Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

25 січня 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідно до договору дарування від 28 серпня 1998 року, посвідченого нотаріусом за реєстром №269, він прийняв в дар 950 частини домоволодіння по [ADDRESS], у тому числі: придатну для проживання кв. №2 у житловому будинку під літ. А-1, сарай під літ. Е, споруди під №10-12 та 14 загального користування. Технічний стан конструктивних елементів і технічного обладнання житлового будинку забезпечував безпечне проживання в ньому людей. У Дніпропетровському БТІ, зазначені 950 частини домоволодіння по [ADDRESS], зареєстровано у книзі № 516 за реєстровим номером № 14 від 21.09.1999 р. Згідно технічного паспорту, від 11.08.98, на жилий будинок приватного жилого фонду за адресою [ADDRESS], будинок під літ А-1 дерев'яно мазаний, одноповерховий, двоквартирний (№1 та №2) з розмірами по капітальним стінам 12.8 м х 6.3 м, будівництва до 1917 ріку має нежилі прибудови до кв. №1: сіни 1-1 площею 8.7 м2 і веранду 1-8 площею 6.4 м2; нежилі прибудови до кв. №2: - сіни 2-1 площею 10.6 м2 із земляним погребом і веранду 2-6 площею 3.8 м2. Відповідно до повідомлення Дніпропетровського МБТІ від 17.05.2004.за №459/л Наявність земляного погребу може бути відображена тільки у абрисі. Будинок, під літ А-1, на праві спільної сумісної власності належать позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] Квартира №2, його, загальною площею 48.8 м2 має належні інженерні комунікації та складається: із 2-х жилих кімнат - кімнати 2-3 площею 14.5 м2 та 2-4 площею 7.8 м2 , кухні 2-5 площею 7.9 м2, санвузла та ванної кімнати 2-2 площею 4.2 м2 обладнаною незалежною каналізацією до питної ями (споруда №12). Квартира №1, [PERSON], загальною площею 51.2 м2 має належні інженерні комунікації та складається: із 2-х жилих кімнат - кімнати 1-3 площею 14.4 м2 та 1-4 площею 5.9 м2 , кухні 1-2 площею 8.4 м2 , туалету 1-7 площею 0.8 м2 та ванної кімнати 1-5 площею 5.4 м2 обладнаними незалежною каналізацією до питної ями (споруда №11). Житловий будинок А-1 сталий. До 1999 року не піддавався реконструкції. Влітку 1999 року відповідач [PERSON] в порушення норм права спільної сумісної власності, правил експлуатації будинку, без крайнощі на то, в перевищення меж здійснення цивільних прав, переобладнав і перепланував житло, підсобні приміщення та інженерні споруди в кв. №1 спільного будинку під літ.А-1 по [ADDRESS]. Без його згоди і у його відсутність в дома відповідач [PERSON] зламав суміжну стіну між ванними кімнатами 1-5 кв. №1 та 2-2 кв. №2 внаслідок чого була порушена зв'язка стін будинку. При цьому, зіпсував 100 літровий водонагрівач, побив ванну та посуд , що знаходився у ній. Згодом відповідач звів цегельну суміжну стіну з порушенням будівельних норм а саме: роботи проведено без належного армування, влаштування фундаменту у розмірах відповідно проведеного розрахунку та порядкової перев'язки країв зведеної стіни з існуючими стінами будинку, тобто, змінив спільний конструктивний елемент житлового будинку, що впливає на міцність та безпечність його, що і є істотним порушенням будівельних норм і правил. Для подальшого проживання у кв. №2 відповідач [PERSON] зобов'язаний був провести відновлювальний ремонт ванної кімнати, але він від такого відмовився. У червні 2000 року відповідач [PERSON] без підготовки майданчика під будівництво, без проекту розпочав реконструкцію прибудови житлового будинку А-1 зі збільшенням площі забудови на 17.4 м2 за рахунок земельної ділянки яка використовувалась для обслуговування будинку і споруд (його каналізації), без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, та з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідач розпочав будівництво на складовій частині його квартири, та на землі, якою він користуюсь обслуговуючи водовідвід: прибудову із цегли звів на межі існуючого земляного погребу під приміщенням 2-1; на водовідводі з його кв. №2 незалежному від кв. №1. Каналізаційна труба водовідводу розміщена у лотку і виходить із ванної кімнати 2-2 кв. №2 у питну яму (споруда №12) зменшивши при цьому відстань до його споруди №12 від 4.5 м2 до 1.6 м2. У листі Інспекції ДАБК від 18.10.2000 за № 823/2 указано що прибудова (на той час був лише один поверх) має порушення будівельних норм і правил та рекомендовано Виконкому Красногвардійської рай. у м. Дніпропетровськ ради прийняти рішення про знесення її, так як відповідач відмовився від перебудови та надання проекту реконструкції. У 2001 року, за повідомленням прокуратури Красногвардійського р-ну м. Дніпропетровська від 15.09.01 за № 166с/2001, відповідач [PERSON] ігноруючи приписам Інспекції ДАБК та попередженням спеціалістів, звів 2-й поверх, змінив несучу стіну будинку. У лютому - березні 2003 року під дією навантаження прибудови на ґрунт порушилася стійкість стін земляного погребу під приміщенням 2-1 і почалося його руйнування, руйнування фундаменту прибудови, основи несучої стіни будинку та деформація конструкцій його кв. № 2. У березні 2006 року сталося значне осідання ґрунту та осадка двоповерхової прибудови яка розчавила його майно, каналізаційний лоток і трубу з ванної кімнати 2-2, та привело до конструктивної загибелі квартири №2. Як наслідок реконструкції нежилої прибудови, перепланування кв.№1, самовільного вторгнення в систему водопостачання і каналізації жилого дому А-1 у всіх кімнатах його квартири з'явилися численні видимі руйнування. Повністю обрушилися: його земляний погріб, фундамент несучої стіни дому, фундамент прибудови відповідача. 30-31.08. 2011року Інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області здійснено перевірку за зазначеною адресою. За даною інформацією Інспекції ДАБК станом на 31.08.2011 року існує загроза руйнації та обвалу двоповерхової прибудови та направлено лист до Красногвардійської районної у м. Дн-вськ ради з проханням термінового створення районної технічної комісії для визначення стану кв. №1 та кв. №2 які знаходяться в стані руйнації та можливого обвалу. Листами № 664/з від 02.11.2011, та № Л-27 від 15.12.2011 Красногвардійська районна у м. Дніпропетровську рада рекомендувала йому звернутися до ліцензованої проектно-будівельної організації для визначення технічного стану кв. №1 та № 2. У вересні 2012 року Інститутом проектування та експертизи будівництва проведено візуальне та інструментальне технічне обстеження для оцінки технічного стану будинку з прибудовами. Експертами визначені абсолютні значення нахилу двоповерхової прибудови та зміщення другого поверху відносно першого. За станом на вересень 2012 - нахил прибудови: у сторону двору - 230 мм; у сторону кв. №2 - 110 мм. Зміщення другого поверху відносно першого в сторону кв. №2 - 85 мм. Просадка ґрунту під прибудовою з боку вхідних дверей до кв. №1 більша ніж з боку земляного погребу кв. №2. Це свідчить про те що наслідком стану його кв. №2 та будинку в цілому є лише самочинне зведення [PERSON] двоповерхової прибудови без проекту на реконструкцію. Експертом установлено: що конструкції будинку перебувають у незадовільному та аварійному стані; що відхилення прибудови вбік кв. №2 на несучу стіну змістило цегельну кладку фундаменту; що фундамент під двоповерховою прибудовою до кв. №1 відсутній. У Висновку від 24.09.2012 р, наведено перелік будівельних норм, які порушені під час реконструкції та самочинного будівництва прибудови кв. №1. Інспекція ДАБК у Дніпропетровській області листом від 01.07.2013 за № Л-685/06 звернулась до Красногвардіської районної у місті Дніпропетровськ ради з проханням провести комісійну перевірку технічного стану вищезазначеного будинку. Красногвардійська районна у місті Дніпропетровськ рада та Дніпропетровська Міська рада відмовились проводити комісійну перевірку технічного стану вищезазначеного будинку та рекомендували «негайно обмежити доступ зазначеної споруди». Відповідач, [PERSON] заподіяв значну шкоду конструктивним елементам жилому будинку, його кв. №2 та інженерному обладнанню до неї. Технічний стан конструктивних елементів і технічного обладнання житлового будинку повинен забезпечувати безпечне проживання в ньому людей. На сьогоднішній день, знесення прибудови це необхідний захід по усуненню загрози життю та здоров'ю як його, так і відповідача [PERSON] Таким чином, відповідачем порушено його конституційне право на житло, безпечне проживання у квартирі. Відновлення квартири до попереднього стану, до стану придатного для проживання потребує значних вкладень. Відповідно до вимог цивільного права збиток, заподіяний у результаті порушення правовідносин, підлягає відшкодуванню. Просив: зобов'язати [PERSON] знести самочинно побудовану двоповерхову прибудову до квартири № 1 житлового будинку під літерою А-1 по [ADDRESS] не пізніше ніж в місячний термін після вступу у силу рішення суду або ж знести цей об'єкт нерухомості за його рахунок; стягнути з відповідача, [PERSON] його користь як відшкодування завданої шкоди, суму вартості робіт на відновлення квартири № 2 житлового будинку під літерою А-1 по [ADDRESS] відповідно до розрахунку; судові витрати покласти на Відповідача. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Пояснив, що позов пред'явлено з інших підстав, а ніж з тих за якими вже виносилося рішення суду. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позивних вимог, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Пояснив, що позивач вже звертався до суду з тим самим позовом та з тих самих підстав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до договору дарування від 28 серпня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО за реєстром № 269, [PERSON] прийняв в дар 950 частини домоволодіння № 31, з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, розташований на земельній ділянці розміром 933 м. кв. що знаходиться за в [ADDRESS] (а. с. 25). Згідно реєстраційного посвідчення Дніпропетровського БТІ, 950 частини домоволодіння розташовані в [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 28 серпня 1998 року у реєстровій книзі № 516 за реєстровим номером № 14 від 21.09.1999 р. (а. с. 26). Відповідачем була проведена реконструкція частини будинку, а саме кв. № 1 (а. с. 6-8), у зв'язку з чим у сторін виник спір. Згідно із ч. 7ст. 376 ЦПК України, у разі істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Отже, чинне законодавство не визнає самочинне будівництво об'єктом правового захисту, крім передбаченого ч. 3ст. 376 випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва в разі звернення до суду з позовом відповідного органу є або знесення такого будівництва або проведення відповідної його перебудови. Аналіз наведених норм свідчить про те, що знесення нерухомості, побудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил (у тому числі при відсутності проекту) можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм та правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або, якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді коли використані усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення до відповідальності. Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня, або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що технічна можливість перебудови об'єкта самочинного будівництва неможлива, і відповідач відмовляється від її проведення. Статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-УІ від 17.02.2011 року, визначений державний орган - інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, якій надане право звертатися до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта нерухомості. Вказаною нормою права встановлений порядок, відповідно до якого вирішується питання про знесення самовільно реконструйованих та побудованих житловий і нежитловий приміщень. Відповідно до встановленого порядку, Інспекція ДАБК у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта посадова особа відповідної інспекції ДАБК видає особі, яка здійснює таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності з визначенням строку, для добровільного виконання припису. І лише у разі не виконання припису у встановлені інспекцією строки, вона подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта. Згідно ч. 7ст. 376 ЦПК України з позовом до суду про знесення об'єкту самочинного будівництва може також звернутися орган місцевого самоврядування, якому відповідно до закону надані такі повноваження. Отже, правом звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва наділений лише орган місцевого врядування, яким є Дніпропетровська міська рада. Таким чином, вимога позивача щодо знесення самочинної збудованої прибудови не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ст. 10 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Позивачем на підтвердження заявлених вимог надано лише письмові заяви та скарги на адресу різних державний органів, жодні письмові докази у матеріалах справи не дають змоги суду оцінити фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов про визнання договору про надання споживчого кредиту удаваним та визнання певних обставин не підлягає задоволенню, а ні повністю, а ні частково. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Не може суд прийняти до уваги позицію позивача стосовно наполягання на позовних вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджується. Позивачем не надано доказів розрахунку завданої відповідачем йому шкоди, не надано суми вартості робіт та підтвердження сплати вказаної суми. Отже, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області про зобов'язання знесення самочинного збудованої прибудови, стягнення суми вартості робіт на відновлення квартири та стягнення судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судовий збір сплачений [PERSON] у сумі 243 грн. 60 коп. віднести за його рахунок. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed