Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

25.06.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання. В якій заявник просить встановити факт постійного проживання по [ADDRESS] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] та з [PERSON] , на момент відкриття спадщини [INFO] . Свою заяву заявник мотивує тим, що починаючи з 09.09.1999 заявниця забрала батьків та свою бабусю [PERSON] з с. Грабівці Немирівського району Вінницької області до себе в м. Шполу, Черкаської області де вони і проживали по [ADDRESS] до смерті. [INFO] в м.Шпола, Черкаської області померла мати заявниці [PERSON] , [INFO] в м.Шпола, Черкаської області померла бабуся заявниці - [PERSON] , [INFO] в м.Шпола, Черкаської області помер батько заявниці - [PERSON] . Після смерті батьків та бабусі відкрилася спадщина. В кінці травня місяця 2019 року заявниця звернулася до нотаріусів Шполянського районного нотаріального округу з метою оформлення спадщини. Проте в усній формі їй відмовлено в прийнятті заяви у зв`язку з тим, що протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини вона не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини та вважається такою, що не прийняла її. Мати заявниці [PERSON] була єдиною дочкою [PERSON] , а заявниця є єдиною дочкою і спадкоємицею після смерті своєї матері [PERSON] . Заявниця вимушена звернутися до суду про встановлення факту постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. В судове засідання заявниця з`явилися та підтримала повністю свої заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи Брацлавської селищної об`єднаної територіальної громади Немирівського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, про дату час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, відзиву по справі не подав, надав заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що заяву визнає та не заперечує щодо її задоволення. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 05.07.2019 було відкрито провадження по справі. Ухвалою Шполянського районого суду Черкаської області від 31.07.2019 було замінено первісну заінтересовану особу Грабовецьку сільську раду Немирівського району Вінницької області на належну заінтересовану особу Брацлавську селищну об`єднану територіальну громаду. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.05.1959, виданого сільським ЗАГС с. Грабівці Брацлавського району Вінницької області, [INFO] народилася [PERSON] , про що 03.05.1959 зроблений відповідний запис №6. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 05.08.1979, виданого Грабівською сільською радою народних депутатів, Немирівського району, Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 05.08.1979 було зроблено відповідний запис №12. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] (а.с.7). За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.02.1952, виданого Брацлавським районним бюро ЗАГС, [INFO] народилася [PERSON] , про що 23.02.1952 зроблений відповідний запис №103. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 09.09.1956, виданого Грабівський сільський ЗАГС Брацлавського району Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] одружились, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 09.09.1956 було зроблено відповідний запис №18. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] (а.с.9). За змістом свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.02.2000, виданого Грабовецькою сільською радою Немирівського району Вінницької області, [INFO] померла [PERSON] , про що 11.02.2000 зроблено запис №2. (а.с.10). За даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.07.2007, виданого Грабовецькою сільською радою Немирівського район, Вінницької області, [INFO] померла [PERSON] , про що 17.07.2007 зроблено відповідний актовий запис №16. (а.с.11). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.02.2015, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, [INFO] помер [PERSON] , про що 26.02.2015 зроблено відповідний актовий запис №58. (а.с.12). Відповідно до довідки виконавчого комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, Черкаської області від 11.06.2019 №202, [PERSON] проживала в [ADDRESS] з 1999 року і по день своєї смерті: [INFO] без реєстрації. На час смерті: [INFO] [PERSON] , у будинковолодінні по [ADDRESS] були зареєстровані і постійно проживали: [PERSON] , 1959 року народження, та [PERSON] , 1955 року народження. (а.с.15). Згідно 11 сторінки паспорту серія [NUMBER] виданого 09.02.2002 Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] 21.09.1989. (а.с.13-14). Відповідно до підтвердження, наданого депутатом міськради Маєтною Лідією Павлівною , підпис якої стверджений секретарем Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області 29.05.2019, за адресою: [ADDRESS] проживала [PERSON] із вересня 1999 року по 27.07.2007 разом із сім`єю [PERSON] . (а.с.16). За даними Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11.07.2019, наданих Шполянською державною нотаріальною конторою, №56818267 інформація у Спадковому реєстрі відносно [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня. (а.с.28) та №56818199 інформація у Спадковому реєстрі відносно [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня. (а.с.30). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що бабуся заявниці [PERSON] проживала разом із заявницею близько чотирьох років у двохтисячних роках. Мати заявниці також проживала разом із заявником, а також разом з ними проживав і дід заявниці. Згідно ч.ч.3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Виходячи із змісту пункту 5 частини 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно ч.1.ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Встановлення факту проживання заявника разом із [PERSON] та [PERSON] заявнику необхідне для подальшого оформлення прав на спадкове майно. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.3008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 даної постанови Пленуму роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Оскільки спадкодавець, [PERSON] , померла [INFO] , то до відносин спадкування слід застосовувати норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Згідно ст.548 ЦК УРСР 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК УРСР 1963 року місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. За змістом ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п.9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК 1963 року. … Щодо встановлення факту прийняття спадщини, то, враховуючи положення статей 1268, 1269 ЦК, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносин виникли після набрання чинності ЦК (після 1 січня 2004 року). Якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини - фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю заявниці, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.6). [PERSON] померла [INFO] в м. Шпола, Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). Інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] у спадковому реєстрі відсутня. (а.с.30). Доказів звернення заявниці до нотаріусів, як приватних так і державного, так само, як і відмови нотаріусів в оформленні [PERSON] , спадщини після смерті [PERSON] , не надано. В даному випадку суд вважає, що заявник невірно визначила факт, який необхідно встановити, оскільки для прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцю самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо, в даному випадку необхідно встановлювати факт прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК УРСР. Отже заява в частині встановлення факту постійного проживання разом із [PERSON] не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та відповідно бабусею [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.8), а також свідоцтвами про шлюб (а.с.7,9). [PERSON] померла [INFO] в м. Шпола, Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11). Інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] у спадковому реєстрі відсутня. (а.с.28). Доказів звернення заявниці до нотаріусів, як приватних так і державного, так само, як і відмови нотаріусів в оформленні [PERSON] , спадщини після смерті [PERSON] , не надано. Згідно ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За змістом ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду справа № 405/7175/15-ц 17.01.2019. Законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду справа № 633/344/16-ц, від 28.02.2018. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Даний висновок міститься у рішенні Верховного Суду у справі №317/2329/15-ц від 21.02.2018. Згідно ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду На підтвердження факту постійного проживання заявника із [PERSON] , заявницею надано довідку виконавчого комітету Шполянської міської ради ОТГ від 11.06.2019 №202, (а.с.15) та підтвердження депутата Шполянської міської ради (а.с.16), а також підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] . Зі змісту даних документів, випливає, що [PERSON] , проживала в [ADDRESS] з вересня 1999 і по день своєї смерті [INFO] , без реєстрації разом із [PERSON] та [PERSON] . Згідно штампу у паспорті [PERSON] , місцем реєстрації останньої є [ADDRESS] , з 21.09.1989. Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, зокрема, вони підтверджують факт, який заявник просить установити. Оскільки встановлені у справі обставини підтверджують позицію заявника, покладену в основу заявленої вимоги, відтак, заявлена вимога підлягає до задоволенню. Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі,

Outcome: partial