Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

26 жовтня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки по аліментах. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.05.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їхньої спільної дочки [PERSON] Дотепер відповідач аліменти не сплачує, і за ним утворилася заборгованість загальною сумою 47 665,94 грн. Пеня за період від березня 2013 року по вересень 2018 року складає 422\~911,85 грн. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] у сумі, що дорівнює сумі заборгованості, 47 665,85 грн. (а.с. 1). Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, пояснивши, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, у якому у сторін народилася дитина. 16.05.2011 року судом було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їхньої спільної дочки [PERSON]. Дотепер відповідач аліменти не сплачує, і за ним за період від березня 2013 року по вересень 2018 року утворилася заборгованість загальною сумою 47 665,94 грн. Пеня за період від березня 2013 року по вересень 2018 року складає 422\~911,85 грн., проте позивачка просить стягнути пеню у сумі, що дорівнює сумі заборгованості. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, але просив розстрочити йому виконання рішення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні (а.с.а.с. 3, 4). Шлюб між сторонами розірвано заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2012 року (а.с. 4). Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.05.2011 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця (а.с. 3). Відповідач аліменти сплачує неналежно, і за ним за період від березня 2013 року по вересень 2018 року утворилася заборгованість у сумі 47\~665,94 грн. (а.с. 5). Відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України (далі СК) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За своєю правовою природою аліментні зобов'язання це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця, і їх несвоєчасна сплата передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, за змістом\~статті 196 СК\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, у якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісяця, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, у якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 07.11.2012 року №27483316 (справа №6-129цс12), яка відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) підлягає урахуванню судом. Згідно з розрахунком, що додано до позовної заяви і відповідає вимогам статті 196 СК, заборгованість відповідача по пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період (пять років) складає 422\~911,85 грн. Відповідач проти правильності проведено позивачкою розрахунку не заперечував (а.с. 6). Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне заявлений у справ позов задовольнити, стягнувши з відповідача неустойку у сумі, що дорівнює загальній сумі заборгованості. У відповідності з частиною 1 статті 267 ЦПК суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. За правилами, встановленими частинами 1, 3 5 статті 435 ЦПК, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан . Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Судом встановлено, що відповідач у справі звернувся до суду з відповідним клопотанням про розстрочення йому виконання рішення, і його майновий стан не дозволяє йому виконати рішення негайно. Крім того, вирішуючи це питання, суд передусім бере до уваги позицію позивачки, яка не заперечувала проти розстрочення для відповідача виконання рішення. Відтак суд вважає за можливе розстрочити відповідачеві виконання цього рішення на один рік, стягуючи з нього по 3\~972,16 грн. щомісяця, починаючи від 01.03.2019 року і до 28.02.2020 року включно. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved