Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

24.09.2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що після укладення розписки 11.01.2021 року між нею та відповідачем, останній не виконав свій обов`язок щодо повернення боргу, у зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до суду з вказаним позовом про відновлення порушених прав. 28.10.2021 року до суду надійшла відповідь з Відділу АДР ГУ ДМС України в Одеській області, щодо місця реєстрації відповідача. В період з 25.10.2021 року по 08.11.2021 року суддя Суворова О.В. знаходилась у щорічній основній відпустці . Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 11.11.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом та призначено судове засідання на 23.11.2021 року. 23.11.2021 року відповідач звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим судове засідання відкладене на 08.12.2021 року. 08.12.2021 року позивачка звернулася до суду із заявою про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі та визнання позову. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] 11 січня 2021 року була надана позика грошових коштів у розмірі 1\~200\~000 гривень, що підтверджується розпискою, наданою [PERSON] , згідно якої останній зобов`язався повернути займані кошти до 01 вересня 2021 року. Видана [PERSON] розписка підтверджує укладання між останнім та [PERSON] договору позики, за яким відповідачем отримано грошову суму у розмірі 1\~200\~000 грн. із зобов`язанням повернути зазначену суму грошових коштів. Зобов`язання відповідачем не були виконані. Позивачем своєчасно та, належним чином виконано покладені на нього договором обов`язки щодо передання грошових коштів, що підтверджується підписом відповідача. Після спливу строку повернення грошових коштів, встановленого за домовленістю сторін умовами договору, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно-безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договорами позики (розпискою), відповідачем не було повернуто борг, в строк після пред`явлення вимоги про повернення коштів, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики (розпискою) є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Як слідує із змісту ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вбачає, що не сплачуючи заборгованість відповідач порушує вимоги діючого законодавства України, а саме: ст. 526 ЦК України, яка передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства; ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ст. 629 ЦК України, згідно якої, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Виходячи з положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач, станом на день розгляду справи, свої зобов`язання за договорами позики, в обумовлений сторонами термін, не виконав, а отже зобов`язаний повернути позивачу борг в сумі 1 200 000,00 грн. З урахуванням викладеного та беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 350 грн.

Outcome: approved