Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

25 вересня 2020 року позивач [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів, просить суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини, витрати на правничу допомогу у сумі 700, 00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.07.2014 року. Так, від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в той час як вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, а їх син постійно потребує значних матеріальних затрат, нормального харчування, одягу, купівлі засобів особистої гігієни та інше. Відповідач є працездатною особою, на даний час працює неофіційно за наймом, отримує достойну заробітну плату. Вказуючи на факті довготривалої відсутності допомоги на утримання дитини, якій вже виповнилось 10 років, вважала за можливе просити суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі вище, ніж передбачено на одну дитину чинним законодавством. 30 вересня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити, на заочний розгляд справи згодний. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином ,причина неявки суду невідома. Зі згоди представника позивача, суд ухвалою від 27 січня 2021 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданої заяви, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно з 11.10.2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.07.2014 року по цивільній справі № 4995/1385/14-ц. /л.с. 8/ Від спільного шлюбу у позивача та відповідача народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, наявною в матеріалах справи. /л.с. 7/ Згідно довідки № 2638, виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради 17.09.2020 року, [PERSON] є мешканкою [ADDRESS] . До складу її сім`ї входять: син - [PERSON] , [INFO] . /л.с. 9/ Позивач вказує, що дитина проживає разом із нею та знаходиться на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання їх спільної доньки не надає, в той же час має обов`язок та можливість її надавати. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.. Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Як на підставу стягнення аліментів не у визначеному законом розмірі частки від доходів платника аліментів, а у збільшеному, посилалась на працездатності відповідача, гідному рівні його заробітної плати та довготривалому ненаданні матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідності до ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У сенсі розуміння ст. 77-80 ЦПК України, докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. У відповідності до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно до приписів ст.13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Натомість, позивачем не надано суду жодного доказу достатності доходів відповідача, більш того матеріали справи не містять доказів наявності роботи та спроможності платника аліментів у наданні допомоги на утримання дитини у розмірі, визначеному у прохальній частині позову. Щодо довго тривалості відсутності матеріальної підтримки дитини, ці доводи суд також вважає досить суперечливими, адже до 2014 року сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, тобто у складі сім`ї, з всіма обов`язками та правами подружжя та батьківських зобов`язань. Між тим, позивач не була позбавлена можливості звернення до суду за судовим захистом щодо стягнення аліментів ще до досягнення дитиною 10-річного віку, у випадку відсутності матеріальної забезпеченості з боку його батька, проте своїм правом не скористалась. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги, що чинним законодавством чітко передбачений розмір аліментів, що вираховується від заробітку /доходу/ платника аліментів, виходячи з кількості дітей, прийнявши до уваги вікову категорію дитини, її потреби, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2020 року та до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] включно, а отже позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів згідно вимог чинного законодавства, то їх стягнення підлягає з відповідача на користь держави. Стосовно вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, слід зауважити про наступне. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Матеріали справи містять договір про надання правової допомоги, укладений [PERSON] з адвокатом Царенко О.О. 21.09.2020 року, Додаток № 1 до договору, Розрахунок суми гонорару за надану правову /правничу/ допомогу, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцію до прибуткового касового ордера № 41 про сплату [PERSON] за правничу допомогу адвокату Царенко О.О. 700 грн гонорару. За таких обставин, виходячи з надання позивачем усіх необхідних доказів понесення нею витрат на правову допомогу, слід їх відшкодувати за рахунок відповідача.

Outcome: partial