Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

25 січня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач зазначив, що вони з відповідачем з 10 грудня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаємоповаги та взаємодовіри, що породжує в сім'ї непорозуміння та конфлікти. З травня 2018 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та спільно як сім'я не проживають. Спільне подружнє життя суперечить його інтересам, збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, шлюб укладений між ним та відповідачем у Куп'єватівській сільській раді Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 07 - розірвати. У підготовче засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримував у повному обсязі. Як зазначено в ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у підготовчому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 10 грудня 2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, [NUMBER], виданим Куп'єватівською сільською радою Глобинського району Полтавської області, актовий запис №07 (а.с. 7). Від вказаного шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 11-13). Крім того, судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини через несумісність характерів, відсутність взаємоповаги та взаємодовіри, що породжує в сім'ї непорозуміння та конфлікти, спільного господарства та бюджету не ведуть. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved