Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

25 березня 2020 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. 06 квітня\~ 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 квітня 2007 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння та спільних інтересів. З грудня 2019 року вони разом із відповідачем не проживають, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть, тому, на думку позивача, їх шлюб із відповідачем існує лише формально. Як стверджує позивач, на теперішній час між ними з відповідачем втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, а також вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Тому вона вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їх дітей, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак до суду від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи /а.с.19-20/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином /а.с.23/. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у його відсутність в порядку п.1 ч.3 ст.223, ст.280 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Судом були\~ встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21 квітня 2007 року Ставрівською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №01 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають двоє малолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . /а.с.5, 6/. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей,\~\~ що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час\~ розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, з грудня 2019 року проживають окремо. На думку позивача, примирення та збереження сім`ї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. При цьому, згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, так як позивач є особою із інвалідністю І групи, то відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому згідно із ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави.

Outcome: approved