Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

24 лютого 2017 року до Рубіжанського міського суду Луганської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що проживає разом з дітьми, а відповідач, який є батьком дітей, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. В судове засідання позивач не зявилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надала до суду заяву, в якій просить слухати праву без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки в судове засідання відповідач суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав, заперечень на позов не надав. Виклик в судове засідання було направлено відповідачу за адресою, згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу, який було отримано тещею відповідача, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням № 9301003440969. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь в судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі доказами. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21.02.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 19.10.2016 року розірвано (а.с. 4). Рішення набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 13.09.2004 року серії I-ЕД № 274151 та від 11.02.2014 року серії I-ЕД № 292428 (а.с. 5, 6). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області № 201732088 від 24.02.2017 року неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] зареєстровані разом із матірю за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Київська, будинок 79 (а.с. 7). В позовній заяві зазначено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, доказів в спростування цього твердження відповідачем до суду не надано. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на користь [PERSON] на неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] з дня предявлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved