overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

24 січня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 червня 1993 року виконавчим комітетом Юнокомунарівської міської ради міста Єнакієвого Донецької області, актовий запис № 68. Від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини припинені у зв'язку з тим, що у подружжя різні погляди на життя та несумісність характерів, між подружжям постійно виникали спори з побутових питань, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та довіри одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. У судове засідання позивач не з'явився, проте надав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутність, підтримав раніше заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити . Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, на примирення не згодна. Просила після розірвання шлюбу змінити прізвище зі [PERSON] на [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 1993 року (а.с. 5). З пояснення сторін у судовому засіданні та матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у 1993 році. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не вбачає. Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Після розірвання шлюбу відповідачу відновити прізвище [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

24 січня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини з тих підстав, що з 5 серпня 1989 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON],[INFO], батьком якої в свідоцтві про народження зареєстрований відповідач. В теперішній час дочка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільної згоди між позивачем та відповідачем на сплату аліментів для утримання дитини не досягнуто, тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Позивач надала згоду на ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

24 січня 2014 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, вказавши , що їх підприємство обслуговує будинок та прибудинкову територію де мешкає відповідач. Свої обов'язки позивач виконує належним чином . В період часу з листопада 2010 року по січень 2014 року відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує вартість житлово - комунальних послуг, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 2396,76 грн. Відповідачу відомо про наявність заборгованості , він був належним чином попереджений про необхідність її погашення , але не виконує своїх обов'язків. Просили стягнути з відповідача заборгованість у сумі 2396 грн. 76 копійок. В судове засідання представник позивача не прибув, надав суду заяву з проханням справу розглядати в його відсутність, в тому числі у разі заочного розгляду. Просив позов задовольнити. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст..224 ЦПК України . При розгляді судом справи встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідач дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (довідка АДР УВМС УДМВС арк.. спр.9). Тобто, відповідач перебував з позивачем у правовідносинах з приводу надання послуг та їх оплати . Згідно розрахунку суми заборгованості станом на січень 2014 року ( арк.. спр.5), відповідач не сплачував за послуги, надані позивачем з листопада 2010 року та сума боргу складає 2396 грн. 76 коп. Відповідно до ст.. 68 ЖК України, наймач повинен своєчасно вносити плату за житлово - комунальні послуги. Згідно ст. 20 ЗУ « Про житлово - комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово - комунальні послуги у строки , встановлені договором або законом. Як вбачається з « Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» , які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630,- плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до затверджених нормативів ( норм) споживання, відповідно до умов договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню. Крім того , з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 гривень на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.. 68 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

24 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 14 червня 2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Донецькій області, актовий запис № 156, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON] - [INFO], також зазначив, що брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14 червня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 156, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Донецькій області (а.с.4). Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.10), [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.11). З грудня 2013 року сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

24 січня 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього боргу в сумі 27930 грн. 29 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справа, 05 липня 2013 року між позивачем та відповідачем був кредитний договір №00368/RN, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 25 000,00 грн., а відповідач зобов'язався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути позивачу кредит, сплатити за користування кредитом 0,01 % річних (фіксована процентна ставка), комісії, пені і штрафи та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов цього договору. Кредит надається відповідачу на строк з 05 липня 2013 року по 04 липня 2014 року включно. Відповідно до п.2.6 «а» умов Договору, відповідач сплачує позивачу щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 2,1 % від суми наданого кредиту, в період сплати процентів за користування кредитом у відповідності до п.2.6 цього договору на відповідний рахунок. Відповідно до п.5.2 умов Договору, при порушенні відповідачем будь-яких термінів та строків повернення кредиту, в тому числі, при порушенні термінів, передбачених графіком погашення кредиту, який є невід'ємною частиною цього договору, несвоєчасної сплати процентів та комісій за користування кредитом, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,3 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Дотепер відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, заборгованість по кредиту - 22 569 грн. 70 коп.,заборгованість за відсотками - 0 грн. 94 коп., заборгованість з комісії - 2625 грн. 00 коп.,заборгованість з нарахованої пені - 2734 грн.65 коп.-станом на 20.01.2014 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 27 930 грн. 29 коп. Також, на адресу відповідача надсилалася вимога від 08 жовтня 2013 року, відповідно до якої позивач вимагав погашення заборгованості простроченої заборгованості по кредиту, процентам та неустойки протягом 14 днів з дня отримання цієї вимоги. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 27 930 грн. 29 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 279 грн. 30 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

24 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до повноліття дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться повністю на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені, позивач позов підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2000 року (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Зі змісту ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги визнання відповідачем позову, проживання сина сторін разом з матір'ю, перебування на її утриманні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

24 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався завчасно належним чином через друкований засіб масової інформації, причини неявки не повідомив, про відкладення розгляду справи не звертався. За таких умов суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до особового рахунку [NUMBER], відкритого 23.05.1969 року, житло за адресою: [ADDRESS] належить до державної форми власності (не приватизоване). З данних про мешканців, зазначених в цьому рахунку, вбачається, що у вищевказаному житловому приміщенні зареєстровані позивач - [PERSON], відповідач - [PERSON], син позивача - [PERSON] та племінник позивача - [PERSON] Згідно акта житлово-ремонтної експлуатаційної дільниці № 8 від 02.09.2005 року та акта дільниці № 3 КП «Деснянське» Чернігівської міської ради від 02.07.2013 року відповідач за вказаною адресою не проживає з вересня 1998 року, тобто понад шість місяців. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України особа, яка не проживає на житловій площі більше шести місяців без поважних причин, може бути визнана судом такою, що втратила право користування житловою площею. По даній справі відсутні будь-які дані щодо не проживання відповідача в спірній квартирі з поважних причин чи щодо чинення перешкод в його проживанні. Таким чином, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не проживає на спірній житловій площі, не сплачує комунальні платежі за квартиру, його особисте майно в квартирі відсутнє, а тому позов щодо визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

24 січня 2014 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 10.08.2012 року, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов»янську Слов»янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 296, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який мешкає з матір»ю. На даний час вони з відповідачкою шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально та визначити порядок проживання дитини з матір»ю. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, 10.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов»янську Слов»янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 296. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно довідки про склад сім»ї від 16.01.2014 року, виданої Слов»янською міською радою Донецької області, позивачка проживає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 243,60 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

24 січня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 01 березня 2005 року та стягнути на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку до її повноліття. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Крім того, просила після розірвання шлюбу змінити її прізвище з «[PERSON]» на дошлюбне - «[PERSON]». Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У зв'язку з неявкою сторін, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01 березня 2005 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 297 (а/с 5). Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved