Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

26 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального закладу «Кременчуцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в заяві зазначила, що з 09 серпня 1968 року вона працювала на посаді головного лікаря Недогарківської медамбулаторії. В 2012 році в результаті медичної реорганізації була призначена 02 січня 2013 року завідуючою медамбулаторією в с.Максимівка Кременчуцького району та виконувала функції лікаря-терапевта по 01 березня 2014 року. Про звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України взнала в телефонному режимі від завідуючої кадрами. З наказом про звільнення вона ознайомлена не була. Головний лікар Баркан А.А. та завідуюча кадрами відмовились від пояснень з приводу її звільнення. Вважає, що в адміністрації не було ніяких підстав звільняти її з роботи. Вона виконувала роботу та відповідала фаховим вимогам, навчалась з 01 листопада по 30 листопада 2012 року на обласних курсах сімейної медицини, про що має відповідний сертифікат. Адміністрація не створила їй належних умов для праці. По нормативам вона повинна була обслуговувати 1100 чоловік, і в неї не було медсестри. Просила суд поновити її на роботі на посаді завідуючої амбулаторією та лікаря-терапевта в с.Максимівка та стягнути заробітну плату з 01 березня 2014 року по день поновлення на роботі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити, про обставини та підстави якого пояснила так, як це викладено в заяві. Представники відповідача Комунального закладу «Кременчуцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Явних О.М. та Баркан А.А. в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що на позивача [PERSON] завідуючу Максимівської сільської лікарської амбулаторії неодноразово надходили скарги, як поодинокі, так і колективні від жителів с.Максимівка на незадовільне медичне обслуговування і невиконання нею своїх функціональних обов'язків. Було проведено перевірки виконання нею її трудових обов'язків на займаних посадах та встановлено, що вона практично не виконує своїх лікарських обов'язків. Також було виявлено факти фальсифікації статистичної звітності та суттєві порушення ведення медичної документації, за що вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності. Їй неодноразово надавався час для усунення недоліків в роботі, але вона так нічого і не виправила. Тричі проводилось засідання профспілкового комітету Кременчуцької районної організації профспілки працівників охорони здоров'я України з приводу її звільнення та за її участю, де також їй надавався строк для усунення недоліків в роботі, але вона висновків так і не зробила, і 28 лютого 2014 року одноголосно була надано згоду на її звільнення за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов'язків. Для ознайомлення з наказом на неодноразові запрошення до відділу кадрів вона не з'являлася, тому їй було направлено запрошення за місцем проживання рекомендованим листом і 11 березня 2014 року вона була ознайомлена з наказом про звільнення, але від підпису та одержання трудової книжки відмовилась, що підтверджується відповідним актом. Вважають, що [PERSON] законно і обґрунтовано була звільнена з роботи за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов'язків, за що до неї двічі застосовувались заходи дисциплінарного стягнення і підстави для поновлення її на роботі відсутні. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх уповноважених представників, дослідивши надані матеріали, і, оцінюючи все в сукупності, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Кожна особа, як слідує зі змісту ст.3 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала на посаді завідувача-лікаря терапевта Максимівської сільської лікарської амбулаторії з 02 січня 2013 року в порядку переведення з Кременчуцької районної центральної лікарні згідно наказу № 2-к від 02 січня 2013 року по Комунальному закладу «Кременчуцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги». Згідно наказу № 22-к від 28 лютого 2014 року Комунального закладу «Кременчуцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» у зв'язку з систематичним невиконання без поважних причин трудових обов'язків [PERSON] завідувача, лікаря загальної практики - сімейного лікаря Максимівської сільської амбулаторії було звільнено за п.3 ст.40 КЗпП України з 28 лютого 2014 року. Від ознайомлення з наказом про звільнення та одержання трудової книжки вона відмовилась, що підтверджується актом № 1 від 11 березня2014 року. Пунктом 3 статті 40 КЗпП України передбачено розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Як зазначено в пункті 23 Пленуму Верховного суду України №9 від 06 листопада 1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів, за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, і щ о у таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Пунктом 22 зазначеної Постанови Пленуму Верховного суду України передбачається, що справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Так, позивач [PERSON] тривалий час, з 1968 року, працювала на посаді головного лікаря Недогарківської медамбулаторії, яка була реорганізована і з 02 січня 2013 року вона була призначена на посаду завідуючої медамбулаторією в с.Максимівка і лікарем-терапевтом. 30 листопада 2012 року вона атестована на підтвердження звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю терапія, що підтверджується сертифікатом виданим Вищим державним навчальним закладом України «Українська медична стоматологічна академія» дійсним до 30 листопада 2017 року. В зв'язку з надходженням скарг до Кременчуцької районної державної адміністрації та головному лікарю Баркану А.А., які були предметом дослідження в судовому засіданні та заслуговують на увагу, відповідачем було ініційовано перевірки діяльності медичного закладу в с.Максимівка очолюваного [PERSON] Згідно довідок від 04 квітня 2013 року та 02 вересня 2013 року комісією було виявлено порушення [PERSON] вимог наказів Міністерства охорони здоров'я України по веденню облікової медичної документації, факти фальсифікації звітності, запропоновано їй ліквідувати порушення, та рекомендовано притягнути її до дисциплінарної. Так, наказом № 39 від 04 квітня 2013 року було визнано роботу завідувача, лікаря-терапевта Максимівської СЛА [PERSON] по медико-санітарному обслуговуванню населення с.Максимівка та ведення статистичного обліку і звітності в підпорядкованому заклад незадовільною та зобов'язано її прийняти міри по ліквідації порушень вимог наказів МОЗ України в веденні медичних облікових форм, лікуванню хворих відповідно стандартів, проведенню профілактичних заходів серед населення с.Максимівка, про що проінформувати адміністрацію КЗ «Кременчуцький РЦ ПМСД» до 30 квітня 2013 року та за неналежне виконання службових обов'язків, допущення перекручень та фальсифікації статистичної медичної звітності, що призвело до колективної скарги жителів с.Максимівка [PERSON] було оголошено догану. З зазначеним наказом вона була ознайомлена, про що свідчить її підпис під наказом і що вона не заперечувала в судовому засіданні та не був оскаржений. Відповідно до наказу №67 від 03 вересня 2013 року про результати контрольної статистичної ревізії в Максимівській сільській лікарській амбулаторії було визнано роботу завідувача, лікаря терапевта Максимівської СЛА [PERSON] по медико-санітарному обслуговуванню населення с.Максимівка та ведення статистичного обліку і звітності в підпорядкованому закладу незадовільною та зобов'язано її прийняти міри по ліквідації порушень вимог наказів МОЗ України в веденні облікових форм, проведенню профілактичних заходів серед населення с.Максимівка, про що інформувати адміністрацію «Кременчуцький РЦ ПМСД» письмово 14 вересня 2013 року та за неналежне виконання службових обов'язків, допущення порушень та фальсифікацію статистичної медичної звітності [PERSON] було оголошено догану та попереджено її, що в разі повторення перекручень та фальсифікацій статистичної медичної звітності буде розглянуто питання відповідності її займаній посаді, з яким вона була ознайомлена, що підтверджується її підписом під наказом та що нею визнано в судовому засіданні. Як вбачається із протоколів засідання профспілкового комітету Кременчуцької районної організації профспілки працівників охорони здоров'я України від 01 листопада 2013 року та від 24 грудня 2013 року подання про погодження звільнення [PERSON] з посади за п.3 ст.40 КЗпП України розглядались неодноразово за її участю, де було ретельно вивчено підстави та обґрунтування її звільнення, заслухано її пояснення, де вона обіцяла усунути недоліки в роботі та що нею не було виконано, і втретє, коли були вичерпані всі можливості вирішення цього питання іншим чином 27 лютого 2014 року було надано згоду на її звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України. Такі встановлені в судовому засіданні обставини підтверджені належними доказами та аналіз наведених норм матеріального та процесуального права дають суду підстави для висновку про законність і обґрунтованість звільнення позивача [PERSON] з займаної посади на підставі п.3 с т.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, за що до неї раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Outcome: dismissed