Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

26.03.2019 позивачі [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що є власниками квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , яка є колишньою дружиною позивача, хоча і зареєстрована в зазначеній квартирі, але з 20.07.2014 за даною адресою не проживає, мешкає за іншою адресою. По теперішній час відповідач жодного разу за вказаною адресою не з`являлася. В наслідок того, що відповідач [PERSON] фактично в квартирі не проживає без поважних причин, комунальні платежі, які нараховуються на неї не сплачує, тим самим перешкоджає позивачу у здійсненні його права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися квартирою. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши письмову заяву в якій позов визнає в повному обсязі та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ст.263 ч.6 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ч.ч.1, 4 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнала, відповідно до ст.206 ч.4, 263 ч.6 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] більше року за місцем своєї реєстрації не мешкає без поважних причин, суд вважає необхідним позов задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Оскільки відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті позов визнала, суд вважає необхідним повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, що становить 384,20 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 384,20 грн. сплаченого при подачі позову судового збору На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved