Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

26.09.2014р. [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] третя особа [PERSON], в якому після уточнення позовних вимог просить зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні квартирою за адресою [ADDRESS], вселити його в зазначену квартиру, зобов'язати [PERSON] передати ключі від квартири представнику позивача [PERSON] або особисто [PERSON], та встановити порядок користування квартирою: виділити [PERSON] в користування житлову кімнату 11,9 кв.м., [PERSON] кімнату площею 16,2 кв.м., залишити у спільному користуванні кухню площею 8,6 кв.м., ванну 2,2кв.м, туалет1,3кв.м., коридори площею 4,6кв.м. та 2,4кв.м., кладову площею 2,5кв.м., балкон площею 2,1 кв.м. Свої вимоги мотивує тим, що за час перебування в шлюбі з відповідачкою спільно придбали квартиру за адресою [ADDRESS]. Спільне життя не склалося, тому рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.05.2012р. шлюб розірвано. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.01.2014р. розподілено спільне майно подружжя та визнано право власності по 1/2 частині за позивачем та відповідачем, в тому числі на квартиру за адресою [ADDRESS]. До цього часу позивач не має можливості потрапити до квартири, відповідач постійно створює перешкоди у доступі до квартири, безпідставно та незаконно не впускає до квартири. Не надає копію ключа від вхідних дверей. На даний час у позивача нова сім'я, має дитину та бажає проживати в квартирі за адресою [ADDRESS]. [PERSON] не відповідає на телефонні дзвінки, матір відповідачки повідомила що нічого позивач не отримає. Квартира складається з двох жилих кімнат. Оскільки досягти згоди не вдається, позивач просить виділити йому у користування кімнату площею 11,9 кв.м., а більшу залишити відповідачці. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що перешкодами з боку відповідачки в користуванні квартирою позивачем вважає те, що відповідачка не забезпечила доступ до спірної квартири державному виконавцю, який вимушений був звертатися до суду для отримання рішення про проникнення до квартири. Представник стверджує, що ключі від спірної квартири у позивача відсутні. За ключами від квартири позивач безпосередньо до відповідачки не звертався. Визначаючи порядок користування квартирою, позивач виходив з того, що спершу в квартиру він заселиться сам, тому його повнолітній син [PERSON] може проживати разом з ним в меншій кімнаті, а відповідачка з неповнолітньою донькою будуть проживати в більшій кімнаті. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що запропонований позивачем порядок користування квартирою не враховує інтереси дітей сторін по справі. Відповідачка ніколи не чинила перешкод щодо вселення позивача, він має право на проживання бо він співвласник. Щодо передачі ключа від квартири відповідачка стверджує, що позивач має дублікат ключа, однак постійно піднімає питання передачі ключа з метою вчинення психологічного тиску на неї, тому вона зверталася з заявою до правоохоронних органів, щоб передати ключ позивачу, однак позивач за ключем не приходить. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, підтримала пояснення надані її представником. Додатково зазначила, що позивач ніколи не проживав в спірній квартирі. На даний час у нього інша родина, він постійно проживає у дружини по [ADDRESS] а зареєстрований в с. Олешня, Охтирського району Сумської області. Пояснила, що вона не чинила перешкод позивачу в користуванні квартирою. Замки не змінювала. Комплект ключів у позивача є. Якщо він хоче отримати ще один ключ, то вона йому передасть, але особисто, бо представнику [PERSON] не довіряє. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Пояснив, що мати - [PERSON] ніколи не чинила перешкод батьку - [PERSON] у користуванні квартирою. Позивач не приходив до відповідачки за ключами. [PERSON] на даний час зареєстрований та проживає у спірній квартирі. У цьому році бабуся купила йому житловий будинок, однак він не придатний до проживання бо потребує капітального ремонту. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.01.2014р. розподілене спільне майно подружжя [PERSON] та [PERSON], в тому числі визнано право власності за [PERSON] на 1/2 частини квартири [ADDRESS], інша частина залишена у власності [PERSON] (а.с. 5-7) Право власності [PERSON] на 1/2 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 47,8кв.м., житлова площа 28,1 кв.м., підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 24329395 від 16.07.2014р..( а.с. 4) Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1 - 5 ст. 319 ЦК України передбачають, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ч. 1 ст. 356 ЦК України передбачає, що власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За приписом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на зазначені положення закону, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що позивач не звертався до неї з питанням про надання доступу до спірної квартири, наполягала на тому, що позивач має ключ від квартири, тому стверджувати, що вона чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою - є невірним. Передавати ключ представнику позивача [PERSON] відмовилася, бо він не надав документ, яким би був уповноважений на отримання ключа для позивача. Представник позивача в судовому засіданні також зазначив, що позивач до відповідачки за ключем особисто в позасудовому порядку не звертався, однак зазначив цю вимогу в позові. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Представник позивача [PERSON], обґрунтовуючи наявність факту чинення перешкод з боку відповідачки в користуванні квартирою позивачем, посилався на те, що [PERSON] не забезпечила доступ до спірної квартири державному виконавцю, який вимушений був звертатися до суду для отримання рішення про проникнення до квартири. Судом встановлено, що в межах виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 19.03.2014р., виданого на виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.01.2014р. в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] вартості 1/2 частини автомобіля Mitsubishi Colt 1.3, 2009року випуску, отримана ухвала Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.10.2014р., якою державному виконавцю ВДВС Охтирського МРУЮ Шевченко Я.А. надано дозвіл на примусове проникнення до житла, а саме квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] м. Охтирка, Сумська область, що належить [PERSON] для проведення опису, арешту і експертної оцінки майна боржника [PERSON](а.с.54-55) Відповідно до ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З огляду на викладене,

Outcome: partial