Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

24.07.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів. Сторони з серпня 1988 року спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Збереження шлюбу, на думку позивача, не можливе. Також, позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Ухвалою судді від 29.10.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 29.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечив. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 04.04.1986 року Відділом РАЦС Центрального округу адміністрації м. Комсомольська-на-Амуре Хабаровського краю, про що зроблено відповідний актовий запис № 700 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, на розірвання шлюбу погоджуються, примиритися не бажають, тому суд приходить до висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу прізвище змінювала та після розірвання шлюбу має право іменуватися надалі шлюбним прізвищем. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved