overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

24 червня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів, просила визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, позивач, згідно наданої заяви просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання інших осіб матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. 19 грудня 1997 року між [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], та [PERSON] на Південній товарній біржі укладено договір № 7802 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідно до якого відповідач продала, а [PERSON] купила зазначену квартиру. Раніше даний об'єкт нерухомого майна належав відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.04.1997 року, зареєстрованого БТІ за реєстровим № 28625 від 20.05.1997 року. Сторони по угоді виконали всі суттєві умови договору, відповідно до якого відповідач передала у власність покупцю квартиру [ADDRESS], а покупець в свою чергу передала відповідачу 16200 грн. 00 коп. В подальшому сторони, виконавши договір, ухилилися від нотаріального посвідчення. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

24 червня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на дочку [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], яка перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не з'явилася, надіслала до суду заяву в якій просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав та про причини своєї неявки не повідомив. У відповідності до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що з 29 вересня 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], що видане 29 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], що видане 17 серпня 2009 року Великозозулинецькою сільською радою Красилівського району Хмельницької області. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визначаючи цей розмір, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів. Згідно ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зважаючи на обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на дочку [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 24 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача також слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

24 червня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до її повноліття, а в межах суми платежу за один місяць негайно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що вона виховує та утримує дочку самостійно, відповідач працює вчителем туристичного гуртка Будинку творчості та тренером по футболу в ДЮСШ, має стабільний заробіток, однак не приймає участі в утриманні дитини, з березня 2014 року не надає грошової матеріальної допомоги, а тому просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що працює тренером-викладачем по футболу в Білогірській ДЮСШ і отримує заробітну плату в розмірі 1600 гривень, погодився на сплату аліментів на дочку у визначеному позивачем розмірі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданим 24 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білогірського районного управління юстиції у Хмельницькій області. Із довідки Білогірської селищної ради Хмельницької області від 24 червня 2014 року № 1338 слідує, що позивач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] і на її утриманні знаходиться дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначені розміру аліментів судом враховано обставини зазначені у ст. 182 СК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не працює, здійснює догляд за малолітньою [PERSON], а відповідач [PERSON] є працездатним, працює тренером-викладачем по футболу в Білогірській ДЮСШ і, з показань самого відповідача, його середньомісячна заробітна плата складає близько 1600 гривень. Крім того, суд бере до уваги і позицію відповідача, який позовні вимоги визнав, що згідно положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. При таких обставинах позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

24 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 10 серпня 2002 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала втрату почуття любові та взаємоповаги, з березня 2014 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с. 13). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог та просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 12). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 10 серпня 2002 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом РАГС, Чугуївського міського управління юстиції, Харківської області, а/з № 144, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття любові та взаємоповаги, з березня 2014 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. Таким чином, є підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя та інтересам їхньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

24 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 08 серпня 2011 року, мотивуючи тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, що є приводом для сварок та скандалів. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Позивач погодилася у своїй заяві на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2011 року. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви видно, що причиною розпаду сім'ї є зловживання відповідачем алкогольними напоями, з приводу чого вони не проживають разом з грудня місяця 2012 року. Відповідач отримавши судову повістку за місцем реєстрації не скористався своїм правом приймати участь у судовому засіданні та в разі невизнання вимог надавати докази щодо їх спростування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

24 червня 2014 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований Дзюньківською сільською радою Погребищенського району Вінницької області 18.02.2006р., актовий запис № 1, та стягнути з [PERSON] на її користь на утримання їх малолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до її повноліття, посилаючись на невиконання добровільно відповідачем законного обов'язку по утриманню дитини. В судовому засіданні позивачка, після закінчення строку для примирення, підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу та стягненні аліментів в зазначеному розмірі. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомляючи про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку. З урахуванням позиції позивача, дослідивши матеріалів справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що 18.02.2006р. Дзюньківською сільською радою був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №1 (а. с. 6). Від цього шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка перебуває на утриманні матері [PERSON], так як [PERSON] належним чином не виконує свого законного обов'язку по утриманню малолітньої дитини. Зазначені правовідносини регулюються: - ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; - ст.182 Сімейного Кодексу України, за змістом якої при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини чи батьків; - ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дитини, чим порушує її право, то належні кошти необхідно щомісячно стягувати з нього в твердій грошовій сумі, яку з урахуванням засад розумності, добросовісності і справедливості, суд визначає в розмірі 800 грн., починаючи з дня звернення позивачки до суду до повноліття дитини. Окрім того, суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

24червня 2014 року з [PERSON] було укладено кредитний договір № 2405 , останній отримав кредит в сумі 39945,00 грн. строком на 12 фактичних місяців, зі сплатою відсотків у розмірі 45 % від суми кредиту.. Погашення тіла кредиту та процентів повинно було відбуватися відповідно до умов договору, з якими відповідач був ознайомлений, про що свідчить власний підпис у заяві. Зобов`язання за кредитним договором належним чином [PERSON] не виконувались, та було допущено прострочення погашення кредиту, у зв`язку з чим станом на 30.11.2018 року заборгованість становить 163457,18 грн., яка складається з наступного : заборгованість за тілом кредиту - 39945,00 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 123512,18 грн., відповідно до розрахунку заборгованості. У статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (частина перша статті 530 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилом статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки судом встановлено, що заборгованість дійсно має місце, то вона підлягає стягненню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. На підставі ст.ст. 4 , 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 274-279, ЦПК України, ст.ст.1048, 1054, 1050 ЦК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

24 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.06.2014р. о 15 год. 41 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.06.2014р. о 15 год. 41 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мазепи О.А. Покровської ЦРЛ. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, злобна, висловлює маячні ідеї впливу, особливого значення. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - біполярний афективний розлад з психотичною симптоматикою. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

24 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.06.2014р. о 13 год. 02 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.06.2014р. о 13 год. 02 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Дячук Н.С. лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора продуктивному контакту не доступна. На питання не відповідає. Озирається навкруги, до чогось прислухається. Негативістична. Інструкції виконує після неодноразових повторень. Жестами дає зрозуміти, щоб її не чіпали. Емоційні реакції парадоксальні. Свого стану не оцінює. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

24 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.06.2014р. о 16 год. 50 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.06.2014р. о 16 год. 50 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Кравця О.І. лікарні КЗ «Новомосковської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, агресивний до батьків, побив їх. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, безперервний тип перебігу, галюцінаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved