Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

25.02.2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про визнання права власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, який сторони неодноразово уточнювали. Згідно останньої уточненої позовної заяви від 02.04.2018 року, позивачі [PERSON] та [PERSON] просять: - визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частину будинку [ADDRESS] з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, який в цілому складається з : житлового будинку літ. «А» загальною площею 142, 2 кв.м., житловою площею 88,0 кв.м., у складі приміщень : №1 житлова - площею 32,9 кв.м.; №2 житлова площею 10,7 кв.м.; №3 житлова площею 11,6 кв.м; №6 вітальня площею 17,5 кв.м.;№7 житлова площею 15,3 кв.м.; №8 кухня площею 22,7 кв.м; II веранда площею 31,5 кв.м.; підвал літ. «В», веранда літ. «а1», житлова прибудова «А2» сарай літ «Б», сарай літ. «г», сарай літ. «Д», №1 - хвіртка, №2 - ворота, №3 - огорожа, №4 - хвіртка, №5 - ворота, №6 - цистерна. В обґрунтування позову позивачі зазначають, що [INFO] року померла їх мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частину будинку [ADDRESS]. Право власності на вказаний будинок було оформлено на відповідача - [PERSON], однак, оскільки цей будинок був побудований та зареєстрований у період шлюбу, то даний будинок є об'єктом права спільної сумісної власності, і відповідно, мати позивачів,є власником ? частини цього будинку. Також вказують, що [PERSON] та [PERSON], які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину. 10.04.2015 року позивачі особисто звернулись до державного нотаріуса Державного нотаріуса Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області Іваницького Олексія Юрійовича з письмовими заявами про прийняття спадщини, однак нотаріус виніс постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, так як спадкоємцями не було надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, а саме на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] На підставі викладеного звертаються до суду з позовом про захист своїх порушених прав. та просять суд задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивачів - [PERSON] позовні вимоги. викладені в уточненому позові підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечували з мотивів того, що будинок,право власності на ? частину якого просять визнати за ними позивачі, не є об'єктом права спільної сумісної власності, тобто мати позивачів не була власником ? частини цього будинку, а, відтак, і за позивачами не може бути визнано право власності на ? частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування. Представник третьої особи - Мологівської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява сільського голови Мологівської сільської ради [PERSON], згідно якої він просить справу розглянути без участі представника сільської ради. Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] вступили до шлюбу 27 серпня 1979 року.(т. 1 а.с.47) Від даного шлюбу мають синів: [PERSON] та [PERSON]. 08 травня 2013 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області розрізано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), зареєстрований 27 серпня 1979 року. (т. 1 а.с.8) 18.01.2010 року, тобто у період шлюбу, виконавчим комітетом Мологівської сільської ради відповідачу по справі, батькові позивачів - [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно на будинок [ADDRESS]. Тобто, цей будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до довідки виконавчого комітету Мологівської сільської ради від 04.11.2013 року №1181, [PERSON], яка померла [INFO] року проживала та постійно була зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS] (т.1 а.с.45). [INFO] року [PERSON] померла. (а.с.44). Позивачі є синами спадкодавця, що також підтверджується відповідними копіями Свідоцтв про народження, наявними у матеріалах справи. (т.1 а.с. 56-57). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка, серед іншого, складається з ? частини будинку [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON], які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та подали відповідні заяви до нотаріальної контори, вважаються такими, що прийняли спадщину. (т.1 а.с.45) 10.04.2015 року позивачі особисто звернулися до нотаріуса Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області Іваницького Олексія Юрійовича з письмовими заявами про прийняття спадщини. (т. 1 а.с.9-10) Однак, нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадкоємцями не було надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, а саме на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с.12-13) Як вбачається з копії спадкової справи, яка міститься у матеріалах справи (т.1 а.с. 40-61), наданої завідувачем Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Іваницьким О.Ю. за вих. № 434/01-16 від 10.03.2016 року, Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №35/2014 до майна померлої [INFO] року [PERSON], за відповідними заявами дітей спадкодавця [PERSON] та [PERSON]. (т.1 а.с.40-43). Щодо заперечень та тверджень представника відповідача та відповідача щодо того, що спадковий будинок не є об'єктом права спільної сумісної власності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала справа № 495/5439/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа на стороні відповідача - Білгород-Дністровський РВ ГУ ДМС про позбавлення права користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], виконавчого комітету Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя, скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.11.2014 року по цивільній справі №495/5439/14-ц за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа на стороні відповідача - Білгород-Дністровський РВ ГУ ДМС про позбавлення права користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], виконавчого комітету Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя, скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності - позовні вимоги задоволено частково, в задоволенні зустрічного позову - відмовлено. Зобов'язано [PERSON] не перешкоджати позивачу у користуванні житловим будинком, речами та земельною ділянкою по вул.. Ізмаїльська, 3 в с. Бикоза Білгород-Дністровського район Одеської області. В задоволені інших вимог - відмовити. В задоволенні зустрічного позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], виконавчого комітету Мологівської сільської ради білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя, скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності - відмовити в повному обсязі. (а.с.96-97) 18 березня 2015 року рішенням Апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу [PERSON], [PERSON] на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа на стороні відповідача - Білгород-Дністровський РВ ГУ ДМС про позбавлення права користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], виконавчого комітету Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя, скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності - апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову [PERSON], [PERSON] - скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити з інших підстав. (а.с.98-99). Вищевказаним рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18.03.2015 року, серед іншого, встановлені наступні факти. Так, по тексту вказаного рішення вказано наступне : «Так, судами було встановлено, що право власності на вказаний будинок було зареєстровано за [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] Отже, вказаний будинок є спільним майном подружжя, а [PERSON] відповідно є власником ? частини будинку згідно до норм Сімейного кодексу України. Оскільки [PERSON] померла після розірвання шлюбу з [PERSON], то [PERSON] не має права на спадщину після її смерті. Натомість, діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] мають право на спадщину після смерті їх матері, як спадкоємці першої черги, зокрема, на ? частину вказаного житлового будинку, яка входить до складу спадщини після смерті [PERSON], набута нею за життя, який був спільним майном подружжя та належав подружжю [PERSON] та [PERSON] в рівних частках.» ( т.1.а.с. 99). Згідно ч. 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, факт того, що вказаний будинок є об'єктом права спільної сумісної власності, та [PERSON] є власником ? частини вказаного будинку, а позивачі - [PERSON] та [PERSON] мають право на спадщину, яка відкрилась після смерті їх матері, зокрема, на ? частину житлового будинку [ADDRESS] не доказуються при розгляді даної справи. Також суд приймає до уваги наступне. У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала справа за позовом [PERSON] та [PERSON] до державного нотаріуса Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області Головного управління юстиції в Одеській області Іваницького О.Ю. про визнання дій щодо винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій неправомірними. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2015 року позовні вимоги позивачів були задоволені. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2015 року вказане рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2015 року було скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2016 року рішення Апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2015 року було залишено без змін. Що доводить факт того, що позивачі у встановленому порядку звертались до державного нотаріуса Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області Головного управління юстиції в Одеській області Іваницького О.Ю., однак, отримали відмову щодо вступу у спадщину у нотаріальній конторі. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачі з питанням про вступ у спадщину звертались до державного нотаріуса, але отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Факт того, що позивачі є спадкоємцями та мають право на спадщину, яка відкрилась після смерті їх матері - [PERSON], зокрема у вигляді ? частини житлового будинку № ? частину житлового будинку [ADDRESS] встановлений рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18 березня 2015 року. Тобто, позовні вимоги позивачі є такими, що відповідають матеріалам справи, доведеними, обґрунтованими,тобто такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказі в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Outcome: approved