Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

25.04.2011 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в Центральному районі м.Маріуполя. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказала, що 21.06.1999 року між її дочкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] на Універсальній товарній біржі «Сприяння» був укладений біржовий контракт, купівлі-продажу вказаної квартири. Відповідно до цього договору, відповідач передав зазначену квартиру, а дочка в свою чергу передала [PERSON] гроші. Договір купівлі-продажу не був завірений нотаріально, оскільки був укладений на універсальній товарній біржі. [INFO] у віці 47 років померла її дочка [PERSON], вона є єдиним спадкоємцем спадщини померлої. До Третьої маріупольської державної нотаріальної контори вона надала заяву про прийняття спадщини, за якою заведено спадкову справу. Постановою нотаріуса від 5.04.2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті дочки, оскільки правовстановчий документ на вказану квартиру - біржовий контракт виданий Універсальною товарною біржею «Сприяння» та не був нотаріально посвідченим, роз'яснено вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Внаслідок зазначених обставин вона позбавлена можливості прийняти спадщину від дочки, тому вимушена за захистом порушеного права звернутися до суду, який просить задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, від них не надійшло повідомлень про причини неявки. Їх неявка не є перешкодою для вирішення по суті спірних правових відносин, так як матеріали справи містять достатньо для цього доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу підлягають повному задоволенню. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 28.05.1968 року, [PERSON] [INFO], її матір'ю є [PERSON] - позивач по справі. 21.06.1999 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] на Універсальній товарній біржі «Сприяння» був укладений біржовий контракт, купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в Центральному районі м.Маріуполя, за яким [PERSON] придбала квартиру. Згідно реєстраційного посвідчення від 21.06.1999 року, Маріупольським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану квартиру за реєстровим номером 35927. За свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 5.10.2015 року [PERSON] померла [INFO] у віці 47 років. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі відносно спадщини спадкодавця [PERSON] зареєстрована спадкова справа 58249372. Із постанови нотаріуса від 5.04.2016 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті дочки [PERSON], оскільки правовстановчий документ на вказану квартиру - біржовий контракт виданий Універсальною товарною біржею «Сприяння» та не був нотаріально посвідченим. При зазначених обставинах право позивача на спадщину підлягає судовому захисту. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку, квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Проте, як встановлено судом, даний договір купівлі-продажу по незнанню сторін не був нотаріально посвідченим. Разом з тим, всі необхідні реєстраційні документи при укладенні біржового контракту були витребувані, договір сторонами виконаний і відповідно до ст.655 ЦК України до [PERSON] перейшло право власності на предмет договору. Суд вважає, що відповідно до ст.638 ЦК України, договір фактично був укладений, оскільки між сторонами в належній, у відповідних випадках формі досягнута згода за всіх істотних умов, а судовим розглядом встановлено, що під час укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в Центральному районі м.Маріуполя між сторонами було досягнуто такої згоди, і оскільки цей договір сторонами виконаний повністю, то відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, суд має право визнати його за дійсний.

Outcome: approved