Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

26.10.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, яку в подальшому уточнила, до Територіальної громади м.Львова в особі [PERSON] міської ради та остаточно просила визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] як частку у спільному майні подружжя та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 07.03.1998 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який в подальшому розірвано. За час перебування у шлюбі була придбана квартира [ADDRESS]. Розірвання шлюбу було формальне, [PERSON] та [PERSON] надалі проживали разом, вели спільне господарство. 07.03.2016 року помер колишній чоловік позивача - [PERSON] Позивач звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини на дану квартиру, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, оскільки вона не перебувала на момент смерті [PERSON]Й з ним у шлюбі. У звязку із з метою реалізації та захисту своїх спадкових прав вона змушена звернутись до суду. Будучи у судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, наведених у ньому. В останнє судове засідання не прибула, довіривши представлення своїх інтересів на підставі догорову №22 про надання правової допомоги від 12.10.2016 року [PERSON] /а.с.26/, яка будучи в суді уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на обставини викладені в уточненій позовній заяві. Просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 15.01.2015 року /а.с.34/, в останнє судове засідання не зявилася, однак у судому засіданні 01.12.2016 року у задоволені позовних вимог просила відмовити та подала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.81). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків [PERSON]М та [PERSON], дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. [PERSON] копії свідоцтва про одруження вбачається, що 07.03.1998р. відділом реєстрації актів громадянського стану Галицького району м.Львова між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис 62 /а.с.12/, який 03.02.2006 року розірвано рішенням Галицького районного суду м.Львова. /а.с.45/ та видано Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] мі- ського управління юстиції свідоцтво про розірвання шлюбу серія І-СГ №026154 /а.с.13/. Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі, а саме згідно договору купівлі продажу квартири від 12.03.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2015 /а.с.17/, було придбано квартиру 3 в будинку №10, що на вулиці Квітовій у м.Львові. [PERSON] про реєстрацію права власності №1327962 від 26.08.2003 року, виданого [PERSON] обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, квартира в цілому зареєстрована за [PERSON]. [PERSON] копії свідоцтва про смерть серії І-СГ №422217, [PERSON] помер 07 березня 2016 року, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції 07 березня 2016 року зроблено відповідний запис у Книзі реєстрації смертей № 384 та видано свідоцтво про смерть /а.с.14/. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що вона занає родину [PERSON], яка проживала сімєю з [PERSON]. Такі проживали постійно разом до смерті [PERSON]. Вона може підтвердити, що подружжя вело спільне господарство, а також спільно утримували квартиру [ADDRESS]. Аналогічні показання у суді надала і свідок [PERSON] Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] стверджується Актом №173 від 30.06.2016 року складеного працівниками ЛКП «Центральне» /а.с.20/. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] положень ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до положень ч.2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. [PERSON] ст. 357 Цивільного кодексу України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інакше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. [PERSON] ст.ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. [PERSON] ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що заповіту [PERSON] не залишив, інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON]Й, які б могли прийняти спадщину немає, а [PERSON] не зверталася до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини за законом, яка залишилась після смерті [PERSON], а тому єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом є позивач. З оглянутої у судовому засіданні копії спадкової справи № 5-2016 по смерті [PERSON] вбачається, що за прийняттям спадщини до нотаріуса звернулася тільки [PERSON], яка також просила видати свідоцтво про спадщину і на спірну квартиру. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, з огляду на вищенаведене, позовні вимоги позивача щодо визнання права власності на 1/2 частину квартири №3 у будинку № 10, що на вул.Квітовій у м.Львові як частку у спільному майні подружжя та визнання права власності на 1/2 частину квартири №3 у будинку №10, що на вул.Квітовій у м.Львові в порядку спадкування є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved