Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

26 липня 2017 представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] В подальшому уточнив свій позов, в якому просив в рахунок часткового погашення заборгованості: [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» за Кредитним договором № 149/07ф від 25 травня 2007 року, відповідно до розрахунку у додатках становить 7 303 677,58 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 140 473,95 дол. США; заборгованість за відсотками - 146 969,79 дол. США; разом заборгованість за кредитом та за відсотками становить 287 443,74 дол. США по курсу НБУ 24,852093 станом на 12.07.2016р. заборгованість становить 7 143 578,56 грн.; комісія за РО - 0,00 грн.; штраф згідно п. 4.3 Кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту - 160\~099,02 грн.; [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВІЕйБі Банк» заборгованість за Кредитним договором №135/05ф від 27.10.2005 року в сумі 6 576 130. 87 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 79 829,03 дол. США; заборгованість за відсотками - 103 846,81 дол. США; разом заборгованість за кредитом та за відсотками становить 183 675,84 дол. США по курсу НБУ 27,165110 станом на 14.02.2017р. заборгованість становить 4989574,40 грн.; комісія за РО - 0,00 грн.; штраф згідно п. 4.3 Кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту - 1 577 556,47 грн.; звернути стягнення на належний [PERSON] предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Одеська область, с. Мізікевича, Овідіопольського району, ж/м «Чорноморка», вул. Лиманська, 20/5 та складається з житлового будинку під літ. «А,А(1), а,а(1)», житловою площею 82,2 кв.м., гараж під літ. «Б», сарай під літ. «В», навіс під літ. «Г», спорудження 1-6,1, загальною площею 232,5 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 1000 кв.м.; земельну ділянку площею 0,100 га (в тому числі по угіддям: 0,060 га - рілля, 0,040 га - забудовані землі), що знаходяться в с. Мізікевича, житловий масив «Чорноморка», вул. Лиманська. 20/5,Овідіопольського району Одеської області, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» за вартістю яка буде визначена субєктом оціночної діяльності на момент набуття права власності. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 травня 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (Позивач) та [PERSON] (Відповідач/Позичальник) був укладений Кредитний договір № І49/07ф (далі - Кредитний договір 1). відповідно до умов якого Позичальнику було надано кредит в іноземній валюті в сумі 150 000.00 доларів США, для проведення ремонту будинку №20/5, що знаходиться за адресою Одеська обл., с. Мізікевича, Овідіопольського району, ж/м «Чорноморка», вул. Лиманська. 20/5. Кредитні кошти надавалися строком до 25 травня 2017 року. За користування кредитними коштами встановлювалась плата в розмірі 13,5 процентів річних. При умові не виконання Позичальником п. 2.7.1.2 Кредитного договору плата за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі 20 процентів річних. Взяті на себе зобовязання Банком було виконано в повному обсязі. Зобов'язання [PERSON] за Кредитним договором належним чином виконані не були, що підтверджується рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області по цивільній справі № 509/5586/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 1 122 994,18 грн., яка складається в цілому з: загальної заборгованості за кредитом в розмірі 140 473,95 доларів США, що еквівалентно 1 081649,42 грн., простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 3\~309,97 доларів США, що еквівалентно 25 486,77 гривень, штрафу за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 397,49 доларів США, що еквівалентно 10 760,67 гривень, штрафу за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 661,99 доларів США, що еквівалентно 5 097,32 грн. Таким чином, факт надання кредитних коштів та порушення Боржником умов Кредитного договору № 149/07ф від 25.05.2007р. щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі: 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В порушення взятих на себе зобовязань Позичальник кредит та проценти нараховані за користування кредитом тривалий час не повертає. Відповідно до п. 4.3. Договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату відсотків, Відповідач сплачує Банку штраф у розмірі 20 відсотків від суми неповерненого кредиту та/або несплачених відсотків. Станом на 12.07.2016 р., загальна сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором № 149/07ф від 25 травня 2007 року, відповідно до розрахунку у додатках становить 7 303\~677,58 грн. 27 жовтня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» (надалі по тексту - Позивач) та [PERSON] (надалі по тексту Позичальник 2) укладено кредитний договір № 135/05ф (далі - Кредитний договір 2), відповідно до умов якого Позичальнику 2 було надано кредит в іноземній валюті в сумі 87 000,00 доларів США. За користування кредитними коштами встановлювалась плата в розмірі 16 процентів річних. Взяті на себе зобовязання Банком було виконано в повному обсязі. Зобовязання [PERSON] за Кредитним договором 2. належним чином виконані не були. Станом на 14.02.2017 р., загальна сума заборгованості Позичальника 2 за Кредитним договором № 135/05ф від 27 жовтня 2005 року, відповідно до розрахунку у додатках становить 6 576 130, 87 грн.. з яких: заборгованість за кредитом - 79 829,03 дол. США; заборгованість за відсотками - 103 846,81 дол. США; разом заборгованість за кредитом та за відсотками становить 183 675,84 дол. США по курсу НЬУ 27,165110 станом на 14.02.2017р. заборгованість становить 4 989 574,40 грн.; комісія за РО - 0,00 грн.; штраф згідно п. 4.3 Кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту - 1 577 556,47 грн. В якості забезпечення своєчасного и повного виконання Відповідачем та Позичальником 2 своїх зобовязань по Кредитному договору від 25 травня 2007 року № 149/07ф та Кредитному договору від 27 жовтня 2005 р №135/05ф відповідно, [PERSON] передав в іпотеку банку майно, а саме: житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Одеська область, с. Мізікевича, Овідіопольського району, ж/м «Чорноморка», вул. Лиманська, 20/5 та складається з житлового будинку під літ. «А,А(1), а,а(1)», житловою площею 82,2 кв.м., гараж під літ. «Б», сарай під літ. «В», навіс під літ. «Г», спорудження 1-6,1, загальною площею 232,5 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 1000 кв.м., та належить Іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Таїровської селищної ради, Овідіопольського району Одеської області 29.07.2002 року згідно рішення виконкому Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 23.07.2002 р. за №181 та зареєстрованого в Овідіопольському районному бюро технічної інвентаризації Одеської області 29.07.2002 року, номер запису 188 в книзі 2.; земельна ділянка площею 0,100 га (в тому числі по угіддям: 0,060 га - рілля, 0,040 га - забудовані землі), що знаходяться в с. Мізікевича, житловий масив «Чорноморка», вул. Лиманська. 20/5,Овідіопольського району Одеської області та належить Іпотекодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД №045424, виданого Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області 27.11.2000 року згідно рішення виконкому Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 27.06.2000 року №177 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ТЇ №661-18. (далі предмет іпотеки). Враховуючи те, що Відповідач та Позичальник 2 порушили умови Кредитних договорів, не виконав свої зобовязання, передбачені даними договорами, існує заборгованість, яка не сплачена в установлений строк, Позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач в судове засідання не зявився, позов не визнав, звернувся із зустрічним позовом, в якому просив: розірвати договір іпотеки від 29 травня 2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим №3994., в обґрунтування якого зазначив, що між ним та відповідачем за зустрічним позовом, був укладений кредитний договір № 149/07ф від 25 травня 2007 року, відповідно до якого відповідач надав [PERSON] кредит у розмірі 150000 доларів США. В якості забезпечення вимог відповідача по поверненню грошових коштів був укладений договір іпотеки від 29 травня 2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим № 3994, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку відповідачу житловий будинок та земельну ділянку за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н., с. Мізікевича, ж/м Чорноморка, вул. Лиманська, 20/5. [PERSON] з відповідачем під час укладення кредитного договору, досягли усіх домовленостей щодо отримання кредиту та процентної ставки за кредитом. [PERSON] під час передачі свого майна в іпотеку Відповідачу, теж досяг згоди щодо процентної ставки, яка буде йому нараховуватися. Згідно п.1.4. кредитного договору «За користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 13,5 % річних». 14 серпня 2008 року була підписана Додаткова угода №18 до договору кредитної лінії №149/07ф від 25 травня 2007 року, згідно якої було внесено зміни в п.1.4. кредитного договору та була підвищена процентна ставка з 13,5% до 15% річних. Збільшення відсоткової ставки відповідачем до 15% в односторонньому порядку призвело до збільшення обсягу матеріальної відповідальності, яка не була передбачена договором іпотеки. Позивач зустрічний позов не визнав, вважає вимоги про розірвання договору іпотеки безпідставними та необґрунтованими. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, та зустрічний позов [PERSON] до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» про розірвання договору іпотеки не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 травня 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (Позивач) та [PERSON] (Відповідач/Позичальник) був укладений Кредитний договір № 149/07ф (далі - Кредитний договір 1). відповідно до умов якого Позичальнику було надано кредит в іноземній валюті в сумі 150 000.00 доларів США, для проведення ремонту будинку №20/5, що знаходиться за адресою Одеська обл., с. Мізікевича, Овідіопольського району, ж/м «Чорноморка», вул. Лиманська. 20/5. Кредитні кошти надавалися строком до 25 травня 2017 року. За користування кредитними коштами встановлювалась плата в розмірі 13,5 процентів річних. При умові не виконання Позичальником п. 2.7.1.2 Кредитного договору плата за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі 20 процентів річних. Взяті на себе зобовязання Банком було виконано в повному обсязі. Зобов'язання [PERSON] за Кредитним договором належним чином виконані не були, що підтверджується рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області по цивільній справі № 509/5586/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 1 122 994,18 грн., яка складається в цілому з: загальної заборгованості за кредитом в розмірі 140 473,95 доларів США, що еквівалентно 1 081649,42 грн., простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 3\~309,97 доларів США, що еквівалентно 25 486,77 гривень, штрафу за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 397,49 доларів США, що еквівалентно 10 760,67 гривень, штрафу за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 661,99 доларів США, що еквівалентно 5 097,32 грн. Таким чином, факт надання кредитних коштів та порушення Боржником умов Кредитного договору № 149/07ф від 25.05.2007р. щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. 02 квітня 2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області було винесено рішення, та залишено без змін апеляційним судом Одеської області, яким позовні вимоги банку були задоволені, а саме, з [PERSON] присуджено до стягнення заборгованості в сумі 1\~122\~994,18 гривень, яка складається в цілому з: загальної заборгованості за кредитом в розмірі 140 473,95 доларів США, що еквівалентно 1 081649,42 грн., простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 3\~309,97 доларів США, що еквівалентно 25 486,77 гривень, штрафу за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 397,49 доларів США, що еквівалентно 10 760,67 гривень, штрафу за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 661,99 доларів США, що еквівалентно 5 097,32 грн. Оскільки раніше Овідіопольським районним судом Одеської області було вирішено стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 1\~122\~994,18 гривень за зазначеним вище кредитним договором, у даному випадку не є вірним погашення боргу за рахунок предмету іпотеки, оскільки в такому разі стягнення буде відбуватися у подвійному розмірі за одним і тим самим грошовим зобовязанням, що є помилковим. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 37 Закону України Про іпотеку, передбачено можливість задоволення іпотеко держателем забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. З наведених підстав, суд вважає, що позовна вимога щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості не підлягає задоволенню, отже всі інші вимоги позивача щодо визнання права власності, також відповідно не підлягають задоволенню. Щодо вимоги зустрічної позовної заяви [PERSON] про розірвання договору іпотеки, вважаю, що також не підлягає задоволенню з наступних підстав. У своїй зустрічній позовній заяві позивач посилається на те, що 14 серпня 2008 року була підписана Додаткова угода №18 до Договору кредитної лінії №149/07 від 25 травня 2007 року, згідно якої було внесено зміни в п.1.4 Кредитного договору та була підвищена процентна ставка з 13,5% до 15% річних. Однак, зазначене твердження позивача про те, що змінювалася відсоткова ставка за кредитним договором не відповідає дійсності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що Додаткова угода №18 до кредитного договору №149/07ф від 25 травня 2007 року була укладена 31 березня 2008 року, а не 14 серпня 2007р., як стверджує позивач. Крім того, додаткова угода №18 до кредитного договору №149/07ф від 25 травня 2007 року було визначено надання Позичальнику транш кредиту в рамках відзивної не відновлювальної кредитної лінії в сумі 3\~500,00 доларів США. Всі інші умови Кредитного договору залишаються без змін. До позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки був наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором №149/07ф, станом на 12.07.2017 року. Згідно зазначеного розрахунку заборгованості відсоткова ставка згідно договору зазначена в розмірі 13,5 %. Крім того, із зазначеним зустрічним позовом позивач звернувся у січні 2017 року. Іпотечний договір було укладено 29.05.2017 року. Тобто, на момент предявлення позову про розірвання договору іпотеки строк позовної давності сплив. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України а загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила Про наявність положень кредитного та іпотечного договорів позивач дізнався з часу підписання вказаного договору, що свідчить його підпис під вищевказаними угодами. З цього ж часу Позивач мав об'єктивну можливість знати про невідповідність вищезазначених і оспорюваних ним положень кредитного та іпотечного договорів, якщо така невідповідність мала місце на його думку. Отже, у даному випадку день початку перебігу строку позовної давності є день укладення правочинів, а саме 29 травня 2007 року, оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, якщо таки порушення на його думку мали місце. З наведених підстав, суд вважає, що позовна вимога щодо розірвання договору іпотеки не підлягає задоволенню у звязку зі спливом позовної давності.\~ Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що як позов ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, так і зустрічний позов [PERSON] до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» про розірвання договору іпотеки є такими, що не підлягають задоволенню

Outcome: dismissed