Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

26 лютого 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, зіславшись на те, що 20.05.2010 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO]. Згідно рішення Полонського районного суду від 25грудня 2009 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4частини заробітку щомісячно починаючи з 18.11.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Позивачка також вказала, що відповідач здоровий, працездатний, інших дітей не має, добровільно не несе додаткових витрат на утримання дитини, яка часто хворіє,тому просила змінити аліменти в розмірі 1200грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що підстав для збільшення розміру аліментів немає, оскільки аліменти за рішенням суду стягнуті в частці, і при збільшенні заробітної плати, збільшується і розмір аліментів. По можливості допомагає додатковими коштами, коли дитина хворіла надавав матеріальну допомогу. Заслухавши пояснення та доводи сторін, перевіривши матеріали та дослідивши обставини справи, суд знаходить, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні рішенням Полонського районного суду від 25грудня 2009 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ? частини заробітку щомісячно з 18.11.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач має постійне місце роботи з 2007 року. Згідно довідки від 26.03.2015 року №29 з [PERSON] на користь позивачки щомісячно стягують аліменти.(а.с.27) Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Посилання позивачки, що дитина перебувала з 28.01.2015 року на стаціонарному лікуванні, а відповідач не надавав матеріальної допомоги були спростовані в судовому засіданні свідком [PERSON], який підтвердив, що кошти на лікування дитини особисто приносив для позивачки. Крім того, перебування дитини на лікуванні не є підставою для збільшення аліментів. Поскільки позивачка вважає, що несе додаткові витрати викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дитини та її хворобливим станом, не перешкоджають [PERSON] звернутися до суду про їх стягнення в порядку ст.185 СК України. Однак з врахуванням відсутності доказів наявності обставин, за яких вимоги позивача підлягали б до задоволення повністю чи частково - на даний час немає підстав для вирішення про збільшення розміру аліментів призначеного судом, хоча такий безперечно не є достатнім для забезпечення потреб дітей. Враховуючи обов»язок батьків утримувати своїх неповнолітній дітей, позивач також повинна вживати заходів для забезпечення утримання дітей, оскільки такі обов»язки закон покладає на обох батьків. Суд вважає, що наявність передбачених підстав для збільшення розміру аліментів позивач суду не довела, не встановлено таких і на час розгляду судом справи.

Outcome: dismissed