Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

25 серпня 2021 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті на тимчасово окупованій території України її тітки громадянки України [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Харків, яка померла [INFO] в м. Антрацит, Луганської області, Україна у віці 94 роки. Встановлення даного факту необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть її тітки, яка склала заповіт на її ім`я, оскільки зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 серпня 2021 року відкрито провадження у даній справі за заявою [PERSON] та призначено справу до судового розгляду на 25 серпня 2021 року на 15-годину 30 хв. В судове засідання заявниця не з`явилась, подала заяву, в якій просить розглядати дану справу без її участі, заяву підтримує у повному обсязі. Заінтересована особа Сумський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином, про причини неявки в судове засідання представника суд не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] в м. Антрацит, Луганської області, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] (а.с. 3-4). Відповідно до довідки від 25 серпня 2021 року за № 5924-5000388129 [PERSON] , [INFO] , взято на облік як внутрішньо переміщену особу (а.с. 6). Відповідно до відомостей, що містяться в копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 04 листопада 1998 року Антрацитівським МВ УМВС України в Луганській області [PERSON] народилася [INFO] в м. Харків, Україна (а.с. 7-8). 09 березня 1993 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Антрацитівської міської державної нотаріальної контори Луганської області, яким все своє майно, яке буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, вона заповіла [PERSON] (а.с. 15-16). Відповідно до відомостей, що містяться у свідоцтві про смерть, виданого нелегітимним органом «Відділом запису актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки» від 10 серпня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , громадянка України, померла [INFO] у м. Антрацит Луганської області (а.с. 10). Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Тобто, в порядку ст. 317 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту смерті на території Автономної Республіки Крим, на території населених пунктів Донецької та Луганської області, визначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України № 1085 від 07 листопада 2014 року. Відповідно до вказаного розпорядження, м. Антрацит, Луганської області є населеним пунктом, що розташований на тимчасово окупованій території України, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України» передбачено, що будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі - встановлення факту смерті на окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії). Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» зазначив, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Тобто, документи видані органами чи установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статтею 317 ЦПК України. Даючи оцінку допустимості наданих суду доказів, а саме документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням частини 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи все вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Харкова, Україна, громадянки України, яка померла [INFO] в м. Антрацит, Луганської області, Україна, у віці 94 роки. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, а тому необхідно допустити негайне виконання рішення у зазначеній справі.

Outcome: approved