overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

24.09.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 25.08.2001 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Красноармійського міського управління юстиції Донецькій області, актовий запис № 318. Від цього шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. З серпня 2014 року сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з тієї причини, що в них відсутні почуття, взаєморозуміння та повага один до одного, на цей час мешкають окремо. Вона вважає, що примирення між ними неможливо, а тому просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити [PERSON]. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З свідоцтва про укладання шлюбу вбачається, що сторони позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі з 25.08.2001 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Красноармійського міського управління юстиції Донецькій області, актовий запис № 318, дошлюбне прізвище позивачки [PERSON]. (а.с.7). Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з серпня 2014 року з тієї причини, що в них відсутні взаєморозуміння та почуття. Примирення між ними неможливе, мешкають окремо, шлюб суперечить інтересам сторін. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст..235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, шлюб між нею та [PERSON] слід розірвати, прізвище дружини після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

24.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 12002 грн. 00 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19.06.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 7090.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 16-29). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.05.2014 року становить 12002 грн. 00 коп., та складається з заборгованості за кредитом - 4745,13 грн., заборгованості за відсотками - 4270,36 грн., 1938,80 грн. - комісії та 1047,71 грн. - штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 9-17). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

24.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 8113 грн. 46 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду невідомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 04.03.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNNNGF605781599, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 6497,72 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 10 місяців із кінцевим терміном повернення 03.03.2013 року (а.с. 7-26). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 15.08.2014 року становить 8113 грн. 46 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 5198,77 грн., заборгованості за відсотками - 2,47 грн., 2049,67 грн. - пені, 862,55 грн. - штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 5-6). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

24.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 8735 грн. 11 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.04.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 1900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 13-25). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2014 року становить 8735 грн. 11 коп., та складається з заборгованості за кредитом - 1764,01 грн., заборгованості за відсотками - 6317,05 грн. та 654,05 грн. - штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 8-12). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

24.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 8932 грн. 24 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.09.2006 року між позивачем та [PERSON]. було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 2300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 12-25). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2014 року становить 8932 грн. 24 коп., та складається з заборгованості за кредитом - 1591,46 грн., заборгованості за відсотками - 6439,24 грн. та 901,54 грн. - штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 8-11). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

24.09.2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 01.09.2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яку позивач просить залишити їй на виховання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, в результаті чого вони втратили почуття кохання та поваги один до одного, на даний час разом не проживають з липня 2014 року, спільного господарства не ведуть. Вказала, що за таких обставин збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд його розірвати. Сторони в судове засідання 10.11.2014 року не з’явились. Позивач направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Від відповідача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01.09.2012 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1286 /а.с. 3/. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння, сім'я фактично розпалась, подружжя не підтримує шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сім’ю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений нею судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

24.09.2014 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки , [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання на денному відділенні Полтавського вищого професійного училища ім. А.О. Чепіги , не працює, на має засобів для існування. Відповідач є батьком її дочки, матеріальної допомоги на її утримання не надає . Вона сама утримує дочку, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі, у розмірі 750 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав . Пояснив, що він працює, має невелику заробітну плату, яка з 2012 роу не збільшувалась, він сплачує аліменти на утримання другої дитини , та немає змоги утримувати повнолітню дочку. Третя особа, [PERSON] , просила задовольнити позовні вимоги. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задволення позовних вимог. Встановлено що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження . [PERSON] проживає разом з позивачем по справі , що підтверджується довідкою з місця проживання, навчається на денному відділенні Полтавського вищого професійного училища ім. А.О. Чепіги , строк закінчення навчання 05.07.2016 року, отримує стипендію у розмірі 270 грн. Інших прибутків [PERSON] немає. Відповідно до вимог ст.199 СК України якщо повнолітня дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач працездатний за віком та за станом здоров»я, має постійне місце роботи , постійну заробітну плату, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки. яка продовжує навчання. Позивач не надала суду доказів того, що відповідач має такий матеріальний стан, який давав би йому можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. При визначенні розміру аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд приймає до уваги ту обставину, що у відповідача на утриманні перебуває ще одна дитина, на утримання якої він сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини свого заробітку (доходу) щомісячно , що відповідач має постійну роботу та постійний заробіток та приходить до висновку про стягнення аліментів у частці від заробітку , яка визначається судом у розмірі - 1/6 частина. Підлягають стягненню з відповідача витрати по справі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

24.09.2014 року позивач звернулась з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до його повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач повідомлений про час і місце розгляду справи у встановленому порядку, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. До початку розгляду справи через канцелярію суду надіслав заперечення на позовну заяву в яких позовні вимоги визнав частково - погодився сплачувати 20% від його заробітку на утримання дитини. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає із позивачем. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Суд, при визначенні розміру аліментів, враховує, що відповідач має малолітню дитину - [PERSON], [INFO], та дружину, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення 3 років, яких він зобов'язаний за законом утримувати. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач частково визнав позовні вимоги, може надавати матеріальну допомогу, наявність у відповідача інших утриманців, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

24.09.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що, від подружнього життя у них народилась дитина, яка знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В поданій до суду заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач надав до суду заяву, в поданій до суду заяві просив розглянути справу за його відсутності. Проти позову не заперечував. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 27.07.2011 року, актовий запис №368, [PERSON] народився [INFO], батьком дитини є [PERSON] На даний час дитина проживає разом із матір»ю - [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча працює і має для цього матеріальну можливість, аліменти більш нікому не сплачує, на утриманні нікого не має і має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

24.09.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до Сінненської сільської ради Балтського району Одеської області про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування вимог зазначила, що її брат [PERSON] помер [INFO]. Вона являється спадкоємцем другої черги за законом. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вона не може, оскільки пропустила встановлений законом строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини через скрутне матеріальне становище внаслідок витрат на поховання брата. Посилаючись на викладене, просила суд ухвалити рішення про продовження їй строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій вказала, що позов підтримує. Відповідач - представник Сінненської сільської ради Балтського району у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його смерть. З позовної заяви вбачається, що позивачка є його сестрою. Отже, вона є спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата. Позивачка спадщину не прийняла через пропущення встановленого законом строку для прийняття спадщини. Згідно довідки Кодимської державної нотаріальної контори від 09.10.2014 р. № 759/01-16 спадкоємці після смерті [PERSON], померлого [INFO], до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України (в редакції 1963 року) строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. З позовної заяви вбачається, що позивачка пропустила встановлений законом строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини через скрутне матеріальне становище внаслідок витрат на поховання брата. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе визнати поважною причину пропуску позивачкою терміну для прийняття спадщини та продовжити позивачці строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved