Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

24 жовтня 2013 року позивач звернувся з позовною заявою до суду, в якій просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, як спадкоємця суму боргу за договором позики, укладеного між позивачем та матір'ю відповідача, [PERSON]. На обґрунтування позову зазначив, що 13.05.2010 року він та [PERSON] уклали договір позики грошей, за яким [PERSON] позичила у нього суму у розмірі 218 240 грн. 00 коп., що в еквіваленті за домовленістю становило 27 280 доларів США з остаточним терміном повернення 13 листопада 2010 року. [INFO] [PERSON] померла. Її спадкоємцем за законом є її син, [PERSON]. Позивач вказує, що [PERSON] постійно порушувала порядок виплати коштів і свої зобов'язання за договором позики грошей повністю не виконала. Позивач просить стягнути зі спадкоємця [PERSON] залишок боргу - 140 678, 80 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання в період з 01.01.2013 р. по 18.10.2013 р. - 252 935, 76 грн., та три проценти річних від простроченої суми - 4 220, 30 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав за підставами вказаними в позові, просив задовольнити позов. Представник відповідача позов не визнала, надала суду письмове заперечення щодо кожної обставини, викладеної у позовній заяві, в якому просила відмовити у задоволенні позову. Мотиви та додаткові доводи сторін, учасників процесу зафіксовано технічними засобами фіксації процесу. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, встановивши обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 13.05.2010 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики грошей, за яким [PERSON] позичила у позивача суму у розмірі 218 240 грн. 00 коп., що в еквіваленті за домовленістю становило 27 280 доларів США з остаточним терміном повернення 13 листопада 2010 року. 13.05.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, у забезпечення договору позики, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності. 18.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було підписано договір про внесення змін до договору позики грошей від 13.05.2010 року, згідно з яким остаточним терміном повернення коштів є 18.04.2011 року. [INFO] [PERSON] померла. Її спадкоємцем за законом є відповідач, її син, [PERSON]. Виходячи з норми ст.1046 ЦК України, правова природа договору позики полягає у передачі позикодавцем у власність позичальникові грошових коштів або інших речей, визначених родовими ознаками та зобов'язанні позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З моменту смерті спадкоємця припиняються його зобов'язання і переходять до спадкоємців. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Суду не надано документів, підтверджуючих, що неустойка, яку вимагає стягнути позивач зі спадкоємця, була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця [PERSON], тому суд дійшов висновку, що вимога про стягнення неустойки не обґрунтована та задоволенню не підлягає. Суд також критично ставиться до твердження представника позивача про те, що позивачу стало відомо про факт смерті [PERSON] 19.08.2013 року, оскільки із матеріалів справи вбачається, що 15.04.2014 року приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON] була надана позивачем вимога кредитора [PERSON] до спадкоємців [PERSON] про обов'язок спадкодавця задовольнити вимоги кредитора [PERSON], що вказує на те, що позивач знав про факт смерті [PERSON] 15.04.2014 року. 11.02.2014 року у судовому засіданні була допитана в якості свідка [PERSON] яка пояснила суду, що 01.02.2013 р. [PERSON] дізнався про смерть [PERSON] під час їх особистої розмови. 11.02.2014 року у судовому засіданні була допитана у якості свідка [PERSON], яка пояснила суду, що [INFO] вона була присутня при розмові [PERSON] з [PERSON], під час якої [PERSON] у її присутності повідомила [PERSON] про смерть [PERSON]. 27.03.2014 року у судовому засіданні була допитана в якості свідка приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON], яка повідомила суду, що [PERSON] є спадкоємцем за законом [PERSON], правовстановлюючі документи на квартиру, що є предметом спадщини, знаходились та знаходяться у позивача у зв'язку з чим за вимогою спадкоємця [PERSON] вона надала лист на ім'я [PERSON], також у матеріалах спадкової справи є вимога [PERSON] на ім'я спадкоємців, яку вона готова представити за письмовим запитом суду. Позивач у позовній заяві вказує на те, що йому було відомо про факт смерті [PERSON], про факт відкриття спадщини, та про те, що спадкоємець [PERSON] знав про існування боргу, однак позовні вимоги до відповідача у встановлений законом строк висунуті не були. Відповідно до ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою цієї статті, позбавляються права вимоги. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], позивач подав позовну заяву 18.10.2013 року. Строк пред'явлення вимоги кредитора до спадкоємців боржника сплинув 01.08.2013 року. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, пояснення сторін, свідків вважає необхідним відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed