Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

26 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує вимоги тим, що на протязі останніх років спільного життя сімейні відносини між ними поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Між ними постійно виникали сварки, свідками яких нерідко ставали діти, що негативно впивало на їх психологічний стан та спричиняло душевні страждання. Можливості зберігати смію немає. Подружні відносини та сумісне проживання між ними припинились з серпня 2012 року. З цього часу спільне господарство не ведеться. Також з 2014 року він проживає з іншою жінкою і має намір створити нову смію. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Вважає, що надання строку для примирення не виправить стан наших шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг в часі. Неповнолітня дитина [PERSON] проживає з матірю. Спір щодо проживання неповнолітньої дитини відсутній. Майнових претензій до відповідачки немає. Ухвалою судді від 02 листопада 2017 року по справі відкрито провадження. 05.12.2017 року відповідачка звернулась до суду з заявою про відкладення розгляду справи, в звязку з хворобою, а 06 лютого 2018 року до суду надійшла заява представника відповідачки про надання строку на примирення строком шість місяців, оскільки шлюбні відносини між подружжям не були припинені (а.с. 17, 26). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 13 лютого 2018 року наданий подружжю [PERSON] та [PERSON] строк для примирення 2 (два) місяця. Провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зупинено до закінчення строку для примирення, тобто до 13 квітня 2018 року (а.с.32). Розгляд справи призначений на 18 квітня 2018 року. 19 квітня 2018 року до суду надійшла письмова заява позивача в якій зазначає про неможливість збереження сімї, оскільки на протязі шести місяців він не спілкується з позивачкою. З 2014 року проживає з іншою жінкою, з якою має намір створити нову родину. Виходячи з зазначеного, категорично заперечує проти примирення та підтримує позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 40). 18 квітня 2018 року до суду надійшла апеляційна скарга [PERSON] на ухвалу про відкриття провадження по справі (а.с. 42) Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 червня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2018 року (а.с. 55-56). Розгляд справи неодноразово був перенесений, в звязку з неявкою в судове засідання відповідачки та ії представника. Учасники справи в судове засідання 15 листопада 2018 року не зявились. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, якою позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю. Зазначає, з 2012 року вони не проживають, не ведуть спільне господарство та взагалі не спілкуються з відповідачкою просить звернути увагу, що з 2014 року він проживає з іншою жінкою з якою мають спільну дитину [INFO]. Підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу та вважає, що примирення не можливі. Додав копію свідоцтва про народження дитини. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи та фактичні обставини, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 1995 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, зроблений актовий запис № 1217. Подружжя мають спільних дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку Бакум Соф`ю Олегівну [INFO], яка залишиться проживати з матірю. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом надавався подружжю строк для примирення, однак як зазначає позивач примирення не може бути досягненим, оскільки з 2014 року по теперішній час проживає з іншою жінкою, з якою 01 листопада 2018 народилась спільна дитина - донька [PERSON], актовий запис за № 5218, зроблений 06 листопада 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відповідно до роз'яснень, даних в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, майнового спору та спору щодо проживання дітей не існує. Сторони з 2014 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. Про вибір прізвища після розірвання шлюбу відповідачка не зазначила.

Outcome: approved