Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

24 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому заявив вимогу про розірвання шлюбу між сторонами, зареєстрованого 27 серпня 2012 року у виконавчому комітеті Пролетарської сільської ради Розівського району Запорізької області, актовий запис №02. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач вказав, що з 10 червня 2015 року шлюбні відносини між ним та відповідачем припинились, однак [PERSON] відмовляється від звернення до органів реєстрації актів цивільного стану із заявою про розірвання шлюбу в позасудовому порядку. Разом з тим, позивач вважає одруження з відповідачем невдалим через негативне відношення останньої до нього особисто, його дітей від іншого шлюбу та внуків. За таких обставин позивач вимушений був звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу між ними є неможливим та суперечить інтересам сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.16), у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказав про те, що він підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які ним були викладені в позовній заяві, просив задовольнити його позов. Разом з тим, позивач заперечував проти надання судом строку для їх примирення та не виявив бажання зберегти шлюб. Крім того, позивач прохав справу розглянути без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.21), причини своєї неявки суду не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позицію позивача у справі, викладену у письмовій заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва\~ про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 серпня 2012 року у виконавчому комітеті Пролетарської сільської ради Розівського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис №02 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони дітей не мають (а.с.4-6). З матеріалів справи вбачається, що з 10 червня 2015 року сторони припинили шлюбні відносин та з вказаного часу проживають окремо. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося та виявилося невдалим через негативне, на переконання позивача, відношення відповідача до нього та членів його родини. Зі змісту позову встановлено, що відповідач [PERSON] відмовляється від звернення до органів реєстрації цивільного стану із заявою про розірвання шлюбу в позасудовому порядку. За таких обставин позивач вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливим. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. [PERSON] не виявив бажання зберегти подружні відносини, у відповідній письмовій заяві заперечував проти надання подружжю строку для примирення (а.с.22). Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надала, клопотань про надання судом строку сторонам для примирення не заявляла. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Питання про розподіл судових витрат позивачем [PERSON] не порушувалось.

Outcome: approved