Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

26.10.2018 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі, а саме: у розмірі 3300 грн. на кожну дитину, а всього 6800 грн. на місяць, але не менше 1/3 щомісячного доходу відповідача, у разі якщо такий дохід буде перевищувати 19800 грн., до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтований такими обставинами. З липня 2003 р. сторони проживали однією сім`єю, а 12.03.2011 зареєстрували шлюб. Подружжя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. У листопаді 2017 р. відповідач залишив позивача з дітьми та пішов з сім`ї. Сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Відповідач протягом року не виявляв інтересу та не здійснював будь-яких дій щодо виховання дітей. Відповідач не заперечує проти проживання дітей з позивачем. Позивач забезпечує дітям належні умови для їх проживання та виховання, але у матеріальному забезпеченні спільних дітей харчуванням, одягом, лікуванням, навчанням та відпочинком необхідна також участь відповідача. Між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати малолітніх дітей. Позивач винаймає у м. Києві квартиру за користування якої сплачує 7000 грн. в місяць. Крім того, кожен місяць вона сплачує комунальні послуги частка яких на одну дитину становить 600 грн. Відповідач має сплачувати щонайменше 50% витрат з найму житла та на сплату комунальних послуг з розрахунку на одну дитину, а також прожитковий мінімум на кожну дитину, що на час подання заяви становить 1944 грн. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимогта розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач викликався в судове засідання у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подав. Зважаючи на викладене, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 12.03.2011 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Подружжя має двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що з листопада 2017 р. сторони разом не мешкають, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, при цьому діти проживають з матір`ю, яка і несе усі витрати на їх утримання, а саме: харчування, лікування, одяг тощо. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надав, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально, суперечить інтересам позивача. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). За приписом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до положень ч. 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З позовної заяви вбачається, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком і у нього відсутні інші діти та члени сім`ї, яких він повинен утримувати. Водночас жодних посилань на розмір отриманого відповідачем доходу, наявність у нього нерухомого майна і цінного рухомого майна, грошових коштів та витрат, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, у позовній заяві немає і доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі суду не надано. Отже на підставі наведених позивачем аргументів та з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, при визначенні розміру аліментів суд виходить із середньої заробітної плати працівника для місцевості, де проживає відповідач (Київська область) і вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 2000 грн на кожну дитину, що в цілому становить 1/3 частину статистично визначеної середньої заробітної плати по Київській області за червень 2019 р. (11130 грн.). На підставі статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при поданні позову. Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вбачає підстави для стягнення з відповідача судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial