Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

24.11.2020 позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Гуревич Р.Г. звернулася до суду з вказаною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.02.2021 позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено, визнано виконавчий напис від 08.09.2020 вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрованим в реєстрі за № 30497, про стягнення зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» грошової суми у розмірі 25 097,38 грн., таким, що не підлягає виконанню; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. 22.02.2021 від [PERSON] в інтересах [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь [PERSON] судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн. та сплачений судовий збір за заяву про забезпечення позову у розмірі 420,40 грн. В позовній заяві представник позивача [PERSON] зазначав, що відповідно до вимог абз. 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України, розрахунок витрат, які він поніс на професійну правничу допомогу, договір про надання правової допомоги та докази в обґрунтування будуть ним подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду у справі. Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК України). На підставі ч.4 ст.270 Цивільного процесуального кодексу України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд заяви за його відсутності. Представник відповідача про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так, судом встановлено, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.02.2021 позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано виконавчий напис від 08.09.2020 вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрованим в реєстрі за № 30497, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (ЄДРПОУ 42642578) грошової суми у розмірі 25 097,38 грн., таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. 22.02.2021 представником позивача [PERSON] до заяви про ухвалення додаткового рішення додано договір про надання правової допомоги від 24.11.2020 адвокатом Гуревич Р.Г. клієнту [PERSON] , акт прийняття-передачі наданих послуг від 22.02.2021 з додатком № 1- звітом про надану правову допомогу, рахунок № 2202ю та товарний чек № 2202. Також, в матеріалах справи 219/10810/20 (2-з/219/65/2020) міститься квитанція про сплату судового збору за заяву про забезпечення позову від 27.11.2020. Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді представником позивача [PERSON] був наданий договір № б/н від 24 листопада 2020 року про надання правової допомоги (а. с. 70-74), в п. 4.3 якого визначено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі 13 000 грн., а також 3 000 грн. додаткового гонорару (премії) якщо для клієнта прийнято позитивне рішення. Також надано акт прийняття-передачі наданих послуг від 22.02.2021 з додатком № 1- звітом про надану правову допомогу, рахунок № 2202ю та товарний чек № 2202. Клопотань від іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, як передбачено ч.5 ст. 137 ЦПК України, до суду не надходило. Дослідивши надані представником позивача докази, якими підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді, врахувавши фактичний об`єм наданих адвокатом позивачу послуг у суді та затрачений ним час (зокрема, складення і подання до суду позовної заяви, заяви про забезпечення позову, заяви про ухвалення додаткового рішення, супровідного листа про доручення документів до справи, заяви до приватного виконавця Малкової М.В. про надіслання копії документів, затрачений час на підготовку до судового процесу, яка включала роздруківку, посвідчення копій документів, формування доказової бази, систематизації, ґрунтування доказів, надання консультацій клієнту, ознайомлення та правовий аналіз змісту матеріалів виконавчого провадження, правовий аналіз чинного законодавства України та постанов ВСУ) суд вважає, що заявлена сума цих витрат у розмірі 16 000, 00 грн є співмірною із складністю справи, витраченим часом та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, тому виходячи з критерію реальності і розумності розміру цих витрат, суд дійшов висновку про повне задоволення заяви представника позивача та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь [PERSON] 16 000 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді та 420,40 грн. витрати понесені при сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved