Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

25 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві зазначає, що шлюб з відповідачем зареєстрований 18.10.2007 року Семенівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №15. Від цього шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. На протязі багатьох місяців, позивачка з відповідачем разом не проживають, контактів не підтримують. Дитина знаходиться на утриманні у позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивачка сама не має змоги утримувати сина, так як ніде не працює, і тому змушена ставити питання про стягнення аліментів з відповідача. Просила постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини які викладені в позовній заяві та з врахуванням того, що відповідач ніде не працює та не має сталого заробітку, просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, причин неявки суду не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с.21). Тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що шлюб між сторонами зареєстрований 18.10.2007 року Семенівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №15. (а.с.3). Від вказаного шлюбу у сторін народився син: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.11.2010 року (а.с.4). Сторони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на повному її утриманні, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області за №703 від 24.04.2014 року (а.с.6). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітній син позивачки проживає разом із останньою та перебуває на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дитину не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дитини є правомірними. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, тому з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатними та може таку надати. У зв»язку з тим, що відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 600 гривень щомісячно, буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»; обов'язок обох батьків утримувати дітей до досягнення повноліття; суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: approved