Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

25 липня 2016 року до Любешівського районного суду Волинської області з цивільним позовом до Малоглушанської сільської ради Любешівського району Волинської області (далі по тексту - Малоглушанська сільська рада), [PERSON] про визнання протиправними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання частково недійсним та скасування свідоцтва про право власності на землю звернулась [PERSON]. Позовні вимоги умотивовано тим, що відповідно до рішення Малоглушанської сільської ради № 15/4 від 31 жовтня 2007 року позивачу виділено та передано у власність земельну ділянку площею 0,22 гектари по [ADDRESS]. Земельна ділянка [PERSON] межує із земельною ділянкою [PERSON], яка розміщена по [ADDRESS] згаданого села. Після передачі відповідачу [PERSON] землі на підставі оскаржуваних рішень Малоглушанської сільської ради № 21/3 від 11 листопада 2012 року, № 23/2 від 12 грудня 2012 року площа її ділянки зменшилась до 0,2066 гектара, а земельна ділянка [PERSON] частково накладається на земельну ділянку позивача. У зв'язку з наведеним [PERSON] просить визнати протиправними та скасувати згадані вище рішення Малоглушанської сільської ради; визнати частково недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на землю, видане [PERSON] на підставі рішень Малоглушанської сільської ради № 21/3 від 11 листопада 2012 року, № 23/2 від 12 грудня 2012 року. Позивач, представник позивача у судовому засіданні позов підтримали. [PERSON] під час судового розгляду вказала, що у 1981 році їй надавалась земельна ділянка площею 0,25 гектари. Згідно з відомостями земельно-шнурової книги [PERSON] виділялась ділянка площею 0,13 гектари. У 1993 році [PERSON] самовільно, коли вона була на заробітках, поставив свою огорожу під її будівлею, зменшивши площу її земельної ділянки. Позивач звинуватила Малоглушанську сільську раду у підробці рішення, в якому виправлено площу наданої їй земельної ділянки з 0,25 на 0,22 гектари. На запитання суду позивач відповіла, що технічна документація із землеустрою щодо земельної ділянки по [ADDRESS] у неї відсутня. Представник позивача [PERSON] позов підтримала. Зазначила, що згідно з актом обміру площа землі [PERSON] порівняно з рішенням Малоглушанської сільської ради від 31 жовтня 2007 року зменшилась і становить 0,2066 гектари. Зазначене вказує на те, що частина ділянки [PERSON] протиправно передано у власність [PERSON] Крім цього, представник позивача звернула увагу, що при погодженні меж земельної ділянки [PERSON] [PERSON] не ставила свого підпису у відповідному акті, у ньому замість позивача підписалась інша особа. Отже, порушено процедуру погодження меж земельної ділянки при наданні її у власність відповідачу [PERSON] У судовому засіданні 28 вересня 2016 року представник відповідача -- Малоглушанської сільської ради -- Віліч Микола Миколайович проти позову заперечив, вважає його безпідставним. Акт обміру земельної ділянки, на який покликається позивач, складався після її вимірювання землевпорядником сільської ради звичайним сажнем. Після звернення [PERSON] з цим позовом до суду він самостійно звернувся у Любешівський районний виробничий відділ Центру державного земельного кадастру, фахівці якого повторно виміряли земельну ділянку [PERSON] за допомогою спеціальних технічних пристроїв та встановили, що площа землі позивача по [ADDRESS] становить 0,24 гектари. Віліч М.М. вважає, що оскаржувані рішення Малоглушанської сільської ради № 21/3 від 11 листопада 2012 року, № 23/2 від 12 грудня 2012 року про розробку технічної документації та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] є зайвими, адже останній отримав цю землю значно раніше. Відповідач [PERSON] до суду не з'являвся. Надав суду письмові пояснення, в яких проти позову заперечив та зазначив, що земельну ділянку по [ADDRESS] він отримав у 1978 році, з цього часу і дотепер її розміри не змінились. Правомірність використання ним землі неодноразово перевірялась і досліджувалась різними органами за заявами [PERSON], жодних порушень не виявлено. За фактичними обмірами, зробленими спеціалізованою вимірювальною технікою, уточнений розмір земельної ділянки складає 0,2234 гектари, саме ця ділянка була приватизована [PERSON] після складання технічної документації та затвердження її рішенням Малоглушанської сільської ради № 23/2 від 12 грудня 2012 року. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів -- відділу Держгеокадастру у Любешівському районі Волинської області -- Бондарчук Іван Іванович у суді зазначив, що підстав для задоволення позову немає, адже стороною позивача на надано належних доказів порушення земельних прав [PERSON] Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 60, частини першої статті 212 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності підстав звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з частиною третьою статті 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до статті 40 Земельного кодексу України (далі - ЗК) громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Згідно з частиною 1 статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Згідно з пунктами «г», «е» частини першої статті 91 ЗК власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Статтею 152 ЗК встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Актом обміру земельної ділянки без дати, складеного сільським головою Вілічем М.М. та землевпорядником Фурдиком В.П., встановлено, що площа земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] складає 0,2066 гектара. Згідно з рішенням Малоглушанської сільської ради № 6/3 від 17 лютого 1996 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування будинку площею 0,12 гектари і ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 гектари. У рішенні не зазначено адреси розташування земельних ділянок, які передавались [PERSON] Рішенням Малоглушанської сільської ради № 15/4 від 31 жовтня 2007 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,22 гектари. На зворотній стороні аркуша з рішенням наявне викопіювання, на якому площа замальованої земельної ділянки без вказівки на адресу та її власника чи користувача становить 2500 квадратних метрів. Відповідно до архівної довідки Державного архіву Волинської області № 3148/1-20 від 05 грудня 2008 року рішенням загальних зборів уповноважених членів колгоспу імені Кірова села Мала Глуша [PERSON] встановлено розмір присадибної ділянки 0,25 гектари. У довідці не зазначено адреси розташування земельної ділянки. Рішенням Малоглушанської сільської ради № 21/3 від 11 листопада 2012 року [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку по [ADDRESS]. З технічної документації із землеустрою щодо складання та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], складеної Любешівським районним виробничим відділом Центру державного земельного кадастру, слідує, що площа землі, яка надана [PERSON] становить 0,2234 гектари. У матеріалах технічної документації наявний акт погодження меж земельної ділянки з підписом, виконаним від імені [PERSON] Рішенням Малоглушанської сільської ради № 23/2 від 12 грудня 2012 року згадану вище технічну документацію затверджено та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,2234 гектари по [ADDRESS] Згідно з відомостями викопіювання з кадастрової карти земельних ділянок по [ADDRESS], яке складене інженером Любешівського районного виробничого відділу Центру державного земельного кадастру [PERSON], площа ділянки [PERSON] по [ADDRESS] складає 0,2455 гектари, [PERSON] по [ADDRESS] - 0,2234 гектари. Спір між [PERSON] та [PERSON] з приводу межі та користування земельними ділянками розглядався Малоглушанською сільською радою та неодноразово судом. Рішенням Малоглушанської сільської ради № 7/7 від 15 грудня 2006 року вирішено залишити без зміни існуючі межі між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 20 січня 2009 року у цивільній справі № 2-9/09, яке набрало законної сили, констатовано самовільне знесення тину [PERSON], який слугував межею між земельними ділянками останньої та [PERSON] Згідно з рішенням Любешівського районного суду Волинської області у цивільній справі № 2-192/10, яке також набрало законної сили, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки площею 0,0494 гектари відмовлено повністю. При цьому суд посилався на згадані вище архівну довідку № 3148/1-20 від 05 грудня 2008 року, рішення Малоглушанської сільської ради № 7/7 від 15 грудня 2006 року про розподіл меж земельних ділянок між [PERSON] та [PERSON] Покликання позивача на підробку посадовими особами Малоглушанської сільської ради рішення, в якому виправлено площу наданої їй земельної ділянки з 0,25 на 0,22 гектари, не знайшло свого підтвердження у рамках кримінального провадження № 12012020140000030 за частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України. Про це свідчить ухвала слідчого судді Любешівського районного суду Волинської області від 22 серпня 2014 року про відмову у задоволенні скарги [PERSON] на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Також не заслуговують на увагу посилання представника позивача на підробку підпису [PERSON] у акті погодження меж з суміжними землекористувачами при оформленні технічної документації на землю [PERSON] При цьому суд звертає увагу, що позивач не оскаржує дій Малоглушанської сільської ради, Любешівського районного виробничого відділу Центру державного земельного кадастру, пов'язані з складанням і оформленням вказаного документа, не ставить питання про визнання його недійсним тощо. Між тим, суд наголошує, що у ході судового розгляду стороні позивача неодноразово роз'яснювались положення процесуального законодавства щодо обов'язку подання доказів, наслідки невчинення процесуальних дій, про право заявити клопотання щодо призначення експертизи для з'ясування обставин, які мають значення для справи, тощо. Отже, доказів, що Малоглушанською сільською радою, [PERSON] допущено порушення права позивача на володіння та користування земельною ділянкою по [ADDRESS] не здобуто, доводи сторони позивача з цього приводу є припущеннями. Позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, відповідно до статті 88 ЦПК у зв'язку з залишенням позову без задоволення судові витрати у формі судового збору з відповідачів не стягуються.

Outcome: dismissed