Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

26 листопада 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Таборівської сільської ради, в якому просила тлумачити заповіт померлої [INFO] мати [PERSON], який був посвідчений 03.09.2009 року секретарем виконавчого комітету Таборівської сільської ради. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що за життя мати склала заповіт, згідно якого вона заповідала позивачу право на земельну частку (пай) розміром 5,59 га, що розташована в межах території Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивач звернулася до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки за вищезазначеним заповітом заповідано земельну частку(пай), але зазначені дані щодо земельної ділянки та державного акту на право власності на земельну ділянку, що унеможливлює встановити склад спадкового майна за заповітом та рекомендовано звернутися до суду для тлумачення вищезазначеного заповіту. Посилаючись на наведені обставини, позивач просила розтлумачити заповіт [PERSON] визначивши, що спадкодавець заповідав [PERSON] земельну ділянку розміром 5,59 га, що розташована в межах території Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області на підставі Державного акта на право приватної власності на землю. В судове засідання позивач [PERSON] надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача - Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . За життя нею був складений заповіт від 03 вересня 2009 р. посвідчений секретарем виконавчого комітету Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за № 16, згідно до якого [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] земельну частку(пай) розміром 5,59 га, що розташована в межах території Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 093299. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З метою оформлення спадщини позивач звернулася до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори, в якій на підставі її заяви заведена спадкова справа за № 237/2014 від 06.10.2014 року. Однак, державний нотаріус встановила, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за вищезазначеним заповітом, оскільки за заповітом заповідано земельну частку(пай), але зазначені дані щодо земельної ділянки та державного акту на право власності на земельну ділянку, що унеможливлює встановити склад спадкового майна за заповітом. Виходячи з аналізу положень ст.ст.213, 1256 ЦК, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому ч.2 ст.213 ЦК не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення в тексті самого правочину. Таким чином, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов'язків на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). В судовому засіданні було встановлено, що на час складання заповіту земельної частки (паю) у заповідача [PERSON] існувало право власності на земельну ділянку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 093299, виданого 19.07.2004 року Таборівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дійсне волевиявлення заповідача було спрямоване на розпорядження саме земельною ділянкою , а не земельною часткою (паєм), як зазначено в заповіті, особою, що його посвідчувала. На підставі викладеного та

Outcome: approved