Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

25 лютого 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . Також просила стягнути з відповідача судові витрати на оплату професійної правничої допомоги та витрати зі сплати судового збору. Позовні вимоги мотивує тим, що з 2010 року шлюбні відносини вони припинили. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах РАЦС. Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи, до суду не з`явилася, у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи (а.с. 2-3). Відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 20, 25, 31), але до суду не з`явився, не повідомив суд про поважні причини неявки. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 32). Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 17 січня 1987 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с. 8). Шлюбні відносини сторони не підтримують з 2010 року. Від шлюбу мають дітей, які вже є повнолітніми. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи бажання позивачки, суд вважає за необхідне залишити прізвище [PERSON] . Згідно ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 гривень (а.с. 1). Відповідно до ст.137 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути документально підтверджені витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 1200 гривень, що підтверджується договором про надання правничої допомоги, квитанцією, актом про надання професійної правничої допомоги (а.с. 10-13).

Outcome: approved