Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

26 вересня 2018 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка в позовних вимогах просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожного з дітей відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, з дня ухвалення рішення суду до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який було розірвано згідно рішення суду. Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Крім того, позивачка зазначає, що не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть, діти проживають та зареєстровані разом із нею та знаходяться на її матеріальному забезпеченні, при цьому відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання своїх дітей Також, позивач зазначає, що молодший син має захворювання та відповідно потребує грошових коштів. При цьому, діти також потребують усестороннього розвитку, мають право на відпочинок та отримання відповідного рівня лікування, що також, потребує матеріального забезпечення. Крім того, як стверджує заявниця, відповідач працездатний, фізично здоровий та має постійний дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Оцінивши в сукупності надані суду докази, врахувавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони з 24.06.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі який згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20.12.2012 року - було розірвано. Під час шлюбу у сторін народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як зазначається в свідоцтвах про народження дітей, батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Як встановлено в судовому засіданні, з грудня 2012 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Як вбачається з довідок про реєстрацію місця проживання особи наданих Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської РДА у м. Києві, [PERSON] та [PERSON] з 23.11.2010 року по теперішній час зареєстровані та проживають разом з матір'ю. При цьому, в судовому засіданні встановлено, що молодший син [PERSON] хворіє та потребує лікування, про що свідчать відповідні виписки з медичної документації. Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, мати утримує дітей самотужки, при цьому її грошових коштів не вистачає на утримання дітей, так як на ці кошти вона купує одяг, предмети побуту, гігієни та ліки. Водночас, діти відвідують освітні заклади, а тому для їх розвитку також необхідні кошти. В судовому засіданні представник, зазначила, що батько не спілкується, не цікавиться та не допомагає дітям приблизно 5 років, при цьому вона стверджує, що останній є фізично здоровим, має постійних заробіток та може брати участь в матеріальному забезпеченні своїх дітей. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суду відповідач не надав доказів, що він сплачував аліменти на утримання дітей чи надавав кошти добровільно, а позивачка зазначила, що відповідач не приймає участь в матеріальному забезпеченні дітей та не надає коштів на їх утримання, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто 26.09.2018 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що діти знаходяться на утриманні позивачки, стан здоров'я дітей. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, має можливість працювати та отримувати дохід, враховуючи засади розумності та справедливості, бажання позивача стягнути аліменти в частині від доходу відповідача, а тому суд визначає аліменти в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, щомісячно починаючи з 26 вересня 2018 року до досягнення дітьми повноліття. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи положення ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved