Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

25 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вони з відповідачкою з 16 листопада 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецькій області, за актовим записом № 868. Спільне життя з відповідачкою не склалося у звязку із нерозумінням одне одного. Шлюбні відносини припинені з січня 2015 року. Спільних дітей сторони не мають. Спільне господарство між ними не ведеться. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим.\~ Спору з приводу поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. У звязку із викладеним, просив суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі договору на представництво правової допомоги від 22 серпня 2016 року, будучи належним чином повідомленими про дату, місце та час розгляду справи, до судового засідання не зявились, надали суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявилась, про причини своєїнеявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило.\~\~ З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідачки не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає\~ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно\~ст. 224-228 ЦПК України. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.\~ Так, в судовому засіданні встановлено, що 16 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецькій області, між сторонами був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 868, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії: 1-НО №121104 (а.с. 6). Спільних дітей сторони не мають та спору з приводу поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. Спільне життя сторін не склалося у звязку із нерозумінням одне одного. Шлюбні відносини між ними припинені з січня 2015 року. Спільне господарство сторони не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим.\~ Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачка у судове засідання не зявилась, не скористалась своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивач є інвалідом ІІ групи, а від так є звільненим від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави має бути стягнено судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного

Outcome: approved