Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

25.07.2014 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила шлюб з відповідачем розірвати; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача кошти на її утримання в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення їхньою дочкою [PERSON] трирічного віку. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 16.02.2013 року. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач зловживає спиртними напоями, з дому виносить речі, золоті вироби, має значні боргові зобов'язання через постійні програші коштів в азартних іграх. Вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, тому не бажає перебувати з останнім у шлюбі. Відповідач коштів на утримання дочки [PERSON] не дає. Хоча офіційно не влаштований, має високий місячний дохід. Зазначає, що відповідач ухиляється і від її утримання. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали. Позивач пояснила, що протягом тривалого часу вона та відповідач проживають окремо. Відповідач вживає наркотичні засоби, грає в азартні ігри, виносив з дому золото та здавав його у ломбард, застососував до неї фізичну силу у присутності дитини. Дитина хворіє, на її лікування необхідні значні кошти, вона перебуває у декретній відпустці, відповідач має можливість осплачувати аліменти на її утримання та на утримання дитини. Просять позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково - лише у частині стягнення аліментів на дитину, але не більше, ніж 600,00 грн. Пояснив, що на розірвання шлюбу не погоджується. Півтора року він та позивач проживають окремо, весь цей час він робив спроби примиритися, однак позивач відмовляється з ним спілкуватись. Був на заробітках в Росії, там був засуджений за грабіж. Йому не було відомо про те, що дитина хворіє. Зазначив, що працює неофіційно, на утримання дружини він не має можливості сплачувати аліменти. Заслухавши пояснення позивача, її представника та відповідача, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 16.02.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER]. Сімейне життя в сторін не склалось, позивач вказує не негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї. Протягом півтора року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги. При таких обставинах суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з такого. Дочка сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідач офіційно не працевлаштований, має нестабільний дохід, погодився на сплату аліментів у розмірі 500-600 грн. на місяць, тому з нього слід стягувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі 600,00 грн. з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. Отже, позов в цій частині задовольняється частково. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів на її утримання, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, виникнення у дружини після розірвання шлюбу, з якою проживає дитина, права на утримання обумовлене наявністю у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не працює, інших доходів у нього немає, його щомісячний дохід становить приблизно 1400,00 грн. Тому, з урахуванням незадовільного майнового становища відповідача, суд дійшов висновку про неможливість надання ним позивачеві матеріальної допомоги, у зв'язку з чим у задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити. Відповідно до положення ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин, які б підтверджували змогу відповідача сплачувати більшу суму коштів на утримання дитини чи надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення їхньою дитиною трирічного віку, зокрема про наявність доходів, на які посилається позивач та її представник, останніми не подано, тому ці доводи на увагу не заслуговують. Отже, позов задовольняється частково, у межах, зазначених вище.

Outcome: partial