Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

25.11.2019 року [PERSON] (далі по тексту - заявниця) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою за участю заінтересованої особи Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області (далі по тексту - заінтересована особа) про встановлення факту постійного проживання разом однією сім`єю із спадкодавцем(а.с.1-4). Так, заявниця просить суд встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] у період з 12 листопада 2008 року до моменту смерті спадкодавця, тобто до [INFO] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.11.2019 року відкрито окреме провадження по справі № 495/10356/19 за заявою [PERSON] за участю заінтересованої особи Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області про встановлення факту постійного проживання разом однією сім`єю із спадкодавцем. Справу призначено до розгляду (а.с.41-42). Заявниця - [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю (а.с.71). Представник заінтересованої особи - Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області, в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву з проханням розглядати справу за відсутністю державного нотаріуса, у зв`язку з його великою завантаженістю в роботі(а.с.69-70). Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла подруга [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить відповідна копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 911 (а.с.8). З 11.02.2000 року по день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з [PERSON] , що підтверджується копією паспорта [PERSON] серії [NUMBER] та відповідним записом у домовій книзі (а.с.6-7, 16-19). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS] , а також земельної ділянки № [NUMBER] , масив № [NUMBER] , площею 4,37 га на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Заявниця зазначає, що за життя [PERSON] заповіту не складала, інших спадкоємців немає, тому після її смерті як спадкоємець четвертої черги за законом вона прийняла спадщину, так як 22.11.2019 року звернулася з відповідною заявою до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори. Однак, нотаріусом в усній формі заявниці було роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину їй не буде видане, так як вона не є родичем померлої [PERSON] та було роз`яснено право звернутися до суду за вирішенням цього питання. За твердження заявниці, за життя її померлої подруги вони дружно жили поряд, в однокімнатній квартири, яка належала їй на праві приватної власності. 17 жовтня 2001 року [PERSON] подарувала [PERSON] 12/100 частин своєї квартири [ADDRESS] (а.с.9-13). Заявниця вселилася у вищезазначену квартиру та стала нею користуватися на правах власника. На той час [PERSON] була одружена, проте її чоловік не заперечував, щоб [PERSON] , в якої було слабке здоров`я, часто навідувала їх, фактично залишаючись разом з ними жити, так як він працює водієм- далекобійником. Спочатку [PERSON] жила разом з [PERSON] декілька днів у неділю, а потім, коли стан здоров`я почав погіршуватись вона стала залишатись на більш довгий термін. 11 листопада 2008 року шлюб між [PERSON] та її чоловіком - [PERSON] було розірвано, що підтверджується рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.11.2008 року (а.с.26). Як вказує заявниця, після розірвання шлюбу її колишній чоловік - [PERSON] з реєстрації квартирі не знявся, але живе своїм особистим життям, будь-яких претензій матеріального характеру не має. Після чого заявниця залишилися жити разом з [PERSON] та її малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] перевезла до квартири заявниці свої особисті речі, документи, які після смерті її залишились у заявниці та вони почали жити однією сім`єю, вели спільний бюджет. Заявниця вказує, що вона забезпечувала [PERSON] харчами, одягом, піклувалася про їх відпочинок, у свою чергу [PERSON] давала гроші для сплати за комунальні послуги та придбання харчів, готовила їжу, прибирала у квартирі. Відповідно до акту з ОСББ «Уют» від 15.10.2019 року факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та ведення сумісного господарства підтверджують сусіди: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.24). [PERSON] на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 11.02.2000 року, також за даною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 53 від 25.11.2019 року (а.с.35). Після смерті [PERSON] заявниця повністю взяла на себе клопоти по проведенню її поховання. Встановлення факту проживання однією сім`єю зі своєю померлою подругою, заявниці необхідно для оформлення спадкових прав. Дані обставини і стали підставою для звернення [PERSON] до суду з відповідною заявою про встановлення факту постійного проживання разом однією сім`єю із спадкодавцем. Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб (ч.2 ст.294 ЦПК України). Згідно із частинами першою та другою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Проаналізувавши зміст вищенаведених статей можна відокремити такі умови, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення: факт, який потребує встановлення, має породжувати юридичні наслідки, тобто від нього повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; встановлення відповідного факту не пов`язано з наявністю спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, або заявник не має можливості одержати (відновити) загублений (знищений) документ, який посвідчує необхідний факт; встановлення факту потрібно заявникові для конкретної мети. Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спори про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що має юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Як вбачається з вимог [PERSON] та було вище зазначено, остання просить встановити факт того, що вона на час відкриття спадщини постійно проживала зі своєю подругою - [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , тому фактично прийняла спадщину після її смерті. Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Із вказаних в законі ознак сім`ї є спільність проживання, спільний побут її членів та основною юридичною ознакою сім`ї є те, що її членів пов`язують взаємні права та обов`язки. Дані ознаки виражені, зокрема, у спільному веденні господарства, влаштуванні відпочинку, набутті певних речей, комплексі взаємних особистих немайнових та майнових прав та обов`язків, які за своєю природою є сімейно-правовими та встановлюються сімейним законодавством і пов`язують учасників сімейних відносин своєрідними правовими зв`язками, тощо. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини постійно проживала зі своєю подругою - [PERSON] , яка померла [INFO] , тому фактично прийняла спадщину після його смерті. Відповідно до ст.319 Цивільного процесуального кодексу України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до Листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість вимог [PERSON] , у зв`язку з чим її заява за участю заінтересованої особи Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області про встановлення факту постійного проживання разом однією сім`єю із спадкодавцем підлягає задоволенню.

Outcome: approved