Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

25 липня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі\~ 16735,24 грн. та судові витрати по справі. В позовній заяві зазначав, що 29 червня 2011 року між сторонами був укладений договір кредиту б/н, за яким відповідач одержала від позивача кредит у виді встановленого кредитного ліміту на суму 6000 грн. на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік. Відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором, складовими якого є анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Памятка клієнта, Умови і Правила надання банківських послуг, а також [PERSON] (довідка про умови кредитування). Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконувала його умови та не сплачувала кредитні платежі належним чином, через що станом на 31 травня 2016 року має заборгованість в розмірі 16735,24 грн., просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, але звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги банка визнала частково, а саме: визнала розмір заборгованості за тілом кредиту в повному обсязі, розмір відсотків лише в межах строку позовної давності, про застосування якого просила, а також з урахуванням розміру процентів, що були встановлені при укладенні договору -3% на місяць. Вказувала що про зміну процентної ставки вона обізнана не була. Просила справу розглянути за її відсутності. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 29 червня 2011 року між позивачем та відповідачкою був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі Договір), в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 17). Позичальниця погодилася з тим, що складовими Договору є анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Памятка клієнта, Умови і Правила надання банківських послуг, а також [PERSON] (довідка про умови кредитування). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк), надало позичальнику, тобто відповідачці, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється рішенням [PERSON], та може бути змінений (зменшений, збільшений, анульований) в будь-який момент. Сторони визначили умови кредитування, відсоткову ставку, розмір та строки внесення мінімального платежу, відповідальність позичальника у разі порушення умов кредитування (а.с. 18-42). Так, згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків погашення по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним Договором, більш як на 30 днів, клієнт зобовязався сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Окрім того, згідно [PERSON], передбачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с. 18). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення суми кредиту та процентів за користування ним, в звязку з чим станом на 31 травня 2016 року за нею рахується заборгованість за кредитним договором, що визначена банком, в загальній сумі 16735,24 грн., з яких: заборгованість за кредитом 563,30 грн., заборгованість з відсотків 11325,54грн., пеня 3573,29 грн., штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 773,11 грн. (процентна складова). З урахуванням вищевказаних норм цивільного закону та умов договору, сума заборгованості за кредитом (563,30 грн.) підлягає стягненню в повному обсязі. Щодо нарахованих відсотків, то зі змісту [PERSON] слідує встановлення процентної ставки в розмірі 3 % на місяць, тобто 36 % на рік (а.с. 18). В той же час з розрахунку заборгованості слідує, що [PERSON] змінено процентну ставку з квітня 2015 року в бік збільшення, при цьому суду не надано доказів погодження з відповідачкою внесення змін до умов Договору. [PERSON], ані Умови кредитування, ані заява відповідача не передбачають можливість [PERSON] самостійно змінювати тарифи кредитування без погодження нових умов із клієнтом. Так, за положеннями п. 1.1.3.2.3 Умов, [PERSON] має право здійснювати зміну [PERSON], та інших умов обслуговування рахунків. При цьому, Банк, за виключенням зміни кредитного ліміту, зобовязаний не менш як за 7 днів до введення таких змін проінформувати Клієнта, в тому числі у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9 даного Договору про зміну таких умов. Повідомлення про такі зміни також передбачена можливістю встановлення контакту з клієнтом у спосіб, визначений п. 1.1.3.7.9 Умов. Прийняттям нових умов, вважається ненадходження протягом 7 днів з дня повідомлення клієнта, щодо незгоди з новими умовами. В той же час, позивачем не надано доказів щодо встановлення [PERSON] контакту з клієнтом та повідомлення його про відповідні зміни [PERSON]. Сама відповідач заперечувала щодо повідомлення її [PERSON] про зміни умов кредитування. За вищевказаного, у звязку з ненаданням суду доказів погодження з відповідачем зміни процентної ставки (ст. 60 ЦПК), суд вважає необхідним стягнути суму заборгованих відсотків з розрахунку 3 % на місяць у період що перевищує цей розмір, та в межах строку позовної давності (ст. 267 ЦК України), про застосування якого просила відповідач, тобто з 25 липня 2013 року, - 2381, 58 грн. (з 25 липня 2013 року по 31.03.2015 року включно 2142,46 грн. з урахуванням строку позовної давності та за ставками визначеними [PERSON], що не перевищують 3% на місяць + 154 грн. за 2015 рік з розрахунку 0,56 грн. % за день користування кредитом що відповідає 3% від суми боргу 563,30 грн. + 85,12 грн. з 01.01.2016 року по 31.05.2016 року включно також з розрахунку 0,56 грн. % за день, що відповідає 3% від суми боргу 563,30 грн.). Стосовно стягнення пені в розмірі 3573,29 грн., то остання нарахована [PERSON] у розмірах (за щомісячними показниками) інших, ніж то передбачено Тарифами (довідкою про умови кредитування). Так, зі змісту вказаної довідки пеня становить пеня1+пеня2, де пеня 1 = базова процентна ставка по договору / 30-нараховується на кожен день прострочення кредиту; пеня 2 = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при виникненні прострочки по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн. (а.с. 18). В той же час, зі змісту розрахунку [PERSON] слідує про нарахування пені з лютого 2013 року у твердих грошових сумах 50 грн., а з 01.11.2013 року - 100 грн. При цьому суду не надано будь-яких доказів щодо досягнення сторонами згоди стосовно змін до Договору щодо відповідальності позичальника з порушення умов договору (п. 1.1.3.2.3 Умов). За вищевказаного, суд не вбачає підстав для стягнення пені у нарахованому [PERSON] розмірі. Більш того, грошовими зобовязаннями за умовами вищевказаного Договору є повернення наданого кредиту частинами щомісячними платежами та сплата відсотків за користування кредитними коштами. В той же час зі змісту витягу з [PERSON] по карткам «Універсальна», за несвоєчасне погашення заборгованості також передбачена відповідальність у виді пені, а Умовами та Правилами, за такі ж порушення відповідальність у виді штрафу. Тобто, умовами вище вказаного Договору (його складові: анкета-заява, [PERSON], Умови і Правила надання банківських послуг) передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, у виді штрафу та пені, які є різновидами неустойки, тоді як особа не може нести двічі відповідальність за одне й те саме порушення, що гарантовано Конституцією України (стаття 61). Вказана правова позиція висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013, від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13). Щодо неустойки у виді штрафу, то п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил передбачено, що позичальник зобовязався сплатити [PERSON] за порушення строків зі сплати по будь-якому з платежів більш як на 30 днів, штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. За вищенаведеного, суд дійшов висновку, що з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за наданим кредитом в розмірі 563,30 грн., проценти за користування кредитними коштами в сумі 2381,58 грн., та штраф 500 грн. (фіксована складова) та штраф 147,24 грн. (5% х (563,30 грн. боргу по кредиту + 2381,58 грн. боргу з процентів)), а всього 3592,12 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 303,16 грн. (3592,12 х 100 : 16735,24= 22%; 1378 х 22 % = 303,16 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial