overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

26.02.2018 року заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла 26 листопада 2017 року була її матір»ю. В обгрунтування заяви посилається на відсутність документального підтвердження факту родинних відносин з матір»ю, оскільки прізвище матері заявниці «Масензова», а прізвище заявниці в свідоцтві про народження вказано «Масинзова», що створює їй перешкоди в оформленні права на спадщину за законом. У судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення заяви не заперечують. Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про народження заявниці (серія ЯК № 324249) її прізвище «Масинзова», батьками є: «Масинзов Сергей Яковлевич», «Масинзова Анна Михайловна» (а.с. 4). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 02 липня 1983 року (серія I-ЕЛ № 447714) дошлюбне прізвище заявниці «Масинзова» (а.с. 5). Згідно свідоцтва про одруження батьків заявниці (серія № II-АГ № 1062855) їх прізвища «Масензов», «Масензова» (а.с. 6). Зі свідоцтва про смерть матері заявниці (серія 1-ЕЛ № 312655) вбачається, що її прізвище «Масензова» (а.с. 8). Згідно довідки виданої Нехаївським старостинським округом Коропської селищної ради, Коропського району, Чернігівської області № 102 від 22.01.2018 року [PERSON], яка померла 25.11.2017 року була зареєстрована та постійно проживала в [INFO] і на день смерті мала наступний склад сім»ї: дочка [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована за вищевказаною адресою. Здобуті судом в процесі розгляду справи докази повністю узгоджуються між собою, а тому факт родинних відносин заявниці та її матері [PERSON] вважається доведеним. Відсутність у заявниці документального підтвердження родинних відносин з матір»ю створює перешкоди в оформленні нею права на спадщину, що є підставою для захисту прав заявниці у судовому порядку шляхом встановлення факту родинних відносин. На підставі вищевикладеного заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

26.02.2018 року позивач [PERSON]звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 12.12.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області, актовий запис №295, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Посилаючись на те, що сторони єдиною сімєю перестали проживати з січня 2017 року через поведінку відповідача, який нехтує інтересами та почуттями позивача, суперечки, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, роздільне проживання, виникнення відчуження, втрату почуття любові, позивач просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог, на примирення не згодна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

26.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача і просить змінити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а саме, просить змінити розмір аліментів, присуджених Новоград-Волинським міськрайонним судом 16.09.2015 року, на 1/4, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позову посилається на те, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої сина у розмірі 600 грн., щомісячно. Зазначила, що такий розмір є замалий, тому змушена звернутися з цим позовом про зміну розміру аліментів. Крім цього, відповідач офіційно працює і є необхідність стягнення у частині заробітку. Позивач у судове засідання не зявилася. Надала заяву у якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у суді. Суд ухвалив проводити судове засідання з винесенням заочного рішення у справі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що відповідно до копії виконавчого листа, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом № 285/3142/15-ц від 16.09.2015 року, відповідач зобовязаний сплачувати на користь [PERSON], позивача у справі, аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі по 600 грн., щомісячно (а.с. 14). Згідно довідки ТОВ «Церсаніт Інвест» [PERSON] офіційно працює та отримує заробітну плату (а.с. 17) Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України проголошує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ч. 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов висновку, що розмір аліментів, які стягуються на даний час з відповідача на утримання дитини є замалий та такий, що не відповідає вимогам закону, тому слід збільшити стягувані аліменти з відповідача шляхом задоволення позовних вимог. Крім цього, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. Повний текст рішення складено 26.03.2018 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

26.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача і просить змінити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а саме, просить змінити розмір аліментів, присуджених Новоград-Волинським міськрайонним судом 26.03.2015, збільшивши їх до1000 грн. але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позову посилається на те, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої сина у розмірі 700 грн., щомісячно. Зазначила, що такий розмір є замалий, тому змушена звернутися з цим позовом про зміну розміру аліментів. Позивач у судове засідання не зявилася. Надала заяву у якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що відповідно до копії виконавчого листа, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом № 285/836/15-ц від 30.03.2015 року, відповідач зобовязаний сплачувати на користь [PERSON], позивача у справі, аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 700 грн., але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с. 10). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України проголошує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд дійшов висновку, що розмір аліментів, які стягуються на даний час з позивача на утримання сина є замалий та такий, що не відповідає вимогам закону, тому слід збільшити стягувані аліменти з відповідача шляхом задоволення позовних вимог. Крім цього, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

26.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на навчання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки дитина перебуває на державній формі навчання, а відповідач має тяжке матеріальне становище. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши докази у справі, суд\~ доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був розірваний 03.11.2010 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] державної пенітенціарної служби\~ від 24.01.2018 року №4074 підтверджується, що [PERSON], 15.08.2017 року був зарахований на навчання до [PERSON] Державної пенітенціарної служби з денною формою навчання за державним замовленням, закінчення терміну навчання - липень 2021 року (а.с. 4). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач є працездатним, офіційно не перебуває в шлюбі, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживає окремо від своїх батьків [PERSON], [PERSON] та аліментних зобовязань щодо їх утримання не має, тому суд з врахуванням матеріального становища сторін, навчання сина [PERSON] за державним замовленням, приходить до висновку, щодо стягнення з відповідача на корить позивача аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 26.02.2018 року на період навчання [PERSON], [INFO]\~ в [PERSON] Державної пенітенціарної служби до 01.07.2021 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий\~ збір покладається на сторони пропорційно розміру\~ задоволених позовних вимог. Також підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

\~\~\~\~\~ 26.02.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду з позовом до відповідача [PERSON], за яким просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13.07.2016 року відділом РАЦС Новобузького РУЮ, актовий запис № 43, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з [PERSON] припинились в липні 2017 року, причиною розлучення є несумісність характерів.\~\~ \~\~\~\~\~ Позивачка [PERSON] під час судового розгляду справи заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. \~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив на електронну адресу суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, предявлений до нього позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 13.07.2016 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини подружжя припинились в липні 2017 року, сумісне життя останніх не склалось. Наразі вони спільне господарство не ведуть та спільного бюджету не мають. \~\~\~\~\~\~ В зв'язку з не проживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України звязку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір, при цьому, в силу вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, \~у звязку з визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягають поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

26.02.2018 року представник відповідача [PERSON] звернулася до суду з заявою про повернення судового збору за зустрічним позовом, посилаючись на те, що ухвалою суду від 19 лютого 2018 року записаною до протоколу судового засідання судом було прийнято відмову від зустрічного позову, однак не вирішено питання щодо повернення судового збору. Згідно ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Враховуючи викладене, суд вважає правильним вирішити питання про повернення сплаченої суми судового збору за зустрічним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

26.02.2018 року представник позивача звернулася з позовом до суду, в якому просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини на три місяці після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Мотивує це тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], але своєчасно в шестимісячний строк не звернулася до державної контори для оформлення спадщини, оскільки не знала про існування заповіту. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, заперечень у розгляді справи не має. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. На час смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Позивач є спадкоємцем за заповітом, що підтверджується копією заповіту від 03.08.2009 року посвідченого секретарем виконкому Першотравневої селищної ради Овруцького району Житомирської області. З матеріалів справи видно, що постановою приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу Житомирської області Кушнерчук О.М. №266/02-31 від 15.02.2018 р. [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.11). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З повідомлення приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу Житомирської області Кушнерчук О.М. № 386/01-16 від 05.03.2018 р. видно, що звернень із заявами про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини, після смерті [PERSON], померлої [INFO] не було. Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. [PERSON] вчасно не звернулася до нотаріальної контори, оскільки не знала ро існування заповіту, а тому суд вважає, що остання пропустила вказаний строк з поважної причини і їй слід надати додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

26.02.2018 р. позивач звернувся у суд з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, що укладений 22.02.2003 р. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що спільне життя у них з дружиною не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та сімейні обовязки, сімя існує лише формально. Тому просить такий шлюб розірвати, стягнувши з відповідачки судові витрати. 23.07.2018 р. у судове засідання сторони не зявилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, 11.05.2018 р., 08.06.2018 р., 23.07.2018 р. у судові засідання не зявилася, заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності не подавала, про причини неявки не повідомляла. При цьому, відповідачкою не було подано відзиву. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.02.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 330287, виданого 22.02.2018 р. Червоноградським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області. Згідно копії свідоцтва серій І-СГ № 286199, у даному шлюбі у сторін 25.08.2003 р. народився син [PERSON]. Згідно позовної заяви та клопотань по суті справи, сімейне життя в сторін не склалося, позивач наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, відтак шлюб між ними слід розірвати. Окрім цього, в силу приписів ст. 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню у його користь з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

26.02.2019\~[PERSON] (далі\~ позивач)\~звернулася до\~суду з\~позовом про\~стягнення з\~приватного акціонерного\~товариства «Чернігівський\~завод радіоприладів» (далі відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 8661 грн 57 коп. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує її право на належну оплату праці. Ухвалою судді від 27.02.2019 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 14.03.2019 на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі в розмірі 41264 грн 59 коп. Одночасно повідомив, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.11.2018 по справі № 750/10775/18 з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 32603 грн 02 коп., яка на даний час не виплачена і входить в основну суму заборгованості. 19.03.2019 позивач направив відповідь на відзив, в якій пояснив, що заборгованість по заробітній платі складала 41264 грн 59 коп. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.11.2018 по справі № 750/10775/18 з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 32603 грн 02 коп., а тому залишилась сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 8661 грн 57 коп., яку вона і просить стягнути. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працює у відповідача на посаді інженера з автоматизації систем керування виробництва. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка становить 41264 грн 59 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 12.03.2019 № 466/107. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.11.2018 по справі № 750/10775/18 за позовом [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено позов [PERSON] і стягнуто на її користь 32603 грн 02 коп. заборгованості по заробітній платі. \~ \~ \~ \~Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі, що становить різницю між загальною сумою заборгованості 41264 грн 590 коп. та сумою, що стягнута судовим рішенням в сумі 32603 грн 02 і складає 8661 грн 57 коп.

Outcome: approved