Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

25.01.2019 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на підставі ордеру позивач проживає в квартирі [ADDRESS] , де разом з ним зареєстрований син [PERSON] . Позивач зазначив, що син в квартрі не проживає з дня реєстрації, тобто з 27.01.2006 року. Позивач самостійно сплачує комунальні послуги. Вказував, що збереження реєстрації відповідача є недоцільним, тому вирішив звернутись до суду. Ухвалою суду від 28 січня 2019 року відкрито провадження по справі. Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 07 березня 2019 року усунуто перешкоди [PERSON] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 05.04.2019 року відповідач [PERSON] звернувся до Октябрського районного суду м.Полтав з заявою про перегляд вищевказного заочного рішення суду. Ухвалою суду від 20.06.2019 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 07.03.2019 року. 17.09.2019 року від позивача [PERSON] надійшла заява про збільшення та уточнення позовних вимог, де останій просив усунути перешкоди [PERSON] [INFO] , шляхом визнання гр. [PERSON] , [INFO] та гр. [PERSON] , [INFO] , такими що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . В обгрунтування заяви вказував, що після відкриття провадження по справі, відповідач долучив по матеріалів справи довідку про реєстрацію місця проживання своєї доньки, а саме [PERSON] , [INFO] , яка з 21 травня 2019 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Крім того, позивачу стало відомо, що відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11.06.2019 року, справа № 554/1741/19, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, також в рішенні вказано, що між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання доньки та її утримання. Ухвалою суду від 22.10.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті Предстаник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач проти задоволення позову заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . На підставі рішення №54 виконкому Октябрської районної у місті Полтаві ради від 09 січня 2001 року йому видано ордер №2 від 16 січня 2001 року на вселення в квартиру [ADDRESS] . Згідно ордеру №2 від 16.01.2001 року сім`я складається з двох чоловік: [PERSON] - квартиронаймач, [PERSON] - син. Відповідно до довідки №1236 від 09.01.2019 року, що видана комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради, за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , дата реєстрації 02.02.2001 року та [PERSON] , дата реєстрації 27.01.2006 року. Також, відповідно довідки про реєстрацію місця проживання від 21.05.2019р., [PERSON] , [INFO] , яка є дочкою відповідача, також зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з 21 травня 2019 року. Тобто в даній квартирі зареєстровані позивач та відповідачі, а саме [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] . Позивач вказує, що відповідачі за вказаним місцем реєстрації взагалі не з`являються, в квартирі не проживають з дня реєстрації, зв`язок із відповідачами відсутній. Факт непроживання відповідачів у квартирі [ADDRESS] також підтверджується письмовими поясненнями сусідів, що проживають в у будинку [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11.06.2019 року, справа № 554/1741/19, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, в рішенні зазначено, що між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання доньки та її утримання. Згідно з частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом права власності власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України). Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються цим жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За аналогією право квартиронаймача реалізувати своє право на приватизацію квартири та належно її утримувати порушується колишнім членом сім`ї, шляхом його постійного непроживання без зняття з реєстраційного обліку, що також створює додаткове фінансове навантаження у вигляді збільшення по сплаті комунальних платежів за повнолітню дієздатну особу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, який постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. За статтею 72 Житлового кодексу Українського PCP, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно вимог статті 47 Конституції України, передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (ст. 61 ЖК України). Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок (ст. 63 ЖК України). Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Отже, відповідач разом зі своєю малолітньою дочкою вже є не членом сім`ї наймача, але вони продовжують бути зареєстрованими в квартирі та мають обов`язок утримувати житло та сплачувати комунальні платежі. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Зі змісту ст.72 ЖК України вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки [PERSON] за місцем реєстрації у квартирі [ADDRESS] не проживає, за комунальні послуги не сплачує, що підтверджено зібраними по справі доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved