Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

25.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до фермерського господарства «Агропром-Синтез» (далі ФГ «Агропром-Синтез»), в якому зазначив, що відповідно до Державного акту серії Р4 №098809 від 26.12.2001 року його мати [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 6,24 га, яку на підставі договору оренди від 07.10.2011 року, зареєстрованого 20.04.2012 року у відділі Держкомзему в Казанківському районі за № 48236000709, передала в користування ФГ «Агропром-Синтез» строком на пять років. З 2011 року і до дня смерті матері, що мала місце 02.12.2013 року, відповідач не сплачував їй орендну плату. Орендна плата за користування землею не сплачувалася відповідачем і після смерті матері. Розмір орендної плати за період 2011 -2014 років з урахуванням пені та індексу інфляції складає 29786,28 грн. (орендна плата 19424 грн., пеня 5860,80 грн., інфляція 4501,48 грн.). Протиправною поведінкою відповідача, який позбавив його можливості реалізувати своє право на розпорядження належною йому на праві власності земельною ділянкою та отримувати від неї прибуток, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 5000 грн. Посилаючись на невиконання відповідачем своїх обовязків за договором оренди землі позивач просив розірвати спірний договір, стягнути з відповідача на його користь орендну плату за період 2011 -2014 років з урахуванням пені та індексу інфляції в сумі 29786,28 грн. та стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн., а також судові витрати. Згодом позивач [PERSON] заявою від 19.10.2015 року з посиланням на доручення від сина [PERSON] уточнив розрахунки за позовом і просив розірвати спірний договір, стягнути з відповідача на користь його сина [PERSON] орендну плату за період з 2011 року по 2015 рік включно з урахуванням пені та індексу інфляції в сумі 51090,04 грн. та стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн., а також судові витрати. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені (уточнені) вимоги і просили їх задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнав і пояснив, що 07.10.2011 року між ФГ «Агропром-Синтез» та власником земельної ділянки [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,24 га, розташованої на території Новофедорівської сільської ради Казанківського району, строком на 5 років, який було зареєстровано 20.04.2012 року у відділі Держкомзему в Казанківському районі. У травні 2012 року орендодавцю [PERSON] було виплачено орендну плату в розмірі 4992 грн., а орендну плату за 2013 рік їй не було сплачено у звязку з її смертю, що мала місце 02.12.2013 року. Жоден із ймовірних спадкоємців після смерті спадкодавця [PERSON] не надавав відповідачу відповідних документів про успадкування орендованої земельної ділянки, тому орендна плата за використання землі у 2013-2014 роках відповідачем нараховувалася, але не сплачувалася. При розгляді справи було зясовано, що 14.08.2015 року онук спадкодавця [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за яким успадкував орендовану земельну ділянку і відповідно набув права та обовязки орендодавця за договором оренди земельної ділянки від 07.10.2011 року, тому саме йому, як власнику земельної ділянки, належить право вимоги на одержання плати за користування нею та вимоги про розірвання спірного договору. Після отримання свідоцтва про право на спадщину спадкоємець [PERSON] з такими вимогами до відповідача не звертався, як не звертався він за захистом своїх порушених прав і до суду. Враховуючи те, що син спадкодавця [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину, йому не належить право вимоги за предявленим позовом, тобто він є неналежним позивачем, оскільки його права та інтереси не порушені, тому просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, опитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Матеріалами справи встановлено, що 07.10.2011 року між ФГ «Агропром-Синтез» та громадянкою [PERSON], яка в силу Державного акту про право приватної власності на землю серії Р4 №098809 від 26.12.2001 року, являлася власником земельної ділянки, площею 6,24 га, розташованої на території Новофедорівської сільської ради Казанківського району, була досягнута домовленість про передачу належної їй земельної ділянки в оренду строком на 5 років. Ця домовленість реалізована правочином (договором) з додержанням визначеної законом письмової форми, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Казанківському районі 20.04.2012 року за №482360004000709, тому є укладеним з моменту його державної реєстрації (а.с.7, 9). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ №550382 від 06.12.2013 року [PERSON] померла 06.12.2013 року в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у віці 80 років (а.с.6). Після смерті [PERSON] належну їй земельну ділянку успадкував спадкоємець [PERSON], який отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.08.2015 року, посвідчене приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] за р/№718, і згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.08.2015 року останній набув право власності на вказану земельну ділянку з кадастровим номером 4823684800:06:000:0412 (а.с.123-126). Успадкувавши земельну ділянку спадкоємець [PERSON] успадкував права та обовязки орендодавця [PERSON], визначені договором оренди земельної ділянки від 07.10.2011 року, які не припинилися внаслідок її смерті, тому саме спадкоємцю [PERSON], як законному власнику земельної ділянки належить право вимоги із одержання плати за користування нею та припинення дії спірного договору шляхом його розірвання у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених вищезазначеним договором. Спадкоємець [PERSON], який предявив даний позов, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем [PERSON] і протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, тому в силу положень ст.ст.1268, 1269, 1272 ЦК України останній вважається таким, що не прийняв спадщину. Отже, [PERSON] не належить право вимоги за предявленим позовом, тобто він є неналежним позивачем, оскільки його права та інтереси не порушені. Спадкоємець [PERSON], якому належить право вимоги з виконання умов спірного договору, до суду за захистом своїх порушених цивільних прав не звертався, але в разі потреби не позбавлений такої можливості. На час звернення до суду з даним позовом (25.02.2015 року) [PERSON] не являвся представником свого сина [PERSON], оскільки повноваження на представництво його інтересів він отримав лише 27.04.2015 року при отриманні довіреності (а.с.127), тому посилання позивача на цю довіреність як на підставу предявлених вимог в інтересах [PERSON] є помилковими. За таких обставин коли в судовому засіданні не встановлено порушень законних прав чи інтересів [PERSON] повязаних з виконанням умов спірного договору оренди земельної ділянки від 07.10.2011 року, потреби в захисті цих прав чи інтересів згідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України та ст.15 ЦК України, він не потребує, тому суд відмовляє в задоволенні заявлених ним вимог. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed