Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

24 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із позивачкою по справі. Відповідач сплачує на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, не надаючи додаткової допомоги. При цьому дитина має статус дитини-чорнобильця, у зв*язку з чим швидко піддається різним захворюванням, часто потребує лікування, оздоровчих курсів та відпочинку; крім того, проявляє здібності у різних культурних напрямках. Позивач просить підвищити встановлений рішенням суду розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], стягуваних із відповідача по справі з 1/6 до ? відсотків з усіх видів його доходів щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві і зазначила, що рішенням Коснятинівського міськрайонного суду Донецької області ві 28 листопада 2011 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14 листопада 2011 року до повноліття старшої дитини або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. Після досягнення старшою дитиною - [PERSON] повноліття, аліменти з відповідача стали утримуватись в розмірі 1/6 частини від його пенсії, що є недостатнім для забезбечення всіх потреб молодшої дитини, яка часто хворіє і прояввляє здібності у культурних напрямках, які необхідно розвивати. Старша донька - [PERSON] після досягнення повноліття у зв*язку з продовженням навчання, на підставі судового рішення отримує від [PERSON] аліменти у розмірі 300 гривень. Зазначила, що з позовом про визначення розміру аліментів на молодшу дитину в порядку ст.183 СК не зверталась. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що він є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, єдиним джерелом його існування є пенсія. Крім того, за рішенням суду він сплачує аліменти на утримання старшої доньки [PERSON] в в розмірі 300 гривень; на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2011 року сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини всіх своїх доходів на утримання молодшої доньки [PERSON]; згідно рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2014 року сплачує аліменти в розмірі ? частини доходів на утримання матері, яка є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги. Має зобов*язання перед банком з погашення кредиту, являючись інвалідом, потребує лікування, у зв*язку з чим не має можливості надавати матеріальну допомогу доньці в розмірі більшому, ніж визначено рішенням суду і заперечує проти збільшення розміру аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 21 березня 1992 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом серія [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] (а.с.5) та [PERSON], [INFO], яка має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серія [NUMBER] (а.с.6). 14 травня 2003 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с.10). Згідно довідок КП «Служба єдиного замовника» від 12 грудня 2013 року № 3370 (а.с.7), № 3371 (а.с.8) неповнолітня [PERSON] без реєстрації фактично мешкає разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що не заперечується відповідачем по справі. Відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2011 року (а.с.5) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14 листопада 2011 року до повноліття старшої дитини або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. З листа ВДВС Костянтинівського МРУЮ № 55580 від 03 грудня 2013 року (а.с.4), з 13 липня 2013 року у зв*язку з досягненням старшою дитиною повноліття, аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються в розмірі 1/6 частини від пенсії боржника. Як встановлено з пояснень сторін по справі, [PERSON] сплачує аліменти в розмірі 300 гривень щомісяця на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], яка продовжує навчання. Зазначена обставина визнана сторонами, тому на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2014 року, яке набрало законної сили 05 квітня 2014 року (а.с.37) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги у розмірі ? частини від його заробітку (доходу) Відповідач [PERSON] має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.36), є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов*язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.35), протягом 2011-2014 років тривалий час проходив лікування (а.с.32-34). Згідно довідки № 2907 від 06 квітня 2014 року (а.с.23) відповідач перебуває обліку в УПФУ в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі та є отримувачем пенсії по інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов*язаного з ліквідацією аварії на ЧАЕС. Розмір отримуваної пенсії з урахуваннням сплачених аліментів в березні-квітні 2014 року становив 1210грн 12коп щомісяця. Позивач [PERSON] (а.с.12-14) перебуває на обліку в УПФУ в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі та отримує пенсію за віком за Списком № 1, розмір пенсії в грудні 2013 року- лютому 2014 року становив 1251грн 39 коп щомісяця, що підтверджується довідкою № 1783 від 19 лютого 2014 року (а.с.11). Суд не приймає до уваги надані відповідачем заяву позичальника № DO0FCC9EU0065 (а.с.28), кредитний договір № DO0FGA000010855 (а.с.29-31) та рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2013 року (а.с.38-39) про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором, оскільки ці докази є неналежними, не стосуються премету доказування по даній справі. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 183 СК України передбачено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З пояснень позивачки [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що вона не зверталась до суду з позовом про визначення розміру аліментів на молодшу дитину - [PERSON], отже станом на час розгляду справи аліменти на її утримання стягуються на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2011 року у розмірі, визначеному в порядку ст.183 СК України - 1/6 частини доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів позивач не довела наявності обставин, з якими закон, зокрема с.192 СК України, пов*язує можливість збільшення аліментів, а послалась на те, що дитина часто потребує лікування, оздоровчих курсів, відпочинку та проявляє здібності у різних культурних напрямках, що потребує матеріальних витрат. Суд відповідно до ст.11 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи, що позивач не довела наявності обставин, з якими закон, зокрема с.192 СК України, пов*язує можливість збільшення аліментів, а також те, що відповідач по справі є інвалідом 2 групи, єдиним джерелом існування якого є пенсія, має аліментні зобов*язання з утримання старшої доньки, непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги, та беручи до уваги, що обов*язок утримання дітей покладено на обох батьків і позивач має стабільний дохід у вигляді пенсії, суд приходить до висновку, що розмір аліментів - 1/6 частина всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мініниму для дитину відповідного віку, який сплачує відповідач є виваженим та обгрунтованим, тому в задоволенні позову слід відмовити. Доказів на підтвердження незадовільного стану здоров*я дитини або його погіршення, яке б обумовлювало необхідність збільшення роміру аліментів, позивачем не надано. Частиною 1 ст.185 СК передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Позивач, обгрунтовуючи заявлений позов потребою дитини в лікуванні та необхідністю розвитку її здібностей, вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину - [PERSON] не заявляла, але не позбавлена можливості за наявності підстав зробити це в майбутньому. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed