Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

26.12.2018 року публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованості за кредитним договором від 18.09.2012 року в сумі 42943 грн 71 коп. і понесених судових витрат у сумі 1762 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини неявки не повідомила. У відзиві на позовну заяву стверджує, що сума заборгованості за кредитним договором вже стягнуто з неї на підставі виконавчого напису нотаріуса, проте відповідних доказів на підтвердження цього відповідач суду не надала. Крім того, просила застосувати до спірних правовідносин позовну давність та відмовити в задоволенні позову із зазанчених вище підстав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 18.09.2012 року відповідач уклала з публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є позивач, кредитний договір № GP 3683953 відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 22880 грн строком на 48 місяців, тобто до 19.09.2016 року включно (далі по тексту - Договір, а.с. 9-26). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Як випливає з приєднаного до справи розрахунку заборгованості (а.с. 16) відповідач умови Договору виконує неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 14.12.2018 року становить 42943 грн 71 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту - 7445 грн 83 коп., заборгованість по сплаті відсотків - 6572 грн 09 коп., комісія - 151 грн 13 коп., неустойка - 28774 грн 66 коп. Суд констатує, що відповідачем не спростовано правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості, а також фактичне її стягнення за виконавчим написом нотаріуса, а тому обґрунтованість заявленої позивачем до стягнення суми боргу вважається доведеною. Водночас, відповідно до статті 256 Кодексу позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; статтею 257 Кодексу встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки; пунктом 1 статті 258 Кодексу для вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлено спеціальну (скорочену) позовну давність тривалістю в один рік. З огляду на вказане, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті тіла кредиту, нарахованих відсотків і комісії заявлена в межах загального строку давності (три роки), що є підставою для стягнення цієї заборгованості, яка становить 14169 грн 05 коп. /7445.83 + 6572.09 + 151.13/; оскільки вимога про стягнення неустойки пред'явлена відповідачем після закінчення спеціального (скороченого)строку позовної давності, який закінчився 19.09.2017 року, - в цій частині позов не підлягає задоволенню. Таким чином, пред'явлений позов належить до часткового задоволення. Виходячи з того, що позовні вимоги задоволено судом на 33% /14169.05 : 42943.71 х 100/, з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 581 грн 46 коп. /1921 х 33%/.

Outcome: partial