Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~25.02.2021 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Глухівська міська лікарня», про поновлення на роботі. Позивач зазначив, що постановою Сумського апеляційного суду від 12.08.2020 р. його поновлено на посаді 0,5 ставки юрисконсульта КНП «Глухівська міська лікарня». 22.01.2021 р. він звернувся до керівництва поновити його на посаді юрисконсульта з окладом 1,0 ставки з 01.02.2021 р. На підставі цієї заяви 25.01.2021 р. наказом № 22-к його поновили на посаді юрисконсульта з окладом 1,0 ставки з 01.02.2021 р. та ввели до штатного розпису посаду юрисконсульта. 28.01.2021 р. керівництво лікарні скасувало цей наказ. Вважає такий наказ незаконним, бо відповідач не врахував рішення суду апеляційної інстанції, порушив його гарантії при укладенні трудового договору. \~ \~ \~ \~25.02.2021 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням клопотання позивача й на підставі ч. 4 ст. 19 ЦПК України, вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. \~ \~ \~ \~16.03.2021 р. до суду надійшов відзив відповідача, у якому той заперечував проти позову. Відповідач зазначив, що колишній виконуючий обов`язки директора КНП «Глухівська міська лікарня» [PERSON] з незрозумілих причин не виконав вчасно постанову Сумського апеляційного суду від 12.08.2020 р. і не видав наказу про поновлення позивача на 0,5 ставки юрисконсульта. Натомість він уклав з ним договір про надання юридичних послуг, за яким позивач надавав лікарні послуги і отримував щомісячну оплату. За місяць до призначення директора лікарні, виконуючий обов`язки директора [PERSON] видав наказ про поновлення позивача з 01.02.2021 р. на 1,0 ставки юрисконсульта, а не на 0,5 ставки, як було зазначено у рішенні суду. Він також увів до штатного розпису посаду юрисконсульта. Потім, 28.01.2021 р. він цей наказ сам скасував. Фактично ж [PERSON] не затверджував нового штатного розпису. Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити в позові, оскільки питання щодо поновлення позивача вже вирішувалось судом. \~ \~ \~ \~Позивач, в установлений судом строк відповідь на відзив не подав. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома статті 235 КЗпП України). Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом статті 65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення вважається виконаним боржником із дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. Вказаний висновок узгоджується із висновками з питань права у побідних правовідносинах, що були викладені у постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17.06.2020 р. по справі № 521/1892/18. Повертаючись до обставин цієї справи, суд звертає увагу на те, що постановою Сумського апеляційного суду від 12.08.2020 р. позивача поновлено на посаді 0,5 ставки юрисконсульта КНП «Глухівська міська лікарня» (а.с.5-6). Водночас, вказане рішення залишилось не виконаним і позивач не був поновлений на посаді. Зокрема, він фактично так і не приступив до виконання своїх трудових обов`язків. Як свідчать надані відповідачем штатні розписи за 01.07.2020 р. та 01.01.2021 р., посада позивача не була уведена до штату. Наказ про поновлення від 25.01.2021 р. за яким позивач повинен був приступити до роботи з 01.02.2021 р. не виправив цю ситуацію, оскільки 28.01.2021 р. був скасований ще до того, який позивач повинен був приступити до роботи. Отже, оскільки позивач так і не був поновлений на роботі на підставі постанови Сумського апеляційного суду від 12.08.2020 р., то ніякого нового звільнення його з роботи не відбулось, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed