Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

24 січня 2018 року до суду надійшла заява завідуючого 4-м відділенням Комунального закладу Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни [PERSON], заінтересована особа [PERSON], про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] рішенням Зарічного районного суду Сумської області від 23.09.2003 року був визнаний недієздатним та 04.11.2003 року встановлений над ним опікун. [PERSON] поступив на лікування до КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» 11.05.2016 року по заяві та у супроводі опікуна в примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» і на теперішній час знаходиться на стаціонарному лікуванні. Щомісяця [PERSON] оглядався комісією лікарів-психіатрів, виносилося рішення про необхідність продовження стаціонарного лікування. У звязку з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року подальше перебування на лікуванні пацієнта можливе лише за наявності рішення суду. [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді: «Шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом». По своєму стану не в змозі забезпечити життєві потреби на достатньому рівні, такий стан його є постійним , що дає підстави для звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити та продовжити [PERSON] госпіталізацію в психіатричному закладі у примусовому порядку. Надала пояснення стосовно стану хворого. Додатково зазначила, що для того, аби хворий приймав призначені ліки, йому потрібно повідомляти неправдиву назву даних ліків, інакше він відмовляється їх приймати. Амбулаторне лікування не можливе, оскільки самостійно від прийому ліків відмовляється, а опікун працює і не зможе 24 години на добу перебувати поряд з ним. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечував проти задоволення заяви про продовження [PERSON] госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні [PERSON] зазначив, що в лікарні його лікують, ліки він приймає, вважає себе здоровим. В зв»язку з тим, що в нього є опікун, вважає, що йому не потрібно лікування. На запитання учасників не зміг пояснити, які ліки він вживає для лікування його психічного захворювання. Особа, що надає правову допомогу, та прокурор не заперечували проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] рішення Зарічного районного суду м.Суми від 23 вересня 2003 року був визнаний недієздатним. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 04.08.16 року , 26.01.17 року та 24.07.2017 року [PERSON] було продовжено госпіталізацію в примусовому порядку до психіатричного закладу строком до 6 місяців ( а.с.5-8). З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 18.01.2018 року вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді «Шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом». Дані психічні розлади потребують спеціалізованого медичного нагляду. По своєму стану не може забезпечити життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 17\~Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без його згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. На основі викладеного,

Outcome: approved