Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

25 листопада 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» (далі по тексту - ТОВ «ШП «Харківенергоремонт») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 11115 грн 14 к. за надані послуги з теплопостачання, що виникла у період з 01.03.2019р. по 31.10.2020р. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідач, всупереч нормам ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, не виконує зобов`язання по оплаті послуг теплопостачання. Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. 18.01.2020р. відповідач подав до суду відзив, в якому заперечуючи проти позову, пояснив, що послуги з теплопостачання він не отримує, оскільки ще в 2017 році належна йому квартира відключена від централізованого опалення, тому вважає, що не має ніяких зобов`язань з оплати опалення перед позивачем. В свою чергу позивач звернувся з відповіддю на відзив, за змістом якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та додатково зазначив, що відповідачем не був дотриманий порядок відключення від системи централізованого опалення, а тому таке відключення є самовільним та не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Відповідач надав заперечення. Доводи, викладені за змістом такої заяви по суті справи відповідають тим, що висловлені відповідачем раніше у відзиві. Додатково зазначив, що докази, надані позивачем, стосуються лише забезпечення тепловою енергією багатоквартирного будинку в цілому, а не окремо квартири відповідача, а відтак не підтверджують факту надання відповідачу послуг з теплопостачання у спірний період. Позивач надав відповідь на заперечення відповідача, за змістом яких знову зазначав про самовільність відключення квартири відповідача від системи централізованого опалення та обґрунтованість позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» рішенням виконкому Шосткинської міської ради № 226 від 28.07.2006 року визначене виконавцем послуг з централізованого теплопостачання для опалення та підігріву питної води. Також рішенням виконкому Шосткинської міської ради за № 38 від 31.01.2011 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 792 від 27.06.2014р, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг № 1171 від 30.03.2015р., № 1101 від 09.06.2016р., №1536 від 28.12.2017р., №1777 від 10.12.2018р. та №143 від 05.02.2019р. були встановлені тарифи на послуги теплопостачання. ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» надає послуги з теплопостачання до багатоквартирного будинку [ADDRESS] . 20.02.2019р. відповідач набув право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується відповідним витягом з Реєстру речових прав на нерухоме майно та договором купівлі-продажу /а.с.5, 6, 31, 32/. 08.04.2019р. між ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» (Виконавець) та [PERSON] (Споживач) був укладений договір про надання послуг з теплопостачання, за умовами якого виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачу відповідної якості послуги з теплопостачання, а споживач - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені цим договором. Строк дії договору був обумовлений сторонами на один рік з можливістю автоматичної пролонгації за відсутності заперечень проти цього сторін. Слід зазначити, що попереднім власником цієї квартири [PERSON] було розпочато процедуру відключення квартири від мережі централізованого опалення, про що свідчать його заяви від 18.08.2009р. голові постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води та від 12.10.2017р. про надання дозволу на встановлення автономного опалення, що адресована міському голові /а.с. 33, 34/. 29.09.2017р. був складений акт про відключення квартири [ADDRESS] від мереж централізованого опалення /а.с. 36/. 19.10.2017р. попереднім власником отримано дозвіл на відключення квартири від мереж ЦО і ГВП, що підтверджується копією витягу з протоколу № 3 засідання постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП /а.с. 35/. 07.09.2020р. вказаний вище акт відключення був затверджений\~ рішенням постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП/а.с.36/.\~ Оцінюючи доводи відповідача, покладені в обґрунтування його заперечень проти позову, щодо відсутності у нього зобов`язань перед позивачем через відключення ще в 2017 році належної йому квартири від системи централізованого опалення, суд вважає необхідним зазначити наступне. Порядок відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів на час проведення такого відключення (29.09.2017р.) було врегульовано Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005р. № 4 (далі - Порядок № 4), який\~ втрав чинність 17.09.2019р. Цим порядком була визначення процедура відключення від мереж централізованого опалення, яка передбачала отримання дозволу постійно діючої комісії\~ для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі - Комісія), безпосередньо відключення приміщення від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення, складання по закінченню таких робіт акту та затвердження його Комісією. За приписами п. 2.7 Порядку № 4 лише після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони мають переглядати умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. При цьому, як роз`яснено в листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 3295/15/61-15 від 08.04.2015р. саме дата протоколу Комісії про затвердження відповідного акту є датою відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Проте такий протокол складений лише 07 вересня 2020 року, що вбачається з даних про затвердження акту відключення /а.с. 36/. Разом з тим, ще 17.09.2019р. набрав чинності новий Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019р. № 169 (далі Порядок № 169). Відповідно до ст. 58 Конституції України закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. В силу приписів ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Виходячи з наведених законодавчих приписів,\~ положення цього Порядку № 169 підлягають застовуванню до спірних правовідносин з дня набрання ним чинності, тобто з 17.09.2019р. Фактично Порядком № 169 було спрощено процедуру відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води. Процедура, визначена розділом ІІІ цього Порядку, передбачає звернення споживача з заявою до органу місцевого самоврядування, яка передається на розгляд постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, отримання за наслідками розгляду такої заяви рекомендації Комісії щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання, розроблення проєкту відключення, проведення робіт з відключення, за наслідками яких складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, однак затвердження такого Комісією\~ Порядок № 169 вже не вимагає. Такий акт лише має бути підписаний присутніми під час відокремлення (відключення) приміщення особами, зокрема власником, представником виконавця комунальної послуги та представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Так, за змістом п. 13 Порядку №169 саме тільки підписання акту вказаними особами є підставою для перегляду умов або розірвання договору про надання послуги. Таким чином, відключення квартири відповідача від систем централізованого опалення за наявності відповідного дозволу Комісії на відключення та акту, підписаного сторонами, а також представником монтажної організації, не є самовільним. А тому відповідні доводи позивача судом до уваги не приймаються. У цьому констексті слід зазначити, що вказаний дозвіл ніким не оскаржувався, а підстав для повторного фактичного відключення квартири відповідача від систем централізованого опалення не має. Разом з тим, нарахування позивачем плати за послугу, у даному випадку, мало бути припинене саме з 17.09.2019р. (з дня набрання чинності Порядком № 169). До цього правових підстав для припинення нарахувань не було, з огляду на те, що процедура відключення, передбачена Порядком №4, до 17.09.2019р. не могла вважатися завершеною. А відповідно навіть за умови фактичного від`єднання квартири\~ відповідача від мережі теплопостачання підстав для припинення такого нарахування не було, оскільки, як було зазначено вище, саме дата протоколу Комісії про затвердження відповідного акту вважалася\~ датою відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання, що нарахована після 17.09.2019р. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Разом з тим, наявна заборгованість в розмірі 2267 грн 53 коп., що передує дню набрання чинності Порядком № 169, підлягає стягненню з відповідача. При цьому, суд визнає неспроможними доводи останнього щодо відсутності у нього обов`язку по сплаті таких, з огляду на наступне. Як вже було встановлено, позивач з 20.02.2019р. є споживачем послуг позивача, оскільки є власником квартири [ADDRESS] . Більш того, як зазначено вище 08.04.2019р. сторони уклали договір про надання таких послуг. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 20, 32 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та ст. 162 ЖК України передбачено, що власник квартири зобов`язаний сплачувати комунальні послуги в повному обсязі у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі із договору та інших правочинів, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (Виконавець), зобов`язується за завданням другої сторони (Замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. В свою чергу відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону, споживачем - є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В свою чергу, статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила) встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Аналогічні положення визначені і в п. 9 договору про надання послуг з теплопостачання від 08.04.2019р. У цьому ж пункті договору визначено, що плата за послуги вноситься не пізніше 27 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачем у справі виникли взаємні права та обов`язки: у позивача - по наданню послуг у строк та належної якості, а у відповідача - по оплаті цих послуг та можливості оспорювати їх якість та ціну. Факт надання позивачем послуг з теплопостачання\~ будинку відповідача підтверджується актами приймання теплоносія на опалюваний об`єкт та перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія, складеними в жовтні 2018 року /а.с. 44/.\~ При цьому, враховуючи, що до 17.09.2019р.\~ не було підстав, зокрема акту, затвердженого Комісією, для\~ припинення відповідних нарахувань, суд вважає, що підведення централізованого опалення до стояка квартири відповідача у цей період свідчить про надання послуг позивачем. Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На думку суду, наявність та загальний розмір заявленої до стягнення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» у сумі 2267 грн 53 коп. за період з 01.03.2019р по 17.09.2019р.\~ витікає з умов вчиненого правочину та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. Згідно зі статтею 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до обсязу задоволених вимог.

Outcome: partial