overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

24 березня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про боргу у сумі 2145 грн. 37 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ «Миколаївгаз» надає послуги газопостачання для будинків, які розташовані у Центральному районі м. Миколаєва, у тому числі за адресою: [ADDRESS]. Відповідач мешкає у вищевказаному будинку, та є споживачем природного газу, який постачає ПАТ «Миколаївгаз». Між сторонами укладено договір про надання послуг з газопостачання та відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Відповідно до п.1 умов Договору, ПАТ «Миколаївгаз» зобов'язалося безперервно надавати споживачеві, членам його сім'ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, приватному будинку, послуги з постачання природного або скрапленого газу від групових резервуарних установок для побутових потреб з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величного тиску, а відповідач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.16 вищевказаного договору визначено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати за газ та послуги з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься споживачем на пізніше 10 числа наступного місяця. На час розгляду справи заборгованість відповідачем на погашена. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. За такого, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за спожитий газ в розмірі 2145 грн. 37 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

24 березня 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором №006-14523-171011 від 17 жовтня 2011 року в сумі 7544 грн. 10 коп. Позивач просив суд розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 17 жовтня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем був укладений договір №006-14523-171011 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відповідачу відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100 000 грн. та на день укладання цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5400 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується позивачем самостійно. Відповідно до п. 2.3 Договору, відповідач зобов'язався сплатити позивачу проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Відповідно до п.5.2, договір набуває чинності з дати його укладання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Дотепер відповідач свої зобов'язання за вищевказаним договором не виконав, тіло кредиту - 2522 грн. 10 коп., прострочене тіло кредиту - 2430 грн. 00 коп., заборгованість за комісіями - 2592 грн. 00 коп.-станом на 15.01.2014 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 7544 грн. 10 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 526, 527, 530,1049,1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором, у зв'язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими й підлягають задоволенню. Тому, враховуючі заявлені позивачем вимоги, з відповідача слід стягнути заборгованість за договором №006-14523-171011 від 17 жовтня 2011 року в сумі 7544 грн. 10 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

24 березня 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом до відповідача про відшкодування шкоди заподіяної рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства в розмірі 221 грн. 00 коп. Представник позивача просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справу не заперечує. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права і взаємини сторін. Вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 11 листопада 2013 року о 23 год. 15 хв. відповідач у м.Миколаєві на р.Південний Буг, з метою незаконного вилову риби, застосовуючи промислове знаряддя лову «сіткою месиновою» без відповідного дозволу на промисел здійснював рибальство, виловив цінні види риби, а саме: карась-13 шт.,вагою 3,300 кг, чим згідно такс заподіяла шкоду рибним запасам України на суму 221 грн. 00 коп. Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави у розмірі 510 грн.00 коп. з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення вилучених згідно опису-оцінки від 11.11.2013 року згідно з протоколом від 11.11.2013 №003708/2174, які зберігаються у Центральному складі Миколаїврибоохорони та незаконно добутих водних живих ресурсів вилучених згідно опису від 11.11.2013 р. На підставі викладеного, у відповідності до ст.13 Конституції України, ст. 1166 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5 ЗУ «Про тваринний світ», ст. 39 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», «Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водних об'єктах України», затверджених Постановою КМУ №32 від 19.01.98р., суд приходить до обґрунтованості пред'явлених вимог і необхідності задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

24 березня 2014 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві посилалась на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 лютого 1993 року, від якого мають двох дітей, одних з яких на дань звернення до суду є неповнолітнім, а саме: донька - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем на даний час припинені, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу вважає за недоцільне, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого стає агресивним та влаштовує сварки. У зв'язку з викладеним [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а. с. 6-7). Позивач у судовому засідання заявлені нею вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 лютого 1993 року, зареєстрованого відділом РАЦС виконкому Жовтневої райради м. Дніпропетровська, актовий запис № 101, від шлюбу мають двох дітей, один з яких є неповнолітній, а саме: донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а. с. 15). Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на дане положення, суд прийшов до висновку, що прізвище позивачу, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, залишити без змін, а саме: «[PERSON]». Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

24 березня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 20.04.2001 року, який було зареєстровано Первомайським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області України, за актовим записом № 55. Від спільного життя мають доньку, [PERSON], [INFO]. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, через постійні сварки та непорозуміння. Шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Від представника відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що він згоден на розірвання шлюбу, просить розглянути справу без його участі. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

24 березня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 19 вересня 2009 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Турівської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 02, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони не змогли створити міцної сім»ї, втратили почуття, взаєморозуміння, понад три роки проживають нарізно, позивачка створила нову сім»ю. Майнового спору та спору про місце проживання та виховання доньки сторони не мають, тому просить шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]», в разі задоволення позову не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19 вересня 2009 року, який зареєстрований виконкомом Турівської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 02, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства понад три роки тому, позивачка створила нову сім»ю, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивачки. Позивачка після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз'яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

24 березня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на її утримання до досягнення дитиною трьох років. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що від сумісного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач працює, але матеріальної допомогт не надає, тому позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що є поштові повідомлення в матеріалах справи. Суд вважає можливим справу розглянути заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що від сумісного життя сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є позивачка - [PERSON], батьком - відповідач - [PERSON] (а.с.7). Дитина проживає з матір'ю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на дитину і 1/4 частини заробітку (доходу) на дружину. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

24 березня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 22 листопада 1995 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 22 листопада 1995 року Монастириським відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 58. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено із [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

24 березня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Зараз сім'я з відповідачем розпалася, матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини у добровільному порядку відповідач не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позові, пояснивши ,що просить стягувати аліменти ,починаючи з 1 травня 2014 року. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково . Вислухавши пояснення сторін у судовому засіданні, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно працює, має стабільний заробіток, інших утриманців не має, добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 травня 2014 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

24 березня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Зараз сім'я з відповідачем розпалася, матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини у добровільному порядку відповідач не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини від його доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 400 грн. щомісячно. Вислухавши пояснення сторін у судовому засіданні, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.10), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.11). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно працює, має стабільний заробіток, інших утриманців не має, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 березня 2014 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved