Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

26.07.2016 року [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовною заявою до Державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 Комунара» , в якій вона просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті заробітної плати у сумі 40 338,21 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку при звільненні у сумі 6917,63 грн. за період з 02.07.2016 року по 26.07.2016 року , так як на час розгляду справи заборгованість по заробітній плати позивачу не виплачена. В подальшому уточнивши позовні вимоги, просила стягнути 7731,47 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 27.07.16 року по 22.08.16 року. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що згідно наказу №17-к від 25.01.2016 року була прийнята на посаду начальника відділу по фінансуванню інвестиційних програм і розвитку підприємства, а згідно наказу №44-к від 29.02.2016 року переведена на посаду начальника фінансового відділу. 01.07.2016 року позивачка була звільнена відповідачем на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Оскільки при звільненні повний розрахунок з нею не був проведений, просила стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 02.07.16 року по 22.08.16 року у розмірі 14 649,10 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, поважної причини своєї неявки суду не повідомив. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював , то зазначені суми мають бути виплачені йому не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У судовому засіданні встановлено, що позивачка згідно наказу №17-к від 25.01.2016 року була прийнята на посаду начальника відділу по фінансуванню інвестиційних програм і розвитку підприємства, а згідно наказу №44-к від 29.02.2016 року переведена на посаду начальника фінансового відділу, що підтверджується копією трудової книжки. 01.07.2016 року позивачка була звільнена за згодою сторін на підставі пункту 1 ст. 36 КЗпП України. 06.07.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про видачу довідки щодо заборгованості заробітної плати. Однак на момент звернення до суду довідка про заборгованість заробітної плати відповідачем видана не була. Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України позивачу [PERSON] за період з 25.01.2016 року по 30.06.2016 року відповідачем було нараховано заробітну плату у розмірі 54041,12 грн. Відповідачем повинно бути нараховано заробітну плату у сумі 60 047,46 грн. та виплачено з урахуванням податків (ПДФО - 18%, військовий збір - 1,5%) 48 338,21 грн. Враховуючи те, що позивачка фактично отримала 8000,00 грн., заборгованість відповідача по заробітній платі перед нею складає 40 338,21 грн. Спору щодо розміру суми по заборгованості по заробітній платі не має, вказана сума выдповідачем ніяким чином не заперечується.. На час розгляду справи відповідач не надав суду доказів виплати позивачу вказаної заборгованості. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розмір нарахувань працівнику підтверджено довідкою Пенсійного фонду України (форма ОК-5) від 26.07.2016 року. Тому, виходячи із розміру середньоденної заробітної плати позивачки у розмірі 505, 49 грн., яка не перевіщує суму встановлену судом - 531,88 грн. ((11840,02 (червень) + 9435,00 (травень)) : 40 (кількість робочих днів в травні-червні 2016 року)), суд вважає, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складе 18 703,13 грн. (505,49 грн. * 37р.дн. ( 21 р.д в липні (з 02 по 31) та 16 в серпні (з 01 по 22)). Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Враховуючи те, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, що вказана позивачем (14 649,10 грн.) не перевищує суми встановленої судом (18 703,13 грн.), суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 40 338,21 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 02.07.16 року по 22.08.16 року у розмірі 14 649,10 грн. Ця сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яки вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Суд вважає, що позивач у судовому засіданні довела обставини, на які вона посилалася, та які не спростовані відповідачем, спору стосовно суми заборгованості по заробітній платі не має, а тому її вимоги підлягають задоволенню. Так як справа доведена до суду з вини відповідача, позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved