Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

26.04.2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.12.2010 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, щомісяця до досягнення повноліття, однак не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України. Після досягнення старшою донькою повноліття, право на отримання аліментів має лише син - [PERSON], [INFO]. Позивач, вказуючи, що розмір аліментів є недостатнім, просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.12.2010 р. у справі № 2-2322,2010 рік, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 930 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. При судовому розгляді справи позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити, як законний та обґрунтований, з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав (а.с.21). Згідно із ч.ч.3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Ч. 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.12.2010 року з [PERSON] на користь позивачки присуджено до стягнення на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти, в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, щомісяця, починаючи з 08 грудня 2010 року до досягнення повноліття, однак не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України (а.с.5). Старша донька [PERSON] вже досягла повноліття. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням судукошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомогота нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімумудля працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України передбачено, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням судуза позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує ту обставину, що старша дитина досягла повноліття та на її утримання кошти з відповідача вже не стягуються, а менший син потребує достатнього матеріального утримання. Зважаючи на вищевикладене, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved