Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

25. 06. 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 23. 04. 2007 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та фізичною особою - резидентом України [PERSON] укладено кредитний договір №002-33000-230407. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору позивач зобов'язався надати кредит відповідачу у сумі 4000 грн. 00 коп. на умовах визначених договором. Відповідно до п. 2.3 договору, за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 7% на рік, які можуть змінюватися відповідно до умов договору. Відповідно до п. 2.5 договору за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 2,99% в місяць. Розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості може змінюватись відповідно до умов договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 4000 грн. 00 коп., про що свідчить меморіальний ордер №13207699 від 23. 04. 2007 року. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Станом на 02. 06. 2015 року відповідач на виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 5342 грн. 18 коп., яка складається із: - заборгованості за сумою кредиту - 3604 грн. 62 коп.; - заборгованості за відсотками - 170 грн. 04 коп.; - заборгованості за комісіями - 1567 грн. 52 коп. Положеннями договору передбачено, що ПАТ «Дельта Банк» у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на один місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку. Просить суд стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованості станом на 02. 06. 2015 року по кредитному договору № 002-33000-230407 від 23. 04. 2007 року в сумі 5342 грн. 18 коп. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але при подачі позовної заяви заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В матеріалах справи знаходиться копія кредитного договору №002-33000-230407 року від 23 квітня 2007 року, згідно з яким кредитор надав відповідачу грошові кошти у сумі 4280 грн. 00 коп. Зазначений кредит надавався ТОВ КБ «Дельта» на власні потреби позичальника у сумі 4000 грн. 00 коп. та оплати кредитору плати за надання кредиту відповідно до умов договору, яка становить 280 грн. 00 коп. (п. 1.1 договору). Згідно п. 1.2 кредит надавався на строк 18 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 22 жовтня 2008 року на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 10 кредитного договору, останній діє до повного виконання позичальником зобов'язань. Згідно ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 3.6 Договору №002-33000-23407 року від 23 квітня 2007 року встановлено, що у разі порушення строків сплати платежів, які включають заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за ведення кредитної справи, позичальник сплачує на користь кредитора штрафні санкції на умовах передбачених цим договором. Згідно розрахунку ціни позову за кредитним договором №002-33000-230407 року станом на 02. 06. 2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] становить 5342 грн. 18 коп., яка складається із: - заборгованості по кредиту - 3604 грн. 62 коп.; - заборгованості за відсотками - 170 грн. 04 коп.; - комісії за комісіями - 1567 грн. 52 коп. Таким чином, суд вважає підтвердженим обґрунтування позивача про наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором, проте права позивача судовому захисту не підлягають у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно вимог ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливу строку виконання. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами) які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Кредит відповідачу був виданий 23. 04. 2007 року, згідно п. 2.8 договору позичальник щомісячно не пізніше 23 числа кожного місяця повинен сплачувати кредитору рівними частинами суму грошових коштів - «платіж». Згідно розрахунку заборгованості по договору - останній платіж відповідачем здійснено в період чергового платежу з 24. 01. 2008 року по 23. 02. 2008 року, то 24. 03. 2008 року, є датою несплати наступного чергового платежу відповідно до Розрахунку ціни позову від якого почався перебіг строку позовної давності за цим договором, а отже позовна давність в 3 роки щодо відносин, які виникли з 23. 04. 2007 року сплинула 24. 03. 2011 року, що забороняє позивачу вимагати від відповідача [PERSON] повернення заборгованості за вказаним кредитним договором. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, так як вбачається з матеріалів справи, що позов ПАТ КБ «Дельта Банк», подано до суду 25. 06. 2015 року, тобто за межами строку, встановленого ст. 257 ЦК України. З приводу початку перебігу строку позовної давності у кредитних правовідносинах Верховний Суд України у постанові №6-331-цс/15 від 01. 07. 2015 року дійшов до висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. На підставі викладеного, постанови Верховного Суду України від 01. 07. 2015 року №6-331-цс/15, ст. ст. 256, 257, 267, 514, 524, 525, 526, 530, 631, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed