Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

24 лютого 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі\~ 27881,30 грн. та судові витрати по справі.\~ В позовній заяві зазначав, що 13 травня 2008 року між сторонами був укладений договір кредиту, за яким відповідач одержав від позивача, що тай на той час статус закритого акціонерного товариства, кредит в сумі 3000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував його умови та не сплачував кредитні платежі належним чином, через що станом на 19 січня 2016 року він має заборгованість в сумі 27881,30 грн., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 34). Суд, вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 13 травня 2008 року між позивачем, що май на той час статус закритого акціонерного товариства, та відповідачем був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі Договір), в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 17). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит в сумі 3000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою 2 % в місяць, за умови повернення кредиту у розмірі не менше 14 % в місяць від суми кредиту. Згідно заяви позичальника, останній ознайомлений та погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Розділом 8 Умов і Правил надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника за порушення умов надання кредитних коштів. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення суми кредиту та процентів за користування ним, в звязку з чим станом на 19 січня 2016 року за ним рахується заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 27881,30 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 2685 грн., заборгованість з процентів 16832,43 грн. (а.с. 10-16). Окрім цих сум, Банком нараховані пеня 6560 грн., штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 1378 грн. (процентна складова). В той же час, зі змісту уточненої позовної заяви слідує про нарахування пені відповідно до довідки про умови кредитування та використання платіжної картки (Тарифи), підписаної [PERSON], який не є стороною даних правовідносин. Більш того, доказів щодо саме такої відповідальності позичальника не підтверджено. Відповідальність позичальника за порушення умов договору у виді пені Умовами і Правилами не передбачена. В той же час, п. 8.6 вказаних Умов визначеною, що при порушенні клієнтом строків платежів з будь-якого грошового зобовязання більш як на 120 днів, він зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від ціни позову. Однак суд вважає, що нарахування процентної складової\~\~штрафу в розмірі 5% від суми позову, не відповідає положенням\~\~ч.2\~ст. 549 ЦК України, згідно яких штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. При цьому, суд вважає можливим стягнути суму штрафу (фіксована частина), як то передбачено п. 8.6 Умов, у розмірі 500 грн. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 20017, 43 грн., з яких: заборгованість по кредиту- 2685 грн., проценти 16832, 43 грн. та штраф 500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 992,16 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial