overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

25 грудня 2013року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що 24 лютого 2007року у ВРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області вона уклала шлюб з відповідачем. Шлюбні відносини між ними не склалися та погіршувалися на протязі останніх років через постійні сварки, різні погляди на життя. Позивач зазначила, що від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати без її участі та вказала, що позов підтримує, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]» Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати без його участі та вказав що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.02.2007року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 24.02.2007року ВРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - - [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 06.08.2007року Новосафронівською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області). Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач згоден на розірвання шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення шлюбного прізвища слід задовольнити та залишити їй прізвище «[PERSON]»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

25 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі від грудня 1993 року по серпень 2010 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Батько дитини (відповідач) від 2001 року з дитиною не проживає, не цікавиться нею, матеріально не допомагає, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини (а.с.а.с. 1 - 3, 13, 15). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Представник третьої особи, прокурор не заперечували проти задоволення позову. Відповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Суд, заслухавши пояснення представників позивача, третьої особи, прокурора, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що сторони перебували у шлюбі від 24.12.1993 р. по 31.08.2010 р. (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до висновку виконавчого комітету Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради від 16.05.2014 р. № 16/142 відповідач із сином не проживає, не допомагає позивачеві у вихованні дитини, матеріально не підтримує, не цікавиться її розвитком і станом здоров'я, а позбавлення батьківських прав є доцільним. На разі дитина зареєстрована та проживає разом з позивачем, має добрі соціальні і побутові умови (а.с.а.с. 9 - 11). Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з пунктом 6 статті 3 Цивільного кодексу України одними з загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Виходячи із засад розумності й справедливості при вирішенні судових спорів, закріплених у цивільному законодавстві України, ураховуючи встановлені судом обставини та виключно інтереси дитини, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити. Таке вирішення цивільної справи не позбавляє відповідача в майбутньому просити суд поновити його у батьківських правах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

25 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 21 червня 2008 року Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 111. Від спільного проживання дітей не мають. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Крім цього позивач просила залишити їй прізвище [PERSON]. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, не бажає зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також з'ясовано той факт, що позивач має намір залишити прізвище [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

25 грудня 2013 року позивач звернулася із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 2010 року, від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з чим зазначає, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с.24). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з викладених у ньому підстав та просила розірвати шлюб. У судове засідання, призначене на 03 лютого 2014 року відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Із адреси його реєстрації повернувся конверт з відміткою поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 27). За таких обставин, суд відповідно до ст.224 ЦПК України вважає за можливе розгляд справи провести за відсутністю відповідача на підставі доказів, наявних у матеріалах справи у заочному порядку, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 13 листопада 2010 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1526 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с. 8, 9). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, позивач бажає розірвати шлюб, який фактично розпався, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, позивачем позов не відкликано. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

25 грудня 2013 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 28.12.2007 року Андріївською селищної радою Тельманівського району Донецької області, актовий запис № 16. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, тому що відповідач зловживав спиртними напоями, в результаті чого в сім'ї виникали постійні сварки, іноді навіть бив позивачку та неповнолітню доньку, хатніми справами та господарством не займався взагалі, позивачка на примирення не згодна, тому звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивачка не з'явилася, надали до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явивсь, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак не повідомив суд про причину неявки. Відповідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28 грудня 2007 року, виданого Андріївською селищною радою Тельманівського району Донецької області, 28.12.2007 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], актовий запис № 16. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.11.2007 року виданого виконкомом Андріївської селищної ради Тельманівського району Донецької області, [PERSON] народилася [INFO], в графі батько записаний [PERSON], в графі мати - [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб між позивачем та відповідачкою фактично розпався, родину зберегти неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

25 грудня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, зазначила що перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 29 грудня 2005 року. Від даного шлюбу у них дітей не має. Обгрунтовуючи свій позов вона зазначила, що їх подружні відносини не склалися у зв'язку з тим, що мають різні погляди на життя та несумісні характери. Шлюбні відносини між ними припинено з травня 2013 року, спільне господарство не ведеться та проживають в різних містах. На клопотання відповідача [PERSON] [INFO]р. судом був наданий строк для примирення 2 місяці. Позивачка, [PERSON], в судовому засіданні повідомила суд про намір розірвати шлюб, оскільки примирення з відповідачем не відбулось. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]» Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні погодився на розірвання шлюбу, за час наданий судом для примирення вони не помирились. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши всі докази зібрані по справі вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 2005 року (а.с.3). Шлюб зареєстровано відділом РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №412. Як повідомили сторони для них це перший шлюб. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу як вважають сторони неможливе, оскільки суперечило б їх інтересам. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини тривалий час не підтримують, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає, а відповідач не заперечував проти його розірвання, суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

25 грудня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем 25 серпня 2012 року зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, з листопада 2013 року з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Майнового спору на даний час вони не мають. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась надала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать судові розписки. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільно-процесуального Кодексу України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серія [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 25 серпня 2012 року, актовий запис № 217. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

25 грудня 2013 року представник Банку Писаренко Р.В. звернувся до суду із заявою про поновлення строку звернення з виконавчим листом до виконавчої служби, в якій вказує, що за рішенням Полонського районного від 08 грудня 2010 року, яке набрало законної сили 24 лютого 2011 року, на користь Банку із [PERSON] стягнено борг за договором кредиту. Виконавчий лист суд видав 25 липня 2013 року, Банк отримав його 01 серпня 2013 року. 14 серпня 2013 року Банк направив виконавчий лист до відділу державної виконавчої служби Полонського районного управління юстиції, 19 серпня 2013 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором, але 11 жовтня 2013 року державний виконавець постановою повернув виконавчий лист. Вказана постанова за скаргою Банку ухвалою суду від 12 листопада 2013 року була скасована. Банк повторно 03 грудня 2013 року направив виконавчий лист для здійснення виконання, але постановою державного виконавця від 04 грудня 2013 року відмовлено у відкритті провадження у зв'язку з пропуском строку пред'явлення виконавчого листа до виконання. Просить поновити строк звернення до виконання виконавчого листа про здійснення стягнення з [PERSON] В суд представник подав заяву про розгляд скарги без його участі, доводи скарги підтримує. [PERSON] до суду не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд скарги без його участі не подав, письмових заперечень проти заяви не направив. Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що вона підлягає до задоволення. В суді встановлено, що рішенням Полонського районного суду від 08 грудня 2010 року із [PERSON] та з приватного підприємства «Продакс» в солідарному порядку на користь Банку стягнуто борг за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2011 року рішення Полонського районного суду від 08 грудня 2010 року частково скасовано - закрито провадження про здійснення стягнення з приватного підприємства «Продакс», в іншій частині залишено без змін. На вимогу Банку виконавчий лист про стягнення боргу з [PERSON] Полонським районним судом направлено Банкові 25 липня 2013 року. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі листи можуть бути пред'явлені протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що Банк отримав виконавчий лист суду тільки 01 серпня 2013 року, звернувся до державної виконавчої служби із заявою про здійснення стягнення 14 серпня 2013 року, тому таку обставину суд вважає важливою причиною пропущення строку звернення до виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

25 грудня 2013 року представник позивача за довіреністю Кузьменко О.І. звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 1 квітня 2013 року за кредитним договором № 40 кз позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 31500 грн. зі сплатою 28% річних строком на 12 місяців, з 1 квітня 2013 року по 1 квітня 2014 року. За договором поруки від 1 квітня 2013 року № 40 кз [PERSON] виступив поручителем [PERSON] перед позивачем. Відповідно до умов п. 3.1 кредитного договору позичальник зобов'язувалась сплачувати кредит та відсотки за користування ним згідно з графіком розрахунків, тобто 1 числа кожного місяця по 3360 грн., однак грубо порушує взяті зобов'язання. За умовами п.п. 3 п. 2.1.1 кредитного договору кредитодавець вправі вимагати дострокового повернення кредиту в разі затримання сплати частини кредиту або процентів більш як на один календарний місяць. На час пред'явлення позову прострочення сплати кредиту становить 129 днів, тобто більше трьох місяців. Сума заборгованості складає 26621,03 грн.: основна сума кредиту - 23407,17 грн., відсотки - 3213,86 грн., тому просить стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 26621,03 грн. та сплачений судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, відповідач [PERSON], він же як повноважний представник відповідача позов визнав повністю. Виходячи з наведеного, суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 1 квітня 2013 року за кредитним договором № 40 кз позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 31500 грн. зі сплатою 28% річних строком на 12 місяців, з 1 квітня 2013 року по 1 квітня 2014 року. За договором поруки від 1 квітня 2013 року № 40 кз [PERSON] виступив поручителем [PERSON] перед позивачем. Відповідно до умов п. 3.1 кредитного договору позичальник зобов'язувалась сплачувати кредит та відсотки за користування ним згідно з графіком розрахунків, тобто 1 числа кожного місяця по 3360 грн., однак грубо порушує взяті зобов'язання. За умовами п.п. 3 п. 2.1.1 кредитного договору кредитодавець вправі вимагати дострокового повернення кредиту в разі затримання сплати частини кредиту або процентів більш як на один календарний місяць. На час пред'явлення позову прострочення сплати кредиту становить 129 днів, тобто більше трьох місяців. Сума заборгованості складає 26621,03 грн., в тому числі, основна сума кредиту - 23407,17 грн., відсотки - 3213,86 грн. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз'яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved