Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

26 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено що з 07 липня 2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем припинені з вересня 2019 року. Розлад сімейного життя стався через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя, у зв`язку з чим було втрачено почуття любові та взаємоповаги. Просив суд розірвати шлюб, укладений 07 липня 2008 року між ним та [PERSON] . Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, подавши заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду також не з`явилася, від якої надійшла заява з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Приморським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 07 липня 2008 року, актовий запис № 186. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 30 червня 2015 року, виданого Приморським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 220, в якому в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON] , та мати - [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено, оскільки шлюбні відносини припинені, та примирення сторони вважають неможливим. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що клопотань щодо зміни прізвища від відповідача [PERSON] до суду не надходило, відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружині залишити без змін. Зокрема, позивач просив віднести судові витрати за його рахунок, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved