Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

24 травня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до ТОВ «Мастер Фітнес Україна» про розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що 08 травня 2014 року між нею та ТОВ «Мастер Фітнес Україна» було укладено договір про надання спортивних послуг № МФС/ПЛ/Л14. За умовами договору клуб зобов'язувався надати комплекс фізкультурно-спортивних послуг, а вона зобов'язувалася сплатити за ці послуги та дотримуватися усіх умов договору. Відповідно до п. 1.2. договору клуб надавав клієнту карту, строк дії якої 12 місяців. Послуги мали надаватись за адресою: [ADDRESS]. Вартість комплексу послуг за даним договором становила 3000 гривень, які вона сплатила. Під час купівлі абонементу працівники відділу продажу запевнили її, що клуб з басейном відкриється ще на початку літа 2014 року, що також гарантувала реклама клубу. У подальшому вона двічі отримувала СМС-повідомлення про перенесення дати відкриття клубу на осінь 2014 року, потім - на І квартал 2015 року. Відповідно до п. 7.1. договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до останнього дня строку дії клубної карти. Зобов'язання відповідача щодо надання їй послуг починали діяти з моменту активації клубної карти. Згідно з п. 3.3. договору період активації клубної карти «Платінум + басейн» складає 2 календарних місяці з дати купівлі абонементу, тобто активація мала настати 08 липня 2014 року. Клуб так і не розпочав надавати їй передбачені договором послуги, а його відкриття переносилося вже безліч разів. Враховуючи те, що послуги визначені умовами договору їй так і не надані, тому договір має бути розірваний, а кошти, сплачені нею на виконання договору мають бути повернені на підставі ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Також ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право на стягнення пені, тому з відповідача підлягає стягненню за період з 08 липня 2014 року по 11 серпня 2017 року пеня в сумі 102150 гривень. Правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов'язанням, тому на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача на її користь підлягають стягненню три проценти річних та інфляційні втрати. У зв'язку з незадовільним станом здоров'я вона потребувала та потребує послуг обумовлених договором, і вправі була на них розраховувати ще у 2014 році, але такі послуги їй надані не були з вини клубу, тому їй завдано моральну шкоду. Просить суд ухвалити рішення, яким -розірвати договір про надання спортивних послуг № МФС/ПЛ/Л14 від 08 травня 2014 року; -стягнути з ТОВ «Мастер Фітнес Україна» сплачені кошти в розмірі 3000 гривень; -стягнути з ТОВ «Мастер Фітнес Україна» пеню у розмірі 102150 гривень; -стягнути з ТОВ «Мастер Фітнес Україна» три проценти річних у розмірі 278 гривень 63 копійки; -стягнути з ТОВ «Мастер Фітнес Україна» інфляційні втрати у розмірі 2848 гривень 27 копійок; -стягнути з ТОВ «Мастер Фітнес Україна» моральну шкоду у розмірі 15000 гривень. У судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Зазначила, що відповідач не виконує свої зобов'язання за договором вже майже чотири роки. Відвідування спортивного залу та басейну їй були потрібні в зв'язку з вагітністю та подальшому відновленню після пологів, тому вона й укладала відповідний договір. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Пояснила суду, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, при цьому зобов'язання клубу щодо надання послуг клієнту настають з моменту активації клубної карти та діють до останнього дня строку дії клубної карти. Відповідно до п. 3.3. договору активація клубної карти проводиться в момент першого відвідування клубу. Період активації клубної карти - 2 календарних місяці від дати купівлі або з дати відкриття нового клубу. У договорі відсутня вказівка щодо дати відкриття клубу. Вважає, що виконавець не порушив свого зобов'язання та не прострочив його виконання, оскільки наразі обставина, з якою пов'язано початок виконання зобов'язання за договором ще не настала (клуб за вказаною в договорі адресою ще не відкритий). Також зазначила, що зобов'язання клубу не є грошовим, оскільки його предметом є надання комплексу фізкультурно-спортивних послуг, а не передача/повернення коштів і на нього не поширюється дія ст. 625 ЦК України. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись, їх неявка розгляду справи не перешкоджає. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08 травня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Мастер Фітнес Україна» укладено договір про надання спортивних послуг № МФС/ПЛ/Л14 (а.с. 11). За умовами договору (пункти 1.1., 1.2., 1.4., 2.1.) відповідач зобов'язався надати позивачу за адресою: [ADDRESS] комплекс фізкультурно-спортивних послуг, що відповідає категорії клубної карти «Platinum» з басейном, а позивач зобов'язалася оплатити ці послуги у розмірі 3000 гривень та дотримуватися усіх умов цього договору. Пунктами 3.2., 3.3. цього договору передбачено, що доступ в клуб можливий лише за наявності клубної карти, яку клієнт отримує на момент укладення договору або в період першого відвідування клубу. Активація клубної карти проводиться в момент першого відвідування клубу, а період її активації становить 2 календарні місяці від дати купівлі або з дати відкриття нового клубу. У п. 7.1. договору сторони обумовили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, при цьому зобов'язання клубу набувають щодо надання послуг клієнту настає з моменту активації клубної карти та діє до останнього дня строку дії клубної карти. [PERSON] свої зобов'язання за договором виконала належним чином, що підтверджується товарним чеком про оплату в повному обсязі послуг на суму 3000 гривень (а.с. 12). Відповідач свої зобов'язання за договором щодо надання комплексу послуг за адресою: [ADDRESS] не виконав, оскільки на день розгляду справи клуб за цією адресою не працює. Зазначені обставини представник відповідача підтвердила в судовому засіданні. У п. 1.2. договору визначено, що клуб надає клієнту клубну картку, строк дії якої 1 рік. За п. 3.3. зазначеного договору активація клубної картки проводиться в момент першого відвідування клубу. Період активації клубної картки - 2 календарних місяці від дати купівлі або з дати відкриття нового клубу. Вбачається, що початок надання послуг відповідачем за умовами договору пов'язується, зокрема, з активацією відповідних клубних карток, які в свою чергу автоматично активуються через 2 календарні місяці від дати купівлі, тому посилання сторони відповідача на те, що термін виконання зобов'язань ще не настав є безпідставним. Позивач просить розірвати договір про надання послуг та стягнути з відповідача на її користь сплачені 3000 гривень. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобов'язання визначенні статтею 611 ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановленні договором або законом, зокрема, розірвання договору. Крім того, статтею 907 ЦК України встановлено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема: порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою. Суд вважає, що неможливість позивача як споживача отримати своєчасно оплачені послуги з надання комплексу фізкультурно-спортивних послуг та отримання недостовірної інформації про дату відкриття клубу, свідчать про порушення відповідачем вимог закону. З моменту укладення договору не виявлено будь-яких претензій або вимог від відповідача щодо неналежного виконання позивачем своїх зобов'язань по договору, які б могли стати перешкодою для надання послуг відповідачем. У такому випадку вимоги позивача про розірвання договору та стягнення сплачених коштів в розмірі 3000 гривень ґрунтуються на законі та умовах договору. Позивач також просить стягнути з відповідача пеню за період 08 липня 2014 року по 11 серпня 2017 року в розмірі 102150 гривень. Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Разом з тим, оскільки період активації картки становить 2 календарні місяці від дати купівлі, тобто кінцевим строком активації є 08 липня 2014 року, тому початок періоду нарахування пені розпочинається 09 липня 2014 року. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 102060 гривень за 1134 дні прострочення (3000 х 0,03 = 102060). Заява про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені стороною відповідача не подавалась. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Суд враховує, що відповідачем є юридична особа, суб'єкт господарювання, який хоч і протягом тривалого часу не виконував свої зобов'язання за договором, проте до суттєвих негативних наслідків для позивача такі обставини не призвели. Розмір нарахованої пені значно перевищує розмір сплачених позивачем коштів, тому оцінивши всі ці доводи, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача до 15000 гривень. Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Вбачається, що застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України можливе в разі прострочення виконання виключного грошового зобов'язання. Разом з тим, правовідносини, що виникли між сторонами не є грошовими, а випливають з обов'язку надати послуги, тому в задоволенні зазначених вимог слід відмовити. Позивач також просить відшкодувати завдану їй моральну шкоду в розмір 15000 гривень. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З умов договору про надання спортивних послуг № МФС/ПЛ/Л14 від 08 травня 2014 року вбачається, що ним не передбачено відшкодування моральної шкоди за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань. Пунктом 4 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Невиконання умов договору про надання комплексу фізкультурно-спортивних послуг не відноситься до категорії недоліків продукції (дефекту в продукції), тому вимога про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 1280 гривень судового збору.

Outcome: partial