Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

25.10.2016 р. [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути борг у сумі 6882 грн. 95 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 302,66 грн., інфляція від простроченої суми заборгованості у розмірі 1077,67 грн., завдану моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а всього 13263,28 грн. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 13.05.2014 р. [PERSON] безпричинно накинувся на нього та став бити по обличчю та тілу гумовим кийком, чим причинив позивачу тілесні ушкодження, а також завдав шкоди автомобілю «Daewoo Nexia», що належить йому на праві власності. Зупинився він лише коли приїхав наряд міліції, викликаний перехожими. 13.11.2014 р. Київським районним судом м. Харкова [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, і йому було призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України, останнього було звільнено від відбуття покарання з випробувальним строком на 1 рік 8 місяців. Позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме в розмірі 1882,95 грн. відшкодування матеріальної шкоди і 1000 грн. відшкодування моральної шкоди. 02.04.2015 р. Апеляційний суд Харківської області змінив рішення Київського районного суду м. Харкова в частині відшкодування моральної шкоди, збільшивши її до 5000 грн. Тобто загальна сума відшкодування складала 6882,95 грн. На сьогоднішній день [PERSON] борг не погасив. Виконавчий лист про відшкодування шкоди, завданої злочином, знаходиться на виконанні у Московському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Від дня набрання законної сили рішенням Апеляційного суду Харківської області від 02.04.2015 р. пройшло майже 18 місяців, а тому з відповідача згідно з вимогами ч.2 ст. 625 ЦК України необхідно стягнути індекс інфляції від суми боргу, починаючи з 13.04.2015 до 08.10.2016, а також 3% річних від цієї суми. Сума боргу 6882,95 грн., кількість днів прострочення 535 (з 13.04.2015 по 08.10.2016). Сума процентів = 6882,95 грн. х 3% х 535/365 = 302,66 грн. Сума заборгованості із врахуванням індексу інфляції складає 6882,95 грн. х 1,13612139 = 7960,62 грн. 6882,95 грн. = 1077,67 грн. Окрім матеріальної шкоди, позивач отримав і моральну шкоду, оскільки нескінченно страждав, весь час думав про цей жахливий вчинок відповідача, що досі заважає займатися повсякденною роботою і сімєю, постійно нервує, став дратівливим. Моральну шкоду, яка заподіяна йому відповідачем, що полягає у моральних стражданнях, які він зазнав з вини [PERSON] оцінює у 5000 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2017 р. Закрити провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа - Московський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про стягнення суми боргу, трьох процентів річних від простроченої суми, відшкодування моральної шкоди в частині вимог про стягнення суми боргу в розмірі 6882 грн. 95 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просив позов задовольнити. Також зазначив, що обидва є водіями служби таксі та між ними виникли неприязні стосунки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав у повному обсязі та пояснив, що на відшкодування завданої позивачу шкоди надсилав йому 1000 грн., які позивач не отримав у поштовому відділенні 21 день, і вони повернулися йому. Під час виконання виконавчого листа, він пересилався з Московського відділу ДВС до Жовтневого відділу ДВС та знову повернувся до Московського відділу державної виконавчої служби, тому виконання за виконавчим листом до цього часу не проводилося. В позові [PERSON] просив відмовити у повному обсязі. Третя особа - Московський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не зявилися. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 13.05.2014 року, приблизно о 19.00 годині, [PERSON], перебуваючи на автомобільній стоянці, розташованій перед входом до ТРЦ «Караван» по вул. Героїв Праці, 7 в м. Харкові, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян, бажаючи продемонструвати своє явне нехтування всіх діючих правил та норм суспільства, умисно наніс [PERSON] не менше трьох ударів руками в область голови, а також не менше двох ударів ногами по рукам, чим спричинив потерпілому крововиливи та садно на голові, крововилив на правій руці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після цього [PERSON], взяв у руки гумову палицю, яка знаходилася в його автомобілі та була заздалегідь заготовлена для нанесення тілесних ушкоджень, і наніс нею удар по спині потерпілого [PERSON], чим завдав останньому фізичного болю. Продовжуючи свої умисні злочинні дії [PERSON], наніс удар гумовою палицею по автомобілю [NUMBER], що належить потерпілому, чим завдав останньому матеріальних збитків на суму 1882,95 грн. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2014 р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, та засуджений до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнений від відбуття покарання з випробуванням, строком 1 рік 8 місяців, з покладанням обовязків, передбачених п.п.2-4 ч. 1 ст. 76 КК України. Цивільний позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 1882 грн. 95 коп. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. В решті позову відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 02.04.2015 року, апеляційна скарга потерпілого задоволена частково, вирок Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2014 р. щодо [PERSON] змінений, в частині вирішення цивільного позову щодо моральної шкоди збільшений розмір її відшкодування до 5000 гривень. В решті вирок залишений без змін (а.с.7-8). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2016 р. головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, відкрите виконавче провадження на виконання виконавчого листа № 640/13575/14-к, виданий 25.02.2016 Київським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 6882,95 грн. Згідно з Аналізом Верховного Суду України практики застосування статті 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві та листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 № 10-74/0/4-13, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобовязання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обовязок боржника сплатити гроші на користь кредитора. З урахуванням викладеного положення стаття 625 ЦК регулює зобовязальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина третя статті 11 ЦК, в якій йдеться про те, що цивільні права та обовязки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. Крім того, із рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність і визначеність. Також слід зазначити, що відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобовязання, на шкоду не повинні нараховуватися проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Таким чином, дія частини другої статті 625 ЦК про обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із завданням шкоди. Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення на його користь з [PERSON] суми боргу з урахуванням індексу інфляції 1077 грн. 67 коп. та трьох процентів річних від простроченої суми 302 грн. 66 коп. Частиною першою статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як зазначено вище, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02.04.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, 5000 грн. Позивачем не надано належних доказів на обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача, в звязку з непогашенням останнім суми боргу, стягнутої за рішенням суду, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди суд відмовляє у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі суд відносить за рахунок держави.

Outcome: dismissed