Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

26.07.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів та заборгованості із сплати аліментів. При судовому розгляді справи позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що рішенням Миргородського міськрайонного суду від 12 серпня 2015 року було стягнуто із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 21 травня 2015 року і до повноліття дитини. Цим же рішенням було стягнуто з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на її особисте утримання в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 21 травня 2015 року та до досягнення [PERSON] [INFO] трьох років. Відповідач зовсім не сплачував аліменти як на утримання неповнолітньої дитини так і на її особисте утримання, внаслідок чого у нього склалася заборгованість визначена державним виконавцем Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Полтавської області по аліментам на дитину в розмірі 24937,87 грн., та по аліментам на її особисте утримання також в сумі 24937,87 грн. Вона набула право на отримання пені у відповідності до положень ст. 196 СК України. За її розрахунками відповідач [PERSON] за період з травня 2015 року по червень 2017 року повинен їй сплатити пеню по аліментним зобов'язанням на дитину в розмірі 7603,55 грн. Також відповідач [PERSON] повинен їй сплатити пеню по присудженим аліментам на її особисте утримання також в розмірі 7603,55 грн. Просить суд стягнути з відповідач [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини на її особисте утримання в загальній сумі 15207,10 грн. Також просить стягнути з відповідача [PERSON] не сплачені ним аліменти за період з травня 2015 року по червень 2017 року , як на утримання дитини так і на її особисте утримання в загальній сумі 49875,74 грн. Відповідач [PERSON] про день та час судового розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України, за місцем реєстрації . В судове засідання повторно не з'явився. Відповідно до положень ст.ст. 77, 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що рішенням Миргородського міськрайонного суду від 12 серпня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 21 травня 2015 року до повноліття [PERSON] Також даним рішенням стягнуто з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 21 травня 2015 року до досягнення [PERSON] [INFO] трьох років (а.с.7). За період з травня 2015 року по червень 2017 року за розрахунком державного виконавця відповідач має заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини в сумі 24937,87 грн. (а.с.5). За розрахунком державного виконавця за період з травня 2015 року по червень 2017 року відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання позивачки [PERSON] в розмірі 24937,87 грн. (а.с.6). Позивачем проведено самостійно розрахунок пені, яку повинен їй сплати відповідач [PERSON] за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 7603,55 грн. та за прострочення сплати аліментів на її особисте утримання в розмірі 7605,55 грн. (а.с.3-4). Відповідно до ст. 196 СК України в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Позивачем проведено нарахування неустойки (пені) не у відповідності до положень ст. 196 СК України, але виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства закріпленому у ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог та вважає за можливе позов в частині позовних вимог про стягнення пені, задовольнити в повному об'ємі, оскільки сума пені на стягненні якої наполягає позивачка не є завищеною. В той же час, позов в частині позовних вимог [PERSON] до відповідача про стягнення суми заборгованості по аліментам присудженим на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду від 12 серпня 2015 року в загальній сумі 49875,74 грн. до задоволення не підлягає, оскільки дану суму позивачка повинна отримати на підставі виданих їй виконавчих листів, які перебувають на виконанні у ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції і які по тим виконавчим листам значаться як заборгованість, зважаючи на що відсутні правові підстави для стягнення суми заборгованості в судовому порядку. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial