Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

24.10.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у частці від доходу на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в якому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до закінчення позивачем навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позов мотивований тим, що мати позивача перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] (батько позивача). В період зазначеного шлюбу у подружжя народився син позивач у справі. За рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2014 року відповідач сплачував аліменти на утримання позивача до досягнення позивачем повноліття в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Після досягнення позивачем 18 років стягнення з відповідача аліментів на користь матері позивача на його утримання припинено, добровільно надавати сину матеріальну допомогу відповідач відмовляється. Позивач навчається в Технологічно-промисловому коледжі Вінницького національного аграрного університету на бюджетній основі по спеціальності «Експлуатація та ремонт обладнання харчових виробництв», термін навчання: з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року, отримує стипендію в середньому розмірі 628 гривень на місяць, що значно менше прожиткового мінімуму, відчуває значні матеріальні труднощі, потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач має задовільний стан здоровя, на утриманні у нього ніхто не перебуває, має у власності квартиру, офіційно працевлаштований, має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно від дня предявлення позову до суду і до закінчення позивачем навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, вказав, що він офіційно працевлаштований, працює прибиральником приміщень в Центральній бібліотеці ім. Бевза, отримує заробітну плату в розмірі 1500-1800 гривень на місяць, має бажання матеріально допомагати сину. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні всі законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітнього позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження позивача (а.с.5). Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2014 року у справі №127/25881/14-ц з відповідача на користь матері позивача стягувались аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття (а.с.8). На час подання до суду даного позову позивачем досягнуто повноліття. Згідно довідки №1870, виданої Технологічно-промисловим коледжем Вінницького національного аграрного університету 07.10.2016 року, [PERSON] навчається на ІІІ курсі денної форми навчання по спеціальності «Експлуатація та ремонт обладнання харчових виробів», термін навчання - з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року (а.с.9). Відповідно до довідки про доходи №1923 від 19.10.2016 року, виданої Технологічно-промисловим коледжем Вінницького національного аграрного університету, [PERSON] за період з січня 2016 року по вересень 2016 року отримав стипендію в розмірі 5\~651,97 гривень (а.с.10). Згідно\~ст. 199 ч. 1 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно п. 20 Постанови пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні судом перевірено та встановлено наявність вказаних юридичних фактів. Визначаючись щодо розміру аліментів суд враховує взаємний обовязок батьків по утриманню дитини, а також повне визнання відповідачем позову. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні позивача, той факт, що відповідач отримує офіційний дохід, обставини, що встановленні в судовому засіданні та мають значення в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову в розмірі, зазначеному позивачем, та вважає за справедливе встановити аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно до закінчення навчання [PERSON] в Технологічно-промисловому коледжі Вінницького національного аграрного університету або до досягнення ним 23 років, в залежності від того, яка подія станеться раніше, починаючи з 24.10.2016 року. Судом при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, враховано всі обставини у відповідності зі\~ст. 182 СК України. На підставі\~ст. 367 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.\~88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 551,20 грн. судового збору та на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 350 гривень.

Outcome: approved