Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

24 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, а також стягнути щомісячні додаткові витрати в сумі 2347 грн., починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що з 17 вересня 2006 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Сторони мають спільну малолітню доньку: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. Спільне життя із відповідачем не склалося, тому 12 лютого 2016 року шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва. Відповідач ухиляється від утримання спільної дитини та не надає матеріальної допомоги для забезпечення її необхідними умовами для життя, хоча має можливість її надавати, оскільки займається підприємницькою діяльністю. Крім того, враховуючи часті хвороби дитини, необхідність санаторно-курортного лікування та оплати додаткових занять доньки, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти на додаткові витрати по забезпеченню життєдіяльності дитини. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач просить про задоволення позову. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Додатково [PERSON] пояснила, що вона на утримання дитини, харчування, забезпечення всім необхідним, на відвідування гуртків та медичне обслуговування щомісячно витрачає приблизно 3000,00 грн. Відвідування гуртків та репетитора по вивченню англійської мови вона не погоджувала з батьком дитини, оскільки через постійні непорозуміння з різних питань та напружені відносини, спілкування між ними фактично припинене. Відповідач та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. [PERSON] не заперечував щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини у розмірі 700 грн. щомісяця. Представник відповідача вважав за необхідне призначити аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходів відповідача. І відповідач і його представник заперечували проти стягнення на користь позивач додаткових витрат, мотивуючи тим, що такі витрати не були погоджені [PERSON] із батьком дитини. Відповідач повідомив, що має можливість безкоштовно влаштувати дитину до басейну, а відвідування репетиторів та інших додаткових занять [PERSON] не потребує, так як має високий рівень розвитку і отримує необхідні знання, вміння та навички у школі. Також, [PERSON] пояснив, що працює у ТОВ «Океан-Сталеві конструкції» та отримує заробітну плату у розмірі 3100,00 грн., а тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі про який просить позивач. Крім того, на його утриманні перебуває окрім спільної із позивачем дитини, ще двоє дітей: один син від попереднього шлюбу теперішньої дружини - [PERSON], [INFO] і другий син - [PERSON], [INFO] від шлюбу укладеного із [PERSON] А тому, усі зароблені кошти він витрачає на утримання теперішньої сім'ї. З огляду на означене, просив суд про часткове задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач і відповідач 17 вересня 2006 року уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області (а.с. 36). 15 лютого 2007 року у сторін народилась донька: [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області (а.с. 37). Спільна дитина сторін проживає разом із матір'ю - позивачем [PERSON], що визнається сторонами та не потребує доказування відповідно до ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що добровільної угоди щодо утримання доньки між позивачем і відповідачем не досягнуто. Як убачається із довідки ТОВ «Океан-Сталеві конструкції» №2 від 11.04.2018 року відповідач офіційно працює на посаді монтажника зв'язку-антенника вказаного товариства з 07.11.2017 року та отримав сукупний дохід за період з листопада 2017 року по березень 2018 року у розмірі 14 157,02 грн. Згідно із ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. За положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 5 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як убачається із даних свідоцтва про народження виданого Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 24.02.2018 року, у відповідача окрім спільної із позивачем дитини є син - [PERSON], [INFO]. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO], суд враховує положення ст.ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, визнання відповідачем позову в частині сплати аліментів у розмірі 700,00 грн. щомісячно, а також те, що обов'язок утримувати дитину покладено на обох батьків в рівній мірі. [PERSON] має регулярний щомісячний дохід, крім спільної дитини із позивачем, має на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO], за своїм станом здоров'я може надавати матеріальну допомогу. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо позовної вимоги про стягнення із відповідача щомісячних додаткових витрат в сумі 2347 грн., то суд виходить з наступного. За положеннями ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] навчається в 5 класі школи І-ІІІ ступенів №108 міста Києва та займається у гуртку вишивки, студії бальних танців та комп'ютерному гуртку вказаної школи, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 14, 18), відвідує басейн фізкультурно-оздоровчого центру НТУ (а.с. 17), Займаючись танцями [PERSON] досягла значних успіхів, отримала численні відзнаки, грамоти, дипломи (а.с. 20-35), що сприяє її фізичному, емоційному та культурному розвитку. Суд приймає до уваги, що відвідування гуртків, басейну, вишивки та пов'язані з цим відповідно додаткові витрати не погоджувалось позивачем із батьком дитини. Проте, приходить до висновку, що відвідування дитиною гуртків відповідає інтересам [PERSON], [INFO]. За положенням ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. А тому, суд критично розцінює доводи відповідача про відсутність необхідності додаткових занять спільної з позивачем доньки, оскільки це суперечить інтересам малолітньої [PERSON], [INFO]. Як було встановлено під час судового розгляду, позивач несе додаткові витрати на оздоровлення дитини, медичне обслуговування, розвиваючі заходи, тощо, що в середньому складає 4 694,00 грн. на місяць. На підтвердження факту понесення позивачем додаткових витрат на доньку надані відповідні фіскальні чеки та квитанції (а.с. 5-12, 70-74). За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. А відтак, враховуючи доведеність позивачем заявлених позовних вимог в частині додаткових витрат на дитину, а також матеріальне становище відповідача, перебування на його утриманні малолітнього сина, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині і вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати у розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial