overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

25 вересня 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області - про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що вона працює в Недогарківській загальноосвітній школі І-ІІІІ ступенів Недогарківської сільської ради на посаді директора. Наказом начальника відділу освіти, культури, спорту та туризму виконавчого комітету Недогарківської сільської ради Крівченко Л .В. № 42-к від 07 червня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » на неї було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани. Підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, яка зазначена в наказі: «Директор Недогарківської загальноосвітньої школи І-III ступенів Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] не організувала екстерна для проходження річного оцінювання та ДНА за 4 клас для учениці 3 класу [PERSON] згідно поданої заяви від 02.02.2018 року, зареєстрованої 03.05.2018 року. Надати письмове пояснення відмовилася. Своїми діями [PERSON] порушила п.4 р.ІІ Положення про екстернат у загальноосвітніх навчальних закладах, 3.10 посадової інструкдїї директора Недогарківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

25 вересня 2018 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 06 серпня 1999 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено актовий запис №1099. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Як пояснили сторони в судовому засіданні, вони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 2016 року. Так, згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони бажають розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити інтересам позивача, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

25 вересня 2018 року заявник звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 вересня 2015 року задоволено його позовну заяву про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною та встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Однак, при постановленні судового рішення в резолютивній частині, судом не вирішено питання щодо заяви [PERSON] про відмову від спадщини та визнання її недійсною. 08 вересня 2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області було прийнято рішення відповідно до якого необхідно надати [PERSON] додатковий тримісячний строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Сторони до суду не зявилися. Згідно ст. 270 ч.1, п.1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Так судом встановлено, що рішенням суду від 08 вересня 2015 року позовні вимоги по цивільній справі №509/1196/14 за позовом [PERSON] до Великодолинської с/ради Овідіопольського району Одеської області про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною та встановлення додаткового строку для прийняття спадщини були задоволені в повному обсязі. Позивач при поданні позову звернувся з позовними вимогами про витребування спадкової справи, про визнання заяви [PERSON] про відмову від спадщини недійсною, про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини. (а.с.2) Однак, судом не вирішено питання щодо заяви [PERSON] про відмову від спадщини та визнання її недійсною, при цьому, що це було предметом розгляду та дослідження письмових доказів при розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові докази, суд прийшов до висновку про ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

25 вересня 2018 року заявники звернулися з заявою до суду про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя. Свою заяву мотивують тим, що 29 квітня 2007 року уклали шлюб. [INFO] у них народилася дитина - син [PERSON]. Заявники зазначають, що шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. Спільне сімейне життя не склалося через різні погляди та несумісність характерів. За таких обставин вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини батьком та розміру аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні заявники, кожен зокрема, просили заяву задовольнити з підстав, викладених у ній, вважають, що шлюб слід розірвати. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, всебічно, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов висновку, що вимоги заяви є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони 29 квітня 2007 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 434, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.10). 19 серпня 2007 року у заявників народилася дитина - син [PERSON], що засвідчено свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] (а.с.11). Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи, зокрема, розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-якого з подружжя. Розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, подальше збереження родини суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, права дитини, а тому заява підлягає задоволенню. Сторони досягли згоди щодо виховання дитини та її утримання. На підставі ст.109 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~25 вересня 2018 року Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], про зміну способу стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~Ухваленим рішенням суду по даній справі 25 вересня 2018 року з відповідача [PERSON] стягнуто на користь держави судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок. \~ \~ \~ \~Сторони в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином\~ про дату,\~ час та місце розгляду справи, відповідно до вимог частини 4 статті 270 ЦПК України їх присутність не є обовязковою. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що відповідача стягнуто судові витрати не в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідно до Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягають стягненню судові витратив в розмірі 704,80 грн. \~ \~ \~ \~Вимогами \~пункту 3\~частини1\~статті 270\~ЦПК України\~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо судом не вирішено питання про судові витрати. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено порядок стягнення судового збору, який покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. \~ \~ \~ \~Таким чином, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави судові витрати в розмірі 704 гривень 80 копійок. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

25 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд шлюб зареєстрований 26 лютого 2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київської області між ним та [PERSON] - розірвати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26 лютого 2016 року сторони уклали шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з постійними сварками та різними поглядами на життя. У зв'язку з цим вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить їх інтересам, унеможливлює примирення з відповідачем. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спори про поділ майна та визначення місця проживання дитини відсутні. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник позивача подав до суду заяву, якою позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач надала заяву, якою позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Розгляд справи просили проводити у їх відсутність та за наслідком проведення підготовчого судового засідання ухвалити рішення по суті спору. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Провівши підготовче судове засідання в порядку, передбаченому ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 26 лютого 2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між сторонами зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №69. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 26 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.4). У сторін народився син: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 27 січня 2017 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 5). Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім'ї неможливе. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст.112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

25 вересня 2018 року позивач звернувся до суду до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Він перебуває з відповідачем у шлюбі з 29 вересня 1979 року, який було зареєстровано Куп`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 276. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Останнім часом між ним та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім`ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Майнового спору між ними немає. 07 листопада 2018 року Куп`янським міськрайонний судом Харківської області було ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено. Ухвалою суду від 14 серпня 2020 року вказане заочне рішення скасоване та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, надавши заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягаєзадоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 вересня 1979 року, який було зареєстровано Куп`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 276 (а.с. 3). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім`я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, майновий спір між ними відсутній, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

25 вересня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 08.09.1999 року, від якого не мають дітей. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, у поданій заяві позовні вимоги визнала. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 08.09.1999 року. Від шлюбу не мають дітей. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

25 вересня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 25.11.2004 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, у поданій заяві позовні вимоги визнала. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 25.11.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

25 вересня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 22.07.2011 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає спільно із позивачем. Фактично шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинено з серпня 2016 року, з цього часу проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Життя із відповідачем не склалося внаслідок різних поглядів на сімейне життя, відсутності взаєморозуміння та різності характерів. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно та існує формально, просив його розірвати. Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] також до підготовчого судового засідання не прибула, надавши заяву про визнання нею предявленого позову у повному обсязі. Просила вирішувати справу у її відсутність. Після розірвання шлюбу просила присвоїти їй дошлюбне прізвище «Дяченко». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом\~ про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 22 липня 2011 року, актовий запис № 515. У шлюбі мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Дитина проживає постійно проживає спільно із позивачем, про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи на визнання предявленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам обох сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених ним та документально підтверджених витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved