Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

25.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], пояснюючи, що згідно до укладеного договору №DOVWRX 26850346 від 14.11.2006 року відповідачка отримала кредит у розмірі 2816 гр. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, який діє протягом 24 місяців з моменту підписання та автоматично пролонгується, якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору. Відповідно до умов договору та Умов надання кредиту фізичним особам, підписаної відповідачкою, погашення заборгованості здійснюється щомісячно та складається із заборгованості за кредитом, відсотків та комісії, а також інших витрат згідно Умов. У зв*язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов*язань за кредитним договором станом на 03.02.2014 року виникла заборгованість у розмірі 17921 гр. 93 коп., яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом - 4581 гр., заборгованості по комісії за користування кредитом - 557 гр. 55 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов*язань за договором - 12782 гр. 82 коп. Судовим наказом Волноваського районного суду Донецької області від 15.07.2008 року з відповідачки за заявою банку була стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 3011 гр. 75 коп., а також штрафи, тому просить суд стягнути з останньої на користь банку заборгованість у розмірі 16155 гр. 69 коп. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з*явився, в своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що ніякого договору з банком вона не укладала, писала лише заяву на отримання грошових коштів. 15.07.2008 року судовим наказом Волноваського районного суду з неї вже було стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 3011 гр. 75 коп. і постановою державного виконавця від 08.08.2011 року виконавче провадження з примусового виконання закінчено. Крім того, з умовами надання споживчого кредиту вона ознайомлена не була. Просить суд застосувати строк позовної давності, оскільки банк намагається стягнути з неї нічим не підтверджену заборгованість, починаючи з 2006 року. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 14.11.2006 року відповідачка [PERSON] звернулась із письмовою заявою до ПАТ КБ «Приватбанк» про надання їй строкового кредиту у сумі 2816 гр. на строк 24 місяці з 14.11.2006 року по 14.11.2008 рік включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 61,95 гр. та єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 256 гр. в обмін на зобов*язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Згідно п. 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов*язання щодо погашення кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному у Тарифах та заяві, відсотки сплачуються окремо понад зазначену в заяві суми щомісячного платежу по кредиту разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу. Згідно зі ст. 526 ЦК України, обов»язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Враховуючи викладене, суд вважає, письмова форма кредитного договору між сторонами по справі не дотримана, оскільки копія заяви позичальника №DOVWRХ26850346 від 14.11.2006 року, надана позивачем до матеріалів справи, не містить підпис представника банку. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» «Стандарт») підписані головою правління банку, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня і дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід*ємності від Заяви позичальника. У Заяві не зазначено, що неврегульовані у ній питання регулюються відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, у Заяві є посилання на умови лише щодо сплати комісії та нарахування процентів при порушенні зобов*язань. Таким чином, підстав вважати, що банком отримана згода відповідачки на укладення кредитного договору з урахуванням вказаних Умов, на які посилається позивач, немає, а тому правовідносини між сторонами з приводу кредитування регулюються тільки Заявою позичальника, строк виконання зобов*язань за якою встановлений до 14.11.2008 року. Банк звернувся до суду у лютому 2014 року, тобто банком пропущений загальний строк звернення до суду, встановлений ст.ст. 256,257,261,267 ЦК України тривалістю у три роки та про його застосування просить відповідачка. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed