Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

25.04.16р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив постановити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 154 539,70 грн. та судовий збір. Заяву мотивує тим, що 17.12.07 р. між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 599/07/01, згідно умов якого банк надав останній кредитні кошти в розмірі 43 000 доларів США зі сплатою за користування кредитом 0,07 % в місяць на строк до 15.12.2017р. Згідно договору, відповідач зобов'язалась щомісячно повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами на умовах та в строки, визначених договором та додатками до нього. Однак, позичальник не виконувала належним чином умови кредитного договору, про що письмово повідомлявся, шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань. Проте, зобов'язання залишились не виконані, у зв'язку з чим, станом на 14.04.2015 року у відповідача [PERSON] наявна заборгованість за вищевказаним договором, що разом із відсотками та пенею становить загалом 154 539,70 грн. У зв'язку з наведеним, змушене звернутись до суду В судовому засіданні представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» підтримала заявлені вимоги з підстав, викладених в заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні подала письмові заперечення, в яких просила суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Додатково пояснила, що дійсно укладала кредитний договір з ПАТ «ВіЕйБі Банк», періодично вносила суми, що значно перевищували черговий платіж по кредиту, тому достроково виконала свої зобов'язання за договором, повністю погасивши кредит. Заслухавши учасників процесу , з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.12.07 р. між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 599/07/01, згідно умов якого банк надав останній кредитні кошти в розмірі 43 000 доларів США зі сплатою за користування кредитом 0,07 % в місяць на строк до 15.12.2017р. Факт отримання кредиту відповідачем стверджується меморіальним ордером № 404006 від 16.12.07р. Того ж дня до кредитного договору сторони підписали Додаток №1 - графік погашення заборгованості по кредиту та відсотках від 17.12.2007 р. та Додаток №2 - детальний розпис загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Згідно умов кредитного договору, а саме п. 3.3.3., п. 3.3.2 та п. 2.4.1, відповідач зобов'язалась щомісячно повертати частини кредитних коштів, на умовах та в строки, визначені договором та додатками до нього, шляхом внесення коштів на поточний рахунок. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як встановлено, на виконання умов кредитного договору, відповідач [PERSON] вносила на рахунок Банку кошти у строки та у розмірах , визначених у графіку погашення заборгованості по кредиту та відсотках, що підтверджується копіями платіжних доручень в матеріалах справи. Згідно ст. 521 ЦК України, боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до частини 8 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат. Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних виплат, встановлених в абзаці першому цієї частини, кредитодавець зобов'язаний здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення. Споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує відсотки за користування кредитом та вартість всіх послуг, пов'язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом. Кредитодавцю забороняється відмовляти споживачу в прийнятті платежу у разі дострокового повернення споживчого кредиту. Кредитодавцю забороняється встановлювати споживачу будь-яку додаткову плату, пов'язану з достроковим поверненням споживчого кредиту. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає сплату споживачем будь-якої додаткової плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту, є нікчемною. Відповідно до п.3.4 п.п. 3.4.1. кредитного договору позичальник має право достроково повернути наданий кредит та сплатити проценти за фактичний час користування кредитними коштами у порядку визначеному у п.2.6. кредитного договору. Відповідно до п. 2.5. п.п.2.5.1. кредитного договору, позичальник має право здійснити повне чи часткове дострокове виконання боргових зобов'язань. Відповідно до п.п.2.6.6. кредитного договору, кошти на повне чи часткове дострокове виконання боргових зобов'язань списуються Банком в межах залишку коштів на поточному рахунку позичальника у порядку, передбаченому у п.2.5.6. цього договору. Як вбачається із наданого відповідачем [PERSON] розрахунку та долучених платіжних доручень,остання періодично вносила суми, що значно перевищували черговий платіж по кредиту, передбаченому у Додатку №1 - графіку погашення кредиту. Так, 20.01.2012 року [PERSON] внесла на рахунок банку кошти у розмірі 12 000 доларів США для дострокового часткового погашення кредиту, а 20.02.2012 року кошти у розмірі 9841,51 для дострокового повного погашення кредиту. Факт дострокового повного погашення кредиту, підтверджується копіями платіжних доручень та розрахунком наданим відповідачем при матеріалах справи. Зважаючи на викладене, відповідач належно та в повному обсязі виконала свої зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до ч.2, 3 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вказувалось, вище відповідач [PERSON] належно та в повному обсязі виконала свої зобов'язання за кредитним договором. Окрім того, з матеріалів справи (Том №2, а.с. 3-13, 186-194) вбачається, що кошти які вносила [PERSON] для погашення кредиту зараховувались на інші, відмінні рахунки, а не на рахунок передбачений у. 2.1.2,, 2.2., 2.5.6.1. кредитного договору. Також, як вбачається із матеріалів справи, зокрема (Том №2, а.с. 46-158), позивачем відкрито банківські рахунки, які не передбачені в кредитному договорі. Тому Банк здійснював операції, із отриманими коштами для погашення кредиту, які не відомі відповідачу, і які не передбачались умовами кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи те, що відповідач повністю виконала зобов'язання за кредитним договором, заборгованість по кредиту в неї відсутня, відповідач не надав суду належні та підтверджуючі докази заборгованості відповідача, а відтак немає підстав для задоволення позову. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є безпідставний та в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed