overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

26.06.2018 р. [PERSON] звернулася з цим позовом до Теплицького районного суду. 04.07.2018 р. справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу надійшла до Гайсинського районного суду відповідно до ст.31 ЦПК України. В позовній заяві позивач просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, понад місяць з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, майнового спору та неповнолітніх дітей немає. Позивач письмово просила розглянути справу без її участі, позов задовольнити, вважала за необхідне після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]», заявила про ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача (а.с.18). Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляв, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.20,25,26). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи, має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням письмової позиції позивача та досліджених доказів суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що визначені ст.ст. 51, 55 СК України взаємні любов, повага, розуміння, підтримка, допомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають вони разом понад місяць, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Спірні правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні передбачені ст.ст. 51, 55 СК України взаємні любов, повага, розуміння, підтримка, допомога, спільні життєві інтереси, разом вони не підтримують подружніх стосунків понад місяць, на розірванні шлюбу наполягають і строку для примирення не вимагають, то суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін. З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

26.06.2018 р. до суду заявлено позов, в якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/3 частині від усіх видів його заробітку на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до їх повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов'язку надавати їх спільним неповнолітнім дітям щомісячне утримання, хоча отримує заробітну плату, є варником харчової сировини та продуктів ДП «Бджільнянський спиртовий завод» і має стабільний дохід, що дає можливість надавати кошти. Позивачка в судове засідання не з`явилася, письмово позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити без її участі (а.с. 22). Відповідач в судове засідання не з`явився, письмово позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с.24). З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовільнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обов'язку по наданню утримання неповнолітнім дітям, хоча отримує постійний і стабільний дохід, має можливість надавати кошти. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач має стабільний дохід і можливість надавати утримання своїм неповнолітнім дітям [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], але від добровільного виконання свого законного обов`язку по наданню коштів на їх утримання ухиляється, чим порушує їх права, то належні кошти необхідно щомісячно стягувати з нього в розмірі по 1/3 частині від усіх видів його заробітку на утримання кожного з дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до їх повноліття, - в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

26.06.2018 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В направленому на адресу суду позові позивач [PERSON] зазначив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 05 вересня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок втрати подружніх і сімейних стосунків. Разом не проживають майже 2 роки. Жодних відносин не підтримують, не спілкуються, окрім питань пов'язаних з вихованням та утриманням сина. Син проживає разом з ним. Шлюб просив розірвати, своєї згоди на примирення не надав. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним підтримується, а справу він просить розглядати у його відсутності. Відповідачка [PERSON] повідомлена про день та час судового розгляду справи шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, офіційного веб-порталу судової влади. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, судове повідомлення, направлялися відповідачці за місцем її реєстрації, як то передбачено ст. 128 ЦПК України. В судове засідання не з'явилася. Відповідно до положень ст.ст. 280,281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, а відповідачка своїх заперечень на адресу суду не направила, позов підлягає до задоволення. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

26.06.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 03.10.2009 року в Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 577. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між ними припинено з 2016 року, через різні погляди на сімейне життя, втрати взаєморозуміння, довіри та любові. Просить суд задовольнити позов. Позивач на підготовчий розгляд справи не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач на підготовчий розгляд справи не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов визнає. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 03.10.2009 року в Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 577 а.с.4, мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження а.с. 5, шлюбні відносини між сторонами припинено з 2016 року, у звязку з розбіжністю у поглядах на сімейне життя, втрачено любов та повагу один до одного. Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 12, 13, 264-265, ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

26.06.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений 04.08.2001 року між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Як на підставу позову посилається на те, що з 04.08.2001 року вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають, фактичні шлюбні відносини припинені з початку 2017 року. Від сумісного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 18.09.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 13.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягала, до теперішнього часу вони не примирилися, тому просить розірвати шлюб. Відповідач зазначив, що він вживав заходів та бажав зберігати сім'ю, однак позивачка не згодна на примирення та наполягає на розірванні шлюбу, тому він щодо позовних вимог поклався на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в оригіналі Свідоцтва про шлюб, 04 серпня 2001 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб. Подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони погодили, що син [PERSON] після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір'ю (відповідачкою). Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з початку 2017 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть. При вирішення спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позов до суду про розірвання шлюбу позивачкою подано ще 26.06.2018 року, на день розгляду справи минуло вже більше восьми місяців, і позивачка наполягає на розірванні шлюбу, сторони не примирилися. На підставі викладеного, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливо, шлюб фактично розпався та існує формально, тому позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

26.06.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.01.1987року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції , актовий запис № 87. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що з 24.01.1987 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюб. Від шлюбу мають двоє повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припиненні з07.06.2008 року, спільне господарство не ведеться. Позивач у судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи, просила розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, відзив не надала. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

26.06.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач є працездатною особою, може надавати кошти на утримання дитини . У судове засідання позивач та відповідач не зявилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом в частині стягнення з нього 1/4 частини заробітку згоден. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження. Відповідно до ч.1ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві . Відповідно до ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 22.04.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач [PERSON] Неповнолітня дитина проживає разом з матірю позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів, суд враховує розмір установленого законодавством прожиткового мінімуму, який повинні забезпечувати дитині обидва батьки, стан здоров'я і матеріальне становище позивача, яка самостійно утримує неповнолітню дитину, матеріальний стан відповідача, який є працездатною особою, та з якого стягнень по іншим виконавчим листам не проводиться, а також інші істотні обставини справи. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~26.06.2018 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів. Позов обґрунтувала тим, що вона та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах. Мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач позовні вимоги про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ним повноліття; надала суду заяву про проведення розгляду справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином у телефонному режимі; відзив на позов суду не надав, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

26.06.2018 року з [PERSON] було укладено б\\н кредитний договір, останній отримав кредит в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення тіла кредиту та процентів повинно було відбуватися відповідно до умов договору, з якими відповідач був ознайомлений, про що свідчить власний підпис у заяві. Зобов`язання за кредитним договором належним чином [PERSON] не виконував, допустивши прострочення погашення кредиту, у зв`язку з чим станом на 25.12.2019 року становить 13299,30 грн., яка складається з наступного : заборгованість за тілом кредиту - 9398,85 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками - 1221,47 грн.; заборгованість по процентам нарахованими на прострочений кредит - 1569,49 грн., а також штраф 500 грн. - фіксована частина та, 609,49 грн.- процентна складова, відповідно до розрахунку заборгованості. У статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (частина перша статті 530 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилом статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зважаючи на вищевикладене позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. На підставі ст.ст. 4 , 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 274-279, ЦПК України, ст.ст.1048, 1054, 1050 ЦК України, суд,-

Outcome: partial