Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

25.03.2021 року до суду звернувся представник Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» Кіріченко В.М. з позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1429,55 доларів США, що за курсом 27,93 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.02.2021 року складає 39927,33 грн. за кредитним договором №NKH3GK04440033 від 17.05.2005 року. Свої вимоги мотивує тим, що АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 17.05.2005 уклали кредитний договір №NKH3GK04440033. Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язалось надати відповідачу кредит у розмірі 29500,00 доларів США на термін до 16.05.2021 року, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за договором не виконала. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.12.2015 з відповідача стягнуто заборгованість у розмірі 16986,74 доларів США, нараховану станом на 10.09.2015 року. За період з 30.09.2015 по 23.02.2021 відповідач має заборгованість у розмірі 1429,55 доларів США, яка складається з наступного: - 1429,55 доларів США - 3 % річних від простроченої суми. У судове засідання представник позивача не з`явився. Подав до суду заяву, якою просив розглядати справу без їхньої участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзиву на позов не подала. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 17.05.2005 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №NKH3GK04440033. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.12.2015 з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість у розмірі 16986,74 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.09.2015 року складає 373028,81 грн., яка на 10.09.2015 року становить: за кредитом - 15763,35 доларів США, відсотками - 979,19 доларів США, за комісією - 140 доларів США, пеня - 104,20 доладів США. Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статі 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З правового аналізу зазначених норм вбачається, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та трьох відсотків річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16, провадження № 14-254цс19. Судом встановлено, що позивач скористався правом звернення з вимогою про дострокове повернення кредиту, звернувшись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, вимоги якого задоволено заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.12.2015 року. Згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом в постанові від 14.02.2018 по справі № 564/2199/15-ц, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. З матеріалів позову вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів саме на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає його обґрунтованим. Доказів повної чи часткової сплати заборгованості, стягнутої заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.12.2015 року, відповідачем не надано. Таким чином, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» нарахованої за період з 30.09.2015 року по 23.02.2021 року заборгованості у розмірі 1429,55 доларів США, яка складається з наступного: - 1429,55 доларів США - 3 % річних від простроченої суми. Оскільки [PERSON] добровільно не сплатила відповідачу суму у розмірі 16986,74 доларів США, суд вважає позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати нарахованої суми, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved