Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

25.04.2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 06.01.1998 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, сторони мають несумісні характери, між ними виникають непорозуміння, які призводять до сварок, які негативно впливають на виховання дитини, позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, протягом останніх трьох років сторони проживають окремо, сімейно-шлюбні відносини протягом між ними припинено і сім`я фактично розпалась. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишаться проживати з позивачем. Позивач у судове засідання не зявилась. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення йому судової повістки засобами поштового звязку за зареєстрованою адресою місця проживання. На підставі статей 158, 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 06.01.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 025359, виданим Великокоровинецькою селищною радою Чуднівського району Житомирської області від 06.01.1998 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №074976, виданим Великокоровинецькою селищною радою Чуднівського району Житомирської області від 25.09.1998 року (а.с. 5). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дитини на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить залишити їй після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище «Вакуленчик». Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved