Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

26.11.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить усунути перешкоди у його спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] та його вихованні, визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною; зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною [PERSON] ; визначити спосіб участі позивача у спілкуванні з [PERSON] та у його вихованні, шляхом надання побачень кожного першого та третього тижня місяця з 18:00 год. п`ятниці до 18:00 год. суботи та два тижня підчас літнього оздоровлення без присутності матері або третіх осіб та надавши батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач чинить перешкоди у її спілкуванні з сином та не надає йому можливості приймати участь у вихованні дитини. А саме, не надає йому можливості вільно спілкуватися з дитиною, відвідувати його та забирати до себе. Його звернення до служби у справах дітей з метою встановлення порядку спілкування з сином, відповідачем були проігноровані. Дані обставини і послужили підставою для його звернення до суду з зазначеним позовом. 08.04.2019 року відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, якою заявлені позовні вимоги визнала частково. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що позивачем була погашена заборгованість по аліментам на утримання сина лише після винесення державним виконавцем постанови, якою було накладено заборону на виїзд [PERSON] закордон. Також, були випадки, коли [PERSON] нехтуючи інтересами та розкладом занять дитини відпрошував його з шкільних занять з метою поспілкуватися. Окрім школи, [PERSON] відвідує позашкільні курси англійської мови та секцію з акробатики. Просила врахувати, що дитина має проблеми зі здоров`ям, що варто враховувати при визначенні зустрічей батька з дитиною. Враховуючи графік дитини, наголосила на тому, що вважає за можливе призначити побачення батька з сином перший та четвертий тиждень до 15:00 год., за умови згоди на побачення дитини, у обов`язковій присутності матері, враховуючи як найкращі інтереси дитини. Просила відмовити у задоволенні вимоги у спілкуванні з дитиною два тижні підчас літнього оздоровлення без присутності матері та третіх осіб з огляду на те, що поведінка позивача по відношенню до неї та дитини є неконкретною та грубою, позивач нехтує інтересами дитини з`являючись підчас шкільних занять та у нічний час доби з вимогами надати можливість зустрітися з сином. Представник позивача надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача. Підтримав заявлені позовні вимоги з врахуванням Висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Відповідач надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала. Рішення просила прийняти у відповідності до висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Суд, дослідивши подані сторонами письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2014 року по справі №489/169/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 07.03.2014 року вказане рішення набрало законної сили. В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорювано факт проживання неповнолітнього [PERSON] разом з відповідачем. Однак, адреса фактичного проживання дитини з матір`ю не розголошувалась за клопотанням [PERSON] з посиланням на некоректну поведінку позивача при висуненні вимог щодо надання можливості побачитись з сином. Згідно характеристики наданої директором школи ЗОШ №34 [PERSON] та класним керівником [PERSON] , учень [PERSON] навчається в ЗОШ №34 з першого класу. Вихованням та навчанням дитини займається мати. Хлопчик проживає з матір`ю. Батько з родиною не спілкується, але декілька разів відвідував школу та цікавився навчанням дитини. Відповідно до Характеристики наданої психологом ЗОШ №34 [PERSON] , учень 2-а красу Миколаївської ЗОШ №34 [PERSON] , [INFO] , має хороший фізичний та розумовий розвиток. В класі має достойний та прийнятний статус. Виходячи зі змісту наданого відповідачем розкладу занять «Apple Pie English club» [PERSON] відвідує заняття з англійської мови даного клубу. Згідно Довідки наданої тренером секції повітряної акробатики, [PERSON] відвідує заняття даного гуртку: вівторок (з 16:00 год. до 17:00 год.) та четвер (з 17:00 год. до 18:00 год.). Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 81 ч. 5, 6 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] вчиняє дії психологічного характеру, чинить позивачу перешкоди у спілкуванні сином. Однак, доказів на підтвердження наявної заборони у спілкуванні з неповнолітнім [PERSON] позивачем не надано. Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ст. 15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом буде визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Дані положення законодавства повністю знайшли відображення в Положенні Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року. Згідно вимог ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. На підставі ст. 151 ч.ч.1,3 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Стаття 52 Конституції України вказує на те, що форми та методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Декларації з прав дитини від 20.11.1959 року та Закону України «Про охорону дитинства». За вимогами ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. При встановленні судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини. Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. За змістом ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і принаймні в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, в також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною від 15.07.2019 року, за вих. №3542/02.02.01-22/25/14/19, орган опіки та піклування ММР вважає за доцільне усунути перешкод батькові у спілкуванні з дитиною та визначити участь батька, [PERSON] , у вихованні дитини, [PERSON] , [INFO] , надавши йому можливість безперешкодно спілкуватися з дитиною: першу, тертю суботу місяця з 10:00 год. до 19:00 год., у період перебування батька на території України, перші 5 зустрічей у присутності матері, а також, дні народження дитини, святкові, канікулярні дні, враховуючи інтереси дитини та за домовленістю між батьками. Обставин того, що спілкування батька з сином може суперечить інтересам дитини, судом не встановлено. Суд вважає, що запропоновані органом опіки та піклування ММР способи участі у вихованні сина, не порушать нормальний режим життєдіяльності дитини, потреб в забезпеченні певного режиму, усталеного порядку харчування (з врахуванням вікових особливостей та стану здоров`я дитини), відпочинку, дотримання особистої гігієни. Відтак, враховуючи вік дитини, факт постійного проживання з матір`ю, та наявний висновок органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною від 15.07.2019 року, за вих. №3542/02.02.01-22/25/14/19, суд дійшов до висновку, що саме шляхом встановлення зустрічей першу, тертю суботу місяця з 10:00 год. до 19:00 год., у період перебування батька на території України, перші 5 зустрічей у присутності матері, а також, дні народження дитини, святкові, канікулярні дні, враховуючи інтереси дитини є доцільним та забезпечить найвищі інтереси дитини і узгоджується із приписами ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, якими передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд вважає, що такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні сина відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такому ритмі, який не буде порушувати виховний графік дитини. Даний спосіб надасть можливість батьку піклуватись про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього. Крім того, встановлення зазначеного способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином не перешкоджає подальшому їх спілкуванню в інший період часу при досягненні такої згоди між батьками.

Outcome: approved