overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

24 квітня 2015 року позивачка звернувся до суду з вказаним позовом, мотивучи тим, що відповідачка [PERSON] позичила у неї кошти в сумі 3000 долларів США на строк до 03 березня 2015 року, про що надала відповідну розписку, проте відмовляється повертати позичені кошти. Тому позивачка просила стягнути з відповідачки на свою користь борг у розмірі 3000 доларів США, що складає за курсом НБУ 63173 грн., та судові витрати. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка у судове засідання не з»явився, суду надала письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Оскільки відповідачка визнала позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи положення ст.1049 ЦК України про те, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

24 квітня 2015 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що сімейне життя не склалося, в них різні характери, різні погляди на сімейне життя, вони припинили сімейні відносини і разом не проживають. В шлюбі мають одну дитину. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 20 січня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). В шлюбі мають одну малолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с. 7), який в даний час проживає з позивачкою. В червні 2013 року сторони припинили шлюбні відносини, з того часу проживають окремо, примирення не досягли. Відповідач створив іншу сім'ю без реєстрації шлюбу, 04 березня 2015 року у нього народився син [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.26). Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

24 квітня 2015 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що за час перебування в шлюбі їхні з відповідачем стосунки поступово погіршувались, в сім'ї почалися постійні сварки, в них різні характери, різні погляди на сімейне життя, не мали спільних інтересів. Позивачка проживає окремо, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача [PERSON], діючий від його імені на підставі довіреності у межах наданих йому повноважень, позов визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу, в іншій частині позову просив відмовити. Заперечував проти стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу. Також зазначив, що між сторонами не досягнуто згоди щодо місця проживання дітей. Відповідач [PERSON], якого належним чином сповістили про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши позивачку та її представника, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 23 травня 2004 року, що підтверджується копією актового запису про шлюб (а.с.4). В шлюбі мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5, 6). Сторони припинили шлюбні відносини, на протязі трьох місяців проживають окремо, за цей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON]. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок, та витрати на оплату правової допомоги в сумі 300 гривень, а всього 543 гривні 60 копійок (а.с.1, 7).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

24 квітня 2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 серпня 2007 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від спільного життя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, в сім'ї не має порозуміння, тому позивач вважає, що подальше збереження сім'ї не можливе. Просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 11 серпня 2007 року Богуславською сільською радою Борівського району Харківської області , актовий запис №07. В судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі. Позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. В зв'язку з чим, суд вважає, за доцільне відповідно до вимог ст. ст. 169, 197 ЦПК України розглянути справу у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2007 року (а.с.6). Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки, сторони стали чужими людьми, почуття любові між ними втрачено, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати в розмірі 243, 60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

24 квітня 2015 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 28.03.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 14\~032, 46 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. За таких обставин суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.03.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 31.01.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 14\~032,46 грн., яка складається з: -6 325,13 грн. заборгованість за кредитом; -5 923,30грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -644,40 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

24 квітня 2015 року позивач подала до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 600,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 29 вересня 2006 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2012 року. Відповідач є батьком їх спільної малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, тому позивач просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 гривень. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, також просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій вимоги позивача визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, просив розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши докази по справі, вважає необхідним повністю задовольнити вимоги позивача. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі який розірвано, відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2012 року. Відповідач є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], що видане Височанською селищною радою Харківського району Харківської області 20 серпня 2008 року, запис № 57 від 20 серпня 2008 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, при цьому розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати дитину, але свої обов'язки щодо утримання доньки не виконує, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 гривень, щомісячно, з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. При цьому суд враховує, що відповідач позов визнав в повному обсязі і не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 600,00 гривень. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

24 квітня 2015 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилаючись на те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору та спору щодо виховання дитини між сторонами не має. Позивачка в ході судового розгляду справи направила заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутність. Відповідач до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позову та матеріалів справи видно, що з січня 2019 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову який надійшов до суду видно, що спору про поділ майна та виховання дитини не має. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. З матеріалів справи вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою, а тому суд вважає необхідним залишити дитину на виховання позивачки [PERSON] . Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в повному обсягу, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768.40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

24 квітня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.09.2010 в розмірі 11 316,11 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. У судове засідання представник позивача не з'явився, у позовній заяві дав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.09.2010 ПАТ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. За розрахунком позивача, станом на 29.02.2016 заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.09.2010 становить 11 316 грн. 11 коп., з яких 3 151 грн. 21 коп. - заборгованість за кредитом; 7 149 грн. 85 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 515 грн. 05 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов'язання за кредитним договором № б/н від 29.09.2010, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 11 316 грн. 11 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. У зв'язку із задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1 378 грн. 00 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

24 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання сторони не зявилися, у поданих письмових заявах просилисправу слухати за їх відсутності, а позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 липня 1995 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Поліну, [INFO], та сина [PERSON] (а.с. 8, 9). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сімї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дітей. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

24 квітня 2016 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру № 9 на вул. [PERSON] (Жовтнева), 59 в м. Сміла. Спадкоємцем по закону на майно померлого є її син [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що він прийняв спадщину після смерті матері, подавши у встановлений законом строк заяву до нотаріальної контори, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право власності в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на квартиру. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача просив при розгляді справи врахувати його письмові пояснення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 24 квітня 2016 року, відкрилась спадщина на квартиру № 9 на вул. [PERSON] (Жовтнева), 59 в м. Сміла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, технічним паспортом від 17 листопада 2008 року, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 21 листопада 2008 року та договором купівлі-продажу від 9 квітня 2002 року Після смерті спадкодавиці спадщину прийняв позивач, вчасно подавши заяву до нотаріальної контори, з претензією звернувся кредитор ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується повідомленням нотаріуса від 19 листопада 2016 року. З повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 17 листопада 2016 року вбачається, що станом на 17 листопада 2016 року [PERSON] не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому за позивачем слід визнати право власності на квартиру, що залишилася після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст. 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved