Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

24 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її сина [PERSON]. заяву мотивувала тим, що він був призваний по мобілізації в травні 2015 року на службу до української армії. [PERSON] було направлено для проходження військової підготовки на Явірський полігон, Львівської області. В середині червня 2015 року зв'язок з ним обірвався та його місце знаходження заявниці було не відоме. В липня 2017 року [PERSON] зателефонували з відділу поліції та повідомили, що особа, яка була зазначена як «невідома» та знайдена в червня 2015 року повішаною в лісосмузі с. Старичі Яворівського району, Львівської області є її сином [PERSON]. Оскільки в лікарському свідоцтві про смерть, яке було видане в червні 2015 року особа, яка померла вказана: «невідома особа» то органи ДРАЦС відмовляють їй у державній реєстрації факту смерті її сина. Необхідність встановлення факту смерті [PERSON] обґрунтовується тим, що заявник має намір оформити спадщину на 1/2 частину земельної ділянки площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адмінмежах Березняківської сільської ради Смілянського району, яка належить йому згідно свідоцтва про право на спадщину за азконом. Заявник в судове засідання не зявилась, але до суду надійшла заява про те, що вона наполягає на вимогах заяви, просить її задовольнити, а заяву розглянути у її відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заяву від Смілянського РВДРАЦС про визнання вимог заяви та розгляд справи у відсутність їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась у відсутність учасників цивільного процесу то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін висловлену письмово, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно до п.8) ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.6) серії ІІ СР № 395502 від 22 червня 1984 року матірю [PERSON], факт смерті якого просить встановити заявник є [PERSON] З копії довідки виданої військовим комісаром Смілянсько Камянського ОМВК від 13 травня 2015 року (а.с.20) на виконання Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 «Про часткову мобілізацію» громадянин [PERSON] 13 травня 2015 року призваний Смілянсько Камянським ОМВК в Збройні Сили України. Пункт 13постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. З повідомлення Яворівського відділу ГУНП у Львівській області № 12908/02/53/2017 від 20 жовтня 2017 року (а.с.7) вбачається, що по кримінальному провадженню № 12015140350000823 від 21 червня 2015 року, по факту смерті невстановленої особи, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. В ході досудового розслідування було проведено молекулярно генетична експертиза, відповідно до висновку якої встановлено, що біологічною матірю «невстановленої особи» на 99,9 % є [PERSON], а загибла особа [PERSON]. Копією висновку експерта від 31 грудня 2015 року (а.с.9-15) дійсно підтвердженно той факт, що «невстановлене особа» є [PERSON], а його біологічною матірю на 99,9 % є [PERSON]. Як стверджує заявник в заяві про встановлення факту смерті та вбачається з копії свідоцтва про смерть № 73/2015 від 26 червня 2015 року в графі ПІБ померлого вказано «невідома особа». Саме тому органи ДРАЦС відмовляють заявнику у реєстрації факту смерті [PERSON] Факт відмови у проведенні державної реєстрації смерті підтверджується відмовою Смілянського ДРАЦС № 1912/15.21-04.4 від 9 листопада 2017 року (а.с.18). Згідно з п.3.4 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні» від 18.10.2000 року № 52/5 судове рішення є підставою для реєстрації факту смерті особи, яка проводиться за місцем проживання заявника в державних органах запису актів цивільного стану. Аналізуючи усі докази в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для встановлення факту, який має юридичне значення, а саме того факту, що [PERSON], [INFO], проживаючий [INFO], помер 10 червня 2015 року в адмінмежах с. Старичі, Яворівського району, Львівської області.

Outcome: approved