Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

26.04.2017 року позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.11.2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «тарифами банку», з розрахунку 360 днів на рік, що підтверджено п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 «Умов та правил надання банківських послуг» - позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.8.6 умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 18.04.2017 року відповідач має заборгованість у розмірі 32320 грн. 84 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 1903 грн. 90 коп., - заборгованості по процентам за користування кредитом - 25101 грн. 66 коп. - заборгованість за пенею та комісією - 3300 грн. 00 коп., а також штрафів, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); - 1515 грн. 28 коп. - штраф (процентна складова). В зв'язку із викладеним, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 32320 грн. 84 коп., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 1903 грн. 90 коп., - заборгованості по процентам за користування кредитом - 25101 грн. 66 коп., - заборгованість за пенею та комісією - 3300 грн. 00 коп., а також штрафів, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); - 1515 грн. 28 коп. - штраф (процентна складова). До початку слухання справи представник позивача Сафір Ф. О., надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що вбачається із рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надала. Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. З матеріалів справи вбачається, що 16.11.2009 року [PERSON] підписано заяву позичальника №0105040500125995344, про приєднання до «Умов та Привал надання банківських послуг у ПриватБанку, що складає між нею та банком договір без номеру, із визначенням кредитного ліміту у розмірі 3000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6). Також, позичальником 16.11.2009 року підписано Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду (а.с.7). Відповідно до п. п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і що останній має право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с.9). Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, сторонами було визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с.15). [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, тому, згідно Розрахунку заборгованості, наданому позивачем, станом на 18.04. 2017 року має заборгованість за кредитним договором без номер від 16.11.2009 року у сумі 32320 грн. 84 коп., яка складається з наступного: - заборгованості за кредитом - 1903 грн. 90 коп., - заборгованості по процентам за користування кредитом - 25101 грн. 66 коп. - заборгованість за пенею та комісією - 3300 грн. 00 коп., а також штрафів, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); - 1515 грн. 28 коп. - штраф (процентна складова). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушила умови договору без номеру від 16.11.2009 року, укладеного між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», розмір заборгованості підтверджений документально, але позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду» №1513080900126033423 передбачено застосування ПАТ КБ «ПриватБанк» пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по погашенню кредиту, а також шатрфу при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов'ящань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів (а.с.7). Наявність даних фактичних обставин справи не узгоджується із висновком Верховного Суду України від 21. 10. 2015 року у справі за №6-2003цс15, яким визначено, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 30305 грн. 56 коп., без урахування заявлених до стягнення позивачем штрафів у загальній сумі 2015 грн. 28 коп., з метою недопущення покладення на боржника нових додаткових обов'язків за неналежне виконання взятих на себе грошових зобов'язань перед кредитором. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладено,

Outcome: partial