Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

26 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2009 року. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини у них не склалися, вони перестали розуміти один одного, відповідач поводив себе агресивно по відношенню до неї та до дітей. Причиною розпаду сім'ї стало те, що з їх відносин зникли щирість та взаєморозуміння, а замість цього з'явилися відчуженість та психологічна несумісність. Сторони припинили проживати спільно з жовтня 2013 року. Щодо поділу майна та місця проживання дітей спору немає. Діти залишаються на вихованні із нею. Відповідач за рішенням суду сплачує на дітей аліменти. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не подавав. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 28 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області за актовим записом № 22 (а.с. 15). Від цього шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4-6). Сімейні відносини у них не склалися, вони перестали розуміти один одного. Причиною розпаду сім'ї стало те, що з їх відносин зникли щирість та взаєморозуміння, а замість цього з'явилися відчуженість та психологічна несумісність. Сторони припинили проживати спільно з жовтня 2013 року. Діти проживають із позивачкою. Відповідач за рішенням суду сплачує на дітей аліменти, що стверджується копією виконавчого листа 2/243/3644/2013(а.с.10). Вказані обставини відповідачем не спростовані та підтверджуються зібраними по справі матеріалами. У відповідності із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Діти залишаються із позивачкою, оскільки у сторін відсутній спір про місце їх проживання та з цього приводу існує домовленість. У відповідності із ст.. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивачка просить залишити їй шлюбне прізвище, суд приходить до висновку, що слід його залишити. На підставі наведеного

Outcome: approved