Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

25.03.2014 року позивач звернулась з позовом до суду та просила ухвалити рішення, яким постанову головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 22 липня 2011 року про накладення арешту на все рухоме майно, а саме автомобіль марки TOYOTA Corolla - 1994 року випуску, державний знак [NUMBER], кузов № [NUMBER], який належить [PERSON] скасувати. Скасувати арешт, накладений постановою головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 22 липня 2011 року на все рухоме майно, а саме автомобіль марки TOYOTA Corolla - 1994 року випуску, державний знак [NUMBER], кузов № [NUMBER], який належить [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що 22 липня 2011 року державним виконавцем Першого Київського ВДВС ОМУЮ було накладено арешт на все рухоме майно, що належить [PERSON] в межах суми 3 642 419, 35 гривень. Згодом, постановою начальника Першого Київського ВДВС ОМУЮ від 25 червня 2012 року було ухвалено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Однак позивач стверджує, що самостійно державний виконавець не може скасувати арешт, та їй було рекомендовано звернутися до суду. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Представник відповідача Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, 28.03.2014 року надав до суду заяву, в якій не заперечує проти розгляду справи у відсутності представника відділу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що головним державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1692/09, виданого 22.09.2009 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення грошової суми з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» у розмірі 3 642 419, 35 гривень, було винесено постанову ВП № 15719396, якою накладено арешт на все рухоме майно, що належить [PERSON] в межах суми 3 642 419, 35 гривень. В подальшому постановою від 25.06.2012 року заступника начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції виконавчий лист № 2-1692/09 виданий 22.09.2009 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення грошової суми з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» у розмірі 3 642 419, 35 гривень повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якого виконавчий документ, на підставі якого виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувачу у разі наявної встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом; у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Однак, завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», на відміну від статей 48 та 49 цього Закону, не передбачає зняття арешту з майна боржника за ініціативою органу державної виконавчої служби під час завершення виконавчого провадження. Проте, частиною 2 статті 60 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Частиною 3 цієї ж статті передбачено порядок зняття арешту за постановою відповідного відділу ДВС. Разом з тим, за змістом. ч.5 даної статті у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий лише за рішенням суду. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що виконавчий лист № 2-1692/09 був повернутий стягувачу без виконання, тому виконавче провадження за цим виконавчим листом є завершеним і відповідно, суд вважає можливим захистити право власності позивача, задовольнити позовні вимоги, звільнивши з-під арешту спірне нерухоме майно.

Outcome: approved