Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

24 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 17 квітня 2013 року близько 21-45 годині він, керуючи скутером «Дефіант», рухався по вул. Сучкова м. Новомосковськ Дніпропетровської області з центру м. Новомосковськ в напрямку м. Дніпропетровськ. В районі будинку № 66 по вул. Сучкова м. Новомосковськ Дніпропетровської області він здійснив наїзд на залишену без нагляду та попереджувальних знаків кучу бетону, яка знаходилася на проїжджій частині автомобільної дороги. Зазначену кучу бетону залишив на автомобільній дорозі приватний підприємець [PERSON], який 17 квітня 2013 року був відповідальний за проведення ремонтних робіт біля будинку № 66 по вул. Сучкова м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Зазначена дорожньо-транспортна пригода 18 квітня 2013 року була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013040350002671 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В ході проведення досудового розслідування органами досудового слідства було встановлено, що 17 квітня 2013 року приватний підприємець [PERSON] проводив ремонтні роботи біля будинку № 66 по вул. Сучкова м. Новомосковськ Дніпропетровської області, після проведення ремонтних робіт, з його вини, на проїжджій частині автомобільної дороги залишилася без нагляду куча бетону, попереджувальні дорожні знаки не були виставлені. Позивач зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження, а належний йому скутер «Дефіант» отримав механічні пошкодження. Згідно висновку судово-медичного експерта № 223 від 18 квітня 2013 року, в нього були виявлені тілесні, які відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров'я. 14 квітня 2013 року органами досудового слідства за зазначеним фактом дорожньо-транспортної пригоди була винесена постанова про закриття кримінальної справи, в зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, останній був притягнутий до адміністративної відповідальності. Позивач зазначив. що в зв'язку з отриманими в результаті ДТП тілесними ушкодженнями, в період з 18 по 26 квітня 2013 року він проходив амбулаторне лікування в хірургічному відділенні Комунального підприємства Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги, на придбання ліків ним було витрачено 156 грн. Позивач зазначив, що він придбав скутер «Дефіант» 10 червня 2007 року за 2 998 грн., на проведення ремонтних робіт зазначеного скутера необхідно витратити 3 195 грн. Позивач зазначив. що крім матеріальної шкоди, діями відповідача йому була завдана і моральна шкода, яка полягає в тому, що в зв'язку з лікуванням, він був вимушений пропускати навчання у Дніпропетровському Державному інституті фізичної культури та спорту. Де він навчається, внаслідок ДТП він відчував біль від отриманих тілесних ушкоджень, було пошкоджено належне йому майно - скутер, моральну шкоду оцінює у 10 000 грн. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON], посилаючись на норми ст.ст. 11, 23, 1166, 1187 ЦК України, просив суд стягнути на його користь з відповідача - фізичної особи-підприємця [PERSON] завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в сумі 3 351 грн., в рахунок відшкодування завданої моральної шкода - 10 000 грн., судові витрати у справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позов в повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в позовній заяві, просили суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані позивачем, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником транспортного засобу - скутеру «Дефіант», що підтверджується рахунком-фактурою від 10 червня 2007 року. Судом встановлено, що постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2013 року приватний підприємець [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП - порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожній споруд, невжиття заходів щодо своєчасно заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Постановою суду [PERSON] був визнаний винним в тому, що 17 квітня 2013 року 0 18-00 годині на вул. Сучкова м. Новомосковськ Дніпропетровської області, він, будучи відповідальною особою, не застосував заходів щодо позначення та огородження місця ремонтних робіт необхідними технічними засобами регулювання дорожнього руху та без погодженої схеми проведення робіт, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна подія за участю водія [PERSON], який керував скутером «Дефіант» 14 квітня 2013 року органами досудового слідства за зазначеним фактом дорожньо-транспортної пригоди була винесена постанова про закриття кримінальної справи, в зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, останній був притягнутий до адміністративної відповідальності, органами досудового слідства встановлено, що 17 квітня 2013 року близько 21-45 годині [PERSON], керуючи скутером «Дефіант», рухався по вул. Сучкова м. Новомосковськ Дніпропетровської області з центру м. Новомосковськ в напрямку м. Дніпропетровськ. В районі будинку № 66 по вул. Сучкова м. Новомосковськ Дніпропетровської області він здійснив наїзд на залишену без нагляду та попереджувальних знаків кучу бетону, яка знаходилася на проїжджій частині автомобільної дороги, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження. Зазначену кучу бетону залишив на автомобільній дорозі приватний підприємець [PERSON], який 17 квітня 2013 року був відповідальний за проведення ремонтних робіт біля будинку № 66 по вул. Сучкова м. Новомосковськ Дніпропетровської області. . Судом встановлено, що постанова Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2013 року в адміністративній справі відповідачем [PERSON] не оскаржувалася, набрала законної сили. У відповідності до ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що провина [PERSON] у наслідках ДТП не підлягає доказуванню, оскільки встановлена судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили. У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді забитих ран в лівій виличній області і на підборідді зліва, саден в області лівої вушної раковини, на обличчі, в області кисті лівої руки, правого коліна та правої гомілки, синця на нижньому повіку лівого ока, які відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров'я, оскільки загоєння ран, у своєму звичайному клінічному перебігу, відбувається в строк, перевищуючий шість днів, але менше 21-го дні, що підтверджується висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 223 від 18 квітня 2013 року. Встановлено, що в зв'язку з отриманими в результаті ДТП тілесними ушкодженнями, в період з 18 по 26 квітня 2013 року [PERSON] проходив амбулаторне лікування в хірургічному відділенні Комунального підприємства Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги, що підтверджується випискою з амбулаторної картки. [PERSON], купував медичні препарати у відповідності з призначенням лікаря, згідно з наданими чеками, на придбання ліків ним було витрачено 156 грн. Згідно до висновку про розмір матеріальної шкоди, спричиненого власнику транспортного засобу від 13 лютого 2014 року, складеному суб'єктом оціночної діяльності, матеріальна шкода, завдана власнику транспортного засобу - скутеру «Дефіант» DT50GT-2 становить 2 005,50 грн. В звя'зку з наведеним, суд приходить до переконання, що внаслідок ДТП позивачу спричинена матеріальна шкода на суму 2 161,50 грн. (2 005,50 грн. + 156 грн.), тому, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає … у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв'язку із знищенням або пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв'язку з ушкодженням здоров'я. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній особі, відшкодовується особою, яка заподіяла її. Суд приходить до переконання, що діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] була завдана моральна шкода: було пошкоджене його майно - транспортний засіб, що спричинило позивачу моральні, душевні страждання, також, він зазнав фізичний біль та страждання в зв'язку з ушкодженням здоров'я. У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Виходячи з обставин справи, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди є надмірними, тому підлягають частковому задоволенню, у розмірі 1 000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог Позивачем понесені витрати: по сплаті судового збору в сумі 229 грн., оплаті проведення дослідження розміру матеріальної шкоди, спричиненого власнику транспортного засобу від 13 лютого 2014 року - 400 грн.; поштові витрати - 16,60 грн., а всього на суму 645,60 грн., і зазначені суми судових витрат підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: partial