Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~26.02.2018 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ в натурі житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №10 по вул. Гагаріна у м. Городня Чернігівської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2003 року. Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 13 серпня 2015 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO]. У період шлюбу сторони на підставі договору купівлі-продажу 9/10 часток житлового будинку від 08 червня 2012 року і договору купівлі-продажу 1/10 частки житлового будинку від 03 липня 2012 року, що посвідчені нотаріально, придбали житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №10 по вул. Гагаріна у м. Городня Чернігівської області. Після розірвання шлюбу між сторонами виник спір про порядок користування і володіння спільним житловим будинком. Згоди про поділ майна, що є у спільній сумісній власності сторін, не досягнуто. Відповідач без згоди позивачки здав у найом спірний будинок, у звязку з цим позивачка з дітьми змушена винаймати житло. Тому позивачка звертається до суду з вимогами про поділ спірного будинку. Під час підготовчого провадження [PERSON] предявив зустрічний позов до [PERSON] про визнання спірного будинку його особистою власністю. Вимоги мотивував тим, що після одруження з первісною позивачкою його батьки надали йому 5 тисяч доларів США для придбання житла. Він придбав квартиру [ADDRESS], за яку сплатив 7,5 тисяч доларів США. Кошти, яких не вистачало, він отримав у кредит в банку. В 2007 році він продав цю квартиру, погасив кредит та придбав будинок № 18 по вул. Першотравневій в м. Семенівка Чернігівської області. У 2012 році вказаний будинок був проданий, а за виручені кошти був придбаний спірний будинок. Враховуючи те, що житло, яке придбавалось за час шлюбу, купувалося за кошти, подаровані йому батьками, зустрічний позивач просив визнати спірний будинок його особистим майном. В судовому\~засіданні первісна\~позивачка підтримала\~доводи і\~вимоги своєї\~позовної заяви,\~просила їх\~задовольнити,\~провівши поділ\~будинку згідно\~варіанту № 1 судової будівельно-технічної експертизи №2734/2735/18-24 від 14.08.2018 року, виділивши їй частину будинку з входом та кухнею, оскільки вона має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Зустрічний позов не визнала. Не заперечувала того факту, що квартиру по вул. Чумака в м.Городня матеріально допомагали придбати батьки зустрічного позивача, які продали квартиру та корову і надали 5 тисяч доларів США. Пояснила, що частина коштів, якої не вистачало біля 2 тисяч доларів - на цю квартиру була запозичена зустрічним позивачем в банку. Також її матір продала корову і віддала їм кошти. Кредит сторони сплачували тривалий час, оскільки не мали фінансової можливості вчасно гасити в повному обсязі, остаточно розрахувались з банком після продажу квартири. Вказала, що кошти від продажу квартири витрачались зустрічним позивачем як на потреби сімї, так і ні. Наполягала, що придбаний сторонами будинок в м. Семенівка вони спільно відбудовували протягом 5 років та продали цей будинок у 2012 році частково без оздоблення. Стверджувала, що вона приймала активну участь фізично та матеріально при проведенні капітального ремонту будинку в м. Семенівка. Наголошувала на тому, що на протязі всього часу перебування у шлюбі вона не мала фізично змоги заробляти багато коштів, оскільки увесь час доглядала дітей. Проживаючи в м.Семенівка, вона деякий час займалась підприємницькою діяльністю, отримані кошти витрачала на будівельні матеріали для будинку та інші потреби сімї. Після продажу у 2012 році будинку у м.Семенівка сторони придбали спірний будинок, який також потребував значного ремонту та витрат, на його оздоблення були витрачені всі кошти від продажу попереднього будинку та тривалий час витрачалися інші спільні сімейні кошти. Вважає спірний будинок спільним майном, оскільки він набутий під час перебування сторін у шлюбі. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Зустрічний позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги про поділ будинку не визнали, наполягали на тому, що будинок є особистою власністю зустрічного позивача, оскільки фактично придбаний за кошти, які були подаровані його батьками у 2005 році. Позицію обґрунтовували тим, що кошти на придбання квартири [ADDRESS], яка була придбана сторонами у 2005 році, надавалися батьками первісного позивача та частково були запозичені останнім у банку. Від продажу вказаної квартири були використані кошти на придбання первісною позивачкою у 2007 році будинку №18 по вул.Першотравневій в м.Семенівка. Спірний будинок в м.Городня був придбаний у 2012 році за кошти, отримані від продажу будинку в м.Семенівка. Позивачка під час перебування сторін у шлюбі не працювала та не мала ніякого заробітку, тому не мала коштів придбати житло. Враховуючи це, просили визнати будинок особистим майном зустрічного позивача. Після оголошеної перерви сторони в судове засідання не зявилися, письмовими заявами на адресу суду просили продовжити судовий розгляд у їх відсутності. (т.1 а.с. 274,275). Враховуючи приписи ст.211, 223, ч.2 ст.247 ЦПК України, закінчення судового розгляду справи відбулося без фіксування технічними засобами. Заслухавши в судовому засіданні сторони, представника відповідача, свідків, дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, суд дійшов висновку про те, що первісні позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За правилами статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В силу частини другої\~ст.\~61\~СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Відповідно до частини третьої статті 61\~СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65\~СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. Таким чином, якщо навіть на час придбання в шлюбі майна використовувалися запозичені кошти одним із подружжя, вони вважаються використаними в інтересах сім'ї і не є особистою власністю подружжя. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості, і це в силу ст. 81 ЦПК України є її процесуальним обов'язком. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.07.2003 року до 13.08.2015 року. Під час перебування у шлюбі, у сторін народилися діти : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],22 .06.2014 року народження. На момент судового розгляду справи діти проживають з позивачкою.(т.1 а.с.7-11) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що вони у 2005 році продали свою квартиру по вулиці Радянській в м.Городня за 9000 доларів США, а також продали корову. Виручені кошти поділили між своїми синами, при цьому сину [PERSON] з продажу квартири віддали 5000 доларів, а сину [PERSON] віддали 4000 доларів. [PERSON] придбав собі квартиру по вул. Чумака в м.Городня за 7 тисяч доларів. Суму, якої не вистачало, [PERSON] узяв в кредит у банку. Вказані обставини підтвердив також допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ЕЛ № 363674 батьками [PERSON] зазначені: [PERSON] та [PERSON]. (а.с.65). З дослідженого в судовому засіданні договору купівлі-продажу квартири від 06.05.2005 року встановлено, що 06.05.2005 року [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] загальна площа квартири 67,9 кв.м. Договір посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 1037. (т.1 а.с.75). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 21.04.2005 року встановлено, що 21.04.2005 року [PERSON] придбав квартиру № 26, що у будинку № 1 по вул. Чумака у м. Городня Чернігівської області, загальна площа квартири 51,2 кв.м. Договір посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 971. (т.1 а.с. 93-94 ). Обидві сторони в судовому засіданні підтвердили, що вказана квартира по вул. Чумака в м.Городня фактично була придбана за суму, яка складала приблизно 7-7,5 тисяч доларів США. Сторони також підтвердили, що на придбання квартири були витрачені кошти, які надавали батьки зустрічного позивача, а також були залучені кошти, запозичені зустрічним позивачем у банку. Дослідженням заяви, зареєстрованої приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу [PERSON] 21 квітня 2005 року ВСА № 236524, встановлено, що [PERSON] надала згоду на купівлю квартири [ADDRESS] на ім'я свого чоловіка [PERSON], за сумісно нажиті в зареєстрованому шлюбі кошти в сумі 17047 грн. (сімнадцять тисяч сорок сім гривень ). (т.1 а.с.101). Із заяви, зареєстрованої приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], встановлено, що 12 квітня 2007 року [PERSON] надала згоду на продаж її чоловіком [PERSON] придбаної ними за час зареєстрованого шлюбу квартири [ADDRESS], по ціні та на умовах на його розсуд. Договір купівлі-продажу укладається в інтересах сім'ї. (т.1 а.с.114-115). Дослідженням договору купівлі-продажу квартири від 12.04.2007 року встановлено, що 12.04.2007 року [PERSON] продав квартиру [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 841. ( т.1 а.с. 73-74 ). Отже, з письмових доказів справи вбачається, що на момент придбання та на момент продажу квартири [ADDRESS], придбаної у період перебування в зареєстрованому шлюбі, зустрічний позивач не заперечував того факту, що відчужувана квартира була спільною. Як свідчать пояснення сторін та докази справи, після продажу зазначеної вище квартири в м. Городня подружжя [PERSON] 06 березня 2007 року придбало будинок №18 по вул. Першотравневій в м. Семенівка Чернігівської області, який був зареєстрований на імя первісної позивачки. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що придбаний в м. Семенівка будинок сторони відбудовували з моменту його придбання у 2007 році і до моменту його продажу у 2012 році. Будинок був дуже старий, на момент придбання перебував у непридатному для проживання стані. Відбудовувати будинок допомагав батько зустрічного позивача та інші люди. На момент продажу у 2012 році половина будинку була повністю закінчена та використовувалась сімєю [PERSON]. Вказаного не заперечували сторони в судовому засіданні, які пояснили, що за кошти, виручені від продажу квартири по вул. Чумака в м.Городня на імя первісної позивачки у 2007 році було придбано будинок №18 по вул. Першотравневій в м.Семенівка, до якого сторони не заїхали, оскільки в сімї на той час були маленькі діти, а будинок на момент його придбання був непридатний для проживання. Тривалий час будинок відбудовувався. В цьому активну участь приймав батько зустрічного позивача та його знайомі. На відбудову будинку пішли кошти від продажу квартири по вул. Чумака в м.Городня. Після того, як відбудували половину будинку, сторони з дітьми переїхали до нього та проживали в частині будинку до моменту його продажу у 2012 році. Інша частина будинку станом на 2012 рік перебувала незакінченому стані, без оздоблення. Первісна позивачка також стверджувала в судовому засіданні, що коштів від продажу квартири не вистачило на добудову будинку, тому весь час проживання сімї в м.Семенівка більша частина сімейного бюджету постійно витрачалась на закінчення будівництва. Дослідженням заяви, зареєстрованої державним нотаріусом Семенівської районної державної нотаріальної контори [PERSON], встановлено, що 30 травня 2012 року [PERSON] надав згоду на укладення договору про продаж його дружиною [PERSON] житлового будинку з надвірними будівлями №18 по вул.Першотравневій в м. Семенівка Чернігівської області. В заяві вказано, що житловий будинок є їхньою з [PERSON] спільною сумісною власністю, як такий, що набувався у період перебування в зареєстрованому шлюбі. При цьому [PERSON] заявив, що такий правочин відповідає інтересам сім'ї, та погодився з тим, що умови договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями визначається його дружиною самостійно. (т.1 а.с.129). З дослідженого в судовому засіданні договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.05.2012 року встановлено, що 30.05.2012 року [PERSON] продала житловий будинок з надвірними будівлями №18 по вул. Першотравневій у м. Семенівка Чернігівської області. Вказаний будинок належав продавцеві на праві спільної сумісної власності згідно договору купівлі-продажу від 06.03.2007 року. Будинок під час продажу був розташований на земельній ділянці Семенівської міської ради, розміром 0,10 га, яка була надана в оренду продавцю за договором оренди землі від 10.02.2012 року. Договір посвідчений державним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 1160. (а.с.127-128). Таким чином, на момент продажу у 2012 році первісною позивачкою будинку у м.Семенівка зустрічний позивач письмово засвідчував свою згоду на те, що будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Як встановлено судом, після продажу будинку №18 по вул. Першотравневій в м.Семенівка сторони з дітьми переїхали на проживання в м.Городня, де придбали спірний будинок, який був зареєстрований на імя зустрічного позивача. Згідно договору купівлі-продажу 9/10 часток житлового будинку від 08.06.2012 року та договору купівлі-продажу 1/10 частки житлового будинку від 03.07.2012 року, посвідчених нотаріально, [PERSON] придбав житловий будинок № 10 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Гагаріна в місті Городня Чернігівської області.(а.с.16-23). З виготовленого технічного паспорта встановлено, що житловий будинок № 10 по вул. Гагаріна в м. Городня Чернігівської області позначений на плані: А-1житловий будинок з а-1прибудовою загальною площею 93,8 кв.м., в т.ч. житловою площею 42,9 кв.м. та допоміжною 50,9 кв.м., Б-1сарай, 1 ворота з хвірткою, 2 огорожа суцільна, 3 огорожа з прозорами. ( а.с. 24-25). За даними інформаційної довідки №49 від 24 квітня 2018 року при обстеженні будинку № 10 по вулиці Гагаріна в м. Городня Чернігівської області виявлено, що житлова площа будинку, яка 56,9 кв.м., збільшилася на 14,0 кв.м. в зв'язку з переплануванням в житловому будинку, що не передбачає втручання в несучі конструкції, а саме кухні 1-2 в кімнату 1-2 та переобладнанням пічного опалення. Загальна площа будинку, яка становить 91,8 кв.м., зменшилася на 2,0 кв.м. в зв'язку з влаштуванням перегородок в житловому будинку, що не передбачає втручання в несучі конструкції та переобладнанням пічного опалення, що не є самочинним будівництвом. (а.с.70). З оновленого технічного паспорта на спірний будинок встановлено, що житловий будинок № 10 по вул. Гагаріна в м. Городня Чернігівської області позначений на плані: А-1житловий будинок з а-1прибудовою загальною площею 91,8 кв.м., в т.ч. житловою площею 56,9 кв.м. та допоміжною 34,9 кв.м., Б-1 сарай, 1 ворота з хвірткою, 2 огорожа суцільна, 3 огорожа з прозорами. ( а.с. 71-72). Дослідженням нотаріально посвідченого договору купівлі [PERSON] спірного будинку встановлено, що позивачка 08.06.2012 року надавала письмову згоду на його придбання . (т.1 а.с.17 зв, 21 зв.) Отже письмовими доказами справи підтверджено, що спірний будинок, який придбаний зустрічним позивачем у 2012 році, тобто під час перебування у зареєстрованому шлюбі з первісною позивачкою, є обєктом спільної сумісною власності сторін. Достовірних доказів того, що спірний будинок є особистою власністю зустрічного позивача стороною останнього не надано. Посилання зустрічного позивача на те, що його батьки надавали йому кошти для придбання у 2005 році квартири [ADDRESS], та відповідні докази, що підтверджують цей факт, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки спірний будинок придбавався через сім років після продажу вказаної квартири. Крім того, придбанню спірного будинку передувало проживання сторін на протязі тривалого часу в іншому спільному будинку, який був придбаний та повністю відбудований під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що зустрічний позов задоволенню не підлягає, оскільки зустрічним позивачем не доведений. Відповідно до ст.\~63\~СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як встановлено в статті 68\~Сімейного Кодексу\~України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дослідженням рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 13.08.2015 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 09 липня 2003 року, актовий запис № 46, розірвано. З [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей : [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у розмірі ? частини від всіх видів заробітку ( доходу ), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.07.2015 року і до повноліття дітей. ( т.1 а.с. 8 ). Дослідженням копії домової книги встановлено, що серед зареєстрованих осіб в будинку № 10 по вул. Гагаріна в м. Городня Чернігівської області зазначені: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (т.1 а.с.12-15). З інформації Городнянського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 02.08.2018 року за № 02-22/258 встановлено, що на обліку ГРЦСССДМ перебуває багатодітна родина [PERSON], яка зареєстрована за адресою : [INFO], фактично проживає в [INFO]. Матір виховує трьох неповнолітніх дітей : [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Старші доньки навчаються в Городнянській ЗОШ з поглибленим вивчанням окремих предметів. Менша відвідує ясла-садок № 1. Діти мають продукти харчування, постільну білизну, одяг, взуття, засоби гігієни, канцелярію, книжки та іграшки в достатній кількості. Разом з сім'єю проживає старший син [PERSON] [PERSON], [INFO], який закінчив навчання в Чернігівському залізничному ліцеї. Після розлучення матір з дітьми вимушена проживати в орендованому будинку житловою площею 27 кв.м. Основні доходи родини це соціальні виплати, які [PERSON] отримує на утримання дітей. Кошти витрачаються на потреби дітей. Батько дітей станом на 01.08.2018 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 30148,51 грн. (т.1 а.с. 204 ). В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що на цей час вона з дітьми змушена винаймати житло, оскільки зустрічний позивач здав спірний будинок у найом. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував факту того, що під час розгляду справи в спірному будинку проживали інші особи. Отже, як встановлено судом, сторони розірвали шлюб та не можуть добровільно домовитися щодо володіння, користування і розпоряджання спільним будинком, який зареєстрований на імя відповідача. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За правилами ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно приписів п.22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-75 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК, ч.3ст.368 ЦК ), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих,\~ що виключені з цивільного обороту, незалежно від того на імя кого з подружжя вони були придбані. За клопотанням позивачки по справі було проведено судову будівельно-технічну експертизу № 2734/2735/18-24 від 14.08.2018 року, згідно якої визначено вартість спірного будинку на час розгляду справи та запропоновано три варіанти поділу будинку на дві квартири. Позивачка в поданій суду заяві від 12.11.2018 року просила поділити спірний будинок по варіанту №1, запропонованому в експертизі від № 2734/2735/18-24 від 14.08.2018 року, виділити їй в користування частину будинку з кухнею, при цьому просила врахувати інтереси малолітніх дітей. Зважаючи на\~те,\~що троє\~спільних малолітніх\~дітей сторін\~після розірвання\~шлюбу проживають\~з позивачкою,\~враховуючи наявність\~заборгованості відповідача\~по сплаті\~аліментів на\~утримання дітей,\~приймаючи до\~уваги конкретні\~обставини справи\~та положення\~ст.\~71\~СК України,\~суд вважає\~за можливе\~в цьому\~випадку відійти\~від рівності\~часток сторін\~у спільній\~власності та\~поділити між\~сторонами спірний\~житловий будинок\~по варіанту\~№ 1,\~запропонованому експертом\~згідно висновку\~судової будівельно-технічної\~експертизи 2734/2735/18-24 від 14.08.2018 року,\~виділивши у\~натурі позивачці\~приміщення у\~будинку:\~коридор 1-1,\~кімнату 1-4,\~кімнату 1-5,\~кухню 1-6,\~коридор 1-7, а також виділити з господарських будівель та споруд огорожу з проміжками та частину суцільної огорожі,\~що загалом\~складає 58/100\~частин у спірному будинку. Відповідачеві при\~цьому підлягає\~виділенню у\~натурі приміщення\~у будинку:кімната 1-2, кімната 1-3, ванна 1-8, а також\~з\~господарських будівель\~та споруд сарай Б-1, ворота з хвірткою, частина огорожі суцільної, що загалом складає 42/100 частин у спірному будинку. Одночасно підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] грошова компенсація у розмірі 19118,0 грн. за перевищення частки позивачки у праві власності на будинок. При цьому\~суд вважає\~за необхідне\~покласти в\~рівних частинах\~обов'язок\~на обидві\~сторони при\~реальному поділі\~будинку за\~вказаним варіантом\~виконати в\~існуючій площі\~забудови будинку\~наступні види\~ремонтно-будівельних\~робіт для\~перепланування та\~переобладнання будинку\~на окремі\~ізольовані квартири\~з дотриманням\~вимог нормативної\~документації,\~чинної в\~галузі будівництва,\~що стосується\~квартир житлового\~будинку:демонтувати та закрити дверний проріз між приміщеннями 1-2 та приміщенням 1-1; демонтувати та закрити дверний проріз між приміщеннями 1-7 та приміщеннями 1-8; обладнати дверний проріз між приміщенням 1-8 до приміщення 1-2; облаштувати тамбур входу; обладнати вхідний дверний проріз з тамбуру до кімнати приміщення 1-2; при необхідності по лінії розподілу горища влаштувати перегородку. Згідно ч.1\~ст. 141\~\~ЦПК України\~судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачкою судовий збір при зверненні до суду сплачений в мінімальному розмірі, з неї слід стягнути на\~користь держави 493,29\~грн. недоплаченого судового збору. При цьому витрати за проведення у справі експертизи в сумі 6864 грн. та витрати, понесені позивачкою на сплату судового збору при зверненні до суду в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved