Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

26.07.2016 позивач [PERSON] звернулася до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що відповідач являється батьком зазначеної дитини, він є працездатною особою і має можливість сплачувати аліменти. У судове засідання позивач не прибула, проте надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Ухвалою від 12.10.2016 суд постановив уцивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментівпровести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що у сторін від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження від 16.11.2006 (а.с.6). Позивач у своєму позові не зазначила будь-якої інформації щодо працевлаштування відповідача. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. У відповідності до положень ст.ст.141, 157 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу та окреме від дитини проживання не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, а той з батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому із батьків, хто живе окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дітей, беручи до уваги, що обов'язок утримувати дітей не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за дітьми, враховуючи, що відсутні будь-які відомості щодо працевлаштування відповідача, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved