overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

26 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві зазначила, що з 27 липня 2001 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На ґрунті сварок та непорозумінь у сім'ї припинили сімейні стосунки. Відповідач не надає допомоги на утримання дітей. Просила суд стягнути на утримання дітей аліменти з відповідача у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позов визнав повністю та пояснив, що більше року разом не проживають, хоча він і зареєстрований по [ADDRESS]. Згодний сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, так як працює, отримує дохід і має можливість надавати допомогу дітям. Дослідив докази, суд прийшов до наступного. В силу ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Згідно свідоцтва про шлюбу (а.с.6), сторони з 27 липня 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Як вбачається з копій свідоцтв про народження (а.с.7,9) подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матір'ю по [ADDRESS] Миколаївської області, про що свідчить довідка Снігурівської міської ради Миколаївської області (а.с.10). Відповідач з сім'єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, але працює, має дохід - середню заробітну плату у сумі 2820грн. а тому взмозі надавати допомогу на утримання дітей, у заявленому позивачкою розмірі. Аліменти на інших дітей не сплачує (а.с.16). Суд вважає, що вимоги позивачки ґрунтуються на законі, визнані відповідачем і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

26 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, вказуючи, що [INFO] померла її тітка [PERSON]. В теперішній час заявниця не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки свідоцтво про народження її батька, [PERSON], було втрачене. Заявниця в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO], була її рідною тіткою. Представник Сніжнянської сільської ради до суду не з`явився, у телефонному режимі повідомив, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні, зокрема, свідоцтвом про смерть [PERSON] (а. с. 6), свідоцтвами про одруження (а. с. 8-9) та свідоцтвами про народження (а. с. 10-11) беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть а.с.5), була рідною тіткою [PERSON], [INFO]. Дані правовідносини регулюються п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, згідно з якими суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], була рідною тіткою [PERSON], [INFO], іншого порядку встановлення цього факту немає, то його необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

26 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати, зареєстрований 29 жовтня 2009 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що подальше спільне життя з останнім та збереження шлюбу вважає неможливим через непорозуміння в сім'ї, на протязі двох останніх місяців вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В судове засідання позивач та відповідачка не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивачкою подано до суду заяву, в якій вона, підтримавши свої позовні вимоги, просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] і розглядати справу за її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, в якій він, визнавши позов, просив розглядати справу за його відсутності. Судом встановлено, що 29 жовтня 2009 року виконавчим комітетом Врублівської сільської ради Романівського району Житомирської області актовим записом № 7 було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем. Згідно статті 112 частини 2 Сімейного кодексу України (далі СК України), суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

26 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними укладений 18 листопада 2000 року, мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось з причини несумісності поглядів на життя, тому в 20003 році припинили шлюбні стосунки. Просить залишити їй прізвище «[PERSON]». В суді позивачка доводи позову підтримує. Відповідач з доводами позову згідний. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає можливим задовольнити позов. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони, які мають неповнолітню дитину, через непорозуміння між собою в 2003 році припинили подружні стосунки, ведення спільного господарства. Вказані обставини встановлені з пояснень сторін та доказів, доданих до позовної заяви - свідоцтва про шлюб та народження сина. Відповідно до ст..112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані. Подальше сумісне життя сторін буде суперечити їх інтересам, тому шлюб можливо розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

26 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 2 вересня 1995 року. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала припинення шлюбних відносин з жовтня 2012 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності (а.с. 13). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 2 вересня 1995 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Чугуївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, а/з № 187, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 6). Сторони від шлюбу дітей не мають. Майновий спір між сторонами на день розгляду справи відсутній. Причиною розірвання шлюбу є припинення шлюбних відносин з жовтня 2012 року. Таким чином, є підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

26 березня 2014 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулась [PERSON] з зазначеним позовом (а.с.3). Свій позов позивач аргументує тим, що вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 16 лютого 2002 року. В шлюбі у них народились діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як у сторін різні погляди на сімейне життя, подружні відносини, виховання дітей. На теперішній час шлюб має лише формальний характер. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу та примирення стало неможливим. Просить шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області від 16 лютого 2002 року під актовим записом №54 між нею та відповідачем розірвати, неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишити на виховання позивачці. Позивач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи була сповіщена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.26). Відповідач в судове засідання не з'явився про слухання справи сповіщений належним чином, про причини неявки не сповістив (а.с.23,25). Так як відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи та від нього не надійшло заперечень проти позову, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечувала проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області від 16 лютого 2002 року під актовим записом №54 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-а). В період перебування у шлюбі у сторін народилась діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

26 березня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову остання зазначила, що 11 жовтня 2008 року уклала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис № 41). Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. З січня 2014 року проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. В судове засідання позивачка не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. 11 жовтня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою № 1653 від 14.03.2014 року, виданою виконавчим комітетом Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.8). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

26 березня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Кам'янець-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. У зв'язку із складністю написання повного рішення, відповідно до ст. 209 ЦПК України, суд вважає за необхідне оголосити резолютивну частину даного рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

26 березня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачка не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача - менеджер Вінницької філії ПАТ КБ «Приватбанк» Осипов О.Ю. в судове засідання не з'явився, проте телефонограмою повідомив про неможливість прибути до суду, просив розгляд справи провести у його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи була повідомлена завчасно у встановленому законом порядку (а.с.40). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких міркувань. 30.05.2008р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачці був наданий кредит у розмірі 6500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 20692.67 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідачка станом на 28.02.2014р. заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 20692.67 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

26 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору № 006-04123-250711 від 25 липня 2011 року відповідачу [PERSON] була відкрито кредитну лінію на картковий рахунок [NUMBER] з лімітом у розмірі 2400,00 грн., а на загальну суму не більше 100 000 грн. на умовах визначених Договором. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 16.01.2014 року в сумі 3143,03 грн., яка складається з тіла кредиту - 1843,00 грн., простроченого тіла кредиту - 412,51 грн., заборгованості за комісіями - 887,52 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, була повідомлена про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у її відсутність та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № 006-04123-250711 від 25 липня 2011 року відповідачу [PERSON] було відкрито кредитну лінію на картковий рахунок [NUMBER] з лімітом у розмірі 2400,00 грн., а на загальну суму не більше 100 000 грн. на умовах визначених Договором (а.с.5-8). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 16.01.2014 року в сумі 3143,03 грн., яка складається з тіла кредиту - 1843,00 грн., простроченого тіла кредиту - 412,51 грн., заборгованості за комісіями - 887,52 грн. (а.с.11-12). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 006-04123-250711 від 25 липня 2011 року в сумі 3143,03 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

26 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору № 013-04123-051211 від 05 грудня 2011 року відповідачу [PERSON] була відкрито кредитну лінію на картковий рахунок [NUMBER] з лімітом у розмірі 5000,00 грн., а на загальну суму не більше 30 000 грн. на умовах визначених Договором. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 16.01.2014 року в сумі 4189,18, яка складається з тіла кредиту - 1604,78 грн., простроченого тіла кредиту - 1365,06 грн., заборгованості за комісіями - 1219,34 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутність та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № 013-04123-051211 від 05 грудня 2011 року відповідачу [PERSON] було відкрито кредитну лінію на картковий рахунок [NUMBER] з лімітом у розмірі 5000,00 грн., а на загальну суму не більше 30 000 грн. на умовах визначених Договором (а.с.5-8). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 16.01.2014 року в сумі 4189,18, яка складається з тіла кредиту - 1604,78 грн., простроченого тіла кредиту - 1365,06 грн., заборгованості за комісіями - 1219,34 грн. (а.с.11-12). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 013-04123-051211 від 05 грудня 2011 року в сумі 4189,18 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved