Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

26 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання і просить суд стягнути з відповідача на користь сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі ? частини від усіх видів його доходів щомісячно та до досягнення ним двадцяти трьох років. Свої вимоги мотивуючи тим, що з 1994 року по 1998 рік вона перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого [INFO] народився син [PERSON]. 10 листопада 1998 року шлюб було розірвано. Від відповідача отримувала аліменти у розмірі ? частини. Син проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні, та з 01 вересня 2013 року навчається у Харківському національному педагогічному університеті ім. Г.С. Сковороди на першому курсі денної форми навчання. Вона працює в Роганському аграрному ліцеї вчителем. На сьогоднішній день вони з сином перебувають в скрутному матеріальному становищі , син потребує допомоги на період навчання. Відповідач інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує. Працює старшим викладачем кафедри фізвиховання Харківського національного аграрного університету і має можливість надавати грошову допомогу. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини нявки суду не повідомив, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Сторони перебували у шлюбі з 1994 року по 1998 рік , від якого [INFO] народився син [PERSON]. Згідно довідки № 687 від 02.12.2013 року за підписом декана Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди, [PERSON] є студентом Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди факультету іноземної філології І курсу денної форми навчання, форма навчання держ. замовлення. Термін навчання 01.09.2013 року -30.06.2017 рік. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживає разом з позивачкою, знаходиться у останній на утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З рахуванням вимог закону, матеріального стану позивача, з урахуванням того, що відповідач не надав суду відповідні і належні докази щодо неможливості остатнього сплачувати аліменти в розмірі ? частини. щомісячно, суд вважає вимоги такими що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved