Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

26 вересня 2016 року представник ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору № АBH0RG148600002 від 04.05.2015 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 15615,60грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконувала, внаслідок чого станом на 17.09.2016р. утворилась заборгованість у розмірі 20409,68грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором № АBH0RG148600002 у розмірі 20409,68грн. та судовий збір у розмірі 1378,00грн., (а.с.1-3). Представник позивача в судове засідання не з'явився надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.22). Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена. У справі є достатньо доказів для її вирішення. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити частково з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини. Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Суд встановив, що 04.05.2015 року відповідач подав позивачу заяву №\~АBH0RG148600002 про надання їй строкового кредиту у розмірі 15615,60грн. з 04.05.2015р. по 03.05.2015р. включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5). Відповідно до п. 9 заяви позичальника №\~АBH0RG148600002 відповідачу було надано кредит у розмірі 15615,60 на оплату товару, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У встановлені договором строки, позивач зобовязання не виконала, у звязку з чим станом на 17.09.2016 року, згідно розрахунку позивача, утворилася заборгованість в сумі 20409,68 гривень, яка складається з заборгованості за сумою кредиту 12584,42 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 9,97 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом - 4772,68 грн., заборгованість за пенею 1594,53 грн., штрафи, відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг 500 гривень (фіксована частина) та 948,08 гривень (процентна складова) (а.с.4). Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідач не виконав прийняті на себе відповідно до договору зобовязання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом. Разом з тим, позивач, зокрема просить суд стягнути із відповідача 500,00грн. та 948,08грн. в якості штрафів за неналежне виконання зобовязання, заявляючи при цьому вимоги і про стягнення пені. Змістом ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки штраф і пеня є видами неустойки, а тому їх одночасне застосування є подвійним притягненням до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що суперечить ч. 1 ст. 61 Конституції України. У звязку з такими обставинами, вимоги позивача в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають. Також згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial