Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

24 травня 2016 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ТОВ «Галмод» до [PERSON] та ТОВ «Автотранспортне підприємство «Мобіле» про відшкодування майнової шкоди. 25 травня 2016 року судом, в порядку, визначеному ч. 3 ст. 122 ЦПК України було направлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області про надання інформації щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача [PERSON] 07 червня 2016 року судом отримано відповідь на вказаний запит. Ухвалою від 09 червня 2016 року було відмовлено у відкритті провадження в даній цивільній справі через непідвідомчість спору Запорізькому районному суду Запорізької області. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21 вересня 2016 року зазначену ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області було скасовано, справу направлено до Запорізького районного суду Запорізької області для вирішення питання про відкриття провадження у справі. 28 вересня 2016 року дана цивільна справа повторно надійшла до Запорізького районного суду Запорізької області. Ухвалою від 30 вересня 2016 року Запорізьким районним судом Запорізької області у відкритті провадження в частині позовних вимог ТОВ «Галмод» до ТОВ «Автотранспортне підприємство «Мобіле» було відмовлено. Позивачу розяснено право звернутися з відповідним позовом до Господарського суду Запорізької області. Провадження в цивільній справі за позовом ТОВ «Галмод» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди судом було відкрите. Позов обґрунтовано наступним. 08 липня 2015 року між позивачем ТОВ «Галмод» та ТОВ «Автотрпнспортне підприємство «Мобіле» було укладено договір-заявку про надання транспортних послуг №\~010?00383 (далі Договір). У відповідності до Договору ТОВ «Автотранспортне підприємство «Мобіле» зобовязалось надати ТОВ «Галмод» послуги з перевезення належного третій особі (ТОВ «Істерн Беверідж Трейдинг») вантажу алкогольних напоїв за маршрутом Запоріжжя-Вінниця автомобілем РЕНО д/н: АР7156СМ з автопричепом д/н: АР5008ХР. 08 липня 2015 року на виконання вказаного договору було здійснено завантаження зазначеного автомобіля з автопричепом в місті Запоріжжі та надано документи (товарно-транспортні накладні) для перевезення вантажу за маршрутом Запоріжжя-Вінниця. Водієм зазначеного автомобіля, який здійснював перевезення, був відповідач [PERSON] Однак, вантаж до місця призначення доставлено не було. Позивач ТОВ «Галмод» здійснив відшкодування вартості вантажу його власнику ТОВ «Істерн Беверідж Трейдинг» в порядку досудового врегулювання господарського спору, за предявленою претензією. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що водієм автомобіля РЕНО д/н: АР7156СМ з автопричепом д/н: АР5008ХР, який здійснював перевезення втраченого вантажу, був [PERSON], позивач і подав даний позов. ТОВ «Галмод» свого представника до суду не направив, подавши заяву про розгляд справи без участі представника позивача. За клопотанням позивача з архіву Запорізького районного суду Запорізької області було витребувано цивільну справу № 317/3804/15-ц, яка була оглянута в судовому засіданні та з якої було зроблено копії документів, на які посилався позивач. Показання свідків, які були надані під час розгляду вказаної цивільної справи, судом не досліджувались, враховуючи принцип безпосередності допиту свідків в судовому засіданні, закріплений статтями 57, 63, ч. 1 ст. 159, ст. 180 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що на початку липня 2015 року йому зателефонував його знайомий [PERSON], в якого був автомобіль Рено з автопричепом, та запропонував перевезти товар з міста Запоріжжя до міста Вінниця, на що він погодився. Вранці 08 липня 2015 року він завантажив вказаний автомобіль в місті Запоріжжі та поїхав з вантажем до міста Вінниця. При цьому, [PERSON] періодично дзвонив йому та питав про хід поїздки, зазначивши, що у місті Вінниця його зустрінуть представники замовника, які йому подзвонять. Під час слідування до Вінниці йому подзвонили з незнайомого номера та сказали, щоб він віз вантаж за іншою адресою в м. Вінниця, оскільки змінились обставини. Так як особа, яка йому дзвонила знала його номер телефону, була обізнана з його анкетними даними, кількістю та характером вантажу, сумою сплати за перевезення та іншими відомостями, у нього не виникло жодних сумнівів щодо цієї особи. Після того, як він доставив вантаж до міста Вінниці за вказаною йому адресою, він отримав готівкою гроші за перевезення в тій же сумі, про яку вони домовлялись з [PERSON], передав вантаж та поїхав з міста Вінниці. Про те, що вантаж не було доставлено до місця призначення він дізнався від [PERSON] згодом в той же день. Приїхавши до міста Запоріжжя вони з [PERSON] звернулись до органів внутрішніх справ та написали відповідну заяву з приводу незаконного заволодіння вантажем невідомими особами. Позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки вважає, що його вини у втраті вантажу немає. Крім того зазначає, що він ніколи не перебував в трудових відносинах з ТОВ «Галмод» і взагалі до того дня не чув про них. Просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Суд, вислухавши відповідача [PERSON] та дослідивши подані докази, в тому числі й документи з витребуваної за клопотанням позивача з архіву цивільної справи № 317/3804/15-ц, копії яких долучено до матеріалів справи, суд прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи міститься копія Договору про надання транспортних послуг №\~010?00383 від 08 липня 2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Галмод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Мобіле» (а.с. 101, далі за текстом Договір). Предметом вказаного Договору є надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство Мобіле» (Виконавець) Товариству з обмеженою відповідальністю «Галмод» послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом Renault АР7158СМ причеп АР5008ХР водієм виконавця [PERSON]. Сторонами договору в розділі 1 також було узгоджено маршрут перевезення (м.\~Запоріжжя м.\~Вінниця), характеристики вантажу (лікеро-горілчані вироби в кількості 21 тонна), загальну вартість перевезення та ін. Судом також оглянуто копію листа ТОВ «Автотранспортне підприємство Мобіле» вих.\~№\~1508261 від 26.08.2015 року, направленого на адресу ТОВ «Галмод», в якому зазначено про відсутність між вказаними юридичними особами договірних відносин. Однак, вказану обставину суд оцінює критично, виходячи з наступного. Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В даному випадку суд враховує той факт, що первинний позов в даній цивільній справі було заявлено, окрім відповідача [PERSON], до другого відповідача ТОВ «Автотранспортне підприємство Мобіле», як до особи, з якою у позивача ТОВ «Галмод» було укладено господарський договір на перевезення вантажу. Підставою позовних вимог ТОВ «Галмод» до ТОВ «Автотранспортне підприємство Мобіле» є зазначений вище Договір від 08 липня 2015 року № 010?00383. Оскільки в матеріалах справи відсутнє судове рішення про визнання недійсним договору про надання транспортних послуг № 010?00383 від 08 липня 2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Галмод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Мобіле», суд з урахуванням презумпції правомірності правочину, встановленої статтею 203 Цивільного кодексу України не має підстав вважати цей договір недійсним при розгляді питання щодо суті позовних вимог. Вказана обставина, з урахуванням вимог статей 203, 215 Цивільного кодексу України, Глав 20 та 32 Господарського кодексу України та статті 12 Господарського процесуального кодексу України може бути предметом розгляду відповідного Господарського суду. Пунктами 2.1. та 4.2. Договору встановлено відповідальність виконавця за втрату або недостачу вантажу. Це в повній мірі відповідає вимогам статей 308, 314 Господарського кодексу України та статей 526, 924 Цивільного кодексу України. Таким чином, в разі наявності будь-яких вимог та претензій до контрагента за Договором, ТОВ «Галмод» має право подати відповідний позов до Господарського суду з урахуванням вимог щодо територіальної та предметної підсудності господарських справ. Стосовно позовних вимог ТОВ «Галмод» до [PERSON], суд вважає необхідним зазначити наступне. Підставою позовних вимог ТОВ «Галмод» до [PERSON] є той факт, що саме ця фізична особа фактично здійснювала перевезення втраченого вантажу, а її дії призвели до втрати цього вантажу, чим позивачу було спричинено матеріальну шкоду. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана неправомірними діями або бездіяльністю майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ї завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України. Як вбачається з товарно-транспортних накладних № ПФД-00000751, ТТ-42 №\~013496 та ТТН б/н від 08 липня 2015 року, втрачений вантаж було відвантажено зі складів в місті Запоріжжі та Запорізькій області в автомобіль РЕНО д/н: АР7156СМ з автопричепом АР5008ХР із зазначенням прізвища водія [PERSON] Оскільки можливість перевезення вантажу без наявності відповідного договору діючим законодавством України не передбачена, суд приходить до висновку, що вказані товарно-транспортні накладні від 08.07.2015 року були видані на підставі Договору з ТОВ «Автотранспортне підприємство «Мобіле» від цієї ж дати. Про вказане свідчить той факт, що транспортний засіб, його водій, вид та кількість вантажу, що зазначені в цих товарно-транспортних накладних, повністю відповідають умовам вказаного договору. Крім того, в матеріалах справи міститься копія договору від 25.11.2013 року позички транспортного засобу сідлового тягача Renault Premium 420 з д/н: АР7156СМ, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Мобіле» прийнято вказаний транспортний засіб в користування від фізичної особи (а.с. 108, 109). Аналогічний договір було укладено ТОВ «Автотранспортне підприємство «Мобіле» відносно бортового напівпричепу SCHMITZ SPR24 з д/н: АР5008ХР (а.с. 110, 111). Вказані договори укладено до 25 листопада 2023 року, тобто станом на 08 липня 2015 року вони діяли. Також, як вбачається з копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів САТ №\~381395 та САТ № 381396, вказані транспортні засоби зареєстровані саме за Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Мобіле». Як зазначено в п. 2 ч. 2 ст. 833 Цивільного кодексу України користувач за договором позички зобовязаний користуватися річчю особисто, якщо інше не встановлено договором. Зазначеними договорами позички транспортних засобів не встановлено права користувача передавати транспортні засоби, які передані йому в користування, іншим особам. Навпаки самочинне передання предмета позички іншій особі є підставою для розірвання договору та повернення майна власнику (пункти 9 зазначених договорів). З урахуванням вищенаведеного та оскільки деліктні правовідносини, які виникли у ТОВ «Галмод» з приводу втраченого вантажу, повністю охоплюються укладеним з ТОВ «Автотранспортне підприємство «Мобіле» господарським договором №\~010?00383 від 08 липня 2015 року, суд не має підстав вважати, що матеріальну шкоду позивачу ТОВ «Галмод» було завдано саме відповідачем [PERSON] та саме він має відшкодувати позивачу вартість втраченого вантажу. Враховуючи вищевикладене, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed