Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

26.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати заборону на відчуження на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та зобов'язати Новоград-Волинську державну нотаріальну контору вилучити заборону з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Свій позов обґрунтував тим, що ТОВ «Звягель-Принт» на праві приватної власності належить нежитлова будівля, адміністративно-побутові приміщення, незавершене будівництво по [ADDRESS]. При зверненні до приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу Плюйка В.П. стало відомо, що 16.06.1995 року Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою була накладена заборона на підставі повідомлення, б/н, Ощадбанк, на житловий будинок по [ADDRESS], який належить [PERSON]. В усному порядку в Новоград-Волинській державній нотаріальній конторі було роз'яснено, що відсутні будь-які документи про причини накладення заборони, наявний лише запис в журналі накладення заборон за 1995 рік, який у 2006 році при введенні в дію Єдиного реєстру заборон був автоматично перенесений з журналу до реєстру. Реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON], не проводилось. А тому, оскільки заборона накладена безпідставно та помилково, позивач просить скасувати її в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав та в обсязі, зазначених у позовній заяві, просив його задовольнити. Представник відповідача, державної нотаріальної контори, подав заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності (а.с. 14), позов визнав частково - в частині скасування заборони на нерухоме майно, в іншій частині позовних вимог просив відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 15.05.2015 року проти задоволення позову не заперечував. Пояснив, що не є власником житлового будинку по [ADDRESS]. Підстави внесення нотаріусом інформації про нього, як власника зазначеного домоволодіння, до державного реєстру, відповідачу не відомі. В судове засідання 02.06.2015 року відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв щодо розгляду справи не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу в своїй відсутності. Проти задоволення позову не заперечував, посилався на відсутність будь-яких невиконаних зобов'язань [PERSON] перед банком (а.с. 35). За таких обставин суд, зважаючи на думку представника позивача, визнав можливим розглянути справу по суті у відсутності належним чином повідомлених осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних в справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що Державний реєстр іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів містить інформацію про заборону відчуження житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS], який належить [PERSON]. При цьому адреса вказана двічі - дин раз як «[ADDRESS]», та один раз як «[ADDRESS]». Реєстраційний номер обтяження 3032881, зареєстровано 29.03.2006 року, підстава обтяження - «повідомлення, б/н, Ощадбанк». Додаткові дані: архівний номер -116961 ZITOMIR 4, архівна дата - 29.09.1996, дата виникнення - 16.06.1995, № реєстра 14, (копія а.с. 5). Інформацію до реєстру внесено Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою на підставі архівного реєстру Новоград-Волинської нотаріальної контори для реєстрації заборони (арештів) на будинки 1996 р. по 28.07.2002 (копія а.с. 15-16). Дослідивши надану суду копію запису №14 за 1998 рік, з вищезазначеного архівного реєстру, суд зазначає що адреса будинку, на який накладено заборону відчуження, внесена від руки, нерозбірливим почерком, та виглядає як «[ADDRESS]». Із заяви Новоград-Волинської державної нотаріальної контори, адресованої суду (а.с. 14), вбачається, що інших підтверджуючих документів про накладення заборони на майно, власником якого є [PERSON], окрім запису в реєстрі (копія а.с. 15-16) немає в наявності, оскільки за спливом термінів зберігання вони знищені. Згідно відповіді КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 520 від 12.03.2015 року (копія а.с. 6) реєстрація прав власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] не проводилась. В ході розгляду справи представник позивача довів, що за адресою: [ADDRESS], не існує житлового будинку, належного [PERSON], а наявні лише земельна ділянка для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, орендарем якої є позивач на підставі договору оренди землі від 17.04.2015 р. (а.с. 38,39) та рішення Новоград-Волинської міської ради № 638 від 25.09.2014 року (а.с. 43), а також нежитлова будівля, адміністративно-побутові приміщення, незавершене будівництво, власником якого є ТОВ «Звягель-Принт», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с 44, 45). Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.07.2010 року (копія а.с. 4) також підтверджується, що ТОВ «Звягель-Принт» на праві приватної власності належить нежитлова будівля, адміністративно-побутові приміщення, незавершене будівництво по [ADDRESS]. Право оренди земельної ділянки з вищезазначеною адресою зареєстровано за ТОВ «Звягель-Принт», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2015 року (а.с. 42). Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд дійшов висновку, що заборона відчуження майна позивача є безпідставною, порушує його права і скасування заборони є належним способом захисту порушених прав. Таким чином, оскільки позивачем було доведено відсутність правових та фактичних підстав для існування заборони, накладеної на нерухоме майно, про яке до державних реєстрів безпідставно внесено відомості, що воно належить [PERSON], суд визнає позов в цій частині обґрунтованим, а тому задовольняє позовну вимогу про скасування заборони відчуження вищезазначеного нерухомого майна. Щодо вимоги про зобов'язання Новоград-Волинської державної нотаріальної контори вилучити вказану заборону з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, то в цій частині суд відмовляє позивачу в задоволенні його вимоги, оскільки вона пред'явлена до неналежного відповідача. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрацію прав та їх обтяжень здійснюють органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Outcome: partial