overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

24 грудня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати зареєстрований між ними шлюб, посилаючись на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують і шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. 31.01.2020 року відкрито провадження у справі, визначено проведення розгляду справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач в підготовче засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, надав заяву, в якій зазначив про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення в підготовчому засіданні, за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 вересня 2009 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №426. В період шлюбу у них [INFO] народилась дочка - [PERSON] , та [INFO] син - [PERSON] . Шлюбні стосунки сторони припинили з вересня 2018 року, спільне господарство не ведуть проживають окремо. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

24 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати укладений між нею та [PERSON] шлюб, зареєстрований 18 червня 2015 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №429; залишити їй прізвище « [PERSON] », а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати в сумі 768,40 грн. В обґрунтування позову зазначила, що відносини між сторонами зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах і в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Шлюбні відносини сторонами припинено з листопада 2019 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Ухвалою судді від 24 січня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено проведення підготовчого засідання. Позивачка надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача також надав заяву, в якій зазначив, що його довіритель визнає позов в повному обсязі і просить розірвати шлюб. Справу просить розглянути за його відсутності. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 18 червня 2015 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №429, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). В цьому шлюбі [INFO] народився [PERSON] (а.с.14). Як вказує позивач у позові, і що визнано відповідачем, сім`я остаточно розпалась, сторони з листопада 2019 року фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо і не ведуть спільне господарство. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, оскільки між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Спору щодо місця проживання неповнолітньої [PERSON] з матір`ю та щодо розподілу майна сторони на цей час не мають. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем: 768,40 гривень судового збору, в порядку ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

24 грудня 2019 року до Хотинського районного суду за підсудністю із Хмельницького міськрайонного суду надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 02 серпня 2017 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] . Зазначає, що спільне життя із відповідачем у нього не склалося через різні погляди на життя. Спору про поділ майна, що перебуває в їхній спільній власності немає. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, просить суд задовольнити позовні вимоги. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву, в якій просить слухати справу в її відсутності, позовну заяву визнає, на розірвання шлюбу згідна.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі із 02 серпня 2017 року, зареєстрованому Хотинським районним державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області за актовим записом № 64 (а.с. 4). Дітей від спільних подружніх відносин немає. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в розмірі 768,40 грн. на користь позивача.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

24 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 12 червня 2003року відділом реєстрації актів громадянського стану Калінінського райуправління юстиції Донецька згідно актового запису № 145 розірвати. В обґрунтування позову зазначив, що 12 червня 2003 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з ним. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2016 року. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206\~ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 12 червня 2003 року уклали шлюб (арк.с.7). Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] (арк.с.10), який проживає разом з позивачем. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з травня 2016 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

24 грудня 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 23.05.2015 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2016 року народження. На сьогодення шлюбі стосунки між подружжям припинено, сумісно не проживають, спільне господарство не ведуть. Причина розпаду сім`ї полягає у відсутності взаєморозуміння та різних поглядах на сімейне життя. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив його розірвати. Ухвалою суду від 27 січня 2019 року за вказаним позовом було відкрито провадження у справу та призначено підготовчий судовий розгляд. Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав та просив розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] \~ також до підготовчого судового засідання не прибула, надавши заяву про визнання нею пред`явленого позову у повному обсязі, якою просила вирішувати справу у її відсутність. Після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін в ході підготовчого розгляду справи та приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом\~ про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 23 травня 2015 року, актовий запис № 719. У шлюбі мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який на сьогодення проживає спільно із відповідачем [PERSON] . Про наявність спору щодо визначення місця проживання дитини, а також майнового характеру станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи на визнання пред`явленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених нею та документально підтверджених витрат з оплати судового збору у сумі 384,20 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 384,20 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

24 грудня 2019 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 31 березня 2018 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину. Фактично шлюбі стосунки між подружжям припинено з квітня 2019 року. Причина розпаду сім`ї полягає у відсутності взаєморозуміння, взаємоповаги, втраті почуттів. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати. Позивачка до\~судового засідання\~не з`явилась\~надавши заяву\~з проханням\~провести розгляд\~справи без\~її участі.\~На задоволенні\~позову наполягає. Проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача не заперечує. Відповідачу судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за адресою його реєстрації, однак конверти були повернуті суду без отримання адресатом, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 березня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 31 березня 2018 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 61. Згідно свідоцтва про народження, виданого 07 вересня 2018 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 590, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені сторони по справі. Відповідно до ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. На підставі ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

24 грудня 2020 року [PERSON] в порядку окремого провадження звернулася до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що у Державному акті на право приватної власності на землю ІІІ-ХС №033909 допущено помилку при написанні її прізвища. Представник заявника адвокат Біла-Карп В.А. у судовому засіданні заяву підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, та надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, щодо задоволення заявлених вимог не заперечують. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються судами в порядку окремого провадження. Статтею 315 ЦПК України встановлено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. В ході судового засідання було встановлено, що на підставі рішення Збур`ївської сільської ради народних депутатів від 27.04.2000 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На ім`я [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю, та допущено описку в написанні її прізвища: в Державному акті зазначено прізвище « [PERSON] », а згідно паспортних даних її прізвище « [PERSON] ». Факт, що просить встановити заявник, має юридичне значення, та потрібен заявнику для реалізації його права. Іншої можливості довести своє право власності на майно заявник не має. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

24 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 06 жовтня 2001 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №668. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з січня 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, відповідач визнала у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали заяви відповідача, надані письмові докази, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 06 жовтня 2001 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №668. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім`ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з січня 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved