Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

26.05.2016 ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.12.2014 у розмірі 27098 гривень 05 копійок, яка складається з: 18302 гривні 94 копійки - заборгованість за кредитом, 2360 гривень 63 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4392 гривні 54 копійок - заборгованість за пенею та комісією, а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди 2041 гривня 94 копійки, а також судові витрати в сумі 1378 гривень (а.с.1-2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22.12.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 22558 гривень 65 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач мав надавати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Він зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» «Умовами та правилами», Тарифами складають між ним та Банком кредитний договір. Позивач виконав свої зобов'язання, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі та стверджує, що відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 12.04.2016 має заборгованість 27098 гривень 05 копійок, яка складається з: 18302 гривні 94 копійки - заборгованість за кредитом, 2360 гривень 63 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4392 гривні 54 копійок - заборгованість за пенею та комісією, а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди 2041 гривня 94 копійки. В додаткових поясненнях представника позивача зазначено про те, що з 03.2014 року Банком були внесені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів в частині розрахунку відсотків, які затверджені Наказом № СП-2013-6776448 від 19.09.2013, згідно якого у разі виникнення прострочених зобов'язань відсотки нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості. Додатково зазначено, що з 01.03.2014 року діють нові формули нарахування відсотків. Так, нарахування відсотків на поточну заборгованість: (N + А)*М /365*(2 або1) *Y/100=Z, де N - поточне тіло кредиту, А - нараховані відсотки та санкції (в попередньому місяці), М - відсоткова ставка 365 - кількість днів у році, 2 або 1 - коефіцієнт відсоткової ставки, 1- застосовується у разі належного виконання зобов'язань, 2- підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, Y- кількість днів. Формула нарахування відсотків на прострочену заборгованість: (N + А)*М /365*2 *Y/100=Z, де N - прострочене тіло кредиту, А - виставлені до сплати та не погашені відсотки та санкції станом на перше число попереднього місяця, М - відсоткова ставка 365 - кількість днів у році, 2 - коефіцієнт підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, Y- кількість днів. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 30,00 % на рік. Далі відсоткова ставка була змінена, що підтверджується наказами банку, а саме: 01.09.2014 р. відповідно до Наказу Банку №СП-2014-6915682 від 18.08.2014р. відсоткова ставку була підвищена до 34,80% на рік; 01.04.2015р. відсоткова ставка була підвищена до 43,20 % на рік, згідно Наказу №СП-2015-6552838 від 18.02.2015 р. Згідно з поясненнями представника позивача нараховані ним штраф і пеня є окремими видами неустойки, а саме, що штраф застосовується за порушення виконання зобов'язання, а пеня - за несвоєчасність виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Також зазначено, що нарахування пені за кредитними картами здійснюється з 01.05.2009 року в розмірі 1% від суми заборгованості, але не менше 30 грн., що затвердженого Наказом СП-2009-289 від 07.04.2009 року. В подальшому Наказом СП-2013-6500941 від 28.01.2013 року розмір пені було збільшено до 50 грн., яка нараховується щомісячно у разі виникнення прострочки по кредиту на суму від 100 грн.. 05.07.2013 року наказом СЧП-2013-6783906 внесені зміни до тарифів щодо розміру пені, а саме: - уразі виникнення прострочки на протязі одного місяця - сплачується пеня в розмірі 50 грн.; - у разі виникнення прострочки другий місяць поспіль - сплачується пеня в розмірі 100 грн. Представником позивача також уточнено, що розрахунок заборгованості формується автоматично, і в графі «Сума комісії та пені» фактично зазначена лише пеня, оскільки нарахування комісії умовами кредитного договору не передбачено. В судовому засіданні в режимі відео конференції представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги та надані суду додаткові письмові пояснення, пояснив, що відповідач перестав сплачувати кошти за укладеним договором з 03.09.2015 року. Сплата штрафу була передбачена умовами Генеральної угоди, а пеня була нарахована в розмірі 4% від заборгованості відповідно до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, а також заяви про розгляд справи без його присутності не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 20.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.09.2013 року (а.с.4). Так, за змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. При цьому суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.09.2013, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою юридичної особи - позивача (а.с. 4). Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.09.2013, відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. В подальшому 22.12.2014 року сторони укладали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, копія якого була приєднана до позовної заяви (а.с.5), а також направлена до суду електронною поштою в день розгляду справи в суді (а.с.114-115). Зі змісту Генеральної угоди встановлено, вона укладена з метою виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором №SAMDN51000109018710 выд 20.09.2013 року . Так, сторони домовились зменшити заборгованість, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 714,21 грн., комісії на 62,15 грн., штрафу на 1265,58грн.(підпункт 1.1.1 п.1.1 ст.1 Генеральної угоди ). Сторони також домовились, що заборгованість за договором 1 з дати підписання Генеральної угоди становить 24919,85грн. (підпункт 1.1.2 п.1.1 ст.1 Генеральної угоди ). За змістом п.2.1 ст.2 Генеральної угоди сторони домовились, що Банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 22558,65грн. на строк 36 місяців, з 22.12.2014 по 31.12.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі на зазначену суму, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% в місяць ((18% річних) на суму залишку кредиту в зазначені в угоді та Правилах строки). Також передбачено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 818,43 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості за кредитом, процентів, а також інших видатків відповідно до Умсов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2017 року (п.2.1 ст.1 Генеральної угоди ). Згідно з умовами п.2.2 ст.2 Генеральної угоди сторони передбачили, що відповідно до ст.212, 611,651 Цивільного кодексу України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах більш ніж на 31 день за зобов'язаннями, строк яких не наступив, сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32 -й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 2041,94 грн. (а.с.114) Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.3) встановлено, що станом на 22.12.2014 у розмірі 27098 гривень 05 копійок, яка складається з: 18302 гривні 94 копійки - заборгованість за кредитом, 2360 гривень 63 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4392 гривні 54 копійок - заборгованість за пенею та комісією, а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди 2041 гривня 94 копійки. Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою банком особою у вищезазначеному розрахунку та відповідачем не оспорюється, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості за кредитом, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Не викликає у суду сумнівів і правильність нарахування банком процентів за визначеною Генеральною угодою ставкою - 18% річних. В зв'язку з цим суд прийшов до переконання, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 18302,94грн., а також по процентам в розмірі 2360,63 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо заявлених позивачем вимог в частині нарахованої неустойки, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що за порушення грошових зобов'язань за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штрафи (а.с.3), внаслідок чого відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності. Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція Верховного суду України, викладена в постанові №6-2003ці15 від 23 жовтня 2015 року. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме відповідач має сплатити позивачу заборгованість за кредитним договором на загальну суму 22705 гривень 51 копійка, яка складається з: 18302 гривні 94 копійки - заборгованість за кредитом, 2360 гривень 63 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2041 гривня 94 копійки - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 1378 гривень (а.с.35), підлягають стягненню на його користь з відповідача . На підставі викладеного,

Outcome: partial