Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

25 червня 2014 року заявник звернулася до суду з заявою, у якій зазначила, що відповідно до розпорядження Березнегуватської районної державної адміністрації Миколаївської області № 890 від 03.12.2004 року - 14 лютого 2006 року вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 826307 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,16 га, розташовану в межах території Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. Однак, при видачі державного акту була допущена помилка при написанні її по - батькові замість «[PERSON]» було записано «[PERSON]». Оскільки у зв'язку з цією помилкою вона не має можливості розпорядитися земельною ділянкою на власний розсуд, просила суд встановити факт належності їй державного акту на право власності на земельну ділянку. У судове засідання заявник не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Вимоги викладені в заяві підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи по справі, голова Мурахівської сільської ради Спицький А.А., в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечував проти вимог заявника. Оскільки від заявника та заінтересованої особи надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до ст.3, ч.1 ст.234 ЦПК України, п.4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення » (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Судом встановлено що, 14 лютого 2006 року відповідно до розпорядження №890 від 03 грудня 2004 року Березнегуватською райдержадміністрацією було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 826307 площею 7,16 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорі оренди землі за №010600800154. Зазначений державний акт було видано «[PERSON]» (а.с.5). Згідно копії паспорта громадянина України, виданого Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області 14.10.1998 року по - батькові заявниці «[PERSON]» (а.с.4). З копії розпорядження Березнегуватської районної державної адміністрації № 879 від 08.10.2012 року убачається, що дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою для складання державного акту нового зразка на земельну ділянку площею 7,16 га в межах території Мурахівської сільської ради, згідно з державним актом серії ЯБ № 826307 надавався «[PERSON]» (а.с.6), а тому суд приходить до висновку що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 826307, в якому по - батькові зазначено «[PERSON]» було видано саме заявнику. Враховуючи, що внесення виправлень в державні акти на право приватної власності на землю не допускається, а іншим шляхом не можливо встановити факт належності заявнику правовстановлюючого документу, суд вважає, що встановлення такого факту не суперечить п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, а також п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення » від 31.03.1995 року. Зазначена помилка у державному акті позбавляє заявника можливості використовувати та розпоряджатися належною йому на праві власності земельною ділянкою, а тому встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява заявника є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved