Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

24 червня 2021 року до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області з Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області надійшли матеріали справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу для розгляду на підставі ухвали від 22 травня 2021 року. Згідно позову, позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] , та зареєстрований у Кременчуцькому міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області за актовим записом №1316. Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 20 жовтня 2018 року він та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано Кременчуцьким міським ВДРАЦС у Полтавській області за актовим записом №1316. Від даного шлюбу подружжя має малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з матір`ю [PERSON] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося на підставі різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно - побутових проблем, у зв`язку із чим виникали сварки, суперечки, та через що втрачено почуття любові один до одного. Наразі шлюбні стосунки припинено, подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведеться. За таких обставин, як вказує позивач, сумісне життя та збереження сім`ї з [PERSON] він вважає неможливим, тому вимушений звернутись до суду із даною позовною заявою. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 червня 2021 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позовну заяву просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надала до суду заяву, згідно якого просила суд розгляд справи проводити без її участі та зазначила, що не заперечує проти позовних вимог. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі поданих ними клопотань та письмових матеріалів справи. Приймаючи до уваги клопотання позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 20 жовтня 2018 року у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавської області за актовим записом №1316, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони від шлюбу мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 липня 2019 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавської області. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно - сімейних відносин не підтримує, спільного господарства не веде, проживає окремо, фактично шлюбні стосунки припинені. Подружжя не має наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, вони не мають наміру щодо збереження шлюбу, враховуючи думку відповідача, яка позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнала, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового, сплаченого ним при подачі позову до суду згідно квитанції 0.0.2119574854.1 від 12 травня 2021 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи, а також стягнути на його користь з відповідача [PERSON] сплачений ним судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Outcome: approved