Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

26 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кривоозерського району про визнання права власності на земельну ділянку площею 2.8947 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території [PERSON] сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі - [PERSON], яка померла 21 лютого 2008 року, оскільки в нотаріальному порядку оформлення спадщини йому відмовлено. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] сільської ради, листом від 05 лютого 2019 року просив розглянути справу без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. За положеннями ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21 лютого 2008 року померла [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії 1-ФП №062147, виданого [PERSON] сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 21 лютого 2008 року(а.с.7). Заповітом, посвідченим [PERSON] сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 04 лютого 2004 року, зареєстрованим в реєстрі за №20, його бабка [PERSON] все майно, заповідала [PERSON], що підтверджується даними спадкової справи №114/2008(а.с.28), вказаний заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі за №41989683 та він є чинним на день смерті спадкодавця(а.с.26). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2.8947 га, кадастровий номер: 4823981500:01:000:0617, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в межах території [PERSON] сільської ради Кривоозерського району, належної на праві власності спадкодавцеві [PERSON], що підтверджується даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку: №НВ-4804898012018 від 05 липня 2018 року(а.с.15-18) та копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-МК №040924, виданого [PERSON] сільською Радою народних депутатів 12 березня 2001 року(а.с.12). Як вбачається із спадкової справи №114/2008(а.с.27-29), [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку, проте в оформленні спадкових прав на земельну ділянку у нотаріальному порядку позивачу відмовлено(а.с.5), так як відсутній оригінал правовстановлюючого документа на землю. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до положень ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приймаючи до уваги, що відповідач - [PERSON] сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області, визнав позовні вимоги, дане право ніким не оспорюється, інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] не має, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved