overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

24.12.2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що 17 травня 2012 року [PERSON] склавши з [PERSON] договір позики, позичила у нього 35 000,00 гривень, які зобов'язалася повернути до 17 травня 2013 року. До цього часу взяті в позику грошові кошти відповідачем не повернуто. З огляду на вказане позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу у розмірі 35 000,00 грн. та відшкодувати понесені судові витрати. Позивач [PERSON] надав заву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить суд розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] надала заву, в якій просить суд розглянути справу без його участі що підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Зважаючи на те, що обидві сторони не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що 17.05.2012 р. [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики від, за яким відповідачу було надано грошову суму в розмірі 35 000,00 грн., з кінцевим строком повернення 17.05.2013 р. Згідно розписки складеної в м. Вилкове від 17.05.2012 р. [PERSON] взяла у [PERSON] грошову суму в розмірі 35 000,00 грн. на строк до 17.05.2013 р. Відповідно до п. 7 договору позики, остаточний і повний розрахунок повинен бути здійснений позичальником не пізніше дня закінчення дії цього договору, тобто не пізніше 17.05.2013 р. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.614 ЦК України, особа яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду, та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Дослідивши обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає встановленим обовязок відповідача повернути позивачу грошові кошти відповідно до умов укладеного між ними договору, а порушене право позивача таким, що підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

24.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 17.05.2012 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнавала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 17.05.2012 року, актовий запис № 443, від шлюбу мають доньку - [PERSON] [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне життя не склалося сторони припинили шлюбні стосунки. Відповідно до ч. 3-4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

24.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 листопада 2011 року вони уклали шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. В листопаді 2013 року вони припинили шлюбні відносини по причині, що вони різні люди, проживають окремо, на підставі чого просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка з'явилася, позов підтримала в повному обсязі, та просила його задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, заслухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що 05 листопада 2011 року між сторонами був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 665 та було видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 05.11.2011 року (а.с. 3). Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження [NUMBER], яке видане 24.07.2012 року виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с. 5). Між сторонами втрачені почуття любові та поваги один до одного, спільне життя не можливе та не відповідає інтересам сторін. Після розірвання шлюбу дитина, за взаємною згодою сторін, залишається з позивачкою. Позов був поданий до суду 24 грудня 2013 року та до ухвалення рішення позивачем не відкликаний. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Рішення про розірвання шлюбу постановляється після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача та відповідача. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 229 грн. 40 коп.- судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

24.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, щомісячно, оскільки відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає та на своє утримання в розмірі 1/4 частини до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав частково. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі з 28.08.2009 року по 06.11.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який на даний час мешкає разом з позивачем, а відповідач мешкає окремо від них (а.с.5-7). Згідно до вимог ст.ст.180, 84 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину, а дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний здійснювати виплату позивачу аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) та на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини із всіх видів його доходів, так як інших утриманців відповідач не має, він працевлаштований в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЕПІЦЕНТР» та щомісячно отримує заробітну плату.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

24.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28.12.2006 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Разом не проживають з вересня 2013 року. Позивачка з відповідачем шлюбні відносини фактично припинили, спільне господарство не ведуть. Оскільки сім'я розпалась та зберегти її позивачка вважає не можливим, просить суд шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до початку судового засідання надала письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з*явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечує проти проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Зважаючи на вищезазначені обставини, а також на те, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено: сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 грудня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1927. Від спільного проживання сторони не мають неповнолітніх дітей. З вересня 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено саме такі обставини, а тому необхідно позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задовольнити, шлюб між сторонами - розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв*язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] необхідно залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов [PERSON] підлягає задоволенню, вона при пред'явленні позову сплатив судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп., то судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

24.12.2013 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому вказала, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 02.10.2010 року. Від шлюбу у неї з відповідачем є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу відносини між ними погіршилися, вона з відповідачем проживає окремо, матеріальної допомоги останній їй не надає. В зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву, в якій повністю підтримала заявлені вимоги та просила слухати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій повністю визнав заявлені вимоги та просив слухати справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 487 від 02.10.2010 року (а.с.6). [PERSON], [INFO], являється донькою сторін, про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.7). У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. З огляду на вище зазначене, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання доньки. Також з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

24.12.2013 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому вказала, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 10.06.200 р. по 24.05.2011 р. Від шлюбу у неї з відповідачем є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, необхідної допомоги не надає на утримання дитини не надає, в житті дитини, її розвитку та вихованні участі не приймає. В зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву, в якій повністю підтримала заявлені вимоги та просила слухати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав частково, а саме вказував, що може сплачувати аліменти в сумі 700,00 грн., оскільки працює неофіційно, має мінливий заробіток, крім того в нього є своя сім'я та малолітній син [PERSON], який перебуває на утриманні, а також непрацездатних батьків. Справу відповідач просив розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 24.05.2011 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області шлюб між сторонами розірвано (а.с.3). [PERSON], [INFO], являється донькою сторін, про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.4). У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що достатнім розміром аліментів на утримання дитини, доньки відповідача, - [PERSON] є 1 000,00 грн. щомісячно з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, зважаючи на скрутне матеріальне становище позивача, вік дитини, необхідність матеріального утримання останньої, а також росту цін на споживчі товари та послуги, що свідчать про достатність підстав для призначення аліментів саме у вказаному судом розмірі. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

24.12.2013 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на наступні обставини: вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбу з 10.12.2005 року . Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову та до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, вказавши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони, відповідно до рішення Дебальцевського міського суду № 2-478/11 від 06.05.2011 року, розірвали шлюб. (а.с.3). Від шлюбу, згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дебальцевського міського управління юстиції Донецької області, вони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.2). Згідно з довідкою ПП «ЖЕК №1» від 11.12.2013 року [PERSON], [INFO] мешкає разом з позивачкою [PERSON] (а.с.4). Відповідно даних в позовній заяві відповідач працює та має постійний заробіток. Обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей випливає із вимог ст.180 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен з'ясувати та урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей та інші обставини, які мають істотне значення. Таким чином, суд враховує матеріальне становище дитини, яка має вік п'ять років, та не має самостійного заробітку чи доходу, перебуває на утриманні позивачки, враховуючи, що відповідач працює та отримує стабільну заробітну плату з нього підлягає стягненню на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В силу ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст.180-184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

24.12.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем [PERSON] Обгрунтовуючи вказані вимоги, позивачка посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Півроку вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають спільного дитину - сина [PERSON], [INFO] На даний час дитина проживає з позивачкою, суперечки про місце проживання дитини та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу між сторонами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] 29.04.2011 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 29.04.2011 року зроблено відповідний актовий запис за номером 296, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 5). Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки їх шлюб носить формальний характер. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, а тому вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесенні нею судові витрати на оплату судового збору у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

24.12.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 26 травня 1992 року. Від шлюбу сторони не мають неповнолітню дітей. З вересня 2013 року сторони припинили спільне життя, причиною розпаду родини з'явилися різні погляди на життєві проблеми, втрата розуміння та поваги один до одного. Майнових суперечок немає. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 травня 1992 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 479, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Майнових суперечок немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved