Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

26 квітня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 березня 2005 року помер його батько - [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка, розташована на території Гуринівської сільської ради, посвідчена державним актом серії І-СМ №034341. Однак, в установленому законом порядку він не прийняв спадщину внаслідок скрутного матеріального становища та юридичної необізнаності, що на даний час є перешкодою в отриманні у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину. Разом з цим, він вчинив дії, які свідчать про фактичне прийняття спадщини, зокрема, здійснив поховання батька, розпорядився його речами, зберігав державний акт. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON], який помер 25 березня 2005 року року, тривалістю в два місяці. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Представник останнього за довіреністю [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 27). Статтею 60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. В силу статті 131-1 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Разом з цим, відповідно до п. 11 Перехідних положень Конституції України норма щодо здійснення представництва у судах першої інстанції виключно адвокатами вступає в силу з 01 січня 2019 року. З огляду на викладене, суд вважає допустимою участь у судовому засіданні [PERSON] як представника позивача [PERSON] за довіреністю. Представник відповідача Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника, позов визнають (а. с. 21). Третя особа приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] надіслала листа про розгляд справи без її участі (а. с. 26). У звязку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи визнання позову відповідачем, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 25 березня 2005 року у с. Марянівка Білопільського району Сумської області помер батько позивача [PERSON] (а. с. 4-5). Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,53 га в межах згідно з планом, розташовану на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії І-СМ №034341, виданим 29 вересня 1999 року Гуринівською сільською радою та зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №291 (а. с. 6). За інформацією Гуринівської сільської ради, наданою за даними книги погосподарського обліку, [PERSON] постійно і до дня смерті 25 березня 2005 року проживав та був зареєстрований один у будинку під №21 у с. Марянівка Білопільського району Сумської області. Заповіт від імені померлого виконкомом Гуринівської сільської ради не посвідчувався (а. с. 8, 21-25). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після [PERSON], який помер 25 березня 2005 року, не заведена (а. с. 17). Позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], однак нотаріус своєю постановою відмовив йому у вчиненні нотаріальних дій внаслідок пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини (а. с. 7). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після померлого 25 березня 2005 року батька, [PERSON], однак не може реалізувати своє право на спадщину у звязку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON], який помер 25 березня 2005 року внаслідок скрутного матеріального становища. Суд вважає дану причину поважною і приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved