Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

25 вересня 2015 року позивач звернулася із позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила розділити сумісно набуте майно подружжя, виділивши їй у власність вантажний автомобіль цистерну асенізаційну С, реєстраційний номер [NUMBER], 1992 р.в., а відповідачу легковий автомобіль ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], 1984 р.в. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 28 квітня 1995 року перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2014 року. На підставі біржової угоди №5891 від 27 серпня 2008 року ними був придбаний легковий автомобіль марки ВАЗ-2107, реєстраційний номер [NUMBER], 1984 р.в., який був зареєстрований 02 вересня 2008 року за [PERSON] За договором купівлі-продажу від 15 вересня 2010 року сторонами куплено вантажний автомобіль цистерну асенізаційну С, реєстраційний номер [NUMBER], 1992 р.в., який був зареєстрований 09 листопада 2010 року за [PERSON] Оскільки сторонами на теперішній час між сторонами не визначено спосіб розподілу вказаного рухомого майна, порядку спільного володіння ним, а відповідач вважає зазначені автомобілі своїми, оскільки зареєстровані на його ім'я, в зв'язку з чим позивач просить розділити сумісно набуте майно в судовому порядку. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, в якій позов підтримала та просила виділити їй у власність легковий автомобіль ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], 1984 р.в. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій не заперечував проти розподілу сумісно набутого майна подружжя, залишивши йому вантажний автомобіль цистерну асенізаційну С, реєстраційний номер [NUMBER], 1992 р.в., просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 22 квітня 2014 року, шлюб, зареєстрований 28 квітня 1995 року Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, між сторонами розірвано (а.с.10). Відповідно до договору №14/09 від 15 вересня 2010 року [PERSON] придбав у власність автомобіль марки ГАЗ-5201, 1992 р.в., кузов №ХТН520100N1385635, шасі №1385635 (а.с.14), за який було сплачено 4000 грн, згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру №238 від 15 вересня 2010 року (а.с.13). Такі ж відомості про власника містяться й у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, згідно з яким вантажний автомобіль цистерну асенізаційну С, реєстраційний номер [NUMBER], 1992 р.в., зареєстровано 09 листопада 2010 року за [PERSON] (а.с.8). Власником легкового автомобіля седан В марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], 1984 р.в., шасі (кузов, рама) №ХТА210560Е0616800, значиться [PERSON] згідно біржової угоди №5891 від 27 серпня 2008 року (а.с.9). Відповідно до ст.ст.60, 69, 70 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з п.23 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного сумісного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Частиною першою ст.328 Цивільного Кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом, а в частині другій ст.355 Цивільного кодексу України зазначено, що право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Оскільки спірне майно придбане на підставі договорів купівлі-продажу під час шлюбу, то воно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між позивачем та відповідачем в рівних частинах, враховуючи, що між сторонами досягнуто домовленості щодо реального розподілу відповідно до їх заяв, наявних у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved