Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

26 жовтня 2015 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №\~42 у будинку № 7 по вулиці Коротченка в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, шляхом примусового зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що на праві власності їм та відповідачу кожному по 1/3 частці, належить квартира [ADDRESS], де останні й зареєстровані. Відповідач приходиться колишнім чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] 23 травня 2014 року відповідач на підставі договору дарування подарував свою частку спірної квартири дочці - [PERSON] З квітня 2014 року, тобто більше року, відповідач не мешкає у квартирі за місцем реєстрації, комунальні послуги, які нараховують на його імя не сплачує, що для позивачів є обтяжуючим фактором. У спірній квартирі, жодних особистих речей відповідача не має, крім того, відповідач не цікавиться спірним майном, його технічним станом, перешкод у здійсненні права користування зазначеним помешканням позивачі відповідачу не чинять. У добровільному порядку відповідач не бажає знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою, у звязку з чим позивачі були змушені звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивачі надали заяви в яких просили справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги просять задовольнити. Представник позивача [PERSON] по довіреності [PERSON] також надав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, на задоволенні позову наполягає. Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства. Відповідач до суду не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину не явки суду не повідомив. 17 грудня 2015 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Матеріалами справи встановлено та підтверджено. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 1988 року, шлюб розірвано 18 липня 2014 року, що підтверджено копіями свідоцтва про укладення шлюбу та про його розірвання (а.с. 13-14). Від шлюбу, подружжя мають дочку [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про право власності № Ж 640 від 04 вересня 2002 року (а.с. 6), сторонам [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно розпорядження № Ж 504 від 29.07.2002 року, на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Договором про визначення часток від 23.05.2014 року (а.с. 6), [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спільному майні визначені рівні частки, які становлять по 1/3 частці цілої квартири. На підставі договору дарування, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 23.05.2014 р. реєстровий № 811, 1/3 частка квартири, що належала [PERSON] перейшла у власність [PERSON] (а.с. 9-10). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за [PERSON] право власності не зареєстровано. Як встановлено у судовому засіданні, за адресою [ADDRESS], значаться зареєстрованими позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач по справі [PERSON], що підтверджено довідкою Нова-Ком від 20.10.2015 року (а.с. 4). Актом від 21.10.2015 року мешканців будинку № 7 по вулиці Коротченка в м. Кривому Розі, підтверджується факт непроживання відповідач [PERSON] за місцем реєстрації у квартирі № 42 вищевказаного будинку, з квітня 2014 року по теперішній час (а.с. 15). Наполягаючи на позовних вимогах, позивачі зазначили, що на протязі останніх півтора року з відповідачем не підтримують жодних відносин, не спілкуються, будь-яких особистих речей відповідача у спірному помешканні не має, у квартирі не зявляється, тобто відповідач втратив інтерес до помешкання як до місця мешкання. У звязку з реєстрацією відповідача у спірній квартирі, на його імя йдуть нарахування комунальних послуг, які він не сплачують, а для позивачів це є обтяжуючим фактором. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування, розпоряджання своїм майном незалежно від місця проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Таким чином, реєстрація відповідача за спірною адресою чинить позивачам як власникам помешкання, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні власністю. При цьому на імя відповідача йдуть нарахування комунальних послуг, що для позивачів є обтяжуючим фактором. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Відповідно до п. 14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб від 16 січня 2003 року, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням чи права власності на квартиру, особа знімається з реєстраційного обліку. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, про те, що відповідач втратив інтерес та звязок із житлом, з квітня 2014 року, тобто більше року без поважних причин не мешкає у спірній квартирі. З боку позивачів, перешкоди відповідачу у здійсненні права користування квартирою, судом не встановлені. На думку суду, позивачами надано достатній обсяг доказів, які підтверджують, що відповідач не проживає в спірній квартирі більше одного року без поважних причин, і у відповідності зі ст. 405 ЦК України, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ґрунтуючись на вищевказаному, аналізуючи зібрані в справі докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, позовні вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 42 в будинку № 7 по вулиці Коротченка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в іншій частині, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом Головного управління державної міграційної служби України, зокрема на підставі рішення суду про виселення особи з житлового приміщення або визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: partial