Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

25.02.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, що укладений 27.08.2005 року з тих підстав, що перебуває у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований у виконавчому комітеті В`язівської сільської ради Черкаської області, про що зроблено запис №11. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Наразі сім`я фактично розпалася з причини відсутності взаєморозуміння та поваги між подружжям. Подружні стосунки не підтримують, не мають бажання бути разом. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї неможливо. Даний шлюб суперечить її інтересам. Розлад не є тимчасовим, заходи досудового врегулювання даного спору не вживались. Заходи щодо примирення, передбачені ч.1 ст.111 СК України, просить не застосовувати, прізвище залишити набуте в шлюбі - [PERSON] , визначити місце проживання неповнолітніх дітей з нею, матір`ю дітей, судові витрати з відповідача не стягувати. До суду сторони не з`явилися, повідомлені належним чином. Надали заяви про слухання за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач не заперечує щодо задоволення позову, вказує, що діти залишають проживати з матір`ю. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, врахувавши думку позивача, відповідача та вивчивши наявні докази у справі, приходить до такого. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення, за нормами ч.4 ст.200 ЦПК України, у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. За нормами ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України - розривається. 27.08.2005 року, [PERSON] , позивач по справі, та [PERSON] , відповідач по справі, у виконавчому комітеті В`язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, зареєстрували шлюб, актовий запис №11, підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] . Подружжя має двох неповнолітніх дітей, синів, [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , актовий запис №7 від 22.08.2006 року) та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , актовий запис №2 від 04.03.2015 року). Чоловіки і жінки, за нормами ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. [PERSON] , позивач у справі, скористалась наданим правом, звернулась до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. За нормами ст.24 СК України, п.10 постанови ПВС України від 21.12.2007 №11 «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Охорона сім`ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечите інтересам одного з них чи інтересам дітей. Питання про примирення на ставиться. Шлюбні стосунки між подружжям припинені. Суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За нормами ч.4 ст.206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнав. Шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків. Суд приймає до уваги те, що, не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Вбачаючи відсутньою морально-правову основу шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За нормами ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вирішує питання щодо прізвища позивача та визначає місце проживання неповнолітніх дітей. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За нормами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, за нормами ч.1 ст.142 ЦПК України, суд у рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі розірвання шлюбу судом, за нормами ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved