Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

26.04.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовною заявою до ТДВ «Міжнародної страхової компанії», [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Свою позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що 30.05.2016 року у місті Харкові по вул. Клочківській біля буд. 50 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та Шевроле Лачетті, АН 1157НР, під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілям завдано механічних пошкоджень, а їх власникам матеріальну шкоду. Як було в подальшому встановлено ДТП відбулося в результаті дій [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ТДВ «Міжнародна страхова компанія» , відповідно до страхового полісу №АІ/9678042. Після ДТП позивач звернувся до ТДВ «МСК» з заявою про настання ДТП та виплату страхового відшкодування. Листом від 27.07.2016 року відповідач визначив розмір страхового відшкодування в розмірі 12585, 49 грн. Позивач з даним розміром не погодився, внаслідок чого просить стягнути з ТДВ «Міжнародної страхової компанії» невиплачене страхове відшкодування у розмірі 14329,40 грн. а пеню за несвоєчасне виконання зобовязань у повному обсязі у розмірі 2889,84 грн. та 6680,80 грн. понесених судових витрат. Також просить стягнути з [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди заподіяної пошкодженням автомобіля 902,11 грн. В судове засідання представник позивача та позивач зявилися, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача, ТДВ «Міжнародної страхової компанії», в судове засідання повторно не зявилися, повідомлялися завчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Відповідач, [PERSON], позовні вимоги не визнав, вказавши про те, що його страховий поліс покриває суму відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено, що 30.05.2016 року у місті Харкові по вул. Клочківській біля буд. 50 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та Шевроле Лачетті, АН 1157НР, під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілям завдано механічних пошкоджень, а їх власникам матеріальну шкоду. Після ДТП водії, дійшовши згоди про винну особи, скористалися ст. 32.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правовової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Згідно вказаного Повідомлення ДТП відбулося з вини водія [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ТДВ «Міжнародна страхова компанія» , відповідно до страхового полісу №АІ/9678042. [PERSON] була сплачена франшиза у розмірі 1000 грн. Після ДТП позивач звернувся до ТДВ «МСК» з заявою про настання ДТП та виплату страхового відшкодування. Листом від 27.07.2016 року відповідач визначив розмір страхового відшкодування в розмірі 12585, 49 грн. Позивач з даним розміром не погодився та попросив надати звіт, відповідачем в подальшому було надано копію Звіту №31/06/16 про оцінку колісного транспортного засобу. Листом від 15.08.2016 року вих. №1187 ТДВ «МСК» повідомила [PERSON] про те, що визнала ДТП страховим випадком і визначила страхове відшкодування в розмірі 12585,49 грн. Згідно виписки за картковим рахунком клієнта за 11.08.2016 р. на рахунок було зараховано страхове відшкодування у розмірі 12585,49 грн. Не погодившись з визначеним розміром [PERSON] звернувся з заявою до ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. [PERSON], та отримав висновок експертного автотоварознавчого дослідження ХНІДСЕ №8518 від 21.12.2016 року , згідно з яким вартість матеріального збитку завданого в результаті ДТП склала 27914,89 грн.( а.с.30-38) З метою ремонту автомобіля 26.08.2016 р. позивач звернувся до ТОВ «ЕКСІСТ АВТОМОТІВ» та 27.08.2016 р. до ФОП [PERSON] для придбання необхідних деталей для ремонту, а 12.09.2016 року до ФОП [PERSON], який здійснив ремонті роботи, загальна сума яких склала 28817 грн., що підтверджується товарними чеками та накладною. Таким чином позивач вказує про те, що загальна сума витрат повязаних з відновленням пошкодженого автомобіля складає 28817 грн. При цьому вартість матеріального збитку відповідно до Висновку експертного авто товарознавчого дослідження ХНДІСЕ №8518 від 21.12.2016 р. склала 27914,89 грн. З даної суми, а саме 27914,89 грн. відповідачем ТДВ «МСК» було відшкодовано 12585,49 грн., а [PERSON] грн. франшизи. Отже невідшкодованою залишається 14329,40 грн. Необґрунтованими є доводи позивача в частині стягнення з [PERSON] різниці між розміром страхового відшкодування та реальними витратами здійсненими на ремонт автомобіля позивачем у сумі 902,11 грн. [PERSON] згідно висновку експерта матеріальних збитків було заподіяно на суму 27914,89 грн., тому стягнути більше відшкодування ніж було завдано неможливо. А посилання позивача на ч.1 ст. 1166 ЦК України є доцільним, адже в даному випадку відшкодування повинно стягуватися лише з ТДВ «МСК», і в розмірі, який був визначений Висновком експертного авто товарознавчого дослідження ХНДІСЕ №8518 від 21.12.2016 р. Відповідно до договору страхування ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлено в розмірі 50 000 грн., франшиза встановлена в розмірі 1 000 грн. У відповідності до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страхових відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену\~\~ шкоду , яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди\~\~ життю, здоровю, майну третьої особи. При цьому положеннями ст.6 зазначеного Закону під\~страховим випадком розуміється дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України). Згідно зі ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст. 1187 ЦК України). \~З врахуванням наведеного вище, у звязку із завданням шкоди автомобілю Chevrolet Lacetti, номерний знак [NUMBER], який є власністю позивача [PERSON], внаслідок винних дій\~\~ водія автомобіля [NUMBER], водія [PERSON] у останнього настає цивільно-правова відповідальність\~\~ щодо відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди. Як слід, подія дорожньо - транспортної пригоди за участю автомобіля [NUMBER] та Mitsubishi, АХ5049ВК у розумінні ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є страховим випадком. \~\~Відповідно до ст.29 вказаного Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди\~\~ до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Вартість матеріальних збитків, що нанесено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди\~\~\~\~автомобіля Chevrolet Lacetti, номерний знак [NUMBER] відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження ХНІДСЕ №8518 від 21.12.2016 року, становить 27914,89 грн.( а.с.30-38) У звязку з вищезазначеним з ТДВ «МСК» підлягає стягненню на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 14329,40 грн. В частині стягнення матеріального відшкодування з [PERSON] в розмірі 902,11 грн. з огляду на вищевикладене відмовити. Що стосується вимоги про сплату ТДВ «МСК» пені в розмірі 2889,84 грн., суд вважає вимогу обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно\~до ч.1 ст.37 Закону України № 1961-IV виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання\~страхового випадку виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату). Згідно з п.3 ст.20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку Страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати\~страхувальнику\~неустойки\~(штрафу, пені), розмір якої\~визначається умовами договору страхування або законом. Згідно п.1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Суд находить відповідні вимоги щодо стягнення неустойки за період з 12.08.16 р. до 25.04.2017 року обґрунтованими. З урахуванням розміру страхового відшкодування пеня за прострочення платежу за 257 днів склала 2889,84 грн.(а.с.6) Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої було ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стосовно судових витрат у розмірі 6680,80 грн.( 640 грн. судовий збір, 2040,80 грн. на проведення авто товарознавчої експертизи, 4000 грн. - оплата наданих юридичних послуг), суд вважає необхідним стягнути з ТДВ «МСК», з огляду на наступне. Право на правову допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 12 ЦПК України. За приписами ст. 79, 84 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до\~ст. 84 ЦПК України, \~витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. З викладеного слідує, що на відміну від\~Господарського процесу\~витрати на правову допомогу у Цивільному процесі відшкодовуються не тільки у випадку надання такої допомоги адвокатом, а і у випадку якщо правову допомогу надавала особа яка є фахівцем у галузі права. Згідно до\~ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Крім того,\~ч.2. ст. 84 ЦПК України\~визначає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до\~ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підставі викладеного,

Outcome: partial