Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

24.12.2020 представник Національного аерокосмічного університету ім.. М. Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з оплати наданих освітніх послг у розмірі 1119,00 гривень та судові витрати у розмірі 2102,00 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача посилається на те, що з 01 вересня 2015 року [PERSON] на підставі Правил прийому до вищого навчального закладу Національний аерокосмічний університет ім. М.Є.Жуковського «Харківський авіаційний інститут»(надалі - ХАІ) та рішення приймальної комісії ХАІ було зараховано студентом 5-го курсу денної форми навчання факультету екноміки та менеджменту за напрямком підготовки 8.18010013 «Управління проектами» за рахунок коштів фізичної особи. Таким чином, навчання відповідача, починаючи з 01.09.2015 в ХАІ здійснювалося на умовах надання платних послуг. Зазначив, що ХАІ належним чином виконував власні зобов`язання за контрактом на користь відповідача: надавав йому можливість отримувати освітні послуги на рівні державних стандартів освіти, право користування навчально-лабораторним обладнанням, читальними залами, бібліотеками, культурними й спортивними комплексами тощо. Разом з тим, позивач наголосив, що не зважаючи на укладений контракт, відповідач, неналежним чином виконав свої зобов`язання щодо сплати коштів за надані йому освітні послуги, що спричинило утворення заборгованості перед ХАІ відповідно до положень контракту у розмірі 1119,00 грн. Вказали, що відповідач згідно пунктів 5.4, 5.5 Контракту повинен був сплачувати за освітні послуги на умовах попередньої оплати за визначений період навчання (щомісячно) не пізніше 10 днів з початку календарного місяця, у якому повинна була здійснитися чергова плата. У своєму позові зазначили, що весь термін навчання відповідача, за який не було сплачено, ХАІ належним чином надавав можливість безперешкодно отримувати освітні послуги, тобто відповідачу надавалася можливість навчатися, отримувати освітні послуги, користуватися матеріальною базою ХАІ тощо. Весь час навчання зберігалося місце в академічній групі. Крім того, посадові особи ХАІ неодноразово спробували зв`язатися з відповідачем з пропозицією належним чином виконувати умови контракту (оплачувати освітні послуги), освітньої програми, однак це не вдалося, з обставин, за які ХАІ не відповідає. Після спливу встановленого строку для ліквідації академічної заборгованості, було ініційовано питання про відрахування відповідача. Відповідача було відраховано з ХАІ з 18.01.2016, а Контракт з ним припинено згідно з Наказом ХАІ від 04.02.2016 № 177-уч. ХАІ неодноразово направляв відповідачу претензії про стягнення заборгованості за надані освітні послуги, які відповідач отримав, але жодних дій щодо погашення заборгованості відповідачем зроблено не було. Згідно з пунктами 5.2-5.5 Контракту Відповідач повинен був сплатити суму в розмірі 1119,00 грн., але ця сума залишилася несплаченою, тобто виникла заборгованість у вказаному розмірі. Оскільки відповідач у добровільному порядку не погасив суму заборгованості, тому ХАІ змушені звернутися до суду із цим позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2020 справу передано для розгляду судді Садовському К.С. На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України судом сформовано запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - відповідача у справі та 11.01.2021 отримано відповідну довідку. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, 28.01.2021 представником позивача подано до канцелярії суду заяву з проханням розглядати справу без участі представника ХАІ, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик у судове засідання за місцем реєстрації. Частиною 1 ст.131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч.3 ст.131 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 01 вересня 2015 року [PERSON] на підставі Правил прийому до вищого навчального закладу Національний аерокосмічний університет ім. М.Є.Жуковського «Харківський авіаційний інститут» (надалі - ХАІ) та рішення приймальної комісії ХАІ було зараховано студентом 5-го курсу денної форми навчання факультету економіки та менеджменту за напрямком підготовки 8.18010013 «Управління проектами» та освітнього ступеня «магістр» за рахунок коштів фізичної особи, що підтверджується наказом ХАІ №1067-уч від 05.08.2015 про зарахування на навчання. Між сторонами укладений договір № 122-6/15 від 26.08.2015, відповідно до умов якого позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити надання останньому освітніх послуг. Освітні послуги здійснюються згідно з навчальним планом за напрямком (спеціальністю) та графіком навчального процесу, які затверджуються ректором ХАІ. (п.4.1. договору). Згідно п.5.3 Договору річна вартість навчання за 2015/2016 становить 11190 грн., а за 2016-2017 - 7620 грн. [PERSON] мав вносити плату за період навчання не пізніше 10 днів з початку календарного місяця, у якому повинна здійснитися чергова плата за освітні послуги. Строки внесення плати щомісяця, але у будь-якому разі до початку сесії попереднього навчального семестру. [PERSON] не почав виконувати покладене на нього зобов`язання та не сплатив кошти за надані йому освітні послуги, підтверджується довідкою про стан виконання договору №122-6/15 від 26.08.2015, згідно якої відповідач має заборгованість за навчання у сумі 1119 станом на 31.12.2015. ХАІ належним чином виконував власні зобов`язання за договором, зокрема надавав відповідачу можливість отримувати освітні послуги. Відповідно до ст. 45 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах, можуть бути відраховані з вищого навчального закладу у разі невиконання навчального плану, за порушення умов контракту та в інших випадках передбачених законом. За ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору, зобов`язання сторін припиняються. [PERSON] було відраховано з ХАІ з 18.01.2016 за невиконання навчального плану, а договір з ним розірвано на підставі подання на відрахування згідно з Наказом ректора ХАІ від 04.02.2016 № 177-уч. За п.7.1 договору строк його дії починається з дати підписання сторонами і продовжується до повного його виконання, у тому числі до остаточного розрахунку відповідача за фактично отримані освітні послуги. При цьому, договір розривається за згодою сторін, а також у разі відрахування відповідача з навчального закладу за власним бажанням, у зв`язку з переведенням на навчання за державним замовленням, за невиконання навчального плану, грубе порушення правил внутрішнього розпорядку ХАІ, за порушення строків розрахунків, в інших випадках передбачених законом. Приписами ч. 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Згідно із ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За ч. 2 ст. 903 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату, а якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за надані освітні послуги, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. У разі порушення зобов`язання, відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови Договору про надання освітніх послуг №122-6/15 від 26.08.2015. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог в повному обсязі. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (100 %), та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved