Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

26 жовтня 2021 року позивач -\~Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі - АТ «АКЦЕНТ-БАНК») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 14 вересня 2018 року між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] не виконував взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснював щомісячного погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 20889\~грн 18\~коп.,\~яка складається\~з:\~15747\~грн 05\~коп.\~-\~заборгованість за\~кредитом;\~5142\~грн 13\~коп.\~-\~заборгованість по\~відсоткам за\~користування кредитомта судові витрати в розмірі 2270 грн. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 31 березня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 14 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до АТ «АКЦЕНТ-БАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-БАНКУ. В подальшому відповідачем на підставі укладеного договору про надання банківських послуг були отримані кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8500 грн на платіжну картку. На підтвердження умов договору АТ «АКЦЕНТ-БАНК» надало суду копію Анкети-заяви позичальника, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи за користування кредитною карткою «Універсальна» (а.с.8-13). У Анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови, а також, що він ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг. Факт укладання такого договору, користування кредитними коштами відповідачем не оспорюється і підтверджується підписаною ним анкетою-заявою. Згідно довідки за кредитним договором було надано три кредитні картки за № [NUMBER] дата відкриття 14.09.2018 року, терміном дії до 10/21, № [NUMBER] дата відкриття 13.04.2019 року, терміном дії до 12/22, № [NUMBER] дата відкриття 14.11.2019 року, терміном дії до 07/26 (а.с.36). 14.09.2018 року відповідачу Банком було встановлено кредитний ліміт у розмірі 8500 грн, який 06.09.2019 року було збільшено до 17000 грн, та 14.04.2021 року зменшено до розміру 15747 грн 05 коп., що підтверджується наданою Банком довідкою за лімітами (а.с.35). З виписки, наданої Банком по рахунку клієнта вбачається, що відповідач користувався вказаними картками, знімав кошти з банкоматів, здійснював оплати та покупки, перекази тощо. Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України №578/5 від 12 квітня 2012 року, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. За такого, з наданої Банком виписки по картковому рахунку чітко прослідковується користування кредитними коштами (а.с.28-30). Згідно з наданим позивачем розрахунком, у [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 30 вересня 2021 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 20889 грн 18 коп., яка складається з: 15747 грн 05 коп. - заборгованість за кредитом; 5142 грн 13 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с.6-7). Відповідно до частин 1, 2 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст.638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ «АКЦЕНТ-БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до матеріалів справи, у Анкеті-заяві позичальника від 14 вересня 2018 року відсоткова ставка не зазначена. Крім того, у цій анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про порядок та строки повернення отриманих позичальником кредитних коштів та про встановлення відповідальності у вигляді відсотків за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача інші складові його повної вартості\~відсотки за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 14 вересня 2018 року, посилався на\~Тарифи Банку, Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою які розміщені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані до позовної заяви Тарифи банка та Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-БАНК», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин суд вважає, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи не є складовою укладеного сторонами кредитного договору та не визначають його суттєві умови, в тому числі щодо розміру відсотків за користування кредитом, та суперечать наведеним положенням закону та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим Банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України\~доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. У вказаній справі, підписавши анкету-заяву, пройшовши ідентифікацію клієнта, відповідач уклав з позивачем договір про надання банківських послуг, що підтвердив своїм підписом на заяві, в межах умов якого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Такий договір є укладеним, оскільки дотримано вимоги до письмової форми (укладений шляхом підписання документу) і сторони, таким чином, дійшли згоди щодо істотних умов, притаманних даному виду договору. Таким чином Банк надав відповідачу грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки. Згідно з нормою\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення\~невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). В силу ч.1\~ст.1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Банк, що не спростовано відповідачем, виконав передбачені Договором зобов`язання, надавши відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач використовував кредитні кошти та проводив виплати з їх повернення. Звертаючись з вказаним позовом, Банк наполягав на тому, що у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на станом на 30 вересня 2021 року складає 20889 грн 18 коп., яка складається з: 15747 грн 05 коп. - заборгованість за кредитом; 5142 грн 13 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Оскільки підписана [PERSON] анкета-заява не містить умов щодо порядку та строку повернення кредитних коштів, розміру та порядку оплати відсотків за користування кредитним коштами, відповідальності позичальника за несвоєчасне виконання зобов`язань, суд доходить висновку що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, що за відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачем та приєднання до них як другої сторони до запропонованого договору, що є підставою для відмови у стягненні нарахованої Банком заборгованості у вигляді відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що укладений між сторонами кредитний договір від 14 вересня 2018 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), а також вимоги ч.2\~ст.530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, та вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Як вбачається з наданого позивачем рахунку заборгованості, відповідачем отримано та використано 36899 грн 46 коп. кредитних коштів, а внесено на погашення заборгованості за кредитом 34143 грн 65 коп., частина яких була розподілена Банком для погашення у тому числі відсотків за користування кредитними коштами. Тому, врахувавши вище викладене про відсутність у позивача підстав для нарахування відповідачеві відсотків за користування кредитом, суд вважає, що заборгованість за неповернутим кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 2755 грн 81 коп. (36899 грн 46 коп. 34143 грн 65 коп. = 2755 грн 81 коп.). За таких\~обставин,\~суд приходе\~висновку про\~те,\~що з\~відповідача [PERSON] слід стягнути на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» суму боргу за кредитним договором у розмірі 2755 грн 81 коп., що складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту). Відповідно\~до вимог\~ст.141\~ЦПК України\~з відповідача\~ [PERSON] на користь\~позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 299 грн 41 коп. (2755,81 грн х 100 : 20889,18 грн = 13,19%, 2270 х 13,19% = 299 грн 41 коп.).

Outcome: partial