overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

24 листопада 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.11.2014р. о 19 год.55хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.11.2014р. о 19 год. 55 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Прокопенко В.Г. лікарні КЗ «Новомосковська ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора не спить, тривожна, дітьми не займається. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

24 листопада 2014 року заявник звернувся у суд із указаною заявою та просить встановити опіку над його недієздатним братом [PERSON], призначити його опікуном останнього. [PERSON] визнаний судом недієздатним, опіку над ним не установлено. У судовому засіданні заявник підтримав заяву, просив її задовольнити, пояснив, що інших близьких родичів, крім нього, у [PERSON] не має. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради підтримала заяву. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 22 вересня 2014 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним (а.с.13). В силу положень частини 3 статті 61 ЦПК України вказані обставини, встановлені судовим рішенням, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь [PERSON] При визнанні [PERSON] недієздатним судом не встановлено над ним опіки і не призначено опікуна. Відповідності до ч. 1 ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника (ч. 4 ст. 63 ЦК України). Заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, копії яких наявні у матеріалах справи (а.с.4,7), їх батьки померли (а.с.9,11), органом опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради [PERSON] рекомендований на призначення опікуном [PERSON] (а.с.14). Обставин, які б свідчили про те, що інтереси [PERSON] суперечать інтересам [PERSON], який потребує опіки, - у ході розгляду справи не встановлено. Таким чином, опікуном [PERSON] слід призначити його брата [PERSON]. Отже, заява підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 36, 39, 55, 60, 63 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

24 листопада 2014 року заявник звернулась з заявою до суду. Просить встановити факт родинних відносин, визнавши, що [PERSON] є її матір'ю. В судове засідання заявник не з'явилась, направила до суду заяву в якій вимоги підтримала повністю , просить розглянути справу без її участі. Зазначила в заяві , що [INFO] померла [PERSON] , яка є її матір'ю. Оскільки у свідоцтві про народження заявника та у свідоцтві про смерть померлої [PERSON] маються розбіжності, а саме у свідоцтві про народження заявника її матір записана за прізвищем [PERSON], а відповідно до свідоцтва про смерть матері зазначено, що померла [PERSON] , тому вона не в змозі довести факт родинних відносин з метою оформлення спадщини, що залишилась після смерті матері. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 п.1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що заявник народилась [INFO] , в графі батьки зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 06 листопада 2014 року. ( арк.с.4 ). При таких обставинах суд встановлює факт родинних відносин між заявником та [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

24 листопада 2014 року КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] м. Чернігові. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає в [ADDRESS]. Зазначає, що дана квартира не приватизована та відноситься до державного житлового фонду. Стверджує, що відповідач не мешкаю в спірному житловому приміщенні більш ніж 5 років. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Додатково зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся у встановленому порядку. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS], що перебуває у державній власності (а.с. 3). Згідно акту від 04 листопада 2014 року комісією встановлено, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає більш ніж 5 років. (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради підлягає задоволенню, а [PERSON] має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], оскільки останній не мешкає у вказаному приміщенні протягом більш ніж шести місяців. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду до відповідачки [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Він перебуває з відповідачкою у шлюбі з 07 березня 1997 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану № 2 Куп'янського міськвиконкому Харківської області, за актовим записом № 38 . Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Останнім часом між ним та відповідачкою склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, та просить його задовольнити. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 березня 1997 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану № 2 Куп'янського міськвиконкому Харківської області, за актовим записом № 38 (а.с. 3). Від шлюбу неповнолітніх дітей немають. Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, за наданий судом строк примирення не досягнуто, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернувся до відповідача із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, а також додаткових витрат у розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 01 лютого 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 березня 1995 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 239. Спільний син проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, згоди між батьками про добровільне виконання свого обов`язку з приводу утримання дитини до досягнення нею повноліття не досягнуто. У судове засідання з`явився позивач, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 18). Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 березня 2003 року (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з жовтня 2013 року. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, мотивуючи це необхідністю вирішити питання щодо поділу майна. Позивач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2000 року (а.с. 4). Від шлюбу дітей не мають. Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне проживання та ведення спільного господарства припинені з листопада 2014 року. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. На виконання вимог ст. 111 Сімейного кодексу України, суд ухвалою від 22 грудня 2014 року надавав сторонам строк для примирення, проте згоди щодо збереження сім'ї сторонами не досягнуто, оскільки позивач вважає, що це суперечить його інтересам. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-30 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом та уточненнями до нього до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надану теплову енергію. Згідно із Законом України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Постанова КМУ від 27.05.2005 р. № 630 «про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» позивач виробляє теплову енергію відповідно до стандартів, нормативів, норм і правил, а відповідач зобов'язаний оплачувати послуги з постачання теплової енергії у строки, встановлені законом. Згідно ст..67 Житлового кодексу Української РСР плата за комунальні послуги, теплову енергію та інші послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами, які встановлює, згідно ст..7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», орган місцевого самоврядування. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 01.08.2012 року відповідач до 01.08.2012 року була власником, тобто вся заборгованість яка утворилася на дату укладення договору залишається за відповідачем. Так, відповідач несвоєчасно сплачував за фактично отриману теплову енергію, у зв'язку з чим порушив умови сплати за спожиту теплову енергію. Таким чином станом на 01 серпня 2012 року за відповідачем лишилась заборгованість перед позивачем за фактично отриману теплову енергію у сумі 11144,08 грн. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість з 01.02.2000 року по 01.06.2004 року в сумі 11144,08 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] суду пояснила, що не визнає позовні вимоги повністю. 01 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був складений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], де згідно п.4.10 сплата заборгованості за комунальні послуги залишаються за [PERSON], співвласницею 1/2 частини квартири. Відповідачка просила застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідач, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач 01 серпня 2012 року уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с.9-10). Згідно роздруківки особистого рахунку, який надав позивач, квартиронаймач вказаний [PERSON] (а.с.25-26). Суд не має можливості стягнути заборгованість за надані послуги теплопостачання, оскільки такові відсутні, строк позовної давності сплинув, відповідно до нотаріально укладеного договору про продаж квартири борги за отримання комунальних послуг узяла на себе [PERSON]. Тобто, відповідач [PERSON] не може відповідати за борги, які на себе прийняла інша людина і нотаріально це засвідчила.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернулась до Кілійського районного суду Одеської області із зазначеним позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач, яка надала заяву про розгляд справи за її відсутністю , просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] та зазначає , що після припинення спільного проживання з відповідачем , їх неповнолітній син проживає з нею на її утриманні , відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає , постійної роботи, доходу не має. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не прибув , про поважні причини не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані у справі докази та розглянувши справу в межах позовних вимог , суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню. Як встановлено , відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] , який проживає з позивачем на її утриманні. Відповідач систематичної участі в утриманні дитини не приймає. Сторони проживають у шлюбі, зареєстрованому сільською радою с. Старі Трояни Кілійського району 23 січня 1993 року . Обставини справи підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, про народження дитини , довідкою про знаходження дитини на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин , що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів , визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.3 ст. 184 СК України якщо розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі менше мінімального розміру , передбаченого ч.2 ст. 185 СК України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку З урахуванням обставин справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ст. 367 ЦПК України , належить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved