Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

26.09.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на його користь аліменти до досягнення ним 23-річного віку в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів на місяць, починаючи з дня подання позовної заяви. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що до червня 2013 року батько йому допомагав, однак з червня 2013 р. усі контакти з ним припинилися. 21.05.2018 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва шлюб між його батьками розірваний. З 01.09.2015 р. він навчався в Морському коледжі Херсонської державної морської академії за спеціальністю «Судноводіння на морських шляхах», за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст денної форми навчання з 2015 р. по 2019 р. 31.08.2018 р. Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено заочне рішення, яким стягнуто аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частки від усіх доходів на місяць, з 23.05.2018 р. до закінчення терміну навчання, тобто до 30.06.2019 р. З 01.09.2019 р. він навчається у Херсонській державній морській академії за спеціальністю - 271 «Річковий та морський транспорт. Навігація і управління морськими суднами», за ступенем освіти - бакалавр з 2019 по 2022 н.р. Стипендія не нараховується. Не маючи закінченої освіти він не має можливості оплачувати навчання, вартість якого 60 930 грн. Мати йому допомагає, разом з тим не має постійного заробітку. Оскільки між ним і батьком не досягнуто домовленості щодо розміру аліментів, він звернувся до суду із позовом. Ухвалою суду від 02.10.2019 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правила спрощеного позовного провадження, направлено до компетентного суду Естонської Республіки судове доручення про вручення документів та вчинення окремих процесуальних дій, провадження у справі зупинено. 08 квітня 2020 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначив, що позивач не підтвердив, що він не має можливості самостійно себе забезпечувати. Відповідач вважає, що не зважаючи на факт свого навчання, він має можливості працювати так як форма навчання заочна. А також і сплата аліментів у даному випадку можлива єдиноразово, а не кожного місця у розмірі ј частки. Відповідач погоджується сплачувати аліменти, але у меншому розмірі, так як має на утриманні батьків похилого віку, а також сам відповідач має проблеми зі здоров`ям. Відповідач надавав матеріальну допомогу як неповнолітньому, але витрати батька на повнолітнього сина, який має можливість працювати, є меншими. Позивач не довів в якому саме розмірі йому потрібна допомога. При цьому, відповідач зазначає, що готовий допомагати позивачу в розумному розмірі зважаючи на його потреби. На підставі викладеного, відповідач просить відмовити у позові. 29 травня 2020 року до суду надійшли документи, складені в ході виконання доручення. Ухвалою суду від 01 червня 2020 року поновлено провадження у справі. 17 вересня 2020 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач посилається на те, що про слабке здоров`я відповідача позивачу нічого не відомо, оскільки з 2011 року він самоусунувся від спілкування з позивачем. Щодо батьків відповідача, то у нього є ще рідний брат, який також може надавати допомогу батькам. Ноутбук позивачу відповідач не купував, як і телефон 23.12.2013 р. Окрім зазначених ним сум допомоги за 2014 та 2015 рік відповідач допомоги не надавав, не спілкувався з ним, не приймав участі у його житті та вихованні. Допомога, яка постійно надавалась позивачеві, надходила від його діда по материнській лінії. Відповідач обіцяв повернути діду позивача та своєму свекру гроші на його навчання, але не повернув. Наразі дід позивача по материнській лінії переніс інсульт та не може працювати. Матір надає матеріальну допомогу діду. Більш того, після звернення позивача із даним позовом, відповідач звернувся до суду із позовом про поділ майна подружжя, в якому Позивач проживає та яке було придбано за кошти матері позивача. Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року за клопотанням представника відповідача витребувано докази з Херсонської державної морської академії. 12 січня 2021 року до суду надійшла довідка Херсонської державної морської академії. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача, позовні вимоги не визнає. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного. [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). 21.05.2018 р. рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. [PERSON] з 09.08.2019 р. є студентом Херсонської державної морської академії, факультету судноводіння, заочної форми навчання. Термін закінчення навчання - липень 2022 року. (Довідка №02.1-05/21 від 11.01.21р.) Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст.ст. 182, 199 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, з умовами, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. В даному випадку суд вважає, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, а відповідач має таку можливість та будучи батьком дитини він не може бути звільнений від обов`язку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання до закінчення навчання. Відповідач не заперечує проти необхідності надання ним матеріальної допомоги повнолітньому сину, що свідчить про його бажання матеріально утримувати свого сина на період навчання, і ці доводи суд вважає прийнятними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України. Визначаючи розмір аліментів, який слід стягувати з відповідача, суд виходить з наступного: Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач працює, а відтак має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу у зв`язку з навчанням. Одночасно, позивачем не доведено потреби у матеріальній допомозі саме у розмірі ј частки від доходу платника аліментів, враховуючи, що позивач навчається на заочній формі навчання, а тому має змогу працювати. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що слід стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця до закінчення позивачем навчання, що на думку суду не поставить відповідача в скрутне становище та відповідатиме вимогам закону, і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. З ч.1 ст.191 СК України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за наведених вище обставин. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 908,00 грн., відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial