Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

26 жовтня 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики грошей, посилаючись на те, що 08 вересня 2015 року між ним та відповідачем шляхом написання розписки був укладений договір позики грошей, за умовами якого позивач передав відповідачу гроші у сумі 2500 доларів США для його власних потреб з умовою їх повернення до 01 січня 2016 року. Однак у встановлений строк відповідач позику не повернув, посилаючись на відсутність коштів, чим порушив узяті на себе зобов`язання. Тому, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за позикою від 08 вересня 2015 року у розмірі 64 575 грн., що по курсу гривні відносно долара 25,829 грн за 1 долар США складає 2500 доларів США, три відсотка річних за користування грошима за період прострочення зобов`язання з 01.01.2016 по 01.11.2016, в сумі 1614,38 грн та судові витрати по справі у розмірі 662 грн. Ухвалою суду від 22.11.2016 відкрито провадження по справі. 05.01.2017 ухвалено заочне рішення по справі, яким позовні вимоги задоволено. Ухвалою від 23.02.2018 заочне рішення скасоване за заявою відповідача, справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні. 14.06.2018 відповідач подав відзив відповідно до якого позов не визнає, кошти в борг не брав, розписку не писав, доказів позивачем не надано. Ухвалою від 20.11.2018 за клопотанням відповідача, представника відповідача у справі призначено судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою суду від 27.02.2019 провадження по справі відновлено для виконання клопотання експерта. В судовому засіданні 15.04.2019 відповідач відмовився від проведення експертизи так як в нього не має коштів для її оплати, та він вважає, що це позивач повинен доводити, що розписку писав та підписував відповідач. На роз`яснення суду норм ЦПК України щодо порядку доказування та надання доказів, відповідач зазначив, що не вважає необхідним проводити експертизу за його клопотанням та сплачувати за неї, відмовився від проведення експертизи. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, надав пояснення відповідно до позовної заяви. Позивач зазначив, що відповідач збирався купити будинок у нього, потім в нього не вистачило коштів, і він запропонував купити відповідачу будинок у [PERSON] , так як його будинок дешевше, а позивач збирався продати свій будинок відповідачу, а купити будинок [PERSON] , у них були попередні домовленості, так як відповідач відмовився покупати його будинок він звів відповідача з [PERSON] Вони зустрілись 08 вересня 2015 року всі: позивач з дружиною, відповідач з дружиною та [PERSON] в будинку [PERSON] , домовились про купівлю-продаж будинку між відповідачем та [PERSON] , у відповідача не вистачало коштів, тому він зайняв кошти відповідачу в сумі 2500 доларів США, про що відповідач підписав розписку від 08 вересня 2015 року, яку писала дружина відповідача, кошти по 100 доларів США в сумі 2500 доларів США передав в цей же день. Представник відповідача, відповідач у судовому засіданні позові вимоги не визнали. Відповідач декілька разів змінював свої пояснення, спочатку відповідач стверджував, що він коштів не брав, розписку не писав, не підписував, не знає хто писав розписку, це він займав кошти позивачу, потім зазначив, що 08.09.2015 не з ким не зустрічався розписку не писав, так як був на лікарняному, був в лікарні 08.09.2015 отримував епікриз, доказів зазначеного в нього не має. Потім зазначив, що в них з позивачем та [PERSON] були відносини щодо купівлі-продажу будинку, потім зазначив, що повністю підтверджує письмові нотаріально посвідчені пояснення свідка [PERSON] , чому раніше зазначав інше не знає, зазначив, що розписку писала дружина, він підписував, це були кошти за ремонт який позивач робив в домі [PERSON] , кошти віддав в той же день пізніше в доларах США та гривнях, чому не написали відповідну розписку, та він не забрав розписку від 08.09.2015 не знає, розписка залишилась на підвіконні, він не думав, що позивач її забере собі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала пояснення повністю аналогічні поясненням позивача, та чітко описала обставини передачі коштів та написання розписки 08 вересня 2015 року в будинку [PERSON] Вислухав сторін, свідка, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77, ч 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до вимог ст.1047 Цивільного кодексу України( далі - ЦК) договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1050 ЦК визначено, що в тому разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив , якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що між сторонами укладено договір позики грошей в розмірі 2500 доларів США, на підтвердження чого позичальником написано розписку від 08.09.2015, на строк до 01.01.2016, розмір процентів не встановлений, що підтверджується оригіналом розписки від 08.09.2015 (а. с.73). Щодо тверджень відповідача про те, що кошти він фактично не отримував, а розписку написала дружина, а він підписав в підтвердження обов`язку віддати кошти за зроблений ремонт в будинку який він купував, суд зазначає наступне. ВСУ у справі № 309/3458/14-ц від 13 грудня 2017року підкреслив, що згідно ст. 1046, 1047 ЦК України розписка є підтвердженням укладання договору позики, і саме рукописна розписка, якщо кошти передаються готівкою, є підтвердженням факту передачі коштів від кредитора боржнику. Таким чином, навіть якщо і повірити боржнику, що коштів реально він не отримував, то без наявності інших доказів у справі, написана власноручно боржником розписка зобов`язує суд стягнути з боржника вказану у такій розписці суму. Інших варіантів у судів не залишається. В даній справі є наявний у позивача оригінал самої розписки (а.с. 73), відповідач після декількох змін своєї позиції по справі в судовому засіданні визнав, що розписку писала його дружина, а він підписував, від проведення експертизи відповідач відмовився, також обставини написання розписки та передачі коштів в судовому засіданні було підтверджено допитаним в свідком. Доказів повернення коштів про розписці відповідачем не надано, надано лише письмові нотаріально засвідченні пояснення [PERSON] , де останні зазначає про факт повернення коштів за розпискою повністю в день написання 08.09.2015 доларами та гривнями, позивач факт повернення коштів заперечує. Слід зазначити, що поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики (ст.1051 ЦК України). Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином повернення грошей позивачу по спірній розписці не доведено відповідачем, оскільки боргова розписка знаходилась на момент звернення до суду та розгляду справи в позичальника (позивача) (а.с. 73). Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права зазначені в Постанові ВС від 27 червня 2018 року, справа №712/14562/17-ц. Отже, матеріалами справи встановлено, що між сторонами укладено договір позики грошей в розмірі 2500 доларів США, на підтвердження чого позичальником написано розписку від 08.09.2015, на строк до 01.01.2016, розмір процентів не встановлений, що підтверджується оригіналом розписки від 08.09.2015 (а. с.73). Згідно довідки Приватбанку від 28.09.2016 курс гривні відносно долара США складає 25,829грн за 1 долар США( а.с.7). Таким чином, борг відповідача в національній валюті при подачі позову складає 2500 х 25,83=64 575грн. Вимоги про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України в сумі 1614,38 грн за період з 01.01.2016 по 01.11.2016 підтверджуються розрахунком, наведеним у позовній заяві. Перевіривши розрахунок позивача в цій частині суд доходить висновку про його обґрунтованість. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Позивач підтримав позовні вимоги в розмірі та розрахунку первісно заявлених вимог від 26.10.2016. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved