Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

25 вересня 2017 року до Харківського районного суду Харківської області звернулася [PERSON] з заявою, в якій просить суд встановити факт смерті\~ [PERSON], [INFO], померлого 10.02.2017 року в с. Добрушино, Сакського району Автономна Республіка Крим. В обгрунтовання заявник посилається на те, що вона є дружиною [PERSON], [INFO], померлого 10.02.2017 року в с. Добрушино, Сакського району Автономна Республіка Крим, яка є непідконтрольною територією згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 9 цього ж Закону\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, видане незаконними органами, що функціонують на території АРК, медичне свідоцтво про смерть, не засвідчує у встановленому порядку факту смерті. Відмова в проведенні державної реєстрації смерті позбавляє її можливості реалізувати свої права, тому вона вимушена звернутися з даною заявою до суду. В судове засідання заявник не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд задовольнити заявлені вимоги. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. Згідно\~ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених\~цивільним процесуальним кодексом України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені\~розділом ІV ЦПК України. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 234 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абз. 2 ч. 1, ч. 2\~ст. 257-1 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ч. 3\~ст. 49 Цивільного кодексу України\~державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. \~\~\~\~ Порядок державної реєстрації актів цивільного стану, в тому числі державна реєстрація смерті особи, встановлений Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими\~Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5. \~\~\~\~\~ Відповідно до п. 3 зазначених Правил, Відділи державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. У зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території. За заявами громадян України, які переселилися з тимчасово окупованої території України, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. Відповідно до наданої заявником копії свідоцтва про шлюб серія 1-ВЛ № 315157, виданого 30 травня 2017 року (повторне), шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 25 жовтня 2005 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис №66. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] дійсно помер 10 лютого 2017 року на у с. Добрушино, Сакський район Автономна Республіка Крим, факт чого відображено в наданій заявником завіреній копії свідоцтва про смерть серії І-АЯ №596589, виданого «Сакским районным отделом записи актов гражданского состояния Департамента записи актов гражданского Министерства юстиции Республики Крым» (мовою оригіналу), та вбачається з лікарського свідоцтва про смерть серія 35 №019751 від 14.02.2017 року. Проте, суд не сприймає ці документі як допустимі докази з огляду на положення\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на їхній зміст. [PERSON] звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області з приводу реєстрації смерті [PERSON] Відповідно до відмови у проведенні державної реєстрації смерті від 22.09.2017 за № 590/15.13-04-04, виданого Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області , на підтвердження факту смерті [PERSON] надані документи, які видані на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому у проведенні державної реєстрації смерті - відмовлено. Відповідно до п.8 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~встановлення факту смерті особи в певний час проводиться тільки у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. При цьому, датою смерті у цих випадках є встановлена судом у рішенні дата фактичної смерті. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Так, судом встановлено, що [PERSON] помер 10 лютого 2017 року в с. Добрушино, Сакського району Автономна Республіка Крим, яка є непідконтрольною територією, про що було видано медичне свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть. Відповідно до норм статей\~1,\~4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII, тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. На тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано виключно законами України. Згідно\~статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII, для цілей цього\~Закону\~тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної [PERSON] Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права,\~Конституції\~та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII\~визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на тимчасово окупованій території України документів, що підтверджують факт смерті [PERSON] за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з обєктивних причин. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою та на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв.\~наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5\~(зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Так, для заявника від встановлення факту смерті чоловіка в певний час залежить подальша реєстрація факту смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Встановлення факту смерті [PERSON] має для [PERSON] юридичне значення, так як дозволяє реалізувати права, які виникають після смерті чоловіка. Відповідно до положень ч.2\~ст.259 ЦПК України\~рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі\~ст.14 ЦПК України\~рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту цивільного стану орган реєстрації актів цивільного стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. За таких обставин, заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки вона є громадянкою України, документ про підтвердження факту смерті її чоловіка є недійсним, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved