Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

25.09.2018 року Селянське фермерське господарство «Октавія» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору оренди земельної ділянки не дійсним. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 15.11.2017 року державним реєстратором Виконавчого комітету Апостолівської міської ради Дніпропетровської області [PERSON] зареєстровано договір оренди землі між [PERSON] та [PERSON] б/н від 10.10.2017 року. Об`єктом оренди є земельна ділянка з кадастровим номером 1220383300:03:051:0003 загальною площею 6,4215 га, цільове призначення - для ведення фермерського господарства, державний акт номер ДП №069637 від 27.09.2005 року, про що стало відомо позивачу з відповіді Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області від 22.12.2017 року № 29-4-0.221-15088/2-17. [PERSON] для створення селянського (фермерського) господарства рішенням райдержадміністрації Апостолівської районної ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області від 13.05.1194 року та від 23.06.1997 року за № 473-року, було виділено у постійне користування земельну ділянку загальною площею 33,1192 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району. Фермерське господарство «Октавія» було зареєстровано 07.08.1998 року. Членами фермерського господарства було прийнято рішення про розпаювання земельної ділянки переданої їм раніше у постійне користування на підставі державного акту серії І-ДП №023114. Відповідно до розпорядження голови Апостолівської районної державної адміністрації від 06.06.2005 року №329-р-05 «Про виділення земельних ділянок у власність голові та членам фермерського господарства для ведення фермерського господарства на території Кам`янської сільської ради» було виділено земельні ділянки у власність за рахунок земель фермерського господарства «Октавія» голові та членам фермерського господарства на землях колишнього КСП «Комуніст» на території Камя`нської сільської ради: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до вказаного розпорядження було видано державні акти на право власності на земельну ділянку та присвоєно кадастрові номери: [PERSON] - державний акт серії ДП №069635, кадастровий номер 1220383300:03:051:0001, [PERSON] - державний акт серії ДП №069638, кадастровий номер 1220383300:03:051:0004, [PERSON] - державний акт серії ДП №069637, кадастровий номер 1220383300:03:051:0003, [PERSON] - державний акт серії ДП №069639, кадастровий номер 1220383300:03:051:0005, [PERSON] - державний акт серії ДП №069636, кадастровий номер 1220383300:03:051:0002. Після чого членами вказаного господарства було прийнято рішення про залишення належних їм земельних ділянок в постійному користування СФГ «Октавія». [INFO] член СФГ «Октавія» власник земельної ділянки кадастровий номер 1220383300:03:051: 0003 [PERSON] помер. 22.08.2013 року земельну ділянку з кадастровим номером 1220383300:03:051:0003, з цільовим призначенням «Для ведення фермерського господарства» прийняла в спадщину - [PERSON] . [PERSON] з 22.08.2013 року по теперішній час до СФГ «Октавія» не зверталася з вимогою вступу до СФГ або припинення використання земельної ділянки з кадастровим номером 1220383300:03:051:0003. З 06.06.2005 року по теперішній час дана земельна ділянка перебуває у користуванні СФГ «Октавія», яке її обробляє, покращує стан землі та сплачує податки. Позивач вважає, що оскільки договір оренди землі між [PERSON] та [PERSON] укладений з порушенням вимог чинного законодавства, а саме з порушенням цільового призначення земельної ділянки, тому його слід визнати недійсним. На підставі викладеного позивач просить визнати договір оренди землі між [PERSON] та [PERSON] , без номеру від 10.10.2017 року, об`єктом оренди (речового права) якого є земельна ділянка з кадастровим номером 1220383300:03:051:0003, загальною площею 6,4215 га цільове призначення - для ведення фермерського господарства, державний акт номер ДП №069637 від 27.09.2005 року, таким що укладений з порушенням вимог чинного законодавства, інтересів СФГ «Октавія» та скасувати. Ухвалою суду від 22.10.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03.05.2019 року з Центру надання адміністративних послуг Апостолівської міської ради витребувано належним чином засвідчену копію договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1220383300:03:051:0003 загальною площею 6,4215 га, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 10.10.2017 року. Ухвалою суду від 16.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача Шрамко О.Ю. позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , без номеру, від 10.10.2017 року, укладений відповідно до норм чинного законодавства, пройшов перевірку державним реєстратором та зареєстрований. [PERSON] ніколи раніше не була та на теперішній час не є членом СФГ «Октавія», є власником переданої в оренду земельної ділянки та вправі розпоряджатися нею на власний розсуд. Вважає, що підстави для визнання договору недійсним відсутні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, вважає, що в позовних вимогах слід відмовити з наступних підстав. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 93390157 від 01.08.2017 року встановлено, що земельна ділянка загальною площею 6,4215 га, кадастровий номер 1220383300:03:051:0003, цільове призначення - для ведення фермерського господарства, зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] , підстава виникнення права власності - дублікат свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 2-312, виданий 01.08.2017 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. (а.с.194). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2018 року за № 116843453 щодо актуальної інформації про державну реєстрацію іншого речового права встановлено, що державним реєстратором [PERSON] виконавчого комітету Апостолівської міської ради Дніпропетровської області зареєстровано договір оренди землі, б/н від 10.10.2017 року, за змістом якого право оренди земельної ділянки кадастровий номер 1220383300:03:051:0003, загальною площею 6,4215 га, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид угідь - рілля, надано Орендодавцем - [PERSON] . Орендарю - [PERSON] на строк до 15.11.2024 року, з правом пролонгації (а.с.10-11). З типового договору оренди землі від 10.10.2017 року укладеного між орендодавцем [PERSON] та орендарем [PERSON] встановлено, що в оренду передано земельну ділянку загальною площею 6,4215 га, кадастровий номер 1220383300:03:051:0003, строком на 7 років (а.с.188-193). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 103934399 від 15.11.2017 року встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди землі б/н від 10.10.2017 року на земельну ділянку кадастровий номер 1220383300:03:051:0003, загальною площею 6,4215 га, для ведення фермерського господарства, строком дії до 15.11.2020 року з правом пролонгації (а.с.195). Свідок [PERSON] пояснив, що працює державним реєстратором у виконавчому комітеті Апостолівської міської ради, у 2017 році свідок здійснював реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , від 10.10.2017 року, з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення фермерського господарства. Свідок пояснив, що до його службових повноважень не відноситься контроль за цільовим використанням земельних ділянок, вказані повноваження здійснюються контролюючими органами, зокрема, державною сільськогосподарською інспекцією, поземельна книга щодо земельної ділянки знаходиться у відділі Держгеокадастру. Здійснюючи реєстрацію права власності не земельну ділянки та договору оренди земельної ділянки він керувався інформацією про земельну ділянку відповідно до витягу з Держгеокадастру (щодо власності, цільового призначення, площі, категорії, прав оренди тощо). Вважає, що чинне законодавство не забороняє членам фермерського господарства передавати земельні ділянки в оренду, а фізична особа може передавати земельну ділянку для ведення фермерського господарства іншій фізичній особі. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 392222 державну реєстрацію СФГ «Октавія», ідентифікацій код юридичної особи 30004128, проведено 07.08.1998 року державним реєстратором Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Красавчиковим Д.В., номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 12001200000000191 (а.с.5). З державного акту на право постійного користування землею серії І-ДП №023114 від 18.07.1998 року виданого на підставі рішення райдержадміністрації Апостолівської районної ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області від 23.06.1997 року №473-р встановлено, що [PERSON] , який мешкає в [ADDRESS] , надається у постійне користування земельна ділянка площею 33,1192 га в межах згідно з планом, яка розташована та території Кам`янської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с.6). З листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 22.12.2017 року №29-4-0221-15088/2-17 вбачається, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 1220383300:03:051:0003, площею 6,4215 га, згідно державного акта на право приватної власності серії ДП №069637 від 27.09.2005 року був громадянин [PERSON] ю 22.08.2013 року дану земельну ділянку успадкувала громадянка [PERSON] , отримавши свідоцтво про право власності на нерухоме майно, дана земельна ділянка знаходиться у користуванні громадянина [PERSON] згідно договору оренди на земельну ділянку від 27.10.2017 року (а.с.7). Згідно розпорядження Апостолівської районної державної адміністрації №329-р-05 від 06.06.2005 року про виділення земельних ділянок у власність голові та членам фермерського господарства для ведення фермерського господарства на території Кам`янської сільської ради встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було виділено земельні ділянки у власність за рахунок земель фермерського господарства «Октавія» на землях колишнього КСП «Комуніст» на території Кам`янської сільської ради (а.с.8). З свідоцтва платника єдиного податку серії А №681477 вбачається, що СФГ «Октавія» є платником єдиного податку, за спрощеною системою оподаткування з 01.01.2014 року, ставка якого - 5 (а.с.9). При вирішенні спору суд виходить з того, що стаття 41 Конституції України, ст.319 ЦК України гарантують право власника на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. У відповідності з ст.ст. 1,3,4,5 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 17 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Згідно вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормою ч.1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Звернувшись до суду з позовом за захистом своїх прав позивач не дадав доказів на підтвердження факту укладення з відповідачем [PERSON] та позивачем договору оренди землі, чи договору, який укладався з померлим [PERSON] .. Таким чином позивач не довів належними та допустимими доказами факт порушення його прав внаслідок укладення договору оренди на вищезазначену земельну ділянку її власником [PERSON] з орендарем [PERSON] . Посилаючись на те, що договір оренди землі б/н від 10.10.2017 року повинен бути визнаний недійсним позивач вважає, що він укладений з порушенням цільового призначення земельної ділянки, тому відповідно до ч.1 ст.21 ЗК України підлягає визнанню недійсним. Крім того, представник позивача зазначає, що [PERSON] не може бути стороною договору оренди земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, оскільки він не є фізичною особою-підприємцем, якому надано право ведення такого виду діяльності. Однак, згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, яка передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У пунктах 1,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Правочин може бути визнана недійсним лише з підстав, визначених законом. Посилаючись на ч.1 ст.21 ЗК України що встановлює наслідки порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель позивач помилково вважає, що вказана норма підлягає застосуванню до даних правовідносин та є підставою для визнання вищевказаного договору оренди земельної ділянки недійсним. Доводи представника позивача про те, що [PERSON] не може бути стороною договору оренди земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства є безпідставними, оскільки згідно ч.3 ст.22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, зокрема, для ведення фермерського господарства, а відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч.ч.1,2 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стосовно поданих позивачем письмових доказів щодо підсумків збору врожаю, про посівні площі сільськогосподарських культур під врожай, звіти про площі та валові збори сільськогосподарських культур, податкові декларації, податкові розрахунки фіксованого сільськогосподарського податку, довідки податкової інспекції, довідки про площу земельної ділянки, платіжні доручення щодо сплати податку (с.с.12-56) слід зазначити, що суд не бере їх до уваги, оскільки вони не стосуються предмета доказування та не підтверджують обставини у даній справі. За вищенаведених обставин та норм права, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed