Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

26 жовтня 2020 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-2). В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] укладено кредитний договір № 010/0888/82/0075635 від 12 червня 2012 року. Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний банк» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до АТ «КІБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 010/0888/82/0075635 від 12 червня 2012 року. 28 листопада 2017 року між АТ «КІБ» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення прав вимоги № 20171128, у відповідності до якого АТ «КІБ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «КІБ» права Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрах боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 4 від 13 лютого 2018 року до Договору відступлення права вимоги № 20171128 від 28 листопада 2017 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 23739,77 грн, з яких 23325,67 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 414,1 грн. - сума заборгованості за відсотками. На виконання п. 2.8 договору про відступлення прав вимоги у відповідності до ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, АТ «КІБ» направлене повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК ЄАПБ». Згідно з умовами кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором. На адресу відповідача направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 010/0888/82/0075635 від 12 червня 2012 року в сумі 23739,77 грн, з яких 23325,67 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 414,1 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Також просив стягнути понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просять задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 12 червня 2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 010/0888/82/0075635 (а.с. 3-9).Зі строком дії леміту кредитування по 12 червня 2016 року включно. Як зазначено у позові, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором в результаті чого утворилась заборгованість за кредитним договором № 010/0888/82/0075635 від 12 червня 2012 року в сумі 23739,77 грн, з яких 23325,67 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 414,1 грн. - сума заборгованості за відсотками. В подальшому між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний банк» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до АТ «КІБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 010/0888/82/0075635 від 12 червня 2012 року. 28 листопада 2017 року між АТ «КІБ» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення прав вимоги № 20171128, у відповідності до якого АТ «КІБ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «КІБ» права Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрах боржників. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як убачається із наданих позивачем доказів, на підтвердження позовних вимог, а саме: відступлення права вимоги за кредитним договором № 010/0888/82/0075635, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало витяг з Реєстру боржників №4 до Договору відсутплення права вимоги №20171128 від 28 листопада 2017 року, характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 23); копію договору відступлення права вимоги 320171128 від 28 листопада 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.20-22); копію договору відступлення права вимоги 3114-48F від 28 листопада 2017 року, укладеного ПАТ «Райффайзен банк-Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» (а.с.18-19); повідомлення ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» від 22 лютого 2018 року № 002269667 (а.с.24); повідомлення ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» від 22 лютого 2018 року № 002269667-1 (а.с.25). Однак, вказаними доказами не підтверджується факт передачі ПАТ «Райффайзен банк-Аваль» на користь ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» кредитних зобов`язань [PERSON] за кредитним договором від 12 червня 2012 року № 010/0888/82/0075635 на вказану у позові суму та не вбачається можливим встановити у якому саме обсязі передано право вимоги. Обов`язок первісного кредитора у зобов`язанні передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, встановлений і ст. 517 ч. 1 ЦК України. Проте, в матеріалах справи відсутні відомості щодо підписання сторонами договору від 28.11.2017 року ПАТ «Райффайзен банк-Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» акту приймання-передачі прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором від 12 червня 2012 року № 010/0888/82/0075635, який було укладено з [PERSON] . Позивачем додатки до Договору відступлення права вимоги від 28.11.2017 року не були додані до позовної заяви, а в тексті договору не міститься інформації про [PERSON] . Більш того, Договір від 28.11.2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи, взагалі не містить другого аркушу (відсутні п.п.3.5 по 7.1). Отже, матеріали справи не містять належних доказів про передачу права вимоги від ПАТ «Райффайзен банк-Аваль» до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк». Документи, які зазначені у цьому договорі у розділі №9 як додатки, зокрема, не додано. Відтак, позивачем не доведено і ту обставину, що відбувся перехід права вимоги від ПАТ «Райффайзен банк-Аваль» до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та відповідно від ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» оскільки відсутні належні докази, які свідчать про перехід права вимоги та з яких можливо було б встановити, що відбувся перехід права вимоги за кредитним договором, укладеним [PERSON] .. Не можна визнати належним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги від ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, укладеними з [PERSON] , наданий позивачем витяг з Реєстру боржників №4 до Договору відсутплення права вимоги №20171128 від 28 листопада 2017 року, зважаючи на те, що у цьому витягу зазначені лише номер і дата кредитного договору та прізвище позичальника, у якому не вказано, станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування та відсутні відомості про те, що матеріали кредитної справи (з даними про погашення кредиту та інш.) передавались новому кредитору, як це передбачено ст. 517 ч. 1 ЦК України. До того ж, вказаний витяг не завірений належним чином, не містить підписів уповноважених осіб та печаток покупця та продавця, її відповідність оригіналу договору не посвідчена в установленому законом порядку, а сформований і підписаний лише працівником ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та містить відтиск печатки лише однієї сторони договору - позивача. Вказані документи суду в оригіналі надано не було. Більш того, вказаний витяг не дає можливості встановити, що він є невід`ємною частиною Договору і що право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій статті 513 ЦК України зазначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. За таких обставин позивач не надав до суду доказів, що є новим кредитором у зобов`язаннях із відповідачем відповідно до умов зазначеного кредитного договору, що був укладений між ПАТ «Райффайзен банк-Аваль» 12 червня 2012 року № 010/0888/82/0075635, з [PERSON] .. Враховуючи положення ст. ст. 1077, 1078 ЦК України, суд приходить до висновку, що позивачем по справі до суду не надані належні та допустимі докази про перехід до позивача по справі права вимоги за кредитним договором і що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, [PERSON] відповідно до умов вказаного кредитного договору. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За таких обставин та з урахуванням наведених норм матеріального і процесуального права, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів, що він є новим кредитором у зобов`язаннях із відповідачем відповідно до умов зазначених кредитних договорів, а тому у задоволені позову слід відмовити. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підстав для відшкодування позивачу судового збору не має.

Outcome: dismissed