overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

25 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони з 31 грудня 2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу дітей не мають. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачем з 01 січня 2017 року не проживають, не ведуть спільного господарства, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 31 грудня 2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-СР №135260 від 31 грудня 2016 року. Від спільного шлюбу дітей не мають. 01 січня 2017 року позивач спільно з відповідачем не проживає, не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

25 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження своїх позовних вимог позивачка вказала, що 13 лютого 2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 19. Дошлюбне прізвище позивача «Івченко». У період шлюбу народилися діти: 14 жовтня 2010 року донька Марія, яка проживає з позивачкою. Сумісне життя з відповідачем із-за різних поглядів на спільне життя не склалося, сторони мешкають окремо і сім`я фактично розпалась з червня 2017 року. Збереження сімї неможливо. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила шлюб розірвати. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, просив шлюб розірвати. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 лютого 2010 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с. 5). Від стосунків мають доньку [INFO], (а.с. 6). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків, можливість збереження сімї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

25 липня 2017 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) КСП «Авангард», площею 3,41 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії [NUMBER], виданого 11 листопада 1996 року на підставі розпорядження № 537-р Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 23 вересня 1996 року. Вказував, що йому належить право на земельну частку (пай), проте в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) його прізвище було записано з помилкою: замість «[PERSON]» зазначено - «[PERSON]». Посилаючись на положення ст. 256 ЦПК України та на те, що зазначена обставина позбавляє його права на володіння та користування землею, просив встановити факт належності йому Сертифікату на право на земельну частку (пай). В судове засідання заявник, його представник та представники заінтересованих осіб не з'явилися, про час та місце були повідомлені належним чином. Представник заявниці та представники заінтересованих осіб надали заяви з прохання розглядати справу без їх участі. Суд, вважаючи за можливе розглянути справу без участі заявника, його представника та представників заінтересованих сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 537-р від 23 вересня 1996 року [PERSON] 11 листопада 1996 року отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП «Авангард», площею 3,41 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії [NUMBER]. Проте його прізвище в ньому зазначено з помилкою: замість «[PERSON]» записано - «[PERSON]». Заявник, згідно отриманого ним 28 січня 2003 року паспорту, має прізвище ім'я та по батькові [PERSON], [INFO]. Однак, як вже зазначено, у виданому йому Сертифікаті на право на земельну частку (пай) він зазначений як [PERSON]. Така невідповідність позбавляє його можливості належним чином володіти та користуватися земельною часткою (паєм), оскільки виникають труднощі у підтвердженні належності йому цього сертифікату. В той же час, співпадання інформації про заявника (прізвище, ім`я, по - батькові, місце проживання та ін.) в сертифікаті з інформацією в інших документах на його ім`я (паспорті, свідоцтві про народження, свідоцтві про укладання шлюбу, копії трудової книжки, пенсійного посвідчення) вказують, що сертифікат був оформлений саме на нього, але із помилкою в написанні прізвища. З врахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

25 липня 2017 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) КСП «Авангард», площею 3, 41 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії МК № [NUMBER], виданого 11 листопада 1996 року на підставі розпорядження № 537-р Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 23 вересня 1996 року. Вказував, що йому належить право на земельну частку (пай), проте в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) його прізвище було записано з помилкою: замість «[PERSON]» зазначено - «[PERSON]». Посилаючись на положення ст. 256 ЦПК України та на те, що зазначена обставина позбавляє його права на володіння та користування землею, просив встановити факт належності йому Сертифікату на право на земельну частку (пай). В судове засідання заявник, його представник та представники заінтересованих осіб не з'явилися, про час та місце були повідомлені належним чином. Представник заявниці та представники заінтересованих осіб надали заяви з прохання розглядати справу без їх участі. Суд, вважаючи за можливе розглянути справу без участі заявника, його представника та представників заінтересованих сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 53769-р від 23 вересня 1996 року [PERSON] 11 листопада 1996 року отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП «Авангард», площею 3, 41 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії МК № [NUMBER]. Проте його прізвище в ньому зазначено з помилкою: замість «[PERSON]» записано - «[PERSON]». Заявник, згідно отриманого ним 2 лютого 2005 року паспорту, має прізвище ім'я та по батькові [PERSON], [INFO]. Однак, як вже зазначено, у виданому йому Сертифікаті на право на земельну частку (пай) він зазначений як [PERSON]. Така невідповідність позбавляє його можливості належним чином володіти та користуватися земельною часткою (паєм), оскільки виникають труднощі у підтвердженні належності йому цього сертифікату. В той же час, співпадання інформації про заявника (прізвище, ім`я, по - батькові, місце проживання та ін.) в сертифікаті з інформацією в інших документах на його ім`я (паспорті, свідоцтві про народження, копії трудової книжки) вказують, що сертифікат був оформлений саме на нього, але із помилкою в написанні прізвища. З врахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

25 липня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.07.2017 р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадної і не може самостійно задовольнити основні життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву про госпіталізацію [PERSON], прокурор - заперечував, адвокат - заперечував. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, захисника, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.07.2017 р. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «Синельниківської ЦРБ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена,тривожна. Відчуває у себе дар допомагати людям. Без критики до свого стану. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психічний розлад. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка чоловік заінтересованої особи [PERSON], пояснив [PERSON] поводить себе гіперактивно, перестала спати та відмовилась від їжи. Прагне організувати день народження дитини, що буде лише за місяць. Разом з тим, в судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] в момент надання пояснень не виявляла явної неадекватності, поводила себе спокійно, чітко висловлювала свою думку. Повідомила, що не згодна з лікарями. Пояснила, що не потребує лікування. Підчас судового засідання не встановлено, що особа вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, не встановленно, що хвора є безпорадної і не може самостійно задовольнити основні життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

25 липня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, 44/2. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.07.2017 р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадної і не може самостійно задовольнити основні життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву про госпіталізацію [PERSON], прокурор заперечував, адвокат заперечував. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, захисника, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.07.2017 р. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «МКЛ №6» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена,тривожна, не втримується на місці. Кричить що внеї вкрали двері. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлад особистості і поведінки внаслідок судинних захворювань. Допитана в судовому засіданні в якості свідка донька заінтересованої особи [PERSON], пояснила\~ [PERSON] потребує лікування, зверталась до дільничного лікаря. Сама себе обмежує. Разом з тим, в судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] в момент надання пояснень не виявляла явної неадекватності, поводила себе спокійно, чітко висловлювала свою думку. Пояснила, що\~ не потребує лікування. Просила відпустити її додому. Підчас судового засідання не встановлено, що особа вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, не встановленно, що хвора є безпорадної і не може самостійно задовольнити основні життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

25 липня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.07.2017 р. о 13 год. 13 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий агресивний та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.07.2017 р. о 13 год. 13 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Прокопенко В.Г. Новомосковської ЦЛ. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, кидається на батька, намагався вистрибнути з вікна, погрожував ножем підліткам. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, параноїдний с-м. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

25 липня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.07.2017 р. о 01 год. 20 хв. [PERSON]. був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий агресивний та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.07.2017 р. о 01год. 20 хв. [PERSON]. був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Іваніна І.В. КЗ «ТЦМЛ»ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий психомоторно збуджений. Висловлює маячні ідеї відношення до оточуючих. Агресивний. Погрожує розправою. Без критики до стану. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

25 липня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Новомосковськ, пров. Плеханова, 11. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.07.2017р. о 13 год. 36 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.07.2017р. о 13 год. 36 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „Новомосковської ЦРЛ ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий психомоторно збуджений. Мовному контакту не доступний. Голосно кричить. Викрикує окремі слова. Лається на уявних співрозмовників. Бє себе по животу. Не критичний до свого стану та поведінці. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved