Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

26.04.2019р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернулось ТОВ «Лан-Агро» із позовом до [PERSON] та ТОВ «СВК Мрія», в якому просить визнати недійсним укладений 16.01.2019р. між [PERSON] та ТОВ «СВК Мрія», договір оренди землі площею 1,8628га., кадастровий номер 0521686300:06:000:0207, яка розташована на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, який був зареєстрований за рішенням державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області від 24.01.2019р., індексний номер 45189050. В обґрунтування цих вимог зазначило, що 02.02.2009р. між ТОВ «Лан-Агро» та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки розміром 1,8628га., кадастровий номер 0521686300:06:000:0207, строком на 10 років, який був зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі Вінницької області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.11.2012р. за № 052168634005968. Оскільки відповідний запис про державну реєстрацію зазначеного договору внесений до Книги записів про державну реєстрацію договорів оренди 26.11.2012р., а строк дії договору становить 10 років, то в такому разі даний договір діє в період часу з 26.11.2012р. по 26.11.2022р., в межах якого товариство має право самостійно господарювати на земельній ділянці [PERSON] в обсязі встановленому договором. Однак, останній всупереч діючому договору оренди земельної ділянки від 02.02.2009р., який є чинним до 26.11.2022р. та актам цивільного законодавства України, які регулюють відносини, пов`язані з орендою землі, 16.01.2019р. уклав договір оренди земельної ділянки, державна реєстрація якого була проведена 21.01.2019р., якою користується ТОВ «Лан-Агро», з ТОВ «СВК Мрія». Позивач вважає, що спірний договір оренди землі є недійсним, оскільки в порушення вимог чинного законодавства, укладений до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі. Одна й та сама земельна ділянка не може бути об`єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями та не може бути передана в користування без припинення права попереднього користувача (орендаря). Таким чином, спірний договір оренди землі необхідно визнати недійсним, а тому просить задовольнити позов. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Гуцола М.П. від 23.05.2019р. за вказаним позовом було відкрите провадження за правилами позовного провадження. У зв`язку із відрахуванням судді Гуцола М.П. зі штату суддів Калинівського районного суду Вінницької області, в провадженні якого перебувала вказана цивільна справа, останню відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу від 02.08.2019р., передано на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 05.08.2019р. прийняв справу до свого провадження, розгляд якої визначив здійснювати за правилами загального позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Заявою (яка зареєстрована 13.09.2019р. за вх.№ 8363/19) позивач ТОВ «Лан-Агро» збільшив розмір своїх позовних вимог, в якій просить визнати недійсним укладений 02.07.2019р. між [PERSON] та ТОВ «Агро Трак», договір оренди землі площею 1,8628га., кадастровий номер 0521686300:06:000:0207, яка розташована на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, який був зареєстрований за рішенням державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області від 11.07.2019р., індексний номер 47721179. Дана вимога мотивована тим, що укладений 02.07.2019р. договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ «Агро Трак», також є недійсним, оскільки укладений до закінчення дії договору оренди землі від 02.02.2009р. Ухвалою Калинівського районного суд Вінницької області від 16.09.2019р. задоволено заяву ТОВ «Лан-Агро» про забезпечення позову. Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельної ділянки площею 1,8628га. із кадастровим номером земельної ділянки 0521686300:06:000:0207, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, та належить на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] , уродженцю села Люлинці Калинівського району Вінницької області, РНОКПП [NUMBER] , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 022530 від 01.09.2004р. Відповідачі [PERSON] та ТОВ «СВК Мрія» із відзивом на позовну заяву до суду не звертались, що відповідно до вимог ч.8 ст.178 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами. Співвідповідач ТОВ «Агро Трак» в особі представника - адвоката Сидорова П.В. звернулось до суду із відзивом на позов (зареєстрованим 27.11.2019р. за вх.№ 11056/19), в якому просить у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити, оскільки на момент укладення 02.07.2019р. договору оренди між [PERSON] та ТОВ «Агро Трак», будь-яких інших договорів в реєстрі зареєстровано не було, а попередній орендар ТОВ «СВК Мрія» розірвав договір оренди в передбаченому законом порядку, а відтак ТОВ «Агро Трак» не було вчинено будь-яких порушень законодавства ні в процедурі укладення, ні в процедурі реєстрації договорів, всі дії вчинялись добросовісно, з урахуванням всіх вимог закону, і як добросовісний набувач майнових прав на земельну ділянку не може бути їх позбавлений. На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 29.11.2019р., закрите підготовче провадження у справі, її призначено до судового розгляду. Ухвалою Калинівського районного суд Вінницької області від 16.04.2020р. задоволено заяву ТОВ «Лан-Агро» про забезпечення позову. Накладено арешт на земельну ділянку площею 1,8628га. із кадастровим номером земельної ділянки 0521686300:06:000:0207, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, та належить на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] , уродженцю села Люлинці Калинівського району Вінницької області, РНОКПП [NUMBER] , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 022530 від 01.09.2004р. Представник позивача ТОВ «Лан-Агро» - адвокат МЕЛЬНИК Ю.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, викладені як в позовній заяві, так і заяві про збільшення позовних вимог, та просив їх задовольнити, з підстав, зазначених в цих процесуальних документах. Представник відповідача ТОВ «СВК Мрія» - адвокат КАТРИЧ П.С. в судовому засіданні під час розгляду вказаної цивільної справи, заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність правових підстав для цього. В судове засідання, призначене на 07.07.2020р. адвокат Катрич П.С. не з`явився, виходячи з конкретних обставин справи та думки учасників судового провадження, судом було прийняте рішення в протокольній формі без виходу до нарадчої кімнати, про завершення розгляду справи за відсутності представника ТОВ «СВК Мрія». При прийнятті даного рішення, судом враховано, що адвокат Катрич П.С. реалізував своє процесуальне право на виступ із вступною промовою, де виклав свої заперечення з приводу заявленого позову, надав всі наявні у нього докази, які наряду з іншими, у його присутності, безпосередньо були досліджені в судовому засіданні. Судом при цьому, забезпечено процесуальну можливість для сторін та учасників справи доступу до суду, в тому числі шляхом проведення судового засідання в режимі відеоконференції та надіслання до суду необхідних процесуальних документів, а також письмових пояснень у даній справі для врахування їх під час розгляду позовної заяви. Про дату, час та місце розгляду справи адвокат Катрич П.С. був повідомлений завчасно, проте ним не було вжито будь-яких заходів для участі в розгляді справи, зокрема, не заявлено клопотання про розгляд справи 07.07.2020р. в режимі відеоконференції. Також відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності адвоката Катрича П.С.. Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не наведено, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявлено. У протилежному випадку відкладення розгляду справи без відповідних об`єктивних підстав та пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя, може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи. Додатково суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи. Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). З урахуванням завдань цивільного судочинства та розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість закінчення розгляду справи у відсутність адвоката Катрича П.С. Представник відповідача ТОВ «Агро Трак» - адвокат СИДОРОВ П.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в передбаченому законом порядку, із заявою чи клопотанням з приводу відкладення розгляду справи не звертався. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН № 022530, виданого 01.09.2004р. Калинівською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження від 05.03.2004р. № 64, є власником земельної ділянки площею 1,8628га. у межах згідно з планом, яка розташована на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського товариства, кадастровий номер 0521686300:06:000:0207. 02.02.2009р. між позивачем ТОВ «Лан-Агро» та відповідачем [PERSON] був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого [PERSON] надав, а ТОВ «Лан-Агро» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,8628га., яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області та належить орендодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН № 022530 від 01.09.2004р., строком на 10 років. Даний договір оренди землі зареєстрований у Калинівському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центру державного земельного кадастру при ДКУ по земельних ресурсах», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.11.2012р. за № 052168634005968, про що свідчить Книга записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, витяг з якої наданий згідно листа Відділу у Калинівському районі міжрайонного управління у Калинівському та Липовецькому районах від 04.04.2019р. № 0-2-0.181-280/124-19. Відповідно до п.14.1 р.14 вказаного Договору оренди землі від 02.02.2009р., він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Згідно з ч.3 ст.640 ЦК України (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди землі від 02.02.2009р.) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Частиною 1 ст.210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, який регулює відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до статей 18 і 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди землі від 02.02.2009р.) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Отже, строк дії договору оренди землі починається після набрання ним чинності, тобто після державної реєстрації, а не з моменту його укладення. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України, зокрема, у постановах: від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16 та від 07 червня 2017 року у справі № 6-872цс17, а також постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі №702/764/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі №704/1413/16-ц. По справі встановлено, що договір оренди земельної ділянки від 02.02.2009р. було зареєстровано у Калинівському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центру державного земельного кадастру при ДКУ по земельних ресурсах» 26.11.2012р. за № [NUMBER] . У матеріалах справи відсутні відомості щодо розірвання, скасування чи припинення дії договору оренди землі, укладеного 02.02.2009р. між ТОВ «Лан-Агро» та [PERSON] . З огляду на викладене строк дії договору оренди земельної ділянки, укладеного 02.02.2009р. між ТОВ «Лан-Агро» та [PERSON] , розпочався з моменту його державної реєстрації, тобто - з 26.11.2012р., та є чинним протягом 10 років з дня його державної реєстрації, тобто - до 26.11.2022р., що було погоджено сторонами під час укладення цього договору (пункти 3.1 р.3 та п.14.1 р.14 Договору). Не дивлячись на це, в період дії зазначеного договору, відповідач [PERSON] та ТОВ «СВК Мрія» уклали 16.01.2019р. договір оренди цієї ж земельної ділянки, строком на 7 років, про що як свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 158838761 від 07.03.2019р., державним реєстратором Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко О.В. внесений 21.01.2019р. запис про державну реєстрацію, індексний номер: 45189050 від 24.01.2019р. Як свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 174845933 від 23.07.2019р., договір оренди земельної ділянки, укладений 16.01.2019р. між [PERSON] та ТОВ «СВК Мрія» достроково розірвано на підставі угоди б/н від 01.07.2019р., про що державним реєстратором Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко О.В. внесений 03.07.2019р. запис про припинення речового права, індексний номер: 47690887 від 09.07.2019р. 02.07.2019р. відповідач [PERSON] та ТОВ «Агро Трак» уклали договір оренди спірної земельної ділянки, строком на 7 років, запис про державну реєстрацію якого був внесений 05.07.2019р. державним реєстратором Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко О.В., індексний номер рішення про державну реєстрацію права оренди 47721179 від 11.07.2019р. /Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 174845933 від 23.07.2019р./. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються нормами Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження». Відповідно до положень статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК) . За частиною другою статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності ( стаття 93 ЗК України). Згідно статті 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Укладений між [PERSON] та ТОВ «СВК Мрія» договір оренди земельної ділянки від 16.01.2019р., та укладений між [PERSON] та ТОВ «Агро Трак» договір оренди земельної ділянки від 02.07.2019р., порушують права ТОВ «Лан-Агро» як орендаря земельної ділянки, а також положення укладеного між ним та [PERSON] 02.02.2009р. договору оренди землі, а тому суд приходить до висновку про визнання оспорюваних договорів недійсними, оскільки вони укладені у період дії попереднього договору, укладеного між ТОВ «Лан-Агро» та [PERSON] . Аналогічна правова позиція проте, що одна і та ж сама земельна ділянка не може одночасно бути об`єктом оренди за двома різними договорами, укладеними із різними орендарями, висловлена Верховним Судом в постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 734/336/17. А відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання оспорюваних договорів оренди землі недійсними на підставі частини першої статті 203, частини першої статті 216 ЦК України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частиною другою статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Вирішуючи питання про стягнення понесених ТОВ «Лан-Агро» витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявна у матеріалах справи угода про правовий супровід від 20.02.2019р., укладена між ТОВ «Лан-Агро» та адвокатом Мельник Ю.М., долучені до позовної заяви детальний опис виконаних адвокатом робіт та платіжне доручення № 1385, видане 24.04.2019р. ТВБВ № 10001/0179 філії - Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк», яке засвідчує факт здійснення оплати послуг адвоката в розмірі 6000грн., є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі, який підтверджений документально. З врахуванням виконаної адвокатом роботи, принципів співмірності та розумності судових витрат, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000грн. Крім цього, як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір при зверненні до суду: із позовом у розмірі 1921,00грн. /платіжне доручення № 1384, видане 24.04.2019р. ТВБВ № 10001/0179 філії - Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк»/; із заявою про збільшення позовних вимог у розмірі 1921,00грн. /платіжне доручення № 232, видане 05.09.2019р. АТ «ОТП Банк» м. Вінниця/; із заявою про забезпечення позову у розмірі 960,50грн. /платіжне доручення № 235, видане 05.09.2019р. АТ «ОТП Банк» м. Вінниця/; із заявою про забезпечення позову у розмірі 1051,00грн. /платіжне доручення № 24, видане 13.04.2020р. АТ «ПроКредит Банк»/, а всього на загальну суму 5853грн.50коп. Згідно ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, беручи до уваги те, що позов задоволений у повному обсязі, а тому суд вважає, що з відповідачів на користь позивача повинні бути стягненні витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 5853грн.50коп. Таким чином, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути у рівних частках документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 5853грн.50коп., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000грн., а всього 11853грн.50коп.

Outcome: approved