Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

\~\~\~\~ 25.01.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO]. При цьому вона зазначила, що шлюб між нею та відповідачем був розірваний рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 12.10.2016 року. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. На даний час неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, їй важко самій матеріально утримувати дитину, тому вона просить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, передбаченого Законом України «Про державний бюджет», для дитини відповідного віку, прочинаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття, тобто до 03.09.2031 року. Позивач в судове засідання не з'явилася,\~\~від неї надійшла\~\~заява, згідно якої вона просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, від його надійшла\~\~заява, згідно якої він просить суд розглянути справу без його участі, позов визнає. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був розірваний згідно рішення Олевського районного суду Житомирської області від 12.10.2016 року, що стверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу (а.с. 4). Від спільного проживання сторони мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] відповідно до свідоцтва про народження дитини (а.с.3), яка знаходиться на утриманні позивача, що стверджується довідками Олевської міської ради Житомирської області (а.с. 5,6). Відповідач ухиляється від добровільного матеріального утримання дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не є інвалідом та не страждає на тяжкі захворювання, має матеріальну можливість утримувати дитину. Між сторонами не досягнуто домовленості про спільне утримання дитини. \~\~\~\~Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані\~ст. 180 Сімейного Кодексу України, з якої слідує, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3\~ст. 181 Сімейного Кодексу України\~слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 Сімейного Кодексу України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того,\~ст. 183 Сімейного Кодексу України\~передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 Сімейного Кодексу України\~слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі наведеного та встановленого, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, так як відповідач ухиляється від обов'язку утримувати неповнолітню дитину, чим ставить її у складне матеріальне становище, а тому аліменти на утримання\~\~дитини повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку .

Outcome: approved