Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

25.09.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Альтеренерго» про стягнення заборгованості за договором № 3/15-ФД поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, укладеним 09.09.2015 року між ним та відповідачем, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 65000,00 грн., інфляційні втрати в сумі 17725,50 грн., три проценти річних в сумі 3930,45 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 866,56 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 800,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.09.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір № 3/15-ФД поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 65000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути позивачу вказані грошові кошти протягом одного календарного року з моменту їх отримання. Разом з тим, у визначений вказаним договором строк грошові кошти відповідачем у добровільному порядку позивачу повернуті не були. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за договором поворотної безвідсоткової фінансової допомоги в сумі 65000,00 грн., інфляційні втрати в сумі 17725,50 грн., три проценти річних в сумі 3930,45 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 866,56 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 800,00 грн. Ухвалою від 27.09.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 21.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 09.09.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 3/15-ФД поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 65000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути позивачу вказані грошові кошти протягом одного календарного року з моменту їх отримання (п.4.1 договору). При цьому, факт отримання 10.09.2015 року відповідачем від позивача грошових коштів у сумі 650000,00 грн. підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 20 від 10.09.2015 року. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що отримані грошові кошти відповідач у визначений в договорі строк не повернув, в результаті чого має заборгованість перед позивачем в сумі 65000,00 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку позивача, наведеного у позовній заяві, за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання в сумі 65000,00 грн. за період з 13.09.2016 року по 18.09.2018 року інфляційні втрати становлять 17725,50 грн., а три проценти річних складають 3930,45 грн. Враховуючи, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № 3/15-ФД поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 09.09.2015 року, умови якого позивачем були виконані, шляхом надання відповідачу грошових коштів, останній взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 65000,00 грн., інфляційні втрати в сумі 17725,50 грн. та три проценти річних в сумі 3930,45 грн. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 866,56 грн., що підтверджуються квитанціями та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 800,00 грн., що підтверджуються договором про надання правової допомоги, актом наданих послуг та квитанцією, а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 88322,51 грн. (65000,00 грн. + 17725,50 грн. + 3930,45 грн. + 866,56 грн. + 800,00 грн.).

Outcome: approved