Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

26.12.2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 19.01.2012 року по 31.12.2018 року у розмірі 97352,77 грн. та судових витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є батьком її неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.05.2012 року по справі №2/1412/2690/12, з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 19.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої зобов'язання по сплаті аліментів відповідач не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість за період з 19.01.2012 року по 30.11.2018 року в сумі 97352,77 грн. За такого має місце прострочення сплати аліментів, що тягне за собою відповідальність боржника у вигляді обов'язку сплатити неустойку (пеню), у розмірі визначеному положеннями ст. 196 ч.1 СК України. Дані обставини і послужили підставою для її звернення до суду з зазначеним позовом. Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву [PERSON] позовні вимоги не визнав. Зазначив, що позивач звернулась до суду з позовом в грудні 2018 року, в свою чергу, заборгованість зі сплати аліментів ним була погашена в цьому ж місяці. Посилався на відсутність вини у простроченні сплати аліментів, оскільки починаючи з 2012 року проживав у Ізраїлі та не отримував жодних повідомлень та розрахунків від державної виконавчої служби. Про наявність виконавчого провадження та заборгованість зі сплати аліментів, йому стадо відомо лише після його повернення на Україну в зв'язку з тяжкою хворобою та смертю матері. У судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, підтвердили фактичні обставини, викладені у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача у задоволені позову просив відмовити, посилаючись на виплату [PERSON] на користь позивачки заборгованості по сплаті аліментів та відсутність вини відповідача у її виникненні. Суд, дослідивши подані сторонами письмові докази, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було ррзірвано за рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва. (Свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER]). Від шлюбу сторони маю неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження [NUMBER]). Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». (Свідоцтво про зміну імені [NUMBER]). Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.05.2012 року по справі 2/1412/2690/12, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 19.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до заочного рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.06.2014 року по справі №2/487/1677/14, яке набрало законної сили 23.06.2014 року, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] Виходячи зі змісту розрахунку головного державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Кандзюби Н.М. від 06.12.2018 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з 19.01.2012 року по 30.11.2018 року склала 97352,77 грн. Постановою головного державного виконавця Кандзюби Н.М. від 05.03.2018 року відповідача було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів в повному обсязі. Окрім того, постановою головного державного виконавця від 07.03.2018 року, [PERSON] було обмежено у праві користування транспортними засобами боржника до моменту погашення заборгованості. Заборгованість по сплаті аліментів була сплачена [PERSON] 08.01.2019 року, що представниками сторін не оспорювалось. З наданого державним виконавцем Заводського ВДВС м.Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області 16.01.2019 року розрахунку, станом на 31.12.2018 року заборгованість зі сплати [PERSON] аліментів відсутня. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконане або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. Як роз'яснено в абзаці 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 р., передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до положень ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц, правило про стягнення неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Таким чином, нарахування неустойки (пені) необхідно проводити станом на 31.12.2018 року, в межах заявлених позовних вимог, з наступних розрахунків: за січень 2012 року: 288,52 грн. х 1% х 2527 дн. = 7290,9 грн.; за лютий 2012 року: 688,00 грн. х 1% х 2498 дн. = 17186.24 грн.; за березень 2012 року: 688,00 грн. х 1% х 2467 дн. = 16972,96 грн.; за квітень 2012 року: 706,75 грн. х 1% х 2437 дн. = 17223,50 грн.; за травень 2012 року: 706,75 грн. х 1% х 2406 дн. = 17004,40 грн.; за червень 2012 року: 706,75 грн. х 1% х 2376 дн. = 16792,38 грн.; за липень 2012 року: 722,00 грн. х 1% х 2345 дн. = 16930,9 грн.; за серпень 2012 року: 722,00 грн. х 1% х 2315 дн. = 16714,30 грн.; за вересень 2012 року: 722,00 грн. х 1% х 2284 дн. = 16490,48 грн.; за жовтень 2012 року: 736,00 грн. х 1% х 2253 дн. = 16582,08 грн.; за листопад 2012 року: 736,00 грн. х 1% х 2223 дн. = 16361,28 грн.; за грудень 2012 року: 736,00 грн. х 1% х 2197 дн. = 16169,92 грн.; за січень 2013 року: 759,50 грн. х 1% х 2161 дн. = 16412,8 грн.; за лютий 2013 року: 759,50 грн. х 1% х 2133 дн. = 16200,14 грн.; за березень 2013 року: 759,50 грн. х 1% х 2102 дн. = 15964,69 грн.; за квітень 2013 року: 775,00 грн. х 1% х 2072 дн. = 16058,00 грн.; за травень 2013 року: 775,00 грн. х 1% х 2041 дн. = 15817,75 грн.; за червень 2013 року: 775,00 грн. х 1% х 2011 дн. = 15585,25 грн.; за липень 2013 року: 790,25 грн. х 1% х 1980 дн. = 15646,95 грн.; за серпень 2013 року: 790,25 грн. х 1% х 1949 дн. = 15401,97 грн.; за вересень 2013 року: 790,25 грн. х 1% х 1918 дн. = 15157 грн.; за жовтень 2013 року: 805,00 грн. х 1% х 1887 дн. = 15190,35 грн.; за листопад 2013 року: 805,00 грн. х 1% х 1857 дн. = 14948,85 грн.; за грудень 2013 року: 805,00 грн. х 1% х 1826 дн. = 14699,30 грн.; за січень 2014 року: 794,50 грн. х 1% х 1795 дн. = 14261,28 грн.; за лютий 2014 року: 794,50 грн. х 1% х 1767 дн. = 14038,82 грн.; за березень 2014 року: 794,50 грн. х 1% х 1736 дн. = 13792,52 грн.; за квітень 2014 року: 840,75 грн. х 1% х 1706 дн. = 14343,20 грн.; за травень 2014 року: 840,75 грн. х 1% х1675 дн. = 14082,56 грн.; за червень 2014 року: 840,75 грн. х 1% х 1645 дн. = 13830,34 грн.; за липень 2014 року: 856,25 грн. х 1% х 1614 дн. = 13819,88 грн.; за серпень 2014 року:856,25 грн. х 1% х 1583 дн. = 13554,44 грн.; за вересень 2014 року: 856,25 грн. х 1% х 1553 дн. = 13297,56 грн.; за жовтень 2014 року: 882,75 грн. х 1% х 1522 дн. = 13435,46 грн.; за листопад 2014 року: 882,75 грн. х 1% х 1492 дн. = 13170,63 грн.; за грудень 2014 року: 882,75 грн. х 1% х 1461 дн. = 12896,98 грн.; за січень 2015 року: 902,25 грн. х 1% х 1430 дн. = 12902,18 грн.; за лютий 2015 року: 902,25 грн. х 1% х 1402 дн. = 12649,55 грн.; за березень 2015 року: 902,25 грн. х 1% х 1371 дн. = 12369,85 грн.; за квітень 2015 року: 972,25 грн. х 1% х 1341 дн. = 13037,87 грн.; за травень 2015 року: 972,25 грн. х 1% х 1310 дн. = 12736,48 грн.; за червень 2015 року: 972,25 грн. х 1% х 1280 дн. = 12444,80 грн.; за липень 2015 року: 1012,50 грн. х 1% х 1249 дн. = 12646,13 грн.; за серпень 2015 року: 1012,50 грн. х 1% х 1218 дн. = 12332,25 грн.; за вересень 2015 року: 1012,50 грн. х 1% х 1188 дн. = 12022,56 грн.; за жовтень 2015 року: 1061,25 грн. х 1% х 1157 дн. = 12278,66 грн.; за листопад 2015 року: 1061,25 грн. х 1% х 1127 дн. = 11960,29 грн.; за грудень 2015 року: 1061,25 грн. х 1% х 1096 дн. = 11631,30 грн.; за січень 2016 року: 1138,50 грн. х 1% х 1065 дн. = 12125,03 грн.; за лютий 2016 року: 1138,50 грн. х 1% х 1036 дн. = 11794,86 грн.; за березень 2016 року: 1138,50 грн. х 1% х 1005 дн. = 11441,93 грн.; за квітень 2016 року: 1213,75 грн. х 1% х 975 дн. = 11834,06 грн.; за травень 2016 року: 1213,75 грн. х 1% х 944 дн. = 11457,80 грн.; за червень 2016 року: 1213,75 грн. х 1% х 914 дн. = 11093,68 грн.; за липень 2016 року: 1254,75 грн. х 1% х 883 дн. = 11079,44 грн.; за серпень 2016 року: 1254,75 грн. х 1% х 852 дн. = 10690,47 грн.; за вересень 2016 року: 1254,75 грн. х 1% х 822 дн. = 10314,05 грн.; за жовтень 2016 року: 1305,75 грн. х 1% х 791 дн. = 10328,48 грн.; за листопад 2016 року: 1305,75 грн. х 1% х 761 дн. = 9936,76 грн.; за грудень 2016 року: 1305,75 грн. х 1% х 730 дн. = 9531,98 грн.; за січень 2017 року: 1533,00 грн. х 1% х 699 дн. = 10715,67 грн.; за лютий 2017 року: 1533,00 грн. х 1% х 671 дн. = 10286,43 грн.; за березень 2017 року: 1533,00 грн. х 1% х 640 дн. = 9811,20 грн.; за квітень 2017 року: 1695,75 грн. х 1% х 610 дн. = 10344,08 грн.; за травень 2017 року: 1695,75 грн. х 1% х 579 дн. = 9818,39 грн.; за червень 2017 року: 1695,75 грн. х 1% х 549 дн. = 9309,67 грн.; за липень 2017 року: 1764,75 грн. х 1% х 518 дн. = 9141,40 грн.; за серпень 2017 року: 1764,75 грн. х 1% х 487 дн. = 8594,33 грн.; за вересень 2017 року: 1764,75 грн. х 1% х 457 дн. = 8064,91 грн.; за жовтень 2017 року: 1980,00 грн. х 1% х 426 дн. = 8434,80 грн.; за листопад 2017 року: 1980, 00 грн. х 1% х 396 дн. = 7840,80 грн.; за грудень 2017 року: 1980,00 грн. х 1% х 365 дн. = 7227,00 грн.; за січень 2018 року: 1863,50 грн. х 1% х 334 дн. = 6224,09 грн.; за лютий 2018 року: 1863,50 грн. х 1% х 306 дн. = 5702,31 грн.; за березень 2018 року: 1863,50 грн. х 1% х 275 дн. = 5124,63 грн.; за квітень 2018 року: 2073,50 грн. х 1% х 245 дн. = 5080,06 грн.; за травень 2018 року: 2073,50 грн. х 1% х 214 дн. = 4437,29 грн.; за червень 2018 року: 2073,50 грн. х 1% х 184 дн. = 3815,24 грн.; за липень 2018 року: 2073,50 грн. х 1% х 153 дн. = 3171, 46 грн.; за серпень 2018 року: 2073,50 грн. х 1% х 122 дн. = 2529,67 грн.; за вересень 2018 року: 2073,50 грн. х 1% х 92 дн. = 1907,62 грн.; за жовтень 2018 року: 2073,50 грн. х 1% х 61 дн. = 1264,84 грн.; за листопадом 2018 року: 2073,50 грн. х 1% х 30дн. = 622,05 грн. Розмір пені за невиконання [PERSON] зобов'язань по сплаті аліментів становить 973455.17 грн. Однак враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню пеня у розмірі 97352,77 грн. (100% розміру заборгованості по аліментам) Заперечення відповідача, щодо відсутності вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, та необізнаності про відкрите виконавче провадження, суд сприймає критично, та розцінює, як намагання уникнути відповідальності за порушенні зобов'язання. Згідно з прецендентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»). Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Отже, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Крім того, обов'язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. При вирішенні вимоги [PERSON] щодо стягнення на її користь судових витрат, які складаються з судового збору сплаченого нею за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 352,40 грн.; 2000 грн. витрат на правову допомогу на стадії підготовки позову та подачі до суду та судових витрати понесених нею під час розгляду справи з розрахунку 1000 грн. за участь адвоката в кожному судовому засіданні, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Виходячи зі змісту п. 1.4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подачу заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір в сумі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судом встановлено, що позивачем 26.12.2018 року разом з позовом про стягнення пені по аліментам було подано заяву про забезпечення позову. Від судового збору за подачу позову позивач звільнена в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Стосовно заяви про забезпечення позову, відповідно до квитанції 0.0.1223918775.1 від 26.12.2018 року, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 352,40 грн. Отже, враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 352,40 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України. Згідно з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Виходячи з положень ст. 137 ЦПК України до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов'язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов'язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов'язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Беручи до уваги, що позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу не надано жодних квитанцій, розрахунків та обґрунтування даних витрат, суд вважає, що у їх стягненні слід відмовити за необґрунтованістю. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 973,53 грн.

Outcome: approved