Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

24.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить визнати недійсним Договір про відчуження автомобіля марки «MERCEDES BENZ SPRINTER», 2000 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], за яким [PERSON] продав [PERSON] вказаний автомобіль, а також поділити спільне майно подружжя набуте за час шлюбу з відповідачем [PERSON], виділивши їй шляхом визнання за нею права власності на ? частину зазначеного автомобіля. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 08.08.2009 року по 26.02.2013 року, від якого дітей не мають. За час шлюбу ними було придбано спірний автомобіль. Проте, 07.08.2013 року автомобіль був перереєстрований відповідачем [PERSON] за довідкою-рахунком на відповідача [PERSON] без її згоди, тому вона (позивач) вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов, підтвердивши викладені в ньому обставини, просили його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в суді проти позову заперечили, пояснивши, що спірний автомобіль куплено за особисті кошти, а саме 42400,0 гривень від продажу автомобіля «ГАЗ», який був придбаний [PERSON] ще до шлюбу, 10000,0 гривень позичені у дядька [PERSON]. 29.09.2011 року, та 10300,0 гривень спільні кошти. Відповідач [PERSON] за викликом суду не з явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, свого представника не направив, причини неявки не повідомив, письмових заперечень та заяви про слухання справи в свою відсутність не надав. Свідок [PERSON]. пояснив, що дійсно позичив своєму племіннику [PERSON] 10000,0 гривень на купівлю автомобіля «Мерседес». На даний час грошові кошти повернув частково. Суд, заслухавши сторони, свідка, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 08.08.2009 року, який розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2013 року. Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Дані обставини підтверджуються рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2013 року та визнані сторонами в судовому засіданні. Під час перебування у шлюбі, а саме 07.10.2011 року було придбано автомобіль «MERCEDES BENZ SPRINTER», 2000 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], який був зареєстрований на ім я відповідача [PERSON], а 07.08.2013 року вказаний транспортний засіб був реалізований ТОВ «Автотрейд-РС» на підставі довідки-рахунку ДПІ 917216 відповідачу [PERSON], згідно листів начальника Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Бориспіль та Бориспільського району при УДАІ ГУ МВС України в Київській області від 18.01.2014 року та від 06.09.2014 року. Згідно п.1 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. А в п.3 ч.1 цієї ж статті зазначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. З листа та довідки начальника Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Бориспіль та Бориспільського району при УДАІ ГУ МВС України в Київській області від 21.01.2014 року та від 24.09.2014 року відповідно, Довіреності від 07.09.2011 року, Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 17.09.2008 року, реєстраційної картки АМТ від 07.09.2011 року вбачається, що 07.09.2011 року відповідач [PERSON] зняв з обліку для реалізації транспортний засіб «ГАЗ-33021», 2001 року випуску, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], який належав йому особисто, так як був придбаний до шлюбу з позивачем. Вказаний транспортний засіб зареєстрований 08.11.2011 року за [PERSON] у МРЕВ ДАІ м. Сімферополь. За продаж транспортного засобу «ГАЗ-33021», 2001 року випуску, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], відповідачем [PERSON] було отримано від [PERSON] та [PERSON] 42400,0 гривень, що вбачається з розписки від 17.01.2014 року. Проте, судом дана розписка оцінюється критично, оскільки була вчинена 17.01.2014 року, через два роки і чотири місяці після фактичного продажу транспортного засобу «ГАЗ-33021» і через два роки три місяці після купівлі автомобіля «MERCEDES BENZ SPRINTER», та вже після початку вирішення спорів між [PERSON] та [PERSON] в судовому порядку, в зв'язку з чим не є належним доказом отримання вказаних грошових коштів та витрачання цих коштів на придбання автомобіля «MERCEDES BENZ SPRINTER». Відносно позичених відповідачем [PERSON] грошових коштів в розмірі 10000,0 гривень на придбання автомобіля «MERCEDES BENZ SPRINTER» у [PERSON]., який підтвердив даний факт будучи допитаним в якості свідка, необхідно зазначити, що дані кошти були позичені під час перебування позивача та відповідача [PERSON] в шлюбі, а тому є спільним сумісним майном подружжя. Також відповідач [PERSON] зазначив, що на придбання автомобіля «MERCEDES BENZ SPRINTER» було витрачено 10300,0 гривень спільних коштів подружжя. Отже, відповідач [PERSON], у відповідності до вимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, не довів, що автомобіль «MERCEDES BENZ SPRINTER», 2000 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], був придбаний за кошти, які належали йому особисто. Відповідно до ст.60 СК України та 368 ч.3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 2 ст.372 ЦК України та ч.1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено договором або законом. Правилами ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладені обставини справи, суд вважає за доцільне задовольнити позов в частині поділу спільного майна подружжя, визнавши за позивачем право власності на ? частину спірного автомобіля. Разом з тим, в задоволенні позову в частині визнання недійсним Договору про відчуження автомобіля марки «MERCEDES BENZ SPRINTER», 2000 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], за яким [PERSON] продав [PERSON] вказаний автомобіль, необхідно відмовити з наступних підстав. Цивільним кодексом України, а саме ст.ст.215, 222, 223, 225, 227-234 ЦК України, чітко визначені підстави, з яких договір може бути визнано недійсним. Однак, ні позивач, ні її представник, у відповідності до вимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, не довели наявність таких підстав, та чітко не зазначили, з якої саме підстави має бути визнаний недійсним спірний договір. Судові витрати по справі у вигляді судового збору, сплачені позивачем при подачі позову, підлягають, відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України, стягненню на користь останнього пропорційно до задоволених вимог з відповідачів солідарно, так як позов необхідно задовольнити частково. В зв'язку з вищевикладеним, на підставі ст.ст.57 ч.1 п.1 та п.3, 60, 70 ч.1 СК України, ст.ст.368 ч.3, 372 ч.2, 392 ЦК України,

Outcome: partial