Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

25 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], відповідно до якого просив розірвати договір купівлі-продажу від 05.06.2016 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON], а також стягнути з ФОП [PERSON] на його користь 10 000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 02 червня 2016 року він створив оголошення в мережі Інтернет на сайті «OLX» за посиланням www.olx.ua з назвою «[INFO]». В описі даного оголошення було вказано «[INFO]». 05 червня 2016 року йому зателефонували з відповідною пропозицією. Продавець повідомив, що в нього є 10 куб.м пиловочнику сосни сухостійної. Загальна вартість такого товару мала складати 10 000 грн. Також, при розмові, вони досягли згоди щодо оплати товару. Він мав перерахувати повну суму коштів на картку [NUMBER], яка належить ФОП [PERSON] За домовленістю, протягом десяти днів, з моменту перерахування суми за товар, відповідач власним коштом мав відправити йому 10 куб.м пиловочнику сосни сухостійної за адресою, вказаною ним. Таким чином, 05.06.2016 року між ним та відповідачем було укладено усний договір купівлі-продажу пиловочнику сосни сухостійної поза торговим приміщенням. 05 червня ним було перераховано 10 000 грн. [PERSON] Станом на 15 червня 2016 року, після спливу обумовленого десятиденного терміну, він товар не отримав. У зв'язку з цим був вимушений в телефонному режимі звернутися до відповідача за роз'ясненнями щодо відправки товару. Тоді йому було повідомлено, що виникла «затримка» і «скоро» товар буде йому відправлено. Однак, станом на момент подання зазначеного позову, товар йому так і не було відправлено. За період часу, починаючи з 05.06.2016 року між ним та відповідачем відбувалась численна кількість телефонних розмов. За змістом всі вони були схожі на одна: віг вимагав поставки товару, а відповідач обіцяв, що він отримає товар «найближчим часом». Та жодна з цих обіцянок не була виконана. В останнє в телефонному режимі він звертався до відповідача в грудні 2016 року. Під час тієї розмови він вимагав повернення сплаченої суми в розмірі 10 000 грн. у зв'язку із не поставкою товару. Однак відповідач завірив, що товар «вже готовий до відправки», а тому в десятиденний термін він його отримає. Проте товар так і не надійшов, а номер відповідача став «поза зоною досяжності». З огляду на вищевикладене, він направив рекомендованим листом із повідомленням відповідачу претензію від 12.01.2017 року про розірвання договору та повернення сплачених коштів. Конверт з направленою претензією було повернуто поштою у зв'язку із закінченням терміну зберігання. На підставі наведеного просить позовні вимоги задоволити. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно і про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. У зв'язку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: 02 червня 2016 року [PERSON] створив оголошення в мережі Інтернет на сайті «OLX» за посиланням www.olx.ua з назвою «[INFO]». В описі даного оголошення було вказано «[INFO]» (мовою оригіналу) (а.с.4). 05 червня 2016 року позивачу зателефонували на зазначений в оголошенні номер телефону, та продавець повідомив, що в нього є 10 куб.м пиловочнику сосни сухостійної на суму 10 000 грн. Також, під час розмови позивача з продавцем, вони домовилися щодо перерахування позивачем повної суму коштів на картку [NUMBER], яка належить ФОП [PERSON]. В свою чергу, продавець протягом десяти днів, з моменту перерахування суми за товар, продавець мав відправити [PERSON] 10 куб.м пиловочнику сосни сухостійної за адресою, вказаною останнім. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 207 ЦПК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Таким чином, суд приходить до висновку, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу у письмовій формі. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Так, сторонами узгоджено строк виконання зазначеного договору, тобто відповідач зобов'язався відправити на зазначену позивачем адресу 10 куб.м пиловочнику сосни сухостійної протягом десяти днів з моменту перерахування [PERSON] грошових коштів. При цьому, судом встановлено, що 05 червня 2016 року, [PERSON] було перераховано [PERSON] на розрахунковий рахунок [NUMBER] грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. (а.с.5). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. При цьому, ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.1 ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Разом із цим, ч. 2 ст. 693 ЦК України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Згідно ч. 1 ст. 704 ЦК України якщо договір роздрібної купівлі-продажу укладено з умовою про доставку товару покупцеві, продавець зобов'язаний у встановлений договором строк доставити товар за місцем, указаним покупцем, а якщо місце передання товару покупцем не вказане, - за місцем проживання фізичної особи - покупця або місцезнаходженням юридичної особи - покупця. Так, під час дослідження матеріалів справи судом встановлено, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого було досягнуто всіх істотних умов, а саме визначено спосіб сплати та строки доставки товару за вказаною позивачем адресою. Проте, в порушення умов зазначеного договору відповідачем не було відправлено позивачу товар, за який останній сплатив грошові кошти в повному обсязі. При цьому, направлену позивачем претензію про розірвання договору та повернення сплачених коштів відповідачем проігноровано. Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку, що відповідач належним чином свої зобов'язання не виконав, повернути суму сплачених грошових коштів в добровільному порядку немає наміру, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved