Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

24 лютого 2020 року [PERSON] (надалі - позивач, [PERSON] ) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» (надалі - відповідач 1), [PERSON] (надалі - відповідач 2, [PERSON] ) про визнання протиправним наказу про застосування дисциплінарного стягнення, зобов`язання виплатити моральну шкоду, зобов`язання виплатити премію та зобов`язання [PERSON] надати публічні вибачення та спростувати недостовірну інформацію. Позивач просить скасувати наказ Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» від 28.11.2019 № 201 о/с «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким позивачу оголошено догану за неналежне виконання функціональних обов`язків (пн. 1.2, 2.2 Посадової інструкції), за порушення Стандартів протоколів) лікування, та за не дотримання вимог ведення медичної документації (пн. 2.17 Посадової інструкції). Також позивач вважає, що у зв`язку із накладенням дисциплінарного стягнення, з нього було знято премію, а тому позивач просить зобов`язати відповідача 1 виплатити 8369,69 грн. премії. Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача 1 виплатити моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. за неправомірні дії останнього. Також просить зобов`язати [PERSON] надати публічні вибачення та спростувати недостовірну інформацію щодо порушення позивачем методики Стандартів(протоколів) лікування. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що оскаржений наказ є протиправним, оскільки винесений з порушенням статей 147 та 149 КЗпП України. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 67-68, т. 1). 11 вересня 2020 року представником відповідача 1 подано пояснення на позовну заяву в яких зазначає, що лікар [PERSON] систематично надавала медичну допомогу з грубими порушеннями чинних клінічних протоколів та інструкцій до медичних препаратів, посадової інструкції, відповідно допустила порушення трудової дисципліни, що підтверджується історіями хвороби № 3934, № 3810. А тому, відповідач вважає винесену догану правомірною. Щодо преміювання, відповідач 1 зазначає, що рішення про розмір премії за результатами роботи кожного працівника ухвалюється колегіально та комісійно. Оспорюваний наказ не містить не має положень про позбавлення премії позивача. Премія з позивача була знята на підставі рішення комісії, а порядок прийняття рішення комісією не порушений, а в даному випадку позивачем не оспорюється. Щодо моральної шкоди, то відповідач 1 зазначає, що позивач не наводить жодного доводу, обґрунтування чи підстави, з яких вона виходила, визначаючи нібито заподіяної шкоди. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Представник позивача позов підтримав просив задовольнити. Представник відповідача 1 проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Відповідач 2 заперечив проти позову, та просив у його задоволенні відмовити. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно наказу № 88 о/с від 20.08.2013 [PERSON] була прийнята на роботу до відповідача 1. Наказом № 32 о/с від 22.02.2016 позивач переведений на посаду лікаря-анастезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії стаціонару Госпіталю з поліклінікою. Наказом Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» від 28.11.2019 № 201 о/с «Про застосування дисциплінарного стягнення», [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання функціональних обов`язків (пн. 1.2, 2.2 Посадової інструкції), за порушення Стандартів протоколів) лікування, та за не дотримання вимог ведення медичної документації (пн. 2.17 Посадової інструкції)(а.с. 19 т. 1). Наказом від 13.12.2019 № 213 о/с Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» внесено зміни до наказу від 28.11.2019 № 201 о/с(а.с. 76 т. 1). Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно із абз. 1 ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Як зазначає відповідач 1 у письмових поясненнях, 13.11.2019 начальником госпіталю (з поліклінікою) ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» [PERSON] надано [PERSON] вказівку прибути 14.11.2019 на засідання лікувально-контрольної комісії та надати письмові пояснення щодо допущених порушень. З доповідної записки від 14.11.2019 вбачається, що [PERSON] 13.11.2019 повідомила [PERSON] , що 14.11.2019 по хворим яких вона вела, відбудеться засідання лікувально-контрольної комісії. Також повідомила, що [PERSON] має бути присутньою на комісії, і до засідання комісії має надати письмові пояснення щодо своїх дій(а.с. 188). Як вбачається із заяви [PERSON] адресованої до голови комісії [PERSON] від 14.11.2019, [PERSON] просила завчасно повідомити з приводу якого хворого, позивача викликають на комісію, щоб остання мала змогу підготуватися. Також [PERSON] зазначила, що 13.11.2019 [PERSON] повідомила їй про обов`язкову присутність на комісії, яка відбудеться 14.11.2019, проте [PERSON] відмовилась надати відповідь щодо якого пацієнта будуть питати позивача(а.с. 181). Дослідивши зміст вищезазначених документів, заслухавши пояснення сторін і їх представників, суд дійшов висновку, що позивача дійсно було повідомлено про засідання лікувально-контрольної комісії, яке відбулося 14.11.2019, проте, позивач не була належним чином проінформована, з приводу якого пацієнта [PERSON] викликають на засідання, а також в матеріалах відсутні належні та допустимі докази, що відповідач 1 пропонував позивачу надати письмові пояснення з приводу порушень, які стали підставою для винесення догани. Крім того, у письмових поясненнях відповідач 1 зазначає, що 28.11.2019 [PERSON] повторно запропоновано надати пояснення з приводу порушення трудової дисципліни, що підтверджується актом від 28.11.2019(а.с. 178). Як вбачається із акта від 28.11.2019 старшим інспектором Куделькіною Н.Ф., інспектором групи кадрів Левчук О.О., було повідомлено [PERSON] про необхідність надати пояснення з приводу грубого порушення Стандартів (протоколів) лікування. На що [PERSON] надати усні та письмові пояснення відмовилася. Також слід зазначити, що актом від 28.11.2019 [PERSON] було зачитано наказ Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» від 28.11.2019 № 201 о/с «Про застосування дисциплінарного стягнення». Дослідивши зміст вищезазначених документів, заслухавши пояснення сторін і їх представників, свідків, суд дійшов висновку, що група кадрів дійсно 28.11.2019 запропонувала позивачу надати письмові пояснення з приводу порушень, які стали підставою для винесення догани. Проте, на момент пропонування надання пояснень, наказ від 28.11.2019 № 201 о/с «Про застосування дисциплінарного стягнення» вже був підписаний, і одразу після повідомлення про можливість надання пояснень, [PERSON] був зачитаний наказ про застосування дисциплінарного стягнення. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до положень ст. 149 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен був до застосування дисциплінарного стягнення зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, а не вже після винесення наказу про застосування дисциплінарного стягнення пропонувати надати пояснення. На підставі оцінки обставин справи, суд дійшов висновку про те, що наказ від 28.11.2019 № 201 о/с «Про застосування дисциплінарного стягнення» був виданий з порушення, а тому підлягає визнанню незаконним. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача 1 виплатити позивачу 8369,69 грн. премії, суд вважає за необхідне зазначити, те що наказом від 28.11.2019 № 201 о/с «Про застосування дисциплінарного стягнення» позивачу не зменшувалася премія, в той же час, визначення премії було здійснено на підставі протоколу № 11 засідання комісії ТМО з преміювання працівників від 18.11.2019. Приймаючи до уваги те, що позивач не оскаржувала вищезазначений протокол, вимоги про зобов`язання виплатити 8369,69 грн. премії, є необґрунтованими. Щодо стягнення моральної шкоди, позивач посилається на те, що вона проживає одна та має доньку студентку, яка поки не має можливості працювати. Зазначає, що коли позивачу було оголошено догану та знято 95 % премії, то [PERSON] фактично залишилася без половини свого заробітку. Через це дуже хвилювалася та повинна була економити щоб прожити і допомогти дочці. Такими неправомірними діями, на думку позивача, їй було завдано моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Враховуючи на те, що позовна вимога про зобов`язання виплатити моральну шкоду фактично обґрунтовується невиплатою премії, а дані вимоги були визнані необґрунтованими, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, слід відмовити у зв`язку із недоведеністю. Позовні вимоги щодо зобов`язання [PERSON] надати публічні вибачення та спростувати недостовірну інформацію щодо порушення позивачем методики Стандартів(протоколів) лікування, також не підлягають до задоволення, оскільки, по-перше, на момент ухвалення рішення [PERSON] вже не працює в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву», а по-друге, позивач не довела суду, що [PERSON] у доповідній, яка була адресована [PERSON] з приводу грубих помилок [PERSON] , надав недостовірну інформацію про вчинення порушень (а.с. 189-190 т. 1). Отже дані вимоги, є також необґрунтованими. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч.5 вказаної статті, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Позовні вимоги задоволені частково, а тому судовий збір та витрати на правову допомогу у пропорційному розмірі потрібно покласти на відповідача, стягнувши з нього 840,00 грн. судового збору та 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial