overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

25.01.2017 року Балтська міська рада Одеської області звернулася до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою. Свою вимогу заявник мотивує тим, що після смерті [PERSON], померлого [INFO], залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) площею 4,43 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Балтської об'єднаної територіальної громади (колишньої Коритненської сільської ради) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER]. Дана земельна частка (пай) до цього часу ніким не успадкована, не використовується за призначенням, тому заявник з метою захисту права власності просив суд визнати спадщину відумерлою. В судове засідання заявник не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви належить відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією запису акту про смерть (а.с - 16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) площею 4,43 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Балтської об'єднаної територіальної громади (колишньої Коритненської сільської ради), право на яку належало йому згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], що підтверджується листом відділу Держгеокадастру у Балтському районі Одеської області від 29.12.2016 року (а.с. 5) З довідки Кодимської державної нотаріальної контори від 01.02.2017 р. № 79/02-14 вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO], заведена спадкова справа № 1145/2003. Спадщину прийняв [PERSON], якому 19.11.2003 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Ст. 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 278 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Враховуючи, що після смерті [PERSON], померлого [INFO], спадщина у вигляді земельної ділянки успадкована спадкоємцем [PERSON], відсутні підстави для задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

25.01.2017 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту розірвання шлюбу, заінтересована особа Дзержинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про встановлення факту розірвання шлюбу Заявник звернувся до суду з заявою про можливість розгляду справи в відсутність заявника, наполягаючи на задоволенні вимог заяви. Зацікавлена особа про час розгляду заяви повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки сповістила суду та просила суд розглядати справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з волевиявленням сторін, суд приходить до наступного: З 1979 року заявник [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] (до шлюбу Яндуловою) [PERSON]. Вони проживали у [INFO]. У 1997 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу у Дебальцівському відділі РАГС був зроблений актовий запис №59 від 14.03.1997 року. Свідоцтво про розірвання шлюбу дружина [PERSON] отримала, а він не отримав. З 25.05.2005 року заявник [PERSON] постійно проживає та зареєстрований у [INFO]. У заявника виникла необхідність отримати свідоцтво про розірвання шлюбу, у звязку з чим він звернувся до Дзержинського відділу РАЦС. У видачі свідоцтва йому було відмовлено, у звязку з неможливістю зробити запит щодо наявності актового запису про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], так як в місто Дебальцево Донецької області відносить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів країни від від 7 листопада 2014 р. № 1085-р\~«Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Дебальцево Донецької області є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а відповідний факт розірвання шлюбу підлягає встановленню, так як має суттєве юридичне значення для заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

25.01.2017 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності її померлому чоловікові свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] в місті Миколаєві, яке було видане 10 травня 1993 року виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів на ім'я [PERSON], оскільки у вказаному правовстановлюючому документі помилково зазначено прізвище її чоловіка «[PERSON]» замість «[PERSON]». Встановлення зазначеного факту заявнику потрібно для оформлення спадщини. Заявник в судовому засіданні вимоги заяви підтримав. Відповідно до статті 256 Цивільного процесуального кодексу суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. [INFO] помер [PERSON], про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 14.03.2016 року складено актовий запис №1116. Відповідно до паспорту серії [NUMBER] виданого 13 червня 1997 року Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, прізвище, ім'я та по-батькові померлого зазначено як «[PERSON]», російською мовою - «[PERSON]», місце проживання померлого в паспорті зазначено [ADDRESS], дата проставляння штампу «прописаний» 15.10.1991 року. Згідно ордеру на житлове приміщення в будинку житлово-будувального кооператива №193 виданий члену ЖБК [NUMBER] на прізвище, ім'я та по-батькові померлого зазначено російською мовою як «[PERSON]» про право заняття жилого приміщення по [ADDRESS]. Відповідно до закордонного паспорту серії [NUMBER] від 09 липня 2008 року видано на прізвище, ім'я та по-батькові «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 20 вересня 1986 року шлюб зареєстрований Палацом урочистих подій м.Миколаєва, ім'я чоловіка зазначено російською мовою «[PERSON]», ім'я дружини - «[PERSON]». На підставі досліджених доказів вимоги заяви підлягають задоволенню, оскільки розбіжності у написанні прізвища чоловіка заявниці у правовстановлюючому документі виникли через помилковий пропуск м'якого знаку «ь».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

25.01.2017 року заявник звернувся із заявою про призначення опікуном над недієздатним [PERSON], [INFO] Свої вимоги він мотивує тим, що він є рідним племінником [PERSON], який є недієздатним, за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 2-о/583/127/16 від 26.10.2016 року [PERSON], визнано недієздатним а його брата [PERSON] було призначено опікуном. 08.01.2017 року [PERSON] помер, в звязку з чим [PERSON] потребує опіки. В судовому засіданні заявник просив його вимоги задовольнити. Представник Органу опіки і піклування виконкому Охтирської міської ради Сумської області в судове засідання не зявилася, надала заяву якою прохала провести розгляд справи без її участі, не заперечувала проти вимог заявника та надала відповідне подання, яким просить призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] Суд, заслухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. У силу вимог ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд установлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною, і призначає опікуна за поданням органу опіки й піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах із підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 2-о/583/127/16 від 26.10.2016 року [PERSON], визнано недієздатним а його брата [PERSON] було призначено опікуном. 08.01.2017 року [PERSON] помер. Заявник є рідним племінником [PERSON], перешкод, зазначених у ст. 64 ЦК України для призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] не встановлено. Таким чином, зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення над недієздатним [PERSON], [INFO], опікуном [PERSON], [INFO] На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

25.01.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказує, що 24.02.2015 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований в с. Комарівка, вул. Лесі Українки,5, Кобеляцького району, Полтавської області, спадкоємцем на яке за заповітом є позивач, який у встановлений законом строк прийняв спадщину. Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на дане домоволодіння. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований в с. Комарівка, вул. Лесі Українки,5, Кобеляцького району, Полтавської області. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та прохав справу розглядати в його відсутності. Представник відповідача, Чорбівської сільської ради Кобеляцького району сільський голова [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 24.02.2015 року померла [PERSON] (а.с.6), після смерті якої залишилося спадкове майно житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований в с. Комарівка, вул. Лесі Українки,5, Кобеляцького району, Полтавської області ( а.с.7-9,13,14,15,16). Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за заповітом, посвідченим Кобеляцькою державною нотаріальною конторою від 03.07.2012 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-1003 на майно, зокрема житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований в с. Комарівка, вул. Лесі Українки,5, Кобеляцького району, Полтавської області - є [PERSON], якому внаслідок відсутності правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на дане спадкове майно, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на це майно (а.с.10,11). Оскільки, позивач [PERSON], внаслідок відсутності правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на спадкове майно, не може оформити спадщину, належність цього майна померлій [PERSON] підтверджується належними та допустимими доказами (а.с. 13,14,15,16), відповідач визнав позов, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за заповітом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

25.01.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 11.07.2006 року, від даного шлюбу мають трьох дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини з квітня 2015 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, тому посилаючись на вищевикладене просив розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог, просила залишити її прізвище «[PERSON]». Дослідивши письмові докази по даній справі, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачкою та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с. 3) та мають дітей сина - [PERSON] [INFO] (а.с.6), доньку - [PERSON] [INFO] ( а.с.5), доньку [PERSON] [INFO] (а.с.4). Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

25.01.2017 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та при розірванні шлюбу прізвище не змінювати. Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 13.05.2013 року. Від шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO] Стосунки з відповідачем погіршилися. На даний час сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про провдення судового розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про провдення судового розгляду справи у його відсутності, зазначивши, що позов визнає. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 13.05.2014 року. За час спільного проживання у них є донька [PERSON], [INFO] Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім'ї. Суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. З відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

25.01.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 07.11.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися, через втрачене взаєморозуміння, у родині виникають постійно конфлікти, сварки, тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть, тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, та просить суд розірвати шлюб. Спору про визначення місця проживання дитини та розподілу спільного майна подружжя не має. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, та після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON], [PERSON] проти позову не заперечує ( а.с. 11, 12 - заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.11.2009 року, про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено актовий запис № 603 ( а.с.6 - копія свідоцтва про шлюб). В період спільного проживання у шлюбі у них народився син: [PERSON], [INFO] ( а.с. 7 - копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тривалий час проживають окремо, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дитини, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

25.01.2017 року позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому віділом ДРАЦС Шосткинського міського управління юстиції, за актовим записом № 691, шлюбі з відповідачем з 09.09.1989 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сімї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились. Позивач вважає що сімя розпалася, примирення між сторонами не можливе, тому просить шлюб розірвати. Спір про майно відсутній. В судове засідання позивач не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, крім того просить розглядати справу без участі відповідача по справі та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, на розгляд справи не зявилась, причину неявки суду не повідомила. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши докази по справі, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.3) згідно якого дійсно сторони зареєстрували шлюб 09.09.1989 році; суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню з наступних підстав:. Відповідно до ст.ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про шлюб, 09.09.1989 року сторони дійсно зареєстрували шлюб. На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

25.01.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимогах на те, що відповідно до договору поруки № 1 він виступив поручителем [PERSON] перед кредитором АТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором № 13561 від 17.05.2012 року. Цим договором передбачено, що у разі невиконання боржником зобов'язань, кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором, при виконанні поручителем зобов'язань за боржника поручитель має право зворотної вимоги до боржника. 20.01.2017 року на вимогу банка-кредитора він сплатив на виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором № 13561 від 17.05.2012 року грошові кошти в сумі 11750 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Позивач просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач у судові засідання двічі не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення. Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із таких підстав. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Судом установлено, що згідно з договором поруки № 1, укладеним між позивачем та АТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією - Біловодським відділенням № 3123 АТ «Ощадбанк» [PERSON]., [PERSON] поручився перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 13561 від 17.05.2012 року. Згідно з п.2.1, 2.4 цього договору кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника, а поручитель має право зворотної вимоги до боржника при виконанні його зобов'язань. 20.01.2017 року позивач сплатив на виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором борг у сумі 11750 грн., що підтверджується довідкою ТВБВ № 10012/0159 від 23.01.2017 року № 30-08/2. Статтею 556 ЦК України передбачено, що до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі і ті, що забезпечували його виконання. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 11750 грн. є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 640 грн., а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved