Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

26.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовано тим, що вона з 15.08.1990 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від шлюбу з яким у них народилася донька [PERSON] В кінці 1997 року відповідач залишив сімю і з цього часу жодної інформації у неї про нього не має. Під час роздільного проживання з відповідачем, нею 24.10.2001 року була придбана квартира [ADDRESS]. Також, у звязку із залишеням відповідачем сімї у 1997 році та фактичним припиненням шлюбних відносин, нею подано позов про розірвання шлюбу , рішенням суду шлюб між ними було розірвано та 26.12.2008 року вона отримала свідоцтво про розірвання шлюбу. Відповідно до чинного законодавства на час придбання нею квартири, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, однак суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припинені шлюбу, власністю кожного з них. Позивач [PERSON], в звязку з неявкою відповідача в судове засідання, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримує і просить його задоволити. Відповідач [PERSON], який про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений через оголошення в газеті, в судове засідання не зявився, суд, враховуючи згоду позивача, вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі з 15.08.1990 року перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб між якими було розірвано у 2008 році, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23.10.2007 року гр. [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] Російської Федерації, житель [INFO] визнаний безвісно відсутнім. З даного рішення суду вбачається, що гр.[PERSON] в кінці 1997 року вибув з постійного місця проживання з сел.Шкло Яворівського району в Росію, і з того часу жодних відомостей про його місце перебування немає. 2 Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також судом встановлено, що позивач по справі являється власником квартири [ADDRESS], яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу [PERSON], реєстр №7165. Відповідно до вимог ст.22, 28 КпШС України, який був чинним на час придбання позивачем квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Разом з тим, ч.2 ст.28 КпШС України визначає, що суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припинені шлюбу, власністю кожного з них. Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду доведено, враховуючи час укладення договору купівлі-продажу квартири, а також встановлену дату вибуття відповідача з постійного місця проживання, що позивач набула спірне майно за час роздільного проживання з відповідачем при фактичному припиненні шлюбних відносин, а тому заявлений позов слід задоволити.

Outcome: approved