Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

24 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа: ПАТ КБ «Приватбанк» та просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить [PERSON] (ІПН [NUMBER]), накладеного 28 травня 2010 року, реєстраційний номер обтяження 9872318, Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, АЕ 999800 від 20.05.2010 року. В обґрунтування свої вимог позивач вказала, що 01 квітня 2009 року за №2н-2393/09 та 29 вересня 2009 року за №2-Н-8836 за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» було видано судові накази щодо стягнення з неї заборгованості на загальну суму 8\~791 грн. 16 коп. 17 червня 2015 року вказану заборгованість перед банком було погашено. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 червня 2015 року, справа №214/4635/15-ц, та від 22 червня 2015 року, справа №214/4640/15-ц вказані судові накази були скасовані. Однак, 28 травня 2010 року Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, АЕ 999800 від 20.05.2010 року було накладено арешт на все належне їй нерухоме майно, реєстраційний №9872318. У звязку з тим, що справа по виконавчому провадженні у відповідача в архіві не збереглась, а тому останній не може здійснити зняття арешту з всього нерухомого майна, що належить позивачу, у звязку з погашенням нею боргу перед банком, вона вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову [PERSON], стосовно зняття арешту з майна, оскільки Саксаганським відділом державної виконавчої служби винесено постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження від 20.05.2010 року №АЕ 999800, згідно відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (далі ЄДРВП) виконавче провадження закінчено на підставі п.10. ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а у такому випадку арешт з майна зняти неможливо. Також вказав, що дане виконавче провадження знищено за спливом терміну його зберігання. В свою чергу представник відповідача пояснив, що дійсно арешт на все майно позивача було накладено на підставі судових наказів на які посилається остання, про що містяться відомості в ЄДРВП, і за відсутності матеріалів виконавчого провадження, які знищені за спливом строку зберігання, відповідач не має можливості самостійно зняти арешт з майна. В подальшому представник відповідача визнав позовні вимоги та не заперечував проти зняття арешту з майна позивача на підставі рішення суду. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти зняття арешту з всього нерухомого майна позивача, оскільки остання сплатила заборгованість банку в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 60 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 червня 2015 року, справа №214/4635/15-ц, скасований судовий наказ від 29 вересня 2009 року виданий за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» про видачу судового наказу та стягнення заборгованості з [PERSON] в розмірі 4\~347 грн. 58 коп. (а.с 4). Також встановлено, що ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2015 року, справа №214/4640/15-ц, скасований судовий наказ №2н-2393/09 від 01 квітня 2009 року про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором кредиту в розмірі 4 347 грн. 58 коп. (а.с. 5). Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Відповідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановлення для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володінні ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи обставини справи та зазначені вимоги закону, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі На підставі викладеного,

Outcome: approved