Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

24.09.2018 р. [PERSON] звернулась до Богунського районного суду із позовом до [PERSON], третя особа Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить квартира № 186 у житловому будинку за адресою вул [PERSON], 139 у м. Житомирі, на підтвердження чого надала копію свідоцтва про право власності на квартиру та витягу з реєстрації права власності на нерухоме майно. Зазначила, що з 1999 року в квартирі зареєстрований її син [PERSON], який з 2014 р. в ній не проживає, комунальні послуги не сплачує, місце проживання сина їй невідоме. На підтвердження обставин непроживання відповідача надала акт, складений за участі сусідів та представників житлово-будівельного кооперативу Полісся. Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, про дату, час, місце розгляду справи повідомлений належно, що підтверджено розпискою про отримання судової повістки на поштовому повідомленні (а. с. 21,23), відзив на позовну заяву та докази на підтвердження заперечень до суду не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно, що підтверджено відміткою про отримання судової повістки на поштовому повідомленні (а. с. 22), пояснення щодо позову до суду не надала. Відповідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив;4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення фактичних обставин у справі, на підставі ст. ст. 280, 281, 282 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно та обєктивно встановивши всі обставини справи, на підставі досліджених безпосередньо у судовому засіданні наявних доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їх змісту правовідносини. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 15.06.2005 р., виданого виконкомом Житомирської міської ради, є власником квартири № 186 у будинку по вул. Мануїльського (нині- Івана [PERSON]) № 139 у м. Житомирі. Право власності на нерухоме майно зареєстровано Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації від 25.07.2005 року (а. с. 8,9). [PERSON], 04.10.1982 р. н., є сином позивача, що підтверджено свідоцтвом про народження серії 11-ТП № 369856 від 10.11.1982 р. Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно ст. 319,321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Водночас ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачу, зареєстрований її син [PERSON], що підтверджено довідкою ЖБК Полісся № 646 від 21.09.2018 року та штампом про реєстрацію його місця проживання у його паспорті (а.с. 5,11). [PERSON] кооперативу Полісся від 21.09.2018 року, складеним за участі сусідів [PERSON]В та [PERSON], паспортистів [PERSON] та [PERSON],підтверджено, що [PERSON] з 2014 року року в квартирі [ADDRESS] не проживає (а.с. 10). Дослідивши надані докази, суд вважає доведеним факт відсутності проживання [PERSON] без поважних причин понад три роки, що згідно ч.2 ст.405 ЦК України є підставою для визнання втраченим його права на користування житлом у квартирі № 186 за адресою вул.Івана Мазепи, 139 у м.Житомирі. Суд не застосовує до даних правовідносин норми ст.71,72 Житлового кодексу України, оскільки вони регулюють порядок користування жилими приміщеннями наймачів та членів їх сімей у будинках державного та громадського житлового фонду, а предметом цього спору є відносини щодо права на користування житлом членів сімї власника, що врегульовані ст.405 ЦК України. У відповідності до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір та інші судові витрати покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved