Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

24 вересня 2019 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Злагода Родин» (далі - відповідач, ОК «Злагода Родин») про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником будинковолодіння за адресою [ADDRESS] . З метою забезпечення мешканців [ADDRESS] електропостачанням, був створений ОК «Злагода Родин», членом якого він є. На підставі типового договору про надання послуг від 30 травня 2018 року №30/05 позивач отримував від відповідача послуги з постачання електроенергії з приєднаною потужністю 10 кВт. Однак, 31 серпня 2019 року, без будь-якого офіційного попередження, за рішенням голови ОК «Злагода Родин» було здійснено відключення його житлового будинку від постачання електричної енергії. Позивач не погоджується з такими діями та вважає їх неправомірними, оскільки він, всупереч Правилам роздрібного ринку електроенергії? не був попереджений про відключення, а стосовно нього не оформлювалися будь-які документи про порушення цих правил. Також позивач зазначає, що у зв`язку з неправомірними діями відповідача він поніс матеріальну шкоду, оскільки був змушений взяти в користування генератор, який використовував орієнтовно 3 години на день. На роботу генератора він використовував бензин та моторну оливу, загальною вартістю 992,09 грн. Крім того? позивач вказує на понесені ним моральні страждання у зв`язку з неправомірними діями відповідача, оскільки він має на утриманні родину та дітей, а неправомірне відключення електроенергії порушило звичний ритм його життя. Моральну шкоду він оцінює в 10 000,00 грн. З наведених вище мотивів та підстав позивач просить суд: 1) визнати протиправними дії відповідача, які виразилися у відключенні електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки позивача, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; 2) зобов`язати відповідача відновити електропостачання для забезпечення потреб електроустановки позивача; 3) стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 992,08 грн.; 4) стягнути з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримала та просили суд їх задовольнити. Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги не визнав, з тих підстав, що він не є постачальником електроенергії, а [PERSON] порушив порядок обліку електроенергії, оскільки занижував фактичні показники електроенергії. В судове засідання представника відповідача не прибув. Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено та сторонами не заперечується, позивач є власником будинковолодіння за адресою [ADDRESS] (а.с.32-33). Окрім, власне, позивача у ньому проживають його дружина [PERSON] , та неповнолітні діти - [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2013 року народження (а.с.35-39). Сторонами також не заперечується, що ОК «Злагода Родин» був створений з метою забезпечення побутових потреб зі споживання електричної енергії, зокрема мешканців [ADDRESS]. Відповідно до типового договору про надання послуг №30/05 від 30 травня 2018 року, відповідач надає позивачу послуги по споживанню електричної енергії з приєднаною потужністю 10 кВт (далі - договір) (а.с.60-63). Фактично, і про це стверджує сам відповідач у своєму відзиві, він є колективним побутовим споживачем, який отримує електроенергію від Луцької районної філії АТ «Волиньобленерго» на підставі договору 04 липня 2014 року №528-0818.000, є власником відповідного трансформатору та приладів обліку, а отже здійснює відповідний розподіл електроенергії між жителями [ADDRESS], які приєдналися до електричної мережі через ОК «Злагода Родин» (а.с.168-173). Сторонами не заперечується, що 31 серпня 2019 року відповідач від`єднав електроустановку позивача від електропостачання. Надаючи правову оцінку таким діям, суд зазначає наступне. Відповідно до п.1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (далі - Правила) побутовий споживач, в розумінні цих правил, це індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність). Сторонами не заперечується, що відповідач у справі є колективним побутовим споживачем електричної енергії, а отже він в своїй діяльності повинен дотримуватися розділу 10.2 Правил «Взаємовідносини та розрахунки в умовах колективного побутового споживача». В свою чергу, пункт 10.2.11 Правил передбачає, що електроустановки споживачів колективного побутового споживача та споживачів на території колективного побутового споживача, які не дотримуються умов договорів, укладених згідно з вимогами цих Правил з постачальником електричної енергії або колективним побутовим споживачем, підлягають відключенню від електричних мереж колективного побутового споживача. На вимогу постачальника електричної енергії колективний побутовий споживач зобов`язаний відключити електроустановки споживача на території колективного побутового споживача у порядку, встановленому цими Правилами. Колективний побутовий споживач у випадку відключення споживача на території колективного побутового споживача за заявою постачальника електричної енергії виконує дії, передбачені цими Правилами для оператора системи. З наведеного слідує, що здійснюючи функції з відключення позивача від електропостачання, відповідач діє як оператор системи, в розумінні Правил, а тому може здійснити таке відключення виключно на умовах, які визначені в укладеному між сторонами договорі, або в порядку, який визначений Правилами. У розділі 6 укладеного між сторонами договору сторони передбачили, що електропостачання може бути обмежено або припинено відповідачем без попередження: 1) у разі виникнення аварійних ситуацій; 2) споживання електроенергії після закінчення строку дії договору; 3) приєднання споживачем власних струмоприймачів або струмоприймачів третіх осіб до мереж постачальника поза розрахунковими засобами обліку; 4) самовільного внесення змін у схему обліку електроенергії; 5) несплату споживачем за спожиту електроенергію більше як 1 місяць. З повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі: 1) зниження показників якості електроенергії з вини споживача до величин, які порушують нормальне функціонування електроустановок електропередавальної організації та інших споживачів; 2) недопущення споживачем посадових осіб органів, на які покладено відповідні обов`язки згідно з чинним законодавством, до власних електроустановок або розрахункових засобів обліку електроенергії; Також, сторони договору передбачали, що електропостачання може бути обмежено або припинено відповідачем у разі незадовільного стану електроустановок споживача, що загрожує аварією, пожежею, створює загрозу життю, а також при невиконанні вимог щодо усунення недоліків в електроустановках споживача; у разі введення в установленому порядку графіків обмежень та відключень унаслідок недостатності електричної енергії та (або) потужності в енергетичній системі; з повідомленням не менше ніж за 10 днів для проведення планових ремонтних робіт в установках постачальника або для приєднання нових споживачів (а.с.62). Окремо, у п.7.3 договору сторони передбачили можливість припинення постачання електричної енергії у разі заборгованості з оплати більш як на 2 місяці (а.с.63). В свою чергу, п.7.5 Правил передбачає додаткові підстави для припинення (обмеження) постачання електричної енергії споживачу, зокрема: 1) оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі: відсутності персоналу для обслуговування електроустановок споживача або договору на обслуговування електроустановок (на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади); недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача; заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи; несплати вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем цих Правил, визначеної відповідно до законодавства (за умови прийняття судом рішення щодо споживання споживачем необлікованої електричної енергії на користь оператора системи); невиконання припису представника відповідного органу виконавчої влади; закінчення терміну дії, розірвання або неукладення договору між споживачем та оператором системи; закінчення терміну дії договору між споживачем та постачальником «останньої надії» (за умови неукладення споживачем договору з іншим електропостачальником); порушення споживачем під час виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209. У цьому ж пункті Правил передбачено, що попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження. Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом). Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього. У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється. Із системного аналізу вищенаведених положень договору та Правил слідує, що відповідач повинен в обов`язковому порядку особисто вручити позивачу попередження про припинення постачання (розподілу або передачі) електричної енергії, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження. Всупереч вищенаведеному, матеріали справи не містять будь-яких доказів здійснення відповідачем дій стосовно попередження позивача про припинення постачання (розподілу або передачі) електричної енергії, що є грубим порушенням Правил та укладеного між сторонами договору, і свідчить про самовільність дій стосовно відключення позивача. До того ж, ні в одному із наданих відповідачем документів, як то акті «про невідповідність показника лічильника фактичному споживанню електроенергії» від 30 серпня 2019 року, так і протоколі №5 загальних зборів ОК «Злагода Родин» від 31 серпня 2019 року не зазначена в чому саме полягало порушення з боку позивача, та на підставі якого конкретного пункту Правил чи договору здійснюється відключення позивача від електропостачання (а.с.203-204). Відповідач у даному випадку, всупереч положенням п.7.5 Правил, навіть не надав можливості позивачу добровільно усунути порушення та не повідомив їх суть, а відразу 31 серпня 2019 року відключив електропостачання. Фактично, вищенаведений акт з посиланням на проведені ТОВ «Електромонтаж Сістем» заміри струму містить припущення, що позивач споживає електроенергію понад показники її обліку. Це припущення зроблено у зв`язку з тим, що середньодобове споживання житлового будинку позивача становить 18 квт/год, що більше за середні показники, які він надає для обліку (а.с.202). Однак, на переконання суду, вказане дослідження, саме по собі, без фактичного огляду приладів обліку електроенергії позивача, не дає підстав для висновку про споживання останнім електроенергії у більшому обсязі, оскільки є всього лише припущенням, яке ґрунтується на замірах електроспоживання всього лише за 7 днів з 24 серпня 2019 року по 30 серпня 2019 року. Якщо у відповідача виникли сумніви у правдивості інформації стосовно облікованої електроенергії, яка надавалася позивачем, або стосовно справності/непорушності відповідних приладів обліку, він, відповідно до п.3.1.5 Договору, п.5.1.1 Правил, мав право вимагати доступу до відповідних приладів обліку позивача. Відмова споживача надати такий доступ є самостійною та достатньою підставою для припинення електропостачання, яка передбачена як у розділі 6 договору, так і п.7.5 Правил. Посилання відповідача на той факт, що колишній голова ОК «Злагода Родин» [PERSON] договору з позивачем не підписував, а його підпис є підробленим, судом не приймаються, оскільки відповідач, маючи у розпорядженні експериментальні зразки підпису цієї особи, а також можливість отримання його вільних зразків, у зв`язку з членством в ОК «Злагода Родин » та його активною участю у складенні документів кооперативу, мав змогу здійснити відповідну судову почеркознавчу експертизу на власне замовлення, але цього не зробив. Крім того, відповідач визнав, що здійснював послуги з електропостачання позивача, а той, в свою чергу, здійснював оплату за спожиту електроенергію, а отже, сторони своїми конклюдентними діями визнали укладення між ними договору про електропостачання. Підсумовуючи вищевикладене, оскільки відповідач всупереч умовам укладеного між сторонами договору, а також, всупереч Правилам, не здійснив особисте попередження позивача про припинення постачання електричної енергії, з наведенням конкретних причин такого відключення, не надав йому змоги усунути відповідні недоліки, а всі його доводи стосовно порушення позивачем порядку обліку електричної енергії ґрунтуються лише на припущеннях, без фактичного дослідження приладів обліку споживача на предмет їх справності чи достовірності показників, суд дійшов висновку, що відповідач 31 серпня 2019 року неправомірно та без достатніх правових підстав здійснив відключення електроустановки позивача, а отже, позовні вимоги про визнання цих дій неправомірними та зобов`язання підключити електроустановку підлягають до задоволення. Що стосується вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд враховує наступне. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому у частині другій статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). На думку суду, неправомірні дії відповідача у вигляді припинення з непередбачених законом підстав електропостачання позивача, дійсно могли завдати йому матеріальної шкоди, оскільки він був змушений відшукувати альтернативні джерела електричного постачання до будинку. В даному випадку, внаслідок неправомірних дій відповідача, для відновлення свого порушеного права та нормальної життєдіяльності, позивач був змушений користуватися бензиновим генератором FPG 3800 (а.с.119-124). На заправлення та обслуговування цього пристрою бензином та моторною оливою позивачем було витрачено разом 992,08 грн., що підтверджується відповідним фіскальними чеками (а.с.117). На переконання суду, оскільки вказані витрати є прямими втратами позивача, які він мусив зробити для відновлення свого порушеного права, ці витрати є реальними збитками в розумінні п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі на користь позивача. Тому суд в цій частині також задовольняє позовні вимоги. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. А у частині третій цієї ж статті передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як встановлено під час судового розгляду, позивач у спірному будинковолодінні проживає не один, а з сім`єю у складі дружини та двох малолітніх доньок, які є дітьми з інвалідністю (а.с.89-99). Крім того, для суду є очевидним, що неправомірне припинення електропостачання позивача призвело до суттєвих змін у його звичному житті, оскільки за сучасного розвитку суспільства повноцінна та нормальна життєдіяльність людини неможлива без електроенергії, яка задовольняє практично всі побутові потреби, зокрема стосовно приготування їжі, роботи побутових приладів, телевізорів, комп`ютерів, мобільних телефонів тощо. До того ж, позивач та його сім`я перебуває у вразливому становищі, оскільки має на вихованні дітей з інвалідністю, що потребує додаткового піклування та підвищеної уваги до задоволення її фізичних, моральних та психологічних потреб. Суд також враховує, що позивач у даному випадку фактично опинився у безвихідному становищі, оскільки нормальне електропостачання будинку із самим лише бензиновим генератором не є можливим, а знайти інше джерело постачання, з врахування наявності на вулиці лише одного колективного побутового споживача - ОК «Злагода Родин», є неможливим. Все це у своїй сукупності дозволяє суду оцінити ступінь душевних переживань позивача, який заслуговує на одноразову грошову компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 7 000,00 грн, а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди у 10 000,00 грн. є завищеним. Що стосується розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як законний представник дитини з інвалідністю, а тому, згідно ст.141 ЦПК України, цей судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зауважує, що вимоги про стягнення моральної шкоди є майновими в розумінні Закону України «Про судовий збір», що підтверджується правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018р. у справі № 761/11472/15-ц. Ставка судового збору в загальному становила 1 536,80 грн., з яких: 1) 768,40 грн. за вимогу немайнового характеру (про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії); 2) 768,40 грн. за вимогу майнового характеру (про відшкодування майнової та моральної шкоди). Позовні вимоги немайнового характеру задовольняються судом повністю, а отже відповідна ставка судового збору у розмірі 768,40 грн. стягується повністю також. Але позовні вимоги майнового характеру задовольняються частково, а тому суд пропорційно стягує 558,69 грн. в цій частині (768,40 грн. х (7 992,08 грн. задоволених вимог/ 10 992,08 грн. заявлених вимог)) Тому загальний розмір судового збору, який стягує суд становить 1 327,09 грн. (768,40 грн. + 558,69 грн.) У зв`язку з цим, 1 536,80 грн. судового збору суд стягує з відповідача на користь держави. Що стосується відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката суд враховує, що у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, який наданий ним у позові зазначений очікуваний розмір цих витрат 4 000,00 грн. (а.с.11). В якості доказів понесення цих витрат позивач надав суду ордер, договір про надання правничої допомоги адвокатом, додатки до цього договору з детальним описом робіт, а також платіжний документ про фактичну сплату 4 000,00 грн. Будь-яких заяв з приводу неспівмірності заявлених позивачем витрат, відповідач суду не надавав. У зв`язку з вищевикладеним, суд стягує з відповідача на користь позивача компенсацію витрат на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно до задоволених позовних вимог. Оскільки витрати на адвоката неможливо точно співвідносити між майновими та немайновими вимогами позивача, суд умовно розподіляє ці витрати на половину та вважає, що 2 000,00 грн. позивач поніс в якості витрат на немайнові вимоги, які суд задовольняє повністю, а 2 000,00 грн. - на майнові, які суд задовольнив частково. Тому суд в частині майнових вимог стягує судові витрат на правничу допомогу адвоката пропорційно до задоволених вимог, що становить 1 454,15 грн. (2000,00 грн. х (7 992,08 грн. задоволених вимог/ 10 992,08 грн. заявлених вимог)). Остаточно суд присуджує позивачу 3 454,15 грн. в якості компенсації витрат на професійну правничу допомогу адвоката (2 000,00 грн. за немайнові вимоги + 1 454,15 грн. за майнові вимоги).

Outcome: partial