Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

25.05.2015 р. перший заступник прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах Одеської міської ради звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, яку було уточнено. Прокурор просить - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.09.2013 № 4-2362, яка складається з квартири № 67 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі, вартістю 180 418 (сто вісімдесят тисяч чотириста вісімнадцять) гривень, видане державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON]; скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності, прийняте державним нотаріусом Шостої одеської нотаріальної контори [PERSON] 11.09.2013 за індексним номером 5766239, на підставі якого ним до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №2446021 (реєстраційний номер майна: 154074351101) про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру № 67 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі; скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності, прийняте державним нотаріусом Шостої одеської нотаріальної контори [PERSON] 12.09.2013 за індексним номером 5828966, на підставі якого ним до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №2473234 (реєстраційний номер майна: 154074351101) про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру № 67 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі; витребувати у власність територіальної громади міста Одеси, в особі Одеської міської ради, із незаконного володіння [PERSON] та [PERSON] квартиру № 67 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі; визнати квартиру № 67 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі, відумерлою спадщиною; визнати за територіальною громадою м.Одеси в особі Одеської міської ради право власності на квартиру № 67 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.11.2015 р. провадження у справі з приводу позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав власності, прийняте державним нотаріусом Шостої Одеської нотаріальної контори [PERSON] 11.09.2013 за індексним номером 5766239, на підставі якого ним до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №2446021 (реєстраційний номер майна: 154074351101) про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру № 67 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі та скасування рішення про державну реєстрацію прав власності, прийняте державним нотаріусом Шостої одеської нотаріальної контори [PERSON] 12.09.2013 за індексним номером 5828966, на підставі якого ним до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №2473234 (реєстраційний номер майна: 154074351101) про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру № 67 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі було закрито. Представники прокуратури Малиновського району м. Одеси та Одеської міської ради у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог прокурор послався на факт шахрайського заволодіння квартирою 40 по вул. Ак. Філатова, 26 у м. Одесі, за яким 13.11.2013 внесені відомості до ЄРДР і відкрите кримінальне провадження №12013170470007406. Під час цього провадження спростований факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] Встановлено, що [PERSON] ніколи не мешкала до дня смерті разом з [PERSON] однією сім'єю в СК «Авангард-2» у буд. 510. Слідчим зареєстровано рапорт про те, що невстановлені особи разом із [PERSON] заволоділи житловими об'єктами, одним з яких є кв. № 67 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі, що належать територіальній громаді м. Одеси, тим самим спричинивши шкоду Одеській міській раді, у зв'язку з чим зареєстровано кримінальне провадження № 12015160470000287. Відповідач [PERSON] і державний нотаріус Шостої одеської нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не зявились, про дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомила, просили розглянути справу у їхню відсутність. [PERSON] позовні вимоги прокурора визнала повністю. [PERSON] зазначив, що немає заперечень проти винесення рішення суду. Представники відповідачів [PERSON], [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на наступне. Право власності на відумерлу спадщину у територіальної громади не виникло, вона не являється спадкоємцем [PERSON], колишнього власника квартири, тому вона не може витребувати спірну квартиру у власність. Крім того, Одеська міська рада не оскаржувала рішення суду, яким задоволені позовні вимоги [PERSON] [PERSON] і [PERSON] є добросовісними набувачами, з ними проживають двоє малолітніх дітей, іншого житла сімя не має. Судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні до них правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності належала квартира № 67 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі, загальною площею 29,2 кв.м. згідно Свідоцтву про право на спадщину за законом, виданого Сьомою одеською державною нотаріальною конторою, 03.09.2011 зареєстрованого у реєстрі за №1-1926, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 14.09.2011, запис номер 26, в книзі 764пр- 57. 08.10.2011 р. помер [PERSON], відповідно до актового запису про смерть №784, складеного 14.10.2011 Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. За життя [PERSON] не склав заповіту відносно розпорядженням вказаною квартирою. Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 04.04.2013 у справі №1522/29492/12 задоволено позов [PERSON] до Одеської міської ради та встановлено факт її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON], визнано [PERSON] спадкоємцем четвертої черги та визначено додатковий строк - два місяці для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] 11.09.2013 р. державним нотаріусом Шостої одеської нотаріальної контори [PERSON] на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлого 08.10.2011 р., та складається з квартири № 67 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі, загальною площею 29,2 кв.м., та 24.09.2013 свідоцтво про право на спадщину за законом на [ADDRESS], вартістю 180480 (сто вісімдесят тисяч чотириста вісімнадцять) гривень. 12.09.2013 р. державним нотаріусом Шостої одеської нотаріальної контори [PERSON] посвідчено договір купівлі-продажу квартири № 67 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив у спільну сумісну власність з [PERSON], за її письмовою згодою, квартиру за 180\~480 (сто вісімдесят тисяч чотириста вісімнадцять) гривень. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.03.2014 у справі №1522/29492/12 задоволено заяву заступника прокурора Малиновського району м.Одеси про перегляд заочного рішення, вищевказане рішення суду від 04.04.2013 скасовано, позов [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання спадкоємцем четвертої черги та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, залишено без розгляду на підставі відповідної заяви позивача. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.04.2013 р. не набрало законної сили у зв'язку з неотриманням його копії відповідачем. Відповідно до вимог ст. 228 ЦПК України це рішення було переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою прокурора в інтересах відповідача, яку було подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Таким чином, після смерті [PERSON] відсутні спадкоємці за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 11 ЦК цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до частин 1 - 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. З цієї норми права випливає, що у разі наявності вказаних умов, на підставі рішення суду спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. До звернення з заявою про визнання спадщини відумерлою і набрання законної сили відповідним рішенням суду у територіальної громади існує законний інтерес, заснований на правових нормах, що регулюють правовідносини щодо підстав набуття і припинення права власності після смерті особи, у якої відсутні спадкоємці. Цей інтерес (законні очікування) полягає у прагненні органу місцевого самоврядування набути право власності на відумерлу спадщину. Паралельно з цим інтересом у територіальної громади існує обовязок звернутися до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою. З метою захисту цього законного інтересу законодавцем передбачені в . ч. 5 ст. 1277 та ст. 1283 ЦК України, що спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу. Охорона спадкового майна здійснюється в інтересах територіальної громади з метою збереження його. Отже, вказаний охороняємий законом інтерес, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, є обєктом судового захисту. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. ( частини 1 і 2 ст. 3 ЦПК України) Відповідно до ст. ст. 5, 140 і 143 Конституції України передбачено, що народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Територіальна громада міста безпосередньо або через утворені органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Виконуючи вказаний обовязок, з метою захисту майнового права і законного інтересу громади м. Одеси, прокурор в інтересах органу місцевого самоврядування, змушений звертатися до суду з позовними вимогами про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2013, виданого [PERSON], про визнання квартири № 67 по вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі, відумерлою спадщиною після смерті [PERSON], про визнання за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на квартиру № 67 по вулиці 25-ї Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі, про витребування у власність територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради з володіння [PERSON] та [PERSON] цієї квартири. Інших, законних та ефективних способів захисту порушених прав територіальної громади міста Одеси, при наявності спору з відповідачами, не існує. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У зв'язку з тим, що зазначене рішення суду, на підставі якого [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, скасовано. Іншого рішення суду щодо спадкових прав [PERSON] після смерті [PERSON] не ухвалювалось. Тому вказане свідоцтво визнається судом недійсним. Враховуючи, що відсутні спадкоємці [PERSON] за заповітом і за законом, заява про визнання спадщини відумерлою подана після спливу одного року з часу відкриття спадщини, наявні підстави для її задоволення та визнання спірної квартири відумерлою спадщиною та визнання за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на квартиру № 67 по вулиці 25-ї Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: 1) визнання права; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення . Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На переконання суду для реального захисту свого законного інтересу і права власності на відумерле майно, для виникнення якого наявні усі підстави, для захисту від протиправного його заволодіння та відчуження, прокурор в інтересах територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради, правомірно вказав такі способи захисту цивільних прав та інтересів, як визнання права та відновлення становища, яке існувало до порушення. До останнього способу відноситься право власника витребувати від набувача майно, яке за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). Право на відумерлу спадщину регулюється Книгою 6 ЦК - Спадкове право і знаходиться у главі 87 Здійснення права на спадкування. Вказане право виникає із специфічних, виключних спадкових відносин і прирівнюється до спадкування за законом. Тому, правило викладене у ч. 5 ст. 1268 ЦК про те, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, поширюються і на відносини щодо відумерлої спадщини. Хоча в даному випадку територіальна громада міста Одеси на час укладання вказаного договору купівлі-продажу остаточно не набула права власності на спірну квартиру, захист її права та законного інтересу з застосуванням аналогії закону (ч. 1 ст. 8 ЦК) може здійснюватись шляхом віндикаційного позову. Оскільки відповідно до ст. 1277 ЦК до територіальної громади від спадкодавця переходить право власності на майно і територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов'язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до ст. 1231 цього Кодексу, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене ст. 388 ЦК, переходить до відповідної територіальної громади. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно статті 388 цього Кодексу якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. ( ст. 655 ЦК) Відповідно до ч. 1 ст. 658 ЦК право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, незаконність набуття права власності [PERSON] на спірну квартиру, про що їй було відомо. Тому вона не мала її право продажу подружжю [PERSON]. Спірне нерухоме майно вибуло з володіння (охорони) територіальної громади міста Одеси - єдиного можливого власника, якому відумерла спадщина належить з часу відкриття спадщини, не з його волі, а іншим шляхом. В постанові Верховного Суду України від 16 квітня 2014 року (справа № 6-146 цс 13), яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ст. ст. 318 і 321) Відповідно до ст. 386 ЦК Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідачі рішенням суду позбавляються своєї власності в інтересах суспільства, територіальної громади міста Одеси на умовах і підставах, передбачених законом. На підставі ст. 661 ЦК [PERSON] і [PERSON] мають право за рахунок [PERSON] відшкодувати завдані їм збитки. Право користування спірною квартирою малолітніх дітей похідне від права власності їхніх батьків. (ст.ст. 29 і 405 ЦК) Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд задовольняє позовну вимогу про визнання за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради право власності на квартиру № 67 по вулиці 25-ї Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі. Ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до п. п. 12 і 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. № 10 (далі Постанова) у випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). П. 21. Постанови визначено, що законом передбачено сплату судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги на рішення суду в певному розмірі виходячи зі ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги незалежно від оспорюваної суми (підпункти 6, 7 пункту 1\~частини другої\~статті 4 Закону № 3674-VI). Суд виходить зі ставок судового збору, що підлягали сплаті при поданні позовної заяви. У відповідності до підп. 1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній при поданні позовної заяви, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а немайнового - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна. Відповідно до п. 40. Постанови ухвалюючи рішення у справі, провадження в якій відкрито за заявою прокурора, суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір із відповідача (повністю або пропорційно до задоволених вимог), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно до задоволених вимог), за винятком випадків, коли позивача звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в дохід Державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з\~частиною першою\~статті 4 Закону № 3674-VI, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду. Таким чином, загальна сума судового збору за позовні вимоги майнового характеру складає 3608,36 грн. (180418 грн. х 1 % х 2), за позовні вимоги немайнового 243,60 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] та [PERSON], та за позовні вимоги немайнового характеру 243,60 грн. з [PERSON] Зазначені суми стягуються в дохід держави. Таким чином, в дохід держави стягується сума судового збору з [PERSON] у сумі 1925 грн. 98 копійок і з [PERSON] 1925 грн. 98 коп., з [PERSON] 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved