Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

26.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 19736 грн. 63 коп. і судових витрат. Позовні вимоги мотивував тим, що зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2016 року становить 19736 грн. 63 коп., та складається з: 1089,07 грн. - заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками 14031,53 грн., 3200,00 грн. заборгованості за пенею та 1416,03 грн. штрафу, цю заборгованість, а також судові витрати просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні, що відбулося 18.04.2018 року позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, за клопотанням представника відповідача у позивача було витребувано обґрунтований детальний розрахунок суми заборгованості, згідно умов договору б/н від 03.09.2010 року, укладеного із [PERSON] окремо по тілу кредиту, окремо по відсоткам нарахованим на поточну заборгованість (щомісячно) окремо по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість, із зазначенням суми тіла кредиту (в грошовому виразі) на яку вони нараховуються, а також сплачених процентів, окремо зазначити розрахунок по комісії та по пені, із врахуванням проплат, здійснених [PERSON] та зазначенням в рахунку заборгованості за який місяць та рік зараховані ці проплати; інформацію про розмір мінімального платежу в грошовому виразі, який повинна була сплачувати щомісячно [PERSON] за період з 03.09.2010 року по 30.09.2016 року та його складові у щомісячному виразі. Після оголошеної перерви представник позивача не зявився, просив розглядати справу без його участі, а також повідомив те, що надати витребувані судом додаткові розрахунки заборгованості по відсоткам за період з 05.04.2014 року по 30.09.2016 року в порядку, передбаченому ст.. 536 ЦК України не є технічно можливим. Суд вважає, що неподання такого розрахунку свідчить про невиконання ухвали суду без поважних причин, так як суд не зобовязував позивача надати розрахунок за допомогою спеціальної програми, що виключає посилання на технічну неможливість. Представник відповідача в судове засідання після оголошеної перерви не зявився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, подав заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову через необґрунтованість та застосувати строки позовної давності. Судом встановлено, що між сторонами 03.09.2010 року було укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-31). Позивач вказує про те, що зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2016 року становить 19736 грн. 63 коп., та складається з: 1089,07 грн. - заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками 14031,53 грн., 3200,00 грн. заборгованості за пенею та 1416,03 грн. штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 4-5). Строк дії банківської карти, отриманої відповідачем, встановлено до грудня 2013 року (а.с.197), картка була перевипущена та термін дії встановлено до 02.2015. [PERSON], користуючись кредитними коштами, періодично сплачувала заборгованість за наданим кредитом, останній платіж вона здійснила 28.02.2014 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-5), а також виписками по рахунку (а.с. 73-80, 193-196). А отже строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості позивач не пропустив, доводи позивача в цій частині суд не приймає до уваги. Підписавши анкету-заяву, [PERSON] дала свою згоду на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг, з якими вонаознайомлений. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до частин першоїчетвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з умовами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням і без попереднього повідомлення клієнта. Отже сторонами була погоджена змінювана відсоткова ставка за договором. Згідно з пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Як вбачається із письмових пояснень та наказів про зміну тарифів відсоткова ставка змінювалась, що відповідає умовам укладеного договору. Однак суд не може погодитись із зміною встановленого кредитним договором порядку розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Як вбачається із письмових пояснень, (а.с. 186) у квітні 2014 року Банком були внесені зміни до Умов та правил надання банківських послуг, згідно із якими нарахування процентів здійснюється на поточне тіло кредиту, до якого додаються нараховані відсотки та санкції за попередній місяць; відсотки на прострочену заборгованість за кредитом здійснюється на прострочене тіло кредиту до якого додаються виставлені до сплати та не погашені проценти та санкції станом на перше число попереднього місяця. До квітня 2014 року, при укладанні договору, сторонами було погоджено формулу нарахування процентів, за яким проценти нараховувались лише на поточне чи на прострочене тіло кредиту, що відповідало вимогам ст.. 536 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже дії позивача щодо зміни порядку нарахування відсотків, суперечать ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, а також не відповідають ст.. 536 та 1048 ЦК України, за якими відсотки нараховуються саме на тіло кредиту, а не на тіло кредиту до якого додаються відсотки та штрафні санкції, які не сплачені у попередньому місяці. Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, банк просив стягнути її з відповідача у розмірі 19736 грн. 63 коп., яка складається з: 1089,07 грн. - заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками 14031,53 грн., 3200,00 грн. заборгованості за пенею та 1416,03 грн. штрафу. З наданого банком розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що заборгованість за відсотками до 01 серпня 2014 року нараховувалася за ставкою 27,6 %, починаючи з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року за ставкою 34,8 %, а з 01 квітня 2015 року за ставкою 43,2 %. Судом зясовано, що при зазначених відсоткових ставках та загальній сумі заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1089,07 грн менш ніж за три роки (період нарахування) утворилася заборгованість за відсотками, яка у кілька разів перевищує тіло кредиту, що свідчить про те, що застосований банком спосіб обчислення заборгованості за відсотками не відповідає умовам договору, а на зміну порядку розрахунку відсотків згоди позичальник не надавав, він надавав лише згоду на застосування змінної процентної ставки, що є нетотожними поняттями. Отже суд вважає за необхідне здійснити власний розрахунок відсотків за період з 30.04.2014 року, у звязку із тим, що розраховані відсотки по 29.04.2014 року збігаються із розрахунком суду та їх розмір станом на 29.04.2014 року становить 232 грн 31 коп. З 30.04.2014 року розмір відсотків становить: Періодкількість днів% нараховані на поточну заборгованість 704,53% нараховані на прострочену заборгованість 384,54відсоткова ставкакоефіцієнт 704,53384,54 30.апр11,150,6330%2365 05.20143135,919,5930%2365 06.20143034,7418,9630%2365 07.20143135,919,5930%2365 08.20143135,919,5930%2365 09.20143040,321,9934,80%2365 10.20143141,6422,7334,80%2365 11.20143040,321,9934,80%2365 12.20143141,6422,7334,80%2365 01.20153141,6422,7334,80%2365 02.20152837,6120,5334,80%2365 03.20153141,6422,7334,80%2365 04.20153050,0327,3043,20%2365 05.20153151,6928,2143,20%2365 06.20153050,0327,3043,20%2365 07.20153151,6928,2143,20%2365 08.20153151,6928,2143,20%2365 09.20153050,0327,3043,20%2365 10.20153151,6928,2143,20%2365 11.20153050,0327,3043,20%2365 12.20153151,6928,2143,20%2365 01.20163151,6928,2143,20%2365 02.20162948,3626,3943,20%2365 03.20163151,6928,2143,20%2365 04.20163050,0327,3043,20%2365 05.20163151,6928,2143,20%2365 06.20163050,0327,3043,20%2365 07.20163151,6928,2143,20%2365 08.20163151,6928,2143,20%2365 09.20163050,0327,3043,20%2365 1343,83733,38 Розрахунок здійснений судом, з урахуванням Умов і правил надання банківських послуг, з урахуванням застосування змінної процентної ставки та коефіцієнту підвищення відсотків, враховуючи наявність невиконаних вчасно зобовязань, а також враховуючи пояснення представника позивача щодо формули нарахування відсотків, яка застосовувалась Банком до квітня 2014 року та із розрахунку 365 днів, а також судом здійснено розрахунок відсотків щомісячно, як передбачено умовами договору, при розрахунку процентів цифри, починаючи з третього знаку після коми, відкидалися, що узгоджуються із письмовими поясненнями Банку (а.с. 187 зворотна сторона). Отож розмір відсотків, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2309,52 грн (1343,83+733,56+232,31 (відсотки по 29.04.2014). Також суд вважає, що на користь позивача слід стягнути штраф, пеня стягненню не підлягає, так як цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зазначений правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Пропорційно задоволеним вимогам, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial