Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

25 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] міської ради, [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: КП «ЖЕК-13» [PERSON] міської ради (а.с. 3-4), в якому просить визнати за нею право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 59 у будинку № 76 по вул. Незалежності у м. Чернігові; визнати громадянку [PERSON], такою особою, яка втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 59 у будинку № 76 по вул. Незалежності у м. Чернігові. Свої вимоги мотивує тим, що 03 квітня 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON], який ще за життя на підставі ордеру № 14 від 07.11.2000 року отримав однокімнатну квартиру площею 17,24 кв.м. на одну особу за адресою: [ADDRESS]. Пояснює, що фактично зі своїм чоловіком [PERSON], вона була знайома на протязі 15 років; з 2010 року вона вселилась до спірної квартири і з того часу вони мешкали разом. Вказує, що вони вели спільне господарство, разом придбали меблі до квартири; нею був отриманий кредит для придбання спільних покупок. Зазначає, що 05 листопада 2015 року [PERSON] помер і на час його смерті в спірній квартирі вони мешкали разом в двох, але вона не була зареєстрована в звязку з тим, щоб менше сплачувати за комунальні послуги за квартиру, тому що крім чоловіка в квартирі зареєстрована його донька від першого шлюбу [PERSON], яка жодного дня не проживала в спірній квартирі. Позивач стверджує, вона фактично набула права користування спірним приміщенням, а відповідач [PERSON] втратила право користування останнім, оскільки жодного дня не проживала в спірній квартирі, з 1996 року не була членом сімї померлого [PERSON], її особисті речі в квартирі відсутні. 16 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Комунальне підприємство «ЖЕК-13» [PERSON] міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «ЖЕК-13» [PERSON] міської ради (а.с. 42), в якому просить захистити її право на житло у державній квартирі № 59 в житловому будинку № 76 по вул. Незалежності в м. Чернігові шляхом виселення [PERSON] з цієї квартири без надання іншого житлового приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що вона являється квартиронаймачем державної квартири № 59 в житловому будинку № 76 по вул. Незалежності в м. Чернігові згідно особового рахунку № 132408-0. Квартиронаймачем цієї квартири позивач стала після смерті 5 листопада 2015 року її батька [PERSON]. Пояснює, що до вказаної квартири вона вселилась разом з батьком 04 січня 2001 року як його малолітня дитина та була з ним одразу зареєстрована у ній, тобто у цій квартирі вона одразу набула права на житло як член сімї наймача у розумінні ст. 64 ЖК УРСР. Проте, як вважає позивач, до вказаної квартири без достатніх на те правових підстав її не впускає остання дружина її батька [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. Стверджує, що при цьому [PERSON] забрала ключі від вхідних дверей найманої позивачем квартири після смерті її батька, завезла в неї свої речі та намагається без її згоди та дозволу проживати у ній. Також позивач стверджує, що для вселення та проживання у згаданій квартирі відповідач ані за життя батька, ані після його смерті до неї зверталась; такого дозволу як усного, так і письмового позивач відповідачу в порядку ст. 65 ЖК УРСР не надавала. Також позивач звертає увагу, що з 01 вересня 2012 року вона навчається у Ніжинському державному університеті імені [PERSON] на денній формі навчання, а тому обєктивно не мала і не має можливості щоденно перебувати у найманій квартирі, що дає їй право на збереження за нею житла у разі її відсутності у ньому понад шість місяців. Вважає, що з урахуванням ч. 3 ст. 116 ЖК України вона має право на захист свого права на житло у спірній квартирі шляхом виселення відповідача [PERSON] з цієї квартири, оскільки відповідач у згадану квартиру вселилася самовільно без дотримання вимог ст. ст. 64, 65 ЖК УРСР. Ухвалою суду від 25 лютого 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] міської ради, [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «ЖЕК-13» [PERSON] міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обєднано в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Комунальне підприємство «ЖЕК-13» [PERSON] міської ради, про захист права на житло шляхом виселення без надання іншого приміщення. У судовому засіданні позивач відповідач [PERSON] та її представник свій позов підтримали та просили його задовольнити повністю. В задоволенні позову [PERSON] просили відмовити. В своїх поясненнях посилались на обставини, викладені в позовній заяві (а.с. 3-4). Представник відповідача-позивача [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав повністю і в його задоволенні просив відмовити. Позов [PERSON] підтримав та просив його задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві (а.с. 42). Представник відповідача [PERSON] міської ради в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала повністю і в його задоволенні просила відмовити. Позов [PERSON] вважала таким, що підлягає задоволенню. Представник третьої особи КП «ЖЕК-13» [PERSON] міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] заперечувала; позов [PERSON] підтримала. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] останій час проживала десь на Масанах. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON]., яка є тіткою [PERSON] і сестрою [PERSON], показала що їй не подобалось ставлення [PERSON] до батька і її оборувало, що вже покійного [PERSON], називали боржом, тому вона виступає на сторноі [PERSON] Свідка обурювало що [PERSON] виписали з будинку по вул.Північна і після смерті бабусі йому не дісталась частина будинку. [PERSON] був у фіктивному розлученні з першою дружиною, для того щоб отримати житло. Він сказав, що не буде сходитись з першою дружиною, тоді йому поставили умову прописати в отриманій квартирі дочку. Суд критично оцінює показання свідка, оскільки вони є не обєктивними через упередженне ставлення свідка до відповідача [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] являється донькою (а.с. 45) померлого 05 листопада 2015 року (а.с. 44) [PERSON]. 07.11.2000 року [PERSON] отримав ордер на жиле приміщення № 14 [PERSON] 3 з сімєю на 1 особу на право зайняття жилого приміщення жилою площею 17,24 кв.м., що складається з 1 кімнати за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). 03 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб (а.с. 6). В особовому рахунку № 132408-0 КП «ЖЕК-13» по державній квартирі [ADDRESS] в. м. Чернігові станом на 04.01.2016 р. містяться наступні данні про мешканців: [PERSON] попередній власник/наймач (прибув 04.01.2001 вибув 05.11.2015 у звязку зі смертю), [PERSON] власник/наймач (прибув 04.01.2001). (а.с. 43). Згідно довідки КП «ЖЕК-13» [PERSON] міської ради від 12.02.2016 року № 571 [PERSON], 20.02.1994 р. н., дійсно зареєстрована у [INFO] одна (а.с. 95). Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області від 22.02.2016 року місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстровано за адресою: [INFO] з 01.10.1987 року (а.с. 64). Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. З наведеного вище вбачається, що місце проживання позивача-відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою: [INFO]. [PERSON] у встановленому законодавством порядку до квартири № 59 в житловому будинку № 76 по вулиці Незалежності в м. Чернігові не вселялась, доказів отримання згоди наймача та членів сімї на її вселення суду не надано, наймодавця про вселення повідомлено не було. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову про визнання за нею права користування спірним жилим приміщенням слід відмовити, і задовольнити позовну вимогу [PERSON] про виселення [PERSON] з державної квартири № 59 в житловому будинку № 76 по вулиці Незалежності в м. Чернігові без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до п.2 ст.71 ЖУ УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Згідної довідки Ніжинського державного університету імені [PERSON] від 18.01.2016 року № 150333 вбачається, що [PERSON] навчається з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року в Ніжинському державному університеті імені [PERSON] і є студентом 4 курсу денної форми навчання (а.с. 50), а тому вимога [PERSON] про визнання [PERSON], такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, з підстав, передбачених ст. 71, 72 ЖК УРСР, задоволенню не підлягає. Відповідачем позивачем [PERSON] понесені документально підтвердженні (а.с. 41) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 551,20 коп., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на її користь з позивача-відповідача [PERSON]

Outcome: approved