Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

26.08.2016 року [PERSON] подав до суду вищевказану заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Посилаючись на наявність помилки в заповіті від 26.01.2008 року, посвідченого державний нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 1-293, оскільки в ньому вказано прізвище заявника «Гинда» замість правильного «Гінда», останній просив встановити факт, що заповіт складений на його ім`я. В судове засідання заявник, заінтересована особа [PERSON] та представник заінтересованої особи не з'явились, подали до суду заяви в яких просили розгляд справи проводити без їх участі. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України серії СТ 298266, виданого Білоцерківським МВ УДМС України в Київській області, копії свідоцтва про народження від 05.02.1963 року та копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, прізвище заявника по справі вказано як «Гінда» (а.с. 8, 9, 10). Як вбачається з наявного в матеріалах справи копії заповіту від 26.01.2008 року, посвідченого державний нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 1-293, [PERSON] заповідала усе своє майно [PERSON] розміром 3/4 частини та [PERSON] 1/4 частину, прізвище заявника зазначено «Гинда». Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, невідповідність у написанні прізвища в правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявником права на оформлення спадкового майна, тому суд дійшов висновку, що вимога про встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявника є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Враховуючи викладене,

Outcome: approved