Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

25.09.2018 року відкрите провадження у справі за позовом [PERSON], в якому вона просила: 1) змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.08.2009 року; 2) стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначала, що із відповідача стягнуто на її користь аліменти. Після набрання рішенням законної сили мінімальний розмір аліментів встановлений законом збільшився. В звязку із чим просила позов задовольнити. Позиція відповідача щодо позову суду не відома. Розгляд справи відбувався в судових засіданнях. 25.10.2018 року судове засідання відкладене в звязку із першою неявкою відповідача, який про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. 17.12.2018 року суд проводив розгляд справи за відсутності учасників справи, в заочному порядку, оскільки були наявні умови передбачені ст. 280 ЦПК України, а саме: відповідач повідомлявся про час та місце розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав, а позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Із письмових доказів, що містяться в матеріалах справи суд встановив, що сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. На утримання сина з відповідача на користь позивача стягуються аліменти в розмірі 450 грн., щомісячно, починаючи з 17.07.2009 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 180 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно правової позиції висловленою в постанові ВС України від 06.06.2018 року у справі № 138/594/17 при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Судом встановлено, що сторони мають спільного сина, на утримання якого відповідач має сплачувати аліменти в розмірі 450 грн., щомісячно. Суд зазначає, що вказаний розмір аліментів є меншим за мінімальний розмір аліментів встановлений законом станом на час розгляду справи. Розмір аліментів, який має сплачувати відповідач на утримання сина є недостатнім, аби забезпечувати дитину їжею, одягом та іншими базовими потребами. Відповідач не надав суду доказів, на підтвердження того, що ним надається матеріальна допомога на утримання спільної дитини. Також, ним не надано доказів того, що його стан здоровя не дозволяє сплачувати аліменти, на його утриманні є інші діти чи непрацездатні батьки, дружина тощо або наявні інші обставини, які можуть вплинути на розмір аліментів. Отже, суд дійшов висновку про задоволення позову. Аліменти в новому розмірі слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили, оскільки згідно з розясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За такого рішення, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 704,80 грн. судового збору. Одночасно, суд розяснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved