Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

25 липня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 15 березня 2006 року між публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , був укладений договір кредиту № 014/02-1/2203-06 на суму 4000 грн. 25 квітня 2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» був укладений Договір відступлення права вимоги № 114/33, відповідно до умов якого до АТ «Комерційний Індустріальний Банк» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 014/02-1/2203-06 від 15.03.2006 року. 25 квітня 2017 року між АТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір відступлення права вимоги № 20170425, відповідно до умов якого, АТ «Комерційний Індустріальний Банк» відступило позивачу право вимоги до боржників. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] своїх грошових зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту, яка складає 21726,38 грн., а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2006 року між публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , був укладений договір кредиту № 014/02-1/2203-06 на суму 4000 грн. 25 квітня 2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» був укладений Договір відступлення права вимоги № 114/33, відповідно до умов якого до АТ «Комерційний Індустріальний Банк» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 014/02-1/2203-06 від 15.03.2006 року. 25 квітня 2017 року між АТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір відступлення права вимоги № 20170425, відповідно до умов якого, АТ «Комерційний Індустріальний Банк» відступило позивачу право вимоги до боржників. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Встановлено, що в період дії кредитного договору [PERSON] не дотримувалася умов кредитного договору, внаслідок чого в неї виникла заборгованість в розмірі 21726,38 грн., з яких: 21726,38 грн. - заборгованість за основною сумою боргу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до змісту ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту не виконала, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved