Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

24.09.2020 р. [PERSON] на адресу суду засобами поштового зв`язку направила позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання у розмірі 1/4 частина від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох років, а також стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час за період з 22.03.2020 р. по 22.09.2020 р. у розмірі 1000,00 грн. за кожен прострочений місяць. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 09.10.2018 р. вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання дитини та самої позивачки не надає, тому остання звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 09.10.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла його письмова заява, зі змісту якої вбачається, що останній проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні, а також розглянути справу за його відсутності. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 09.10.2018 р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . З письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, вбачається, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , та відповідно перебуває на її утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з тим, положеннями ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.ч.1-3 ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач перебуває на пенсійному обліку, отримує пенсію за вислугою років, тобто має регулярний дохід, який є достатнім для участі в утриманні дитини та дружини. Також встановлено, що позивачка на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує відповідну матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою, а відповідач має регулярний дохід та ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини і дружини, при цьому приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме вважає необхідним з метою забезпечення гармонійного розвитку дитини та з врахуванням принципу справедливості і розумності призначити аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивачки, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також призначити аліменти на утримання позивачки, які підлягатимуть стягненню з відповідача на її користь, в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох років. Разом з тим, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення аліментів за минулий час за період 22.03.2020 р. по 22.09.2020 р., оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вжиття будь-яких заходів щодо одержання аліментів від відповідача та відповідно факту його свідомого ухилення від їх сплати. Крім того, в порядку, визначеному ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1681,60 грн. Також, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial