3. Умов передбачено, що картрахунки відкриваються на невизначений термін, що на думку позивача є домовленістю сторонами про збільшення строку позовної давності, спростовується змістом заяви щодо укладення кредитного договору та змістом Умов, де відсутня умова про збільшення строку позовної давності відповідно до ст.252 ЦК України, якою передбачено, що строк визначається роками, місяцями тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до п.п.9.12.п.9 Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує сторону про припинення дії договору , він автоматично лонгується на такий же термін. Суду не надано доказів того, що була проведена пролонгація кредитного договору. Таким чином, закінченням строку дії вищевказаного договору слід вважати 21.11.2008 року. Згідно наданого суду копії заочного рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.11.2011 року , вбачається , що з відповідача вже була стягнута сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.11.2007 року в розмірі 15738,69 грн. Після ухвалення вищевказаного рішення суду, тобто з 15.11.2011 року та до теперішнього часу будь-які платежі по погашенню вказаної заборгованості , відповідачем не вносились, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно з ч.1 ст.. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Представником відповідача подана до суду заява про застосування до вимог позивача строку позовної давності. Враховуючи, що перебіг позивної давності позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом 24.09.2015 року, а строк звернення до суду сплинув 15.11.2014 року, суд застосовує позовну давність до заявлених вимог та відмовляє в задоволені позову . Крім того, суд враховує правову позицію , висловлену Верховним судом України в постанові від 19.03.2014 року ( в справі № 6-14 цс 14), а саме: відповідно до правил користування платіжною карткою , які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності ( ст.. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі, зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст.. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed