Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 24\~травня 2019\~року до\~суду надійшла\~заява від головного лікаря Комунального закладу охорони здоров`я «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» Бобкова В.Д. про примусову госпіталізацію до туберкульозного відділення комунальної лікувально-профілактичної установи «Слов`янська психіатрична лікарня» хворого на заразну форму туберкульозу - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначив, що [PERSON] дообстежений в КЗОЗ «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» з діагнозом: «Дисемінований туберкульоз легень, МБТ+ М+». Хворий [PERSON] , який відповідно до закону, зобов`язаний дотримуватись режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, у порушення зазначених вимог ухиляється від лікування, маючи заразну форму туберкульозу та являючи загрозу здоров`ю та життю оточуючих, як інфекційний хворий. В судовому засіданні представник заявника Броваренко О [PERSON] підтримала заяву у повному обсязі і суду пояснила, що [PERSON] , [INFO] , для надання йому медичної допомоги, звернувся до КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ», де за наслідками його обстеження останньому був встановлений діагноз «Дисемінований туберкульоз легень, МБТ+ М+». Останній був направлений на стаціонарне лікування в КЗОЗ «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер м.Краматорськ», де перебував на лікуванні з 04.04.2019 року та 10.05.2019 року самовільно залишив лікування і покинув вказану лікарню, тобто порушив лікарняний режим. До теперішнього часу [PERSON] до протитуберкульозного кабінету КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ» не звертався. Неодноразово відвідували хворого дільнична медична служба, але за місцем прописки він не проживає. Місцезнаходження його невідоме. Хворий ухиляється від лікування за заразної форми активного туберкульозу, потребує обов`язкового притягнення до лікування через суд терміном на три місяці до припинення бактеріовиділення. На підставі викладеного, представник заявника просив задовольнити заяву в повному обсязі. На підставі ч.1 ст.345 ЦПК України, справа розглядалася у відсутності хворого [PERSON] , оскільки згідно висновку КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ» № 648/95 від 23.05.2019 року, останній має заразну форму туберкульозу та становить загрозу для здоров`я та життя оточуючих, як інфекційний хворий. Представник [PERSON] . адвокат Акінчена І.Г. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення представника заявника, думку адвоката та дослідивши надані докази, встановив такі факти. Висновком ЛКК КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ» № 648/95 від 23.05.2019 року, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку в протитуберкульозному кабінеті КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ», має заразну форму туберкульозу та становить загрозу здоров`ю та життю оточуючих, потребує негайної примусової госпіталізації в туберкульозне відділення Слов`янської психіатричної лікарні (а.с.4). Також в судовому засіданні встановлено, що з 04.04.2019 року по 10.05.2019 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер м.Краматорськ», що підтверджується випискою з амбулаторної карти [PERSON] (а.с.2). Вказаний документ також підтверджує, що курс лікування від туберкульозу [PERSON] не закінчив, у зв`язку з самовільним залишенням медичного закладу. Медичними працівниками приймались заходи щодо відвідування хворого на дому, з метою продовження лікування, але вказані відвідування не дали позитивних результатів, оскільки за місцем мешкання [PERSON] за адресо: [ADDRESS] , останній не мешкає. З пояснень представника заявника встановлено, що після самовільного залишення медичного протитуберкульозного закладу в м.Краматорськ, [PERSON] , який мешкає в смт Новодонецьке до медичної установи, за місцем свого мешкання, з метою продовження лікування амбулаторно, не звертався. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз»: туберкульоз це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу, протиепідемічний режим це спеціальні протиепідемічні заходи (правила поведінки особи, хворої на заразну форму туберкульозу), встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, спрямовані на захист населення, у тому числі медичних та інших працівників, від зараження збудником туберкульозу. Відповідно до ст.10 ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз», контроль за дотриманням хворими призначеного лікарем режиму лікування та протиепідемічного режиму, у тому числі виявлення їх порушення, здійснюється медичними працівниками, які відповідно здійснюють або мають здійснювати лікування хворого на туберкульоз. Хворим на заразні форми туберкульозу забезпечується госпіталізація до протитуберкульозних закладів. У разі відмови хворих на заразні форми туберкульозу від госпіталізації їх лікування може проводитися амбулаторно за можливості їх ізоляції в домашніх умовах. Відповідно до ч.3 ст.20 ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз», хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов`язані:1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров`я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов`язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров`я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Враховуючи наведене, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] , маючи інфекційну хворобу - заразну форму туберкульозу, фактично ухиляється від проходження лікування, як стаціонарного, так і амбулаторного, чи протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. Ухилення останнього полягає в самовільному залишенню стаціонарного медичного закладу та фактична відмова від амбулаторного лікування виявленої хвороби туберкульозу. Згідно ч.2 ст. 28 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи Національної поліції за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави вважати, що [PERSON] потребує надання медичної допомоги в вигляді примусової госпіталізації до Комунальної лікувально-профілактичної установи «Слов`янська психіатрична лікарня» строком на термін 3 місяці. Тому заява КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ» підлягає задоволенню.

Outcome: approved