Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

24.12.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] , про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, яка продовжує навчання, яку було в подальшому уточнено на виконання ухвали суду про залишення позову без руху. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] . До повноліття дочки з відповідача стягувались аліменти на її утримання. Далі позивач зазначила, що донька зареєстрована за її місцем проживання та продовжує навчання, у гуртожитку навчального закладу не зареєстрована. Усі витрати щодо її утримання та виховання позивач несу самостійно. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дитину у зв`язку з продовженням нею навчання. Також позивач зазначила, що відповідач здоровий, працездатний, має постійне місце роботи - працює водієм ДП «Мотор Січ» Гуляйпільського машинобудівного заводу, має можливість утримувати дитину у зв`язку з навчанням та приймати участь у додаткових витратах на дитину. Стягнень за виконавчим листом з відповідача не проводиться. На даний час відповідач у добровільному порядку не надає допомогу на утримання доньки, в порядку досудового врегулювання спору шляхом переговорів домовленості з цього питання вони не досягли, він сам бажає та наполягає на вирішенні цього питання у судовому порядку. Донька на теперішній час є студенткою 2 курсу освітнього ступеню «Бакалавр» Інституту журналістики і масової комунікації Класичного приватного університету м. Запоріжжя, денної форми навчання за спеціальністю психологія. Термін навчання - до 30 червня 2022 року. Вищий навчальний заклад є приватним і стипендію не виплачує. Форма навчання - денна. Поряд з цим, донька одночасно навчається у цьому ж навчальному закладі на заочній формі навчання за спеціальністю міжнародна економіка, з терміном навчання до 30.06.2023 року, не знаходиться на державному утриманні. Далі з позову слідує, що згідно договору-зобов`язання від 01.09.2018 року, донька позивача проживає в гуртожитку з оплатою 850 грн. на місяць, всього в 2019 році за проживання в гуртожитку позивачем сплачено 9 350 грн. Згідно договору № 13555 від 23 листопада 2018 року про платне надання освітніх послуг, за навчання доньки на заочній формі, сплачено в 2019 році 9 600 грн. Згідно договору № 12437 від 20 липня 2018 року про платне надання освітніх послуг, за навчання доньки за спеціальністю психологія, позивачем сплачено в 2019 році 11 805 грн.. Поряд з цим, у доньки наявні витрати на проїзд з дому до місця навчання, придбання одягу, продуктів харчування, предметів побуту, придбання навчальних приладь. Загальна ситуація ускладнена і тим, що донька знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-окуліста з діагнозом «прогресуюча близорукість середнього ступеню обох очей» і позивач вимушена нести додаткові витрати на лікування. До цих же витрат, викликаних розвитком здібностей дитини, в розумінні ст. 185 СК України, вона відносить і вже понесені витрати на оплату проживання в гуртожитку та навчання за двома спеціальностями, тому вважає за можливе зобов`язати відповідача відшкодувати їй 1/2 частину цих додаткових витрат, що за підрахунками позивача складає 15 377,5 грн.. Позивач зазначила, що одна належної та повної матеріальної підтримки донці надати не може, має місце стягнення з неї коштів в порядку виконавчого провадження, майнового та земельного паю, автомобілів у власності вона не має, також вона не працює. Прохає стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у зв`язку з продовженням навчання на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі 3 000 грн. до досягнення дитиною 23 років або закінчення навчання, стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 1/2 частину понесених нею додаткових витрат - кошти на оплату навчання та проживання в гуртожитку [PERSON] у сумі 15 377,5 грн.. 06.02.2020 року відповідач надав відзив на позов, у якому прохав задовольнити позовні вимоги позивача частково, стягнувши з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/10 частки від заробітку (доходу) -щомісячно, до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. В частині позовних вимог про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі - 3000 грн., щомісячно та стягнення з нього на користь [PERSON] 1/2 частки додаткових витрат на оплату навчання [PERSON] та її проживання у гуртожитку, в розмірі 15 377,50 грн. прохав суд відмовити у зв`язку їх необґрунтованістю, судові витрати стягнути пропорційно задоволених позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що на сьогоднішній день проживає за місцем своєї реєстрації: [ADDRESS] , разом із своїм неповнолітнім сином - [PERSON] , [INFO] , який проживає з ним з грудня 2018 року, оскільки його матір - [PERSON] , перебуває на заробітках за кордоном. Син [PERSON] є учнем 4-В класу комунального закладу «Опорного закладу загальної середньої освіти «Престиж» Гуляйпільської міської ради. Син знаходиться на його утриманні, оскільки допомога від матері носить непостійний характер. Єдиним джерелом його доходів є заробітна плата, він працює водієм навантажувача на ДП «Гуляйпільський машинобудівний завод» АТ «Мотор Січ» та його заробітна плата за 2019 рік загалом дорівнює 72 034,89 грн, або, у середньому, 6002,90 грн. - щомісячно. У зв`язку із вищевикладеним, вважає, що позовна вимога про стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 3000 грн. - щомісячно, є необґрунтованою і не враховує наявність у нього можливості надавати таку матеріальну допомогу. Також, він не згоден із вимогою про встановлення та стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] саме в твердій грошовій сумі - 3000 грн. - шомісячно, оскільки в силу положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Враховуючи, що він має постійне місце роботи з 1990 року з регулярним доходом у вигляді заробітної плати, інших мінливих, тимчасових доходів не має, то вважає, що позовна вимога про визначення такого способу і порядку стягнення аліментів як зазначено в позові - є необґрунтованим. Щодо необґрунтованості позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, що продовжує навчає послався на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року по справі № 701/1299/16-ц. Судові витрати просив стягнути пропорційно задоволених позовних вимог (а.с. 47-52). В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Додатково вказала на те, що дочка [PERSON] перебуває на обліку у лікаря офтальмолога з 4 класу, інвалідність щодо неї не встановлена. До стоматолога вони зверталися щодо встановлення брекетів, зараз здійснюється нагляд з цього приводу. В гуртожитку дочка вже не мешкає, а винаймає житло в м. Запоріжжі. Витрати дочки складаються з необхідності придбання канцтоварів, поповнення мобільного зв`язку, проїзду з м. Гуляйполе до м. Запоріжжя, придбання оптичних приладів, обслуговування брекетів, технічного супроводу ноутбука, принтеру та телефона, придбання продуктів харчування, засобі гігієни, ліків, одягу та взуття по сезону. Сама позивач не працює, раніше працювала головним бухгалтером з 16.10.2013 року по 29.01.2019 року, з 2018 року потребує лікування, інвалідності не має. Висновки лікарів щодо захворювань дочки, а так само і її не виготовлялися. Земельних ділянок у власності вона не має. Вказала на те, що має дохід у 7-8 тис. грн. Представник позивача адвокат Сивоненко О.В. позовні вимоги позивача підтримала та вважала їх такими, які підлягають задоволенню. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково, прохав стягнути з нього 10% від його заробітної плати, оскільки інших доходів він не має. Пояснив, що він проживає за місцем своєї реєстрації з грудня 2018 року зі своїм малолітнім сином - [PERSON] , [INFO] , оскільки його матір - [PERSON] , перебуває на заробітках за кордоном. Син [PERSON] є учнем 4-В класу КЗ «Опорного закладу загальної середньої освіти «Престиж» Гуляйпільської міської ради. Син знаходиться на його утриманні, оскільки допомога від матері носить непостійний характер. Більший період часу мати його сина знаходиться за кордоном, але коштів для його утримання не надсилає. Єдиним джерелом його доходів є заробітна плата, він працює водієм навантажувача на ДП «Гуляйпільський машинобудівний завод» АТ «Мотор Січ» та його заробітна плата за 2019 рік загалом дорівнює 72 034,89 грн, або, у середньому 6002,90 грн. щомісячно. Також він має відкриті рахунки в ПАТ КБ «ПриватБанк», але коштів на цих рахунках немає. Будь-яких сторонніх неофіційних доходів він не отримує, роботи за наймом не виконує. У власності має невеликий будинок, підсобного господарства не веде. Стан його здоров`я задовільний, інвалідності щодо нього не встановлено. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Воробцов Р.С. прохав задовольнити позов частково та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/10 частини від його доходу, оскільки відповідач має на утриманні малолітню дитину, а позивачем не надано належних доказів на підтвердження додаткових витрат на утримання доньки. Вказав на те, що деякі докази щодо витрат, зокрема, щодо стоматологічних послуг, датовані тим періодом, коли ще сплачувалися аліменти на дочку [PERSON] як неповнолітню дитину. Вважав, що стягнення аліментів у відсотковій формі буде відповідати положенням ст. ст. 182-184, 200 СК України, оскільки відповідач має стабільний дохід, а не мінливий чи тимчасовий, що давало б підстави стягувати аліменти у твердій грошовій формі. Додатково зазначив, що витрати на навчання та проживання третьої особи у гуртожитку не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, а тому стягнення 1/2 їх частини не буде відповідати нормам законодавства та сталій судовій практиці. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохала розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити (а.с. 68). Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. В цьому шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області 16.06.2009 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 16.06.2009 року, про що складено відповідний актовий запис № 50. Свідоцтво видано [PERSON] 16.06.2009 року. Прізвище дружини після розірвання шлюбу залишено « [PERSON] » (а.с. 16). [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Як зазначено у самому позові, та не заперечувалося сторонами, до її повноліття з відповідача стягувалися аліменти для утримання дочки. Відомостей про будь-яку заборгованість зі сплати аліментів не надано, натомість, як позивач, так і відповідач вказували на те, що такої немає. Зазначені обставини учасниками справи не оспорювалися та визнавалися, тому відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України додатковому доказуванню вони не підлягають. Між [PERSON] як замовником та «Класичним приватним університетом» (закладом) укладено договір-зобов`язання про проживання студентів у гуртожитку Класичного приватного університету (КПУ) з 01.09.2018 року по 30.06.2019 року (а.с. 4-5), та аналогічний договір на проживання в гуртожитку з 01.09.2019 року по 30.06.2020 року (а.с. 11). Проживання [PERSON] в гуртожитку підтверджується також копією довідки № 251 від 15.05.2020 року, виданої [PERSON] в тому, що його донька [PERSON] проживала в гуртожитку Класичного приватного університету з 01.09.2018 року по 30.06.2019 року включно (а.с. 133). Як встановлено в судових засіданнях, на час розгляду справи, [PERSON] припинила своє проживання в гуртожитку навчального закладу та винаймає собі житло в м. Запоріжжі за договором оренди. Відповідно до договору № 13556 про платне надання освітніх послуг від 23.11.2018 року, укладеного між [PERSON] та Класичним приватним університетом м. Запоріжжя, [PERSON] є студенткою закладу за спеціальністю 292 Міжнародні економічні відносини, форма навчання - заочна, термін навчання - чотири роки (а.с. 6-7, 143, 144, 173). Відповідно до договору № 12437 про платне надання освітніх послуг від 20.07.2018 року, укладеного між [PERSON] та Класичним приватним університетом м. Запоріжжя, [PERSON] є студенткою закладу за спеціальністю 053 Психологія, форма навчання - очна, термін навчання - чотири роки (а.с. 8, 147, 148, 174). Відповідно до договору № 14078 про платне надання освітніх послуг від 14.08.2019 року, укладеного між [PERSON] та Класичним приватним університетом м. Запоріжжя, [PERSON] є студенткою закладу за спеціальністю 035 Філологія (Переклад), форма навчання - заочна, термін навчання - три роки (а.с. 142, 145, 146, 172). Відповідно до договору № 14079 про платне надання освітніх послуг від 14.08.2019 року, укладеного між [PERSON] та Класичним приватним університетом м. Запоріжжя, [PERSON] є студенткою закладу за спеціальністю 081 Право (Право), форма навчання - заочна, термін навчання - три роки (а.с. 141, 149, 150, 175). Згідно довідок № 600/18 та № 558/18 від 27.12.2018 року, виданих директором Інституту журналістики і масової комунікації Класичного приватного університету, [PERSON] дійсно є студенткою І курсу освітнього ступеню «Бакалавр» Інституту журналістики і масової комунікації Класичного приватного університету м. Запоріжжя, денної форми навчання, спеціальність 053-Психологія, наказ про зарахування № 519-с від 10.08.2018 року, термін закінчення ВНЗ - червень 2022 року. ВНЗ є приватним і стипендію не виплачує (а.с. 9, 22). Згідно довідки Інституту економіки Класичного приватного університету № 554 від 29.12.2018 року, [PERSON] в 2018 році вступила до Класичного приватного університету (наказ № 779-с від 22.11.2018 року), навчається на 1 курсі заочної форми навчання за спеціальністю 292 Міжнародні економічні відносини, освітня програма Міжнародна економіка. Заклад є приватним, стипендію не виплачує, студент гуртожитком не забезпечений та не знаходиться на державному утриманні, рівень акредитації четвертий, термін закінчення навчання - 30.06.2023 року (а.с. 23). Згідно довідки Інституту права імені Володимира Сташиса № 1139 від 26.05.2020 року, [PERSON] в 2019 році вступила до Інституту права імені Володимира Сташиса Класичного приватного університету (4 рівень акредитації) і дійсно навчається на 2 курсі заочної форми навчання за спеціальністю 081 Право. Строк закінчення навчання - червень 2022 року Заклад є приватним, стипендію не виплачує (а.с. 151). Згідно довідки № 826 від 29.05.2020 року Інституту економіки Класичного приватного університету, [PERSON] в 2018 році вступила до Класичного приватного університету (наказ № 779-с від 22.11.2018 року) і дійсно навчається на 2 курсі заочної форми навчання, спеціальність 292 Міжнародні економічні відносини, освітня програма: Міжнародна економіка». Заклад є приватним, стипендію не виплачує, студент гуртожитком не забезпечений та не знаходиться на державному утриманні, рівень акредитації четвертий, термін закінчення навчання - 30.06.2023 року (а.с. 152). Згідно довідки Інституту журналістики і масової комунікації Класичного приватного Університету № 123/20 від 26.05.2020 року, [PERSON] дійсно є студенткою 2 курсу ступеню освіти «Бакалавр» Інституту журналістики і масової комунікації Класичного приватного Університету м. Запоріжжя, денної форми навчання, спеціальності 053 Психологія, освітня програма «Психологія», гр. ДЛ 118. Термін навчання 01.09.2018 року - 30.06.2022 року. ВНЗ є приватним і стипендію не виплачує (а.с. 153). Відомості щодо навчального закладу Класичного приватного університету також розміщені на його офіційному сайті, що підтверджується відповідною роздруківкою наданою позивачем (а.с.167-168). На підтвердження оплати за навчання надано дві квитанції на суму 4800 грн. кожна від 15.04.2019 року та від 20.11.2019 року (а.с. 10), квитанцію на суму 3800 грн. від 14.11.2019 року, на суму 2705 грн. (а.с. 18, 19), квитанція на суму 3800 грн. від 14.11.2019 року, на суму 4800 грн. від 20.11.2019 року, на суму 5300 грн. від 13.12.2019 року, на суму 2705 грн. від 12.01.2019 року, на суму 2370 грн. від 05.12.2019 року, на суму 4800 грн. від 15.11.2019 року (а.с. 37), квитанція від 15.04.2020 року на суму 1250 грн., від 19.05.2020 року на суму 5000 грн., від 07.04.2020 року на суму 1200 грн., на суму 4000 грн. від 07.04.2020 року (а.с. 136), на суму 750 грн., 90 грн., 225 грн. від 17.06.2020 року, на суму 2800 грн. від 29.05.2020 року (а.с. 171), а також затверджену ректором КПУ від 03.02.2020 року «Вартість навчання студентів-бакалаврів КПУ 2019-2020 навчальний рік другий семестр (грн. в семестр)» (а.с. 176), а також квитанції про сплату за гуртожиток за І семестр 2018 року та січень 2019 року (а.с. 12), від 02.09.2019 року, від 29.01.2019 року, (а.с. 20, 21) від 18.12.2019 року на суму 4200 грн. за лютий-червень (а.с. 36). На підтвердження додаткових витрат на дитину, яка продовжує навчання, позивачем було надано розрахунок суми витрат на загальну суму 30801,19 грн. та квитанції на підтвердження придбання продуктів харчування та засобів гігієни, побутових засобів, ліків, канцелярського приладдя, одягу (а.с. 72-85), а також копії довідок на підтвердження стоматологічних витрат (а.с. 86-87, 122-124), а також квитанції та рахунки на сплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] (а.с. 137, 138), договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 01.06.2020 року (а.с. 139). Згідно довідки лікаря-окуліста КУ «Гуляйпільська ЦРЛ» від 15.03.2019 року, [PERSON] , 2001 року народження, має діагноз «Прогресуюча короткозорість середнього ступеня обох очей» (а.с. 15). Згідно інформації ТВБВ № 10007/0207 Філії - Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» від 09.08.2019 року, картковий рахунок [PERSON] заблокований згідно Постанови про арешт коштів ВП 46370100 від 01.03.2018 року Гуляйпільської ВДВС (а.с. 17). Згідно довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради № 11-11/461 від 16.01.2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , також за даною адресою зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с. 35), що підтверджується також відмітками у паспорті [PERSON] серії [NUMBER] виданого 14.05.2001 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с. 38), та у паспорті [PERSON] серії [NUMBER] виданого 04.03.2017 року Гуляйпільським РС УДМС України в Запорізькій області (а.с. 40-41, 69). Згідно довідки, виданої [PERSON] від 28.01.2020 року, депутатом міської ради Животченко С.А. , засвідченої секретарем міської ради Зіненко Т.І., [PERSON] дійсно зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , та фактично разом з ним проживає його син - [PERSON] , 2009 року народження, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Син проживає з 07.12.2018 року (а.с. 53). Згідно довідки, виданої КЗ «Опорний заклад загальної середньої освіти «Престиж» Гуляйпільської міської ради № 01-12/21 від 21.01.2020 року, [PERSON] сам виховує сина, [PERSON] , 2009 року народження, учня 4-В класу КЗ «Опорний заклад загальної середньої освіти «Престиж» Гуляйпільської міської ради. Мати - [PERSON] , на даний час, зі слів батька, перебуває за кордоном на заробітках (а.с. 54). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.11.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 153, мати: [PERSON] , батько: [PERSON] (а.с. 55). Відповідно до довідки про доходи, виданої [PERSON] ДП «Гуляйпільський машинобудівний завод» АТ «Мотор Січ» від 27.01.2020 року, в тому, що загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року склала 71642,57 грн.. (а.с. 56). Відповідно до довідки про доходи, виданої [PERSON] ДП «Гуляйпільський машинобудівний завод» АТ «Мотор Січ» від 13.04.2020 року, загальна сума його доходу за період з 01.03.2020 року по 31.03.2020 року склала 18788,18 грн. (а.с. 132). Таким чином вбачається, що відповідач має постійний дохід у вигляді заробітної плати, яка складає в середньому на місяць близько 6002,91 грн.. Згідно характеристики, виданої 29.01.2020 року № 19 ДП «Гуляйпільський машинобудівний завод» АТ «Мотор Січ», [PERSON] працює на ДП «Гуляйпільський машинобудівний завод» АТ «Мотор Січ» з 18.06.1990 року в якості водія навантажувача, за час роботи проявив себе відповідальним працівником, скромний, стриманий, врівноважений, користується повагою, порушень дисципліни не допускав (а.с. 57). [PERSON] має у власності житловий будинок загальною площею 40,6 кв.м. (житлова площа 24,4 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 140). Згідно виписки по картковому рахунку [PERSON] в ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.03.2019 року по 01.03.2020 року (а.с.183-186) та довідки про відкриті рахунки (а.с.182) встановлено, що в даній банківській установі відповідач має два рахунки: [NUMBER] відкритий з 03.12.2014 року з залишком станом на 15.06.2020 року - 0,00 грн. та [NUMBER] (депозитний) відкритий з 04.07.2017 року сума депозиту 104,00 дол. з залишком станом на 15.06.2020 року - 1057,37 USD. Згідно довідки, наданої Гуляйпільською районною філією Запорізького ОЦЗ № 48 від 03.03.2020 року, [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Гуляйпільській районній філії Запорізького обласного центру зайнятості з 17.02.2020 року (а.с. 88, 91). Згідно виписки по картковому рахунку ГУ з обслуговування клієнтів філії АТ «Ощадбанк» - Запорізького обласного управління, [PERSON] має у користуванні картку АТ «Ощадбанк», на дату 03.03.2020 року доступна сума - 103,32 грн. (а.с. 89-90). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів щодо [PERSON] ( [NUMBER] ), адреса проживання: [ADDRESS] , повідомляється, що за період з 01.01.2019 року по 31.03.2020 року інформації про доходи ф/о в ЦБД ДРФО немає (а.с. 171). Позивачем було надано роздруківку фото з зображенням житлового будинку відповідача та його собаки з витягом з Інтернет-сайту щодо вартості собак деяких порід (а.с. 154-162). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Стаття 78 ЦПК України передбачає, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Сам факт наявності у власності відповідача приватного житлового будинку доведено і іншими письмовими доказами у справі та не заперечувалося самим відповідачем. Щодо фото собаки відповідача, які позивач зробила самостійно, то ні її порода, ні її дійсна вартість визначена в установленому законом порядку не була, тому такий доказ як роздруківка з Інтернет ресурсу не може бути визнана за належний та допустимий доказ у справі. Таким чином, загалом судом встановлено, що [PERSON] на час розгляду справи в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , що ним не заперечувалося в судових засіданнях. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Виходячи з того, що відповідач має постійне місце роботи з 1990 року з регулярним доходом у вигляді заробітної плати, інших мінливих, тимчасових заробітків він не має, тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від такого доходу відповідача, а не як заявлено у позові у твердій грошовій формі. Згідно з ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим ст. 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Суд, задовольняючи позов частково, доходить висновку про те, що оскільки відповідач з урахуванням розміру його доходу може надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує такої допомоги (кошти на проїзд до навчального закладу від місця її проживання, проживання за місцем навчання в орендованій квартирі, харчування, купівлю одягу та приладь для навчання), то з нього на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. При цьому необхідність утримувати іншу малолітню дитину не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу, яка її потребує у зв`язку з продовженням навчання їхньої спільної дочки. Також, визначаючи такий розмір аліментів суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, зокрема те, що вона перебуває на диспансерному обліку у лікаря-офтальмолога та потребує подальшого догляду з боку стоматолога, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а саме те, що останній має задовільний стан здоров`я, на обліку у будь-якого лікаря не перебуває, інвалідність щодо нього не встановлено, наявність у платника аліментів малолітнього сина, який фактично перебуває на його утриманні, наявність на праві власності у платника аліментів житлового будинку, грошових коштів у вигляді депозиту в іноземній валюті. При цьому відповідач не має виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, також позивачем не доводилися витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Щодо інших обставини, що мають істотне значення, суд вважає за необхідне зазначити те, що повнолітня дочка сторін зробила свідомий вибір про отримання нею чотирьох спеціальностей на платній основі, який вона повинна була прийняти з огляду на її життєві умови та матеріальний стан. При цьому, можливість щодо продовження надання їй матеріальної допомоги з боку її батька не є безумовною, оскільки при визначенні її розміру, за відсутності добровільного врегулювання цього питання, підлягають з`ясування обставини визначені як у ст. 182 СК України, так і в ст. 200 СК України. Таким чином, судом визначається, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку/ сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими цей обов`язок установлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу. Так, судом установлено наявність юридичних фактів, за яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття, зокрема: досягнення [PERSON] повноліття, 23 роки їй виповнюється [INFO] , продовження останньою навчання у Класичному приватному університеті, потреба у зв`язку із продовженням навчання у матеріальній допомозі. Крім того, відповідач офіційно працевлаштований, працює в ДП «Гуляйпільський машинобудівний завод» АТ «Мотор Січ» на посаді водія навантажувача. Дохід за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року склав 71642,57 грн., середньомісячний сукупний дохід за цей період становить 6002 грн., інших аліментних зобов`язань немає, але утримує свого малолітнього сина [PERSON] , 2009 року народження, який проживає з ним, доказів утримання цієї дитини його матір`ю в судовому засіданні не здобуто, має у власності невеликий приватний будинок та розміщений депозит у банківській установі. Судом також установлено, що позивач не працевлаштована, має стягнення у примусовому порядку. Обидві сторони несуть витрати на сплату житлово-комунальних послуг. При цьому, виходячи з розміру доходів відповідача, необхідності утримувати малолітню особу, останній вказував на те, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти ще й на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на час навчання у розмірі, визначеному позивачем у позові. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, виходячи із законодавчо закріпленого обов`язку обох батьків утримувати повнолітню доньку, яка навчається і потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, та враховуючи сімейний стан і матеріальне становище відповідача, те, що останній є здоровою, працездатною особою, та з урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у зв`язку з продовженням повнолітньою донькою навчання підлягають частковому задоволенню. Також, суд вважає за необхідне зазначити те, що позовні вимоги позивача були сформульовані саме як стягнення аліментів у розмірі 3000 грн. та 1/2 частини понесених нею додаткових витрат - коштів на оплату навчання та проживання в гуртожитку [PERSON] у сумі 15 377,50 грн.. Будь-яких вимог щодо стягнення додаткових витрат, які б були обумовлені станом здоров`я повнолітньої дочки чи її потребами у розвитку здібностей позивачем не висувалося. Відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. 1 ЦПК України та з урахуванням положення ч.5 ст. 12 ЦПК України вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. В даному випадку суд виходить лише з заявлених позовних вимог. Щодо позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, що продовжує навчає, то суд зазначає наступне. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення додаткових витрат, пов`язаних з навчанням дочки, суд виходить з відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки позивач просить стягнути зазначені суми за ст. 185 СК України, обґрунтовуючи це як обов`язок відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, але витрати на проживання у гуртожитку та вартість навчання не відносяться до таких витрат. Так, суд враховує те, що додаткові витрати були викликані не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини чи її хворобою, в розумінні ст. 185 СК України, а у зв`язку з бажанням [PERSON] продовжити навчання у Класичному приватному університеті за чотирма спеціальностями: Право, Психологія, Міжнародна економіка та Філологія. Аналогічна правова позиція була викладена у постановах ВС від: 29 січня 2018 року справа № 622/373/16-ц (провадження № 61-1717св18); 01 серпня 2018 року справа № 539/2580/16-ц (провадження № 61-20377св18); 05 грудня 2018 року справа № 701/699/16-ц (провадження № 61-20608св18). Суд зазначає, що аліменти стягнуто саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з ВНЗ чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, тому встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини, є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача у випадку продовження навчання дитини після досягнення нею вказаного віку. Також, у відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення до суду, а саме - з 24 грудня 2019 року. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial