Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

24 вересня 2021 року позивач, посилаючись на ст. ст. 7, 9, 19-21, 26 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання», ст. ст. 11, 16, 257, 264, 509, 526, 530, 610, 629, 642 ЦК України, звернувся до суду з позовними вимогами, які збільшив до початку розгляду справи по суті та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 вересня 2021 року в розмірі 38\~579,32 гривень, інфляційні втрати в розмірі 3\~444,24 гривень, три відсотки річних в сумі 1\~591,28 гривень та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 гривень( а.с. 3-5, 52). Позов обґрунтовується тим, що КП «УЖКГ» з 01.11.2014 року відповідно до п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, в редакції від 10.04.2014 року, що діяла під час виникнення спірних правовідносин, як теплопостачальна організація, є виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання. Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання позивачем здійснюються на підставі договору, який був розроблений відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 21 Закону України № 1875-IV на основі типового договору на комунальні послуги. Позивач здійснює постійну діяльність з укладання договорів в письмовому вигляді на першу вимогу споживача. Відповідно до пункту 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п. 7 ст. 26 Закону України № 1875-IV договір, зокрема, на послуги централізованого опалення і гарячого водопостачання з фізичними особами, які не є суб`єктами господарювання, є договором приєднання. Квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 3534 від 27.08.1996 року. Квартира [ADDRESS] забезпечена технічною можливістю фактично отримувати/споживати комунальні послуги, так як будинок [ADDRESS] підключений до загальноміських систем централізованого опалення, водопостачання та водовідведення, такі послуги вказаній квартирі надаються постійно за тарифами, які встановлені уповноваженими органами. Відповідач від надання зазначених послуг не відмовлявся, будь-яких актів-претензій щодо неналежної якості послуг або відсутності послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання в періоди їх надання не надсилав. Для укладення письмового договору відповідач до позивача не звертався, однак в період з листопада 2014 року по жовтень 2017 року споживав надані послуги, здійснював оплату наданих послуг в повному обсязі, з листопада 2017 року споживач частково здійснював оплату за надані послуги, тим самим здійснюючи дії, які відповідно до п. 2 ст. 642 ЦК України є прийняттям запропонованого договору. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, відповідачі повинні виконувати обов`язок по оплаті наданих протягом кожного місяця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання не пізніше 20 числа кожного місяця, що настає за розрахунковим. В зв`язку з тим, що відповідачем зобов`язання порушуються, то у позивача виникло право вимоги і право на судовий захист у вигляді звернення до суду з позовною заявою про примусове стягнення з відповідача заборгованості по оплаті наданих позивачем послуг. Ухвалою судді від 08 жовтня 2021 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на\~01 листопада 2021 року ( а.с. 46-47). 01 листопада 2021 року до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив застосувати строк позовної давності у три роки та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення грошових коштів з 30.10.2017 року по вересень 2018 року; позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 30.10.2018 року по 30.11.2019 року в розмірі 12\~846,84 гривень, в іншій частині позовних вимог відмовити. Відзив обґрунтований тим, що позовна заява до суду надійшла 24 вересня 2021 року, тобто з пропуском строку позовної давності, тому відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України необхідно відмовити у задоволенні позову в частині стягнення грошових коштів з 30.10.2017 року по вересень 2018 року. Підстави для переривання строків позовної давності відсутні, оскільки з особового рахунку не вбачається будь-якої оплати. Позивачем до позовної заяви додано Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 259100656 від 31.05.2021 року, відповідно до якого з 26.11.2019 року згідно з рішенням Гостомельської селищної ради Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49936114, власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] до 31.05.2021 року, тому [PERSON] , як власник квартири, виключно несе відповідальність за заборгованість, яка виникла з 30.12.2019 року по 31.05.2021 року(а.с. 67-69). 05 листопада 2021 року до канцелярії суду від позивача в особі директора Позняка А. надійшла відповідь на відзив, в якій він не погодився з запереченнями, викладеними відповідачем у відзиві, посилаючись на те, що твердження відповідача, що з 26.11.2019 року по 31.05.2021 власником квартири був [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Гостомельської селищної ради Київської області, не відповідає дійсності, оскільки згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 26.11.2019 року здійснена державна реєстрація права власності 34385155 [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Надалі за даними витягу 31.05.2021 року вищезазначена державна реєстрація права власності скасована відповідно до рішення Славутицького міського суду Київської області від 25.03.2021 року у справі № 377/356/20. Відповідно до змісту рішення Славутицького міського суду Київської області від 25.03.2021 року по справі № 377/356/20 судом встановлено, що право власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] не припинялося, тому скасовано неправомірний запис про державну реєстрацію права власності на іншу особу, яка його не набула. [PERSON] , як власник квартири, несе відповідальність по сплаті заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2018 року по серпень 2021 року, а також по сплаті інфляційних втрат та 3% річних( а.с. 78). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. Суду пояснила, що відповідач, як власник квартири, має заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 30.11.2017 року по 29.10.2021 року в сумі 38579,32 гривень, інфляційних втрат в сумі 3444,24 гривень, три відсотки річних в сумі 1591, 28 гривень, яка підлягає стягненню з нього в судовому порядку. Нарахування за гаряче водопостачання здійснювалося з розрахунку на одну особу, а саме власника жилого приміщення, оскільки лічильник обліку гарячої води в квартирі відповідача не встановлений. Із заявою про відключення гарячого водопостачання і опломбування запірних вентилів у квартирі відповідач до КП «УЖКГ» не звертався. Відповідач позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення за період з 30.10.2018 року по 30.11.2019 року в розмірі 12\~846,84 гривень, в іншій частині позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що в період з 26.11.2019 року по 31.05.2021 року власником квартири був [PERSON] .. Також відповідач просив застосувати строк позовної давності строк у три роки та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення грошових коштів з 30.10.2017 року по вересень 2018 року. В частині стягнення заборгованості за послуги гарячого водопостачання просив відмовити з тих підстав, що він у вказаній квартирі не проживає, гарячою водою не користується. В цій квартирі періодично проживає з 2017 року його знайомий. Із заявою до КП «УЖКГ» про відключення гарячого водопостачання і опломбування запірних вентилів у квартирі він не звертався. Вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого 27 серпня 1996 року приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області, [PERSON] купив квартиру під номером вісім, що знаходиться в будинку номер сорок дев`ять Вільнюського кварталу міста Славутич Київської області. Право особистої власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 320/8 (а. с. 11). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 275884958 від 21.09.2021 року, право власності [PERSON] на вищевказану квартиру 30.06.2011 року було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно( а.с. 8-9). Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 259100656 від 31.05.2021 року, 26.11.2019 року було зареєстровано право приватної власності [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Гостомельської селищної ради Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49936114. 31.05.2021 року на підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 25.03.2021 року у справі № 377/356/20 право власності [PERSON] скасовано (а. с. 10). Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 25 березня 2021 року у цивільній справі № 377/356/20, провадження № 2/377/9/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: державний реєстратор Гостомельської селищної ради Кирилова Наталія Миколаївна, про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності, що набрало законної сили 29 квітня 2021 року, скасовано запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , номер індексного запису про право власності 49936114, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 298877032115 (а. с. 81-91). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 288164135 від 03.12.2021 року, квартира, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 298877032115, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 3534, посвідченого 27.08.1996 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Степаненком В.Д. (а. с. 98). Таким чином, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] з 27.08.1996 року по теперішній час, що підтверджується вказаною Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 288164135 від 03.12.2021 року. Відповідно до п.10 ч.1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 року у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з матеріалів справи, будинок [ADDRESS] підключений до загальноміських систем централізованого опалення, водопостачання та водовідведення. Таким чином, [PERSON] , як власник квартири, за адресою: [ADDRESS] , є споживачем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання з особовим рахунком № [NUMBER] ( а.с. 6-7). За положеннями статей 319, 322\~ЦК\~України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону України № 1198-VII\~від\~10.04.2014 року, та рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 1574-49-VІ від 03.10.2014 року, як теплопостачальна організація, з 1 листопада 2014 року є виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання (а. с. 27). Відповідно до п. 2.1 Статуту КП «УЖКГ» в редакції, затвердженій рішенням Славутицької міської ради 20.08.2020 року № 1942-71-VІІ, підприємство створене з метою надання послуг зі здійснення діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам та надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у порядку, встановленому законодавством( а. с. 17-22). Постачання теплової енергії позивачем здійснюється на підставі ліцензії серії АГ № 500119, виданої 01.12.2010 року Національною комісією регулювання електроенергетики України, яка відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.11.2015 року № 2700, переоформлена на безстрокову( а. с. 14-16). Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875- ІV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ, який введений в дію з 01 травня 2019 року, та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2). Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875- ІV, чинного на час виникнення спірних відносин, \~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Як зазначено у ч. 7 статті 26 вказаного Закону, договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. За змістом\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ч.1\~ст.641 ЦК України\~пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до частин 1 і 2\~ст.642 ЦК України\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.\~Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Отже, за змістом даних норм відповідь особи про прийняття пропозиції укласти договір - акцепт повинна бути повною і беззастережною. В такому випадку особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом, автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. За загальним правилом мовчання не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом. Зокрема, згідно із \~ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму вчинення правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Водночас відповідно до ч.3\~ст.205 ЦК України\~мовчання, як форма вираження волі сторони до вчинення правочину, може мати місце у випадках, встановлених договором або законом. Закон № 1875- ІV, який діяв на момент виникнення спірних правовідносини, покладав на споживача обов`язок укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункти 1 і 5 ч.3 ст.20 Закону). Наведені приписи закону свідчать про обов`язковість договору про надання житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість останнього відмовитись від укладання договору, а сам договір є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення такого у договорі або законі не висловив заперечень проти договору у формі мовчання. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17, де скасовуючи судові рішення про відмову у стягненні боргу за надані комунальні послуги та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, Верховний Суд зазначив, що надавач послуг опублікував в газеті у якості пропозиції (оферти) для підписання споживачами публічний договір про надання комунальних послуг, а тому з огляду на те, що відповідач протягом місяця з дня публікації не направив свою письмову відмову укласти договір, то він вважається таким, що прийняв пропозицію позивача про укладення договору. При цьому Верховний Суд керувався тим, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про надання послуг або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, \~послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Типовий договір затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2009 р. № 933). До позовної заяви позивачем додано договір приєднання (оферта) про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, який розроблено на підставі типового договору і розміщено на офіційному сайті КП «УЖКГ» http://www.ugkh-slavutich.org.ua/index.php/golovna/dogovir-priednannya ( а. с. 36-38). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.29\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від 24.06.2004 року № 1875- ІV, який діяв на момент виникнення спірних правовідносини, процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. \~ \~ \~ \~ Як встановлено в судовому засіданні, протягом місяця з дня розміщення позивачем на офіційному сайті КП «УЖКГ» http://www.ugkh-slavutich.org.ua/index.php/golovna/dogovir-priednannya договору приєднання (оферта) про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідач [PERSON] свою відмову укласти договір про надання послуг з централізованого\~опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведенняу письмовому вигляді не направив, а тому вважається таким, що прийняв пропозицію позивача щодо укладення договору. Виходячи із\~змісту\~пункту\~7\~статті\~26\~Закону № 1875-\~ІV,\~вказаний\~договір\~є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642\~ЦК\~України на\~невизначений\~строк\~шляхом приєднання\~споживача\~до\~умов цього\~договору. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ, який набрав чинності, та введений в дію з 01.05.2019 року, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За змістом частини першої статті 13 Закону № 2189-VІІІ договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону № 2189-VІІІ договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно з\~ч.\~4\~ст.\~13\~Закону\~№\~2189-VІІІ\~з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. Відповідно до п. 3 розділу VІ\~ Прикінцевих та Перехідних положень Закону №\~2189-VІІІ\~договори\~про надання\~комунальних послуг,\~укладені до\~введення в\~дію цього\~Закону,\~зберігають чинність\~на умовах,\~визначених такими\~договорами,\~до дати\~набрання чинності\~договорами про\~надання відповідних\~комунальних послуг,\~укладеними за\~правилами,\~визначеними цим\~Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Шляхом фактичного споживання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та часткової сплати за надані послуги відповідач приєднався до умов договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за яким КП «УЖКГ» зобов`язалося своєчасно надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого опалення та гарячої води, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договорами. Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004\~року №\~1875-ІV\~в редакції,\~чинній на\~час виникнення\~спірних правовідносин,\~передбачено,\~що залежно\~від функціонального\~призначення житлово-комунальні\~послуги поділяються\~на: 1)\~комунальні послуги(централізоване\~постачання холодної\~води,\~централізоване постачання\~гарячої води,\~водовідведення (з\~використанням внутрішньобудинкових\~систем),\~газопостачання,\~централізоване опалення,\~а також\~вивезення побутових\~відходів тощо); 2)\~послуги з\~утримання будинків\~і споруд\~та прибудинкових\~територій (прибирання\~внутрішньобудинкових приміщень\~та прибудинкової\~території,\~санітарно-технічне\~обслуговування,\~обслуговування внутрішньобудинкових\~мереж,\~утримання ліфтів,\~освітлення місць\~загального користування,\~поточний ремонт,\~вивезення побутових\~відходів тощо); 3)\~послуги з\~управління будинком,\~спорудою або\~групою будинків\~(балансоутримання,\~укладання договорів\~на виконання\~послуг,\~контроль виконання\~умов договору\~тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). За змістом частини першої статті 14 вказаного Закону,\~залежно\~від\~порядку затвердження\~цін/тарифів\~на\~житлово-комунальні\~послуги\~вони\~поділяються на\~три\~групи: 1)\~перша\~група\~-\~житлово-комунальні\~послуги,\~ціни/тарифи\~на\~які\~затверджують уповноважені\~центральні\~органи\~виконавчої влади,\~а\~у\~випадках,\~передбачених\~законом,\~-\~національна\~комісія,\~що\~здійснює\~державне регулювання\~у\~сферах\~енергетики та\~комунальних\~послуг; 2)\~друга\~група\~-\~житлово-комунальні\~послуги,\~ціни/тарифи\~на\~які\~затверджують органи\~місцевого\~самоврядування\~для надання\~на\~відповідній\~території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Відповідно до ч. 1\~ст. 5 Закону № 2189-VІІІ\~до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 2189-VІІІ ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, встановлені рішеннями виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 632 від 20.10.2017 року та № 739 від 08.12.2017 року ( а. с. 28-35). Пунктом 5\~частини 3\~ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від\~24.06.2004\~року №\~1875-ІV\~на споживача\~покладено,\~зокрема,\~обов`язок оплачувати\~житлово \~комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок сплачувати надані житлово комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, покладено на споживача і п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ. Абзацом 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до\~вимог статті\~25\~Закону України\~«Про теплопостачання»\~у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630). Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~положень\~частини\~першої статті\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За змістом статті 629\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903\~ЦК\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з цього, відповідач повинен виконувати обов`язок по оплаті наданих протягом кожного місяця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, про що зазначено у п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. Згідно з копією особового рахунку № [NUMBER] від 10 вересня 2021 року, заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за період з 30 листопада 2017 року по 31 серпня 2021 року становить 38\~579,32 гривень (а. с. 6-7). Відповідно до довідки № 01.08/2203, виданої 29.12.2021 року Комунальним підприємством «Управління житлово-комунального господарства», в період з 01.09.2021 року по 29.10.2021 року по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] на рахунок КП «УЖКГ» не надходило жодних оплат за надані житлово-комунальні послуги (а. с. 116). Враховуючи зазначене, суд погоджується з правомірністю нарахованої заборгованості відповідача за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 30 листопада 2017 року по 31 серпня 2021 року в сумі 38\~579,32 гривень. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, закріплені в пункті 10 частини третьої статті 20 № 1875-ІV(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та в пункті 10 частини другої статті 7\~Закону № 2189-VІІІ(який введений в дію з 01.05.2019) правові норми щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника також покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15. Суд, перевіривши розрахунок наданий позивачем, дійшов висновку, що розмір інфляційних втрат відповідача за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з грудня 2018 року по вересень 2021 року( включно) складає 3\~444,24 гривень, розмір трьох відсотків річних за період з 21 листопада 2018 року по 29 жовтня 2021 року складає 1\~591,28 гривень. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований. В даному випадку, факт порушення відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати за надані житлово - комунальні послуги встановлений, а наявність непогашеної заборгованості перед виконавцем послуг Комунальним підприємством «Управління житлово-комунального господарства» підтверджена матеріалами справи. Доводи відповідача про те, що в період з 26.11.2019 року по 31.05.2021 року власником квартири за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , тому у нього не виникло обов`язку сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги за цей період, спростовуються матеріалами справи. Так, відповідно до рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 березня 2021 року у цивільній справі № 377/356/20, провадження № 2/377/9/21 скасовано запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , номер індексного запису про право власності 49936114, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 298877032115 (а. с. 81-91). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 288164135 від 03.12.2021 року, квартира, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 298877032115, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 3534, посвідченого 27.08.1996 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Степаненком В.Д. (а. с. 98). Таким чином, на підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 березня 2021 року у цивільній справі № 377/356/20, провадження № 2/377/9/21 було скасовано запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та поновлено право власності на вказаний об`єкт нерухомості [PERSON] .. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що вказана квартира за період з 26.11.2019 року по 31.05.2021 року фактично не вибувала із володіння відповідача. Зазначені обставини встановлені з пояснень відповідача, який підтвердив в судовому засіданні, що у цій квартирі з 2017 року епізодично проживає його знайомий, а також з рішення Славутицького міського суду Київської області від 19 серпня 2021 року у справі № 377/296/20, провадження № 2/377/8/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, виселення та вселення( а.с. 100-105). Як вбачається із вказаного рішення суду, [PERSON] , будучи власником квартири за адресою: [ADDRESS] , 05 травня 2020 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні ним квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] та передачі ключів від квартири за адресою: [ADDRESS] , вселення його до квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказаним рішенням було відмовлено у задоволенні позову з тих підстав, що на час ухвалення рішення [PERSON] не був власником даної квартири, оскільки було поновлено право власності [PERSON] на цю квартиру. З урахуванням наведеного, відповідач повинен нести обов`язок по сплаті послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] . за період з 26.11.2019 року по 31.05.2021 року. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач від зазначених послуг не відмовлявся, будь-яких актів-претензій щодо неналежної якості послуг або відсутності послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання в періоди їх надання не надсилав. Не заслуговують на увагу суду і твердження відповідача про безпідставне нарахування коштів за гаряче водопостачання, оскільки він не зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] , виходячи із наступного. Послуги із забезпечення тепловою енергією у вигляді централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою квартири відповідача надавалися КП «УЖКГ», позивачем у справі, згідно з Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до пункту 20 вказаних Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. За змістом пункту 21 цих Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що в квартирі відповідача відсутні засоби обліку гарячої води, тому нарахування за гаряче водопостачання здійснювалося згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з розрахунку на одну особу. Відповідно до підпункту 3 пункту 29 зазначених Правил споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою. З копії особового рахунку № [NUMBER] вбачається, що відповідач з листопада 2017 року по серпень 2021 року частково вносив плату за послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води. З будь-якими заявами до КП «УЖКГ» про відключення гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі не звертався. Непроживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, та факт відсутності в ній зареєстрованих осіб, не звільняє відповідача від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані КП «УЖКГ». Вказана правова позиція висловлена у постанові КЦС ВС у справі № 757/29813/17-ц від 02.04.2020 року. Відповідно до інформації, наданої Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 08.12 2021 року № 15-08/943, за адресою: [ADDRESS] протягом періоду з листопада 2017 року по серпень 2021 року зареєстровані особи відсутні ( а.с. 117). Проте, як пояснив в судовому засіданні відповідач, в квартирі за вказаною адресою з листопада 2017 року епізодично проживає його знайомий. Таким чином, доводи відповідача про відсутність у нього обов`язку сплачувати заборгованість за житлово-комунальні послуги з гарячого водопостачання з підстав, що він не зареєстрований та не проживав у вказаній квартирі, є необґрунтованими, оскільки власник зобов`язаний нести витрати за утримання належного йому майна за відсутності приладів обліку, згідно з нормами споживання та встановленими тарифами, а відповідач не скористався правом, за наявності наміру припинити надання послуг з гарячого водопостачання, у передбачений законом спосіб провести відключення гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі. У 2017- 2021 роках відповідач не подав до комунального підприємства відповідну заяву, у зв`язку з чим не виникло підстав для несплати вартості наданих послуг з водопостачання, відповідно до положень підпункту 3 пункту 29 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, пункту 6\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~від 24.06.2004 року № 1875- ІV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та пункту 6 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ. Відповідач не позбавлений можливості за наявності відповідних умов та обставин звернутися до іншого користувача квартири з метою відшкодування понесених витрат. Вирішуючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності у три роки за період з 30.11.2017 року по вересень 2018 року, суд виходить з наступного. Згідно\~зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною першою статті 261 ЦК України\~встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з частиною третьою статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною другою\~статті 264 ЦК України\~визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. В поданому 01 листопада 2021\~року до суду відзиву на позовну заяву відповідач\~ [PERSON] \~ просив\~застосувати \~строк позовної давності у три роки щодо заявлених позовних вимог (а. с. 67-68 ). З копії особового рахунку № [NUMBER] від 10 вересня 2021 року, що доданий позивачем до позовної заяви, вбачається, що останній платіж відповідачем був здійснений 30 березня 2018 року, після 30 березня 2018 року [PERSON] не здійснювалися платежі за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання. Позивач просить стягнути заборгованість з відповідача, яка виникла за період з 30 листопада 2017 року по 31 серпня 2021 року ( а. с. 6-7). Позовна заява Комунальним підприємством «Управління житлово-комунального господарства» була подана до суду 24 вересня 2021 року ( а. с. 3). Враховуючи, що після 30 березня 2018 року відповідачем не здійснювалися платежі за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, а з позовом до суду КП «УЖКГ» звернулося 24 вересня 2021 року, то за заявою відповідача [PERSON] підлягає застосуванню позовна давність щодо частини заявлених позивачем вимог, що не охоплені трирічним строком, оскільки письмового договору про збільшення строку позовної давності за домовленістю сторін суду не надано. Будь-які докази поважності причин пропуску строку позовної давності у матеріалах справи відсутні. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгованість у межах строку позовної давності за період з 24 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року (період, заявлений позивачем у позовній заяві та копії особового рахунку). Згідно копії особового рахунку № [NUMBER] від 10.09.2021 року заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за період з 24 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року становить 31\~918,60 гривень (а. с. 6-7). Згідно\~з\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до вимог\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги в межах трирічного строку позовної давності за період з 24 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року в сумі 31\~918 гривень 60 копійок, а також інфляційні втрати за період з грудня 2018 року по вересень 2021 року ( включно) в сумі 3444,24 гривень та три відсотки річних за період з 21 листопада 2018 року по 29 жовтня 2021 року в сумі 1591,28 гривень, всього на загальну суму 36\~954,12 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до платіжного доручення № 1033 від 09.07.2021 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 270 гривень ( а. с. 1). Вказана сума судового збору була зарахована до спеціального фонду державного бюджету України ( а. с. 2). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 36\~954,12 \~гривень х 100 : 43\~614,84 гривень = 84,72 % (відсоток розміру задоволеного позову); 2 270 гривень х 84,72 % : 100 %= 1\~923,14 гривень (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial