Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

26.01.2016 року позивач звернувся з позовом, в якому просив: встановити факт проживання [PERSON], яка померла 03.02.2005 року та [PERSON], яка померла 10.02.2004 року однією сімєю з 1958 року по 10.02.2004 року (день смерті [PERSON]); визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 03.02.2005 року право власності на земельну частку (пай) у землі яка перебувала в колективній власності КСП «Дружба» розміром 5,164 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 0164903; визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 03.02.2005 року право власності на земельну частку (пай) у землі яка перебувала в колективній власності КСП «Дружба» розміром 5,164 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 0164591. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.02.2005 року померла [PERSON]. На підставі заповіту, посвідченого Лисогірською сільською радою Первомайського району Миколаївської області від 18.01.2005 року за реєстровим № 42, позивач є спадкоємцем всього майна [PERSON], де б воно не було та з чого б воно не складалося. Спадщину після смерті [PERSON] він прийняв вчасно, внаслідок чого було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 125 від 01.02.2006 року на житловий будинок в с. Лиса Гора Первомайського району по вул. Нечуй Левицього, 27 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 127 від 01.02.2006 року на грошові внески з процентами та компенсаційними виплатами в Первомайському відділенні ВАТ «Ощад Банк». Разом з тим, наприкінці 2015 року позивачу стало відомо про наявність у спадкодавця [PERSON] іншого спадкового майна, на яке він має право, як її спадкоємець. Так, [PERSON] проживала у період з 1958 року по 10.02.2004 року однією сімєю з [PERSON] в житловому будинку за адресою вул. Нечуй Левицького с. Лиса Гора Первомайського району, де вони вели спільне господарство. При цьому, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] були рідними сестрами, про що самі за життя неодноразово говорили, але ніякого документального підтвердження цьому немає. Як вбачається з відповіді на адвокатський запит, наданої Управлінням Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області від 02.12.2015 року за вих. № 29-14.05-0.4-394/0/25-15, на момент смерті [PERSON], останній належало право на дві земельних частки (пая) на землях, що перебували у колективній власності КСП «Дружба» в межах території Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, а саме: на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації від 27.12.1996 року № 391 була власником права на земельну частку (пай) у розмірі 6,4 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифіката на земельну частку (пай) МК № 0164903 від 14.01.1997 року, зареєстрованого за № 5297; згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2000 року № 1841 була власником на земельну частку (пай) у розмірі 5,3 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифіката на земельну частку (пай) МК № 0164591 від 14.01.1997 року, зареєстрованого за № 4985, зі змінами від 10.04.2000 року. 10.02.2004 року у віці 83 роки [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка серед іншого складалася з вказаних вище земельних часток (паїв). Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишала. При цьому, як вбачається з виписки з погосподарських книг Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області № 3296 від 12.11.2015 року та довідки Лисогірської сільської ради № 3295 від 12.11.2015 року, [PERSON] з 1958 року по 10.02.2004 року (по день смерті) проживала у житловому будинку за адресою: Миколаївська обл., Первомайський район, с. Лиса Гора, вул. Н. Левицького, 27 разом з [PERSON] Таким чином, на час смерті [PERSON], [PERSON] відносилася до спадкоємців за законом четвертої черги, оскільки проживала однією сімєю з померлою [PERSON] понад 5 років до смерті останньої, тобто до часу відкриття спадщини та була єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] Виходячи з викладеного, [PERSON] одноособово прийняла у повному обсязі спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], у тому числі й право на дві земельні частки (паї), які зазначені вище. Разом з тим, за життя [PERSON] не встигла в належний спосіб оформити своє право власності на земельні частки (паї), які вона набула у спадщину після смерті сестри, оскільки через свій похилий вік та стан здоровя не мала змоги звернутися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Виходячи з викладеного, на момент смерті [PERSON], останній належало право на земельні частки (паї) згідно сертифікатів серії МК № 0164903 від 14.01.1997 року та серії МК № 0164591 від 14.01.1997 року, а отже, вказані земельні частки (паї) входили до складу спадщини, яка відкрилася після її смерті. Оскільки відповідно до заповіту, посвідченого Лисогірською сільською радою Первомайського району Миколаївської області від 18.01.2005 року за реєстровим № 42, [PERSON] заповіла мені все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, то й зазначені вище земельні частки (паї) належать мені в порядку спадкування після смерті [PERSON] Разом з тим, через відсутність правовстановлюючого документі на земельні частки (паї), позивач позбавлений можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на них, про що йому було в письмовій формі повідомлено нотаріусом (довідка з питань діючого законодавства № 35/02-14 від 22.01.2016 року додається). У звязку з зазначеними обставинами він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи, приходить до наступного. Копіями свідоцтв про смерть ( а.с.8, 13) підтверджено, що [PERSON] померла 03.02.2005 року в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, а [PERSON] померла 10.02.2004 року в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області. Із копії заповіту ( а.с.9) видно, що [PERSON] склала 18.01.2005 року заповіт, в якому все своє майно заповідала [PERSON], а із копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом виданих 01.02.2006 року ( а.с.10, 11) видно, що останній отримав після смерті [PERSON] спадкове майно у вигляді житлового будинку та грошового вкладу. Із відповіді Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області від 02.12.2015 року за вих. № 29-14.05-0.4-394/0/25-15 ( а.с.15) видно, що на момент смерті [PERSON], останній належало право на дві земельних частки (пая) на землях, що перебували у колективній власності КСП «Дружба» в межах території Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, а саме: на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації від 27.12.1996 року № 391 була власником права на земельну частку (пай) у розмірі 6,4 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифіката на земельну частку (пай) МК № 0164903 від 14.01.1997 року, зареєстрованого за № 5297; згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2000 року № 1841 була власником на земельну частку (пай) у розмірі 5,3 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифіката на земельну частку (пай) МК № 0164591 від 14.01.1997 року, зареєстрованого за № 4985, зі змінами від 10.04.2000 року. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування за законом у четверту чергу. Таким чином, на час смерті [PERSON], [PERSON] відносилася до спадкоємців за законом четвертої черги, оскільки проживала однією сімєю з померлою [PERSON] понад 5 років до смерті останньої, тобто до часу відкриття спадщини. Це підтверджено випискою з по господарських книг Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, довідкою Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області ( а.с.16, 17) та поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] на протязі встановленого ст. 1270 ЦК України 6-місячного строку не зверталася до нотаріуса про відмову від спадщини, а відтак вважається такою, що її прийняла. Будь-яка інша особа із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у порядку, передбаченому ст. 1269 ЦК України та у строки, визначені ст. 1270 ЦК України, не зверталися. Таким чином, [PERSON] була єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи з викладеного, [PERSON] одноособово прийняла у повному обсязі спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], у тому числі й право на дві земельні частки (паї), які зазначені вище. Разом з тим, за життя [PERSON] не встигла в належний спосіб оформити своє право власності на земельні частки (паї), які вона набула у спадщину після смерті сестри, оскільки через свій похилий вік та стан здоровя не мала змоги звернутися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. У свою чергу, згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття, незалежно від часу її прийняття. На підставі викладеного, суд знаходить позовні вимоги доведеними і підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved