Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

25 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 08 серпня 2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. В звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку не надає кошти на утримання сина, позивач змушена звернутись до суду із позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви і до досягнення сином повноліття, щомісячно. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Вказала, що більше року не проживає однією сімєю з відповідачем, неповнолітня дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає в достатній кількості на систематичній основі кошти на утримання сина. Стан здоровя сина не в повній мірі задовільній, оскільки у нього діагностовано затримку психомовного розвитку. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина, який проживає разом з матірю. На даний час він тимчасово не працює. Стан його здоровя задовільний, інших утриманців він не має. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 08 серпня 2009 року Яреськівською сільською радою Шишацького району Полтавської області зареєстровано шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Михайлова) [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-КЕ № 059897 від 08.08.2009, актовий запис № 12 (а.с.4). Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії 1-КЕ № 120968, виданим Яреськівською сільською радою Шишацького району Полтавської області 05 жовтня 2010 року (а.с.5). Сторонами не заперечується факт тривалого не проживання однією сімєю та те, що неповнолітня дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач, який проживає окремо від сина, не надає у добровільному порядку у достатній кількості кошти на його утримання, якого він потребує в силу свого віку, розвитку та стану здоровя. У відповідача немає інших непрацездатних членів сімї, які потребують його фінансового утримання. Скарги на стан здоровя з його сторони не надходили. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст.182 СК України. Враховуючи те, що неповнолітня дитина, потребує належного утримання від обох батьків, зважаючи на відсутність домовленості між батьками про характер та обсяг утримання спільної дитини, нездійснення відповідачем, який проживає окремо від сина, участі в його постійному утриманні в добровільному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України та покладає їх на відповідача. Судові витрати по справі, понесені позивачем, становлять 50,00 грн. на сплату послуг по оформленню позовної заяви (а.с.6). Враховуючи те, що позивач при подачі до суду позову була звільнена від сплати судового збору, а позовна заява подана до суду 25 серпня 2015 року, тобто до набрання чинності останньою редакцією Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved