Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

24 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] Заяву обґрунтувала тим, що вона перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка є інвалідом. Рішенням суду від 11 травня 2017 року шлюб між ними розірвано. У заяві [PERSON] вказує, що після розірвання шлюбу з [PERSON], вона разом зі своїми дітьми - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають за адресою: [ADDRESS] За твердженням заявниці, протягом останніх трьох років вона та її діти страждають від психологічного та фізичного домашнього насильства з боку [PERSON], випадки якого відбуваються безпосередньо за місцем її з дітьми проживання. [PERSON] у заяві вказує, що її колишній чоловік приходить до дитячого садочку, забирає дитину та змушує спілкуватися з ним. , як з батьком. Крім того, заявниця вказує, що кривдник постійно перслідує її, чим здійснює щодо неї психологічне насильство. Посилаючись на існування вірогідності продовження вчинення кривдником домашнього насильства, заявниця просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців із відповідними заходами тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити наближатися ближче ніж на 500 (п'ятсот) метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; заборонити наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів до [PERSON]; обмежити спілкування з постраждалою дитиною, [PERSON], [INFO], за місцем її перебування, та навчання у дошкільному навчальному закладі «Вишиванка»; заборонити особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON], переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON], або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. У судовому засіданні [PERSON] та її представник заяву підтримали, наполягали на її задоволенні з викладених підстав. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши заявницю, її представника, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - [PERSON]). [PERSON] визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п.п.3,4,14,17 ч.1 Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п.7 ч.1 ст.1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч.3 ст.26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, тобто оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 05 березня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11.05.2017 року, яке є чинним, шлюб між вказаними особами розірвано. На цей час [PERSON] разом зі своїми дітьми - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають за адресою: [ADDRESS] Згідно повідомлень Володимир-Волинського відділу поліції ГУ НП у Волинській області від 12.04.2017 року, 16.04.2017 року, 07.07.2017 року, 03.08.2017 року, 16.04.2018 року, 26.04.2018 року та 14.12.2018 року відповідно, правоохоронними органами неодноразово здійснювалися перевірки за заявами [PERSON] про вчинення [PERSON] щодо неї протиправних дій. Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06.08.2015 року, який набрав законної сили, [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. З копії вказаного вироку вбачається, що потерпілою у кримінальному провадженні про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України була [PERSON]. Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24.04.2018 року, яка є чинною, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а саме, висловлювання нецензурними словами на адресу [PERSON] Також в судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого відділу Володимир-Волинського ВП ГУ НП у Волинській області перебуває кримінальне провадження № 12018030060000281, від 26.04.2018 року, з попередньою правовою кваліфікацією за ст..356 КК України, за заявою [PERSON] про вчинення стосовно неї протиправних дій з боку її колишнього чоловіка, [PERSON] З огляду на викладене, звертаючи увагу на триваючий та системний характер протиправних дій [PERSON], суд вважає доведеним ризик продовження останнім таких дій по відношенню до заявниці, які відбуваються у присутності малолітньої [PERSON], та з метою захисту їх прав і свобод вважає за необхідне задовольнити заяву у повному обсязі.

Outcome: approved