Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

24.12.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], який належав померлій [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що приватним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що право власності на спадковий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване у встановленому законодавством порядку за спадкодавцем. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2/5347, незакінчений будівництвом житловий будинок з процентом забудови - 95, що знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON]. Відповідно до довідки № 186 від 20.02.2015 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» згідно до п.3.2 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773 - індивідуальні житлові будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт до 05.08.1992 року не належать до об'єкт самочинного будівництва та не підлягають прийняттю в експлуатацію. Рік побудови житлового будинку 1961 рік, тобто він не належить до об'єкта самочинного будівництва та не підлягає прийняттю в експлуатацію. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 23.11.2006 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 7291, [PERSON] заповіла все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом на день смерті буде мати право, в тому числі і належний їй житловий будинок з надвірними спорудами та присадибною земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS] - [PERSON]. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 37760799 від 01.07.2014 року, наданої приватним нотаріусом [PERSON], заповіт [PERSON] від 23.11.2006 року, зареєстрований за № 7291 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] за № 319/02-14 від 10.11.2014 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що право власності на спадковий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване у встановленому законодавством порядку за спадкодавцем. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved