Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

25.12.2014 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАБАЗ КР» та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 01.06.2012 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІАБАЗ КР» в простій письмовій формі було укладено Договір безпроцентної позики, відповідно до умов якого позивач передав у позику, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІАБАЗ КР» в особі директора [PERSON] прийняв грошові кошти в сумі 170000,00 гривень. Позика надавалася на безпроцентній основі, строк повернення якої визначений до 01.07.2012 року. Підтвердженням факту передачі грошових коштів є виданий Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІАБАЗ КР» касовий ордер 1 на суму 170000,00 гривень. У серпні 2012 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІАБАЗ КР» в особі директора [PERSON] позивачу повернуто частину позики у сумі 20000,00 гривень, про що позивачем було складено розписку, при цьому сума заборгованості за договором позики склала 150 000, 00 гривень. Крім того, в забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІАБАЗ КР» своїх зобов'язань за договором поруки в обсягу відповідальності на рівні 500,00 гривень, позивач уклав [PERSON] Договір поруки. Посилаючись на вимоги ст.ст. 530, 554, 1046, 1047, 1049, 625 позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАБАЗ КР» на його користь заборгованість за договором позики у сумі 192769,86 гривень, з яких 149500,00 гривень - основний борг; 32100,00 гривень інфляційні витрати; 11169,86 гривень 3 відсотки річних, а також витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 гривень та судовий збір. Також стягнути на його користь солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАБАЗ КР» та [PERSON] 500,00 гривень заборгованості за договором позики. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2015 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАБАЗ КР» та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики роз'єднано та виділено в окреме провадження позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2015 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАБАЗ КР» передано на розгляд до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з посиланням на положення ст. 109 та 116 ЦПК України. У судове засідання сторони повторно не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІАБАЗ КР» заперечень щодо вимог позивача не надав (а.с. 61, 65, 68-69, 77-80). Представник позивача [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, на позовних вимогах до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАБАЗ КР» наполягає, просить стягнути всю заборгованість за договором з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАБАЗ КР», не заперечує проти заочного розгляду справи ( а.с. 52, 53 - заява, довіреність). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору безпроцентної позики від 01.06.2012 року позивач передав у позику, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІАБАЗ КР» в особі директора [PERSON] прийняв грошові кошти в сумі 170000,00 гривень. Позика надавалася на безпроцентній основі, строк повернення якої визначений до 01.07.2012 року (а.с. 10-11 - копія договору). Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав, про що свідчить виданий Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІАБАЗ КР» касовий ордер 1 на суму 170000,00 гривень ( а.с. 76 - копія ордеру). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Згідно з вимогами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У серпні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІАБАЗ КР» в особі директора [PERSON] повернув позивачеві частину позики в розмірі 20000,00 гривень, в іншій частині 150000,00 гривень зобов'язання не виконані. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у строк, встановлений у зобов'язанні. Суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки укладення договору позики, передання позивачем зазначеної в ньому суми відповідачеві підтверджене належними та допустимими доказами, визначений у договорі строк для повернення боргу настав 01.07.2012 року, відповідач проти позову заперечень не надав. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до положень ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. При цьому до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі: витрати на правову допомогу та витрат, пов'язані з залученням спеціалістів та проведенням судових експертиз. Таким чином на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню, понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1932,71 грн. та витрати понесені на правову допомогу в розмірі 1000,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved