overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

26.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дитини. В обґрунтування своїх вимог вказує, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2010 року по серпень 2011 року з відповідачем. [INFO] у них народився син [PERSON]. Сімейне життя у них не склалося, в наступний час вони припинили сімейні стосунки. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. В зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини - сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, щодо правовідносин сторін, а тому по справі варто ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Як видно із копії свідоцтва про народження сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Відповідно до ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Позов також підтверджується копією домової книги, з якої вбачається, що дитина мешкає разом з позивачкою. (а.с.6-7). У судовому засіданні встановлено, що відповідач, будучи батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) на утримання дитини є законними і підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

26.02.2016 року [PERSON] подала в суд позов, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно та аліменти в розмірі ? частини від усіх видів доходів відповідача на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні представник позивача змінила вимогу стосовно порядку стягнення аліментів на утримання [PERSON] і просила стягнути з відповідача 500 грн. щомісячно на користь позивача до досягненню малолітньою [PERSON] трирічного віку. В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що відповідач в добровільному порядку не приймає участь в утриманні дитини, яка мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що відповідач позов визнав в повному обсязі, обставини, викладені позивачем в якості обґрунтування вимог, не оспорював,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

26.02.2016 року головний лікар Обласної психіатричної лікарні [PERSON] звернулась до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] Заяву мотивовано тим, що у останнього наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Так, від матері [PERSON] [PERSON] надійшла заява щодо його неадекватної поведінки, і на підставі цього він був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON], яка зробила висновок про необхідність госпіталізації. Необхідність госпіталізації підтверджена комісією лікарів-психіатрів у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], які встановили, що [PERSON] страждає на шизофренію параноїдної форми, внаслідок чого вчиняє та виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Хворий добровільно лікуватися відмовився. В судовому засіданні представник психіатричної лікарні [PERSON] заяву підтримав з підстав, викладених у ній, просив задоволити. Доставлений у судове засідання [PERSON] вважав, що немає необхідності його госпіталізації в психіатричну лікарню. Прокурор Кенийз Р. І. вважав заяву обгрунтованою з підстав, наведених представником облпсихлікарні, просив її задовольнити. Заслухавши пояснення представника психіатричної лікарні, особи, щодо якої вирішується дане питання та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] написала заяву, у якій просила прийняти її сина [PERSON] на лікування у психіатричну лікарню. У заяві описала неадекватну, в тому числі небезпечну для оточуючих поведінку сина. [PERSON] добровільно лікуватися відмовився. Необхідність госпіталізації підтверджена комісією лікарів-психіатрів у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], які встановили, що [PERSON] страждає на шизофренію параноїдної форми, внаслідок чого вчиняє та виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її згоди або без згоди законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Врахочуючи, що [PERSON] добровільно не погодився на госпіталізацію в психіатричний заклад, страждає на психічне захворювання, внаслідок чого вчиняє та виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, тому суд вважає за необхідне госпіталізувати його в психіатричний заклад у примусовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

26.02.2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

26.02.2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. Позивач, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 11 вересня 2012 року, Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області було зареєстровано шлюб між ним та [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 265 від 11.09.2012 року та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Після одруження позивачці було присвоєно прізвище «[PERSON]». Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину, доньку - [PERSON], [INFO], яка на теперішній час знаходиться на утриманні відповідачки. Подружнє життя між позивачем та відповідачкою не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та відсутність взаєморозуміння, у зв'язку з чим сторони спільно не проживають з грудня 2014 року по теперішній час, ніяких сімейних стосунків не підтримують, взагалі практично не спілкуються. Спільна дитина мешкає разом з відповідачкою. Протягом минулого часу сторони по справі не намагалися відновити сімейні відносини та як вважає позивач, сім'я перестала існувати, тому шлюб між ним та відповідачкою необхідно розірвати. На примирення не згоден. Спору між сторонами в справі, відносно належності спільного майна не виникло. Відповідачка, належним чином повідомлена судом про розгляд справи в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Позивач, в свою чергу, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та що він наполягає на розірванні шлюбу, в телефонній розмові погодився на заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заява [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягає задоволенню, за наступними підставами. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про одруження, яке було видане 11.09.2012 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 265, з 11.09. 2012 року, сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.02.2015 року (а.с. 8), позивач та відповідачка мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], яка на теперішній час знаходиться на утриманні відповідачки, згідно позовної заяви. Згідно ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, та що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, з'ясувавши наявність вільного волевиявлення позивача щодо розірвання шлюбу та у зв'язку з тим, що відповідачка не з'явилася в судове засідання,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

26.02.2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, за участю заінтересованої особи\~- Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області, про встановлення факту родинних відносин. На обґрунтування вимог зазначив, що він народився 01.01.1973 року в с. Пужайково, Балтського району, Одеської області. В свідоцтві про народження заявника серії І-ЖД № 320925 його було записано як (російською мовою) «Пирожанский Василий Михайлович», його батька «Пирожанский Михаил Викторович». В актовому записі про народження [PERSON] його батька записано українською мовою «Пирожанський Віктор». В паспорті заявника його прізвище записано українською мовою «Пирожанський». 06 листопада 2001 року помер батько заявника [PERSON]. 02 березня 2007 року помер дідусь заявника [PERSON]. Після смерті дідуся у заявника виникла необхідність оформити його спадщину, але виявилось, що в свідоцтві про смерть дідуся заявника, та державному акті на земельну ділянку його прізвище записано українською мовою «Пірожанський». Через вищевказані обставини, [PERSON] не може довести той факт, що [PERSON] є його дідусем. Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт родинних відносин між ним та його померлим дідусем [PERSON] Заявник [PERSON] та його представник в судовому засіданні заяву підтримали. Представник заінтересованої особи Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] підтримує. (а.с. 13) Вислухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення родинних відносин громадян. Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження [PERSON] є рідним сином [PERSON] (а.с.5) Згідно свідоцтва про народження заявника серії І-ЖД № 320925 (а.с. 4) його батьком є [PERSON]. [PERSON] помер 06.11.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І- ЖД № 275445. (а.с.6) [PERSON] помер 02.03.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І- ЖД № 101192. (а.с. 7) Свідки [PERSON], яка є племінницею заявника, та [PERSON], яка є жінкою заявника, пояснили у судовому засіданні, що заявник дійсно є рідним онуком покійного [PERSON]. Чому прізвище [PERSON] в свідоцтві про його смерть, та державному акті на земельну ділянку вказано як «Пірожанський» їм невідомо, але підтверджують той факт, що це одна й таж особа. Оскільки встановлення факту родинних відносин тягне для заявника юридичні наслідки - оформлення права на спадщину, належить винести рішення про встановлення факту родинних відносин між заявником та його померлим дідусем.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

26.02.2016 року заявник [PERSON]звернувся до суду із зазначеною вище заявою мотивуючи тим, що він, [PERSON], народився 21 серпня 1956 року . При видачі йому трудової книжки була допущена помарка в графі «Прізвище» , а саме невірно записано його прізвище , потім його затерли і написали правильно, тобто допустили помарку, що є недопустимим. Наразі він оформляється на пенсію та при зверненні до УПФ України в Новотроїцькому районі Херсонської області йому було відмовлено у оформленні через наявну помарку. Просить встановити факт приналежності йому документа, а саме трудової книжки. Заявник надав до суду, заяву згідно якої просить слухати справу без його участі, заяву просить задоволити. Заінтересована особа УПФ України в Новотроїцькому районі Херсонської області до суду не з»явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п. 10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення зі змінами від 25.05.1998 року, ст. 256-259 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено факт, що трудова книжка видана на ім»я [PERSON] , що має помарку в графі написання прізвища, дійсно належить [PERSON] , даний факт підтверджується зібраними в справі доказами. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі зазначеного, п. 10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення зі змінами від 25.05.1998 року і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

26.02.2016 року заявник звернувся до суду із заявою якою просить встановити факт належності договору міни від 26 грудня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6044 і посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], оскільки у даному договорі зазначено, його прізвище «Дедиченко» замість правильного написання «Дедіченко». Заявник у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, проти задоволеннязаяви не заперечував. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Суд, дослідивши матеріали заяви, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 26 грудня 2002 року між [PERSON], що діяла від свого імені та, як законний представник, згідно рішення виконкому Деснянської районної ради м. Чернігова від 23.12.2002 за № 276, від імені неповнолітнього сина [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір міни (а.с.3). Проте, відповідно до паспорта заявника серії НМ 257915, виданого 26.05.2006 року Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області, прізвище останьього зазначено як «Дедіченко» (а.с.6). Згідно п.6 ч.1\~ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За таких обставинах, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

26.02.2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення судом додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого 23 грудня 2003 року брата [PERSON]. У позовній заяві позивач зазначив, що 23.12.2003 року помер його брат [PERSON], який проживав у [INFO]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а позивач являється спадкоємцем другої черги за законом. З метою оформлення спадщини до нотаріальної контори не звертався, оскільки не знав про наявність спадкового майна. Коли позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори, то отримав відмову, оскільки пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, який закінчився 23 червня 2004 року. Позивач важає, що він пропустив строк з поважної причини, просить суд визначити додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Належно повідомлений позивач у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі та просить позов задовільнити повністю. Відповідач у судове засідання не з'явилася. Направила до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позов визнає повністю, просить справу розглядати без її участі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення по слідуючих підставах. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. З копії свідоцтва про смерть (а.с.6) вбачається, що [PERSON] помер 23 грудня 2003 року. Строк для прийняття спадщини закінчився 23 червня 2004 року. Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про народження (а.с.5) та довідкою Бритавської сільської ради №67 (а.с.8). З позовної заяви вбачається, що позивач з поважної причини пропустив строк для прийняття спадщини. З письмової заяви [PERSON] відповідача по справі - вбачається, що відповідач повністю визнала позов, що також є підставою для задоволення позову. Суд, визначаючи строк в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини, виходить із принципу розумності та достатності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

26.02.2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Вербської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, розташований у [ADDRESS] після смерті [INFO] року матері [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. У позовній заяві позивач зазначив, що [INFO] року померла його мати. Після її смерті залишився житловий будинок, розміщений у [ADDRESS] За життя мати позивача постійно проживала та володіла будинком за вищевказаною адресою, проте право власності не встигла оформити. Право власності на зазначений будинок не зареєстровано на будь-яких осіб. Позивач звертався до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримав відмову у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок померлої матері. Позивач, посилаючись на роз'яснення Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/319, згідно з яким у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права на яке не була проведена і правоустановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку, просить суд задоволити його позов у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Належно повідомлений про час, дату та місце судового засідання відповідач - Вербська сільська рада - у судове засідання не направила свого представника. Від сільського голови с.Вербка Блиндура С.А. надійшла до суду заява про розгляд справи без участі представника Вербської сільської ради, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов повністю підлягає до задоволення по слідуючим підставам. Як вбачається з технічного паспорта (а.с.5-6) у [ADDRESS] Як вбачається з довідки Вербської сільської ради №1551 від 18.12.2015 року (а.с.11) [PERSON] була зареєстрована і проживала в [INFO], з 1928 року по день смерті [INFO] року. Як вбачається зі свідоцтва про смерть (а.с.4) [PERSON] померла [INFO] року. З копії заповіту (а.с.8) вбачається, що [PERSON] все своє майно заповіла позивачу [PERSON]. З заяви представника відповідача вбачається, що він позов визнав повністю, тому згідно ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набути правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Набуття права власності в порядку спадкування передбачено законом.

Outcome: approved