Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

25.07.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, який був зареєстрований з відповідачем [PERSON] 21 червня 2008 року, актовий запис № 135,змінити її прізвище на дошлюбне Євсєєва, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від його щомісячного доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що фактично шлюбні стосунки припинені в січні 2018 року, так як кожен із сторін має різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Позивач зазначає, що спільне господарство сторони не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, і у відповідача вже склались відношення з іншою людиною. На даний час син мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо, участі у вихованні сина не приймає та матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. У підготовче засідання сторони не зявились, подали заяви з проханням розглянути справу без їх присутності, відповідно до яких позивач позов підтримує, відповідач позов визнав. Дослідивши подані заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2008 року, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис № 135, та що підтверджується свідоцтвом про одруження Серія І-ОК №064593, виданим 21 червня 2008 року (а.с.16). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія І-ОК № 118467, виданим 14 січня 2009 року (а.с.17). Сторонами визнано, що примирення між ними неможливо, в звязку з чим можливості збереження шлюбу не вбачається. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує, що згідно ст.24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В цьому звязку позивач має право змінити прізвище у звязку з розірванням шлюбу на дошлюбне Євсєєва. Вирішуючи спір щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання їх з відповідачем малолітнього сина, суд виходить з наступного. Та обставина, що дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст.141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180\~Сімейного кодексу\~України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України в редакції закону, чинній з 08.06.2017 року, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з Довідкою ДП МА «Бориспіль» від 13 липня 2018 року №14.5-59/1-841, відповідач працює на вказаному підприємстві з 05.09.200, на даний час займає посаду технік з утримання, , а отже має постійне місце роботи та щомісячний заробіток. Враховуючи, що відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд дійшов висновку, що за своїм сімейним та матеріальним станом відповідач, який є особою працездатного віку, інших утриманців не має, повністю визнав заявлені позовні вимоги, може сплачувати аліменти в визначеному позивачкою розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу). За змістом ст.141\~ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок за вимогою майнового характеру про стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідача на користь держави, від сплати якого позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною вимогою, сплачений позивачем судовий збір за позовом про розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову, що передбачено ст.191 Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved