Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

24 червня 2019 року [PERSON] звернулася до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому просила: - стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 9072,50 гривен, неустойку в розмірі 8384,19 гривень; - накласти на [PERSON] неустойку в розмірі 90,73 грн. за кожен день, що минув після подання позовної заяви до суду; - визначити розмір аліментів в розмірі 1/3 частки від середнього заробітку (доходу) по регіону відповідача [PERSON] щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 04 липня 2019 року у справі відкрите загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання. 09 вересня 2019 року відповідач [PERSON] надав відзив на позов, де він заперечував проти стягнення з нього заборгованість по сплаті аліментів, неустойки чи пені, та вказував, що розмір аліментів що повинен стягуватись на утримання дитини, раціонально визначити у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 06 листопада 2019 року позивачка [PERSON] надала «заперечення на відзив», в яких наполягала на задоволенні заявлених нею позовних вимог. 14 листопада 2019 року відповідач [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив, в яких наполягав на необхідність часткового задоволення позову, відповідно до викладених у відзиві обставин. 16 грудня 2019 року позивачка [PERSON] надала заяву про уточнення позовних вимог, та просила за результати розгляду справи: - стягнути з відповідача неустойку на свою користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 8384,19 грн.; - накласти на [PERSON] неустойку в розмірі 90,73 грн. за кожен день, що минув після подання позовної заяви до суду; - збільшити розмір аліментів до 1/3 частки від середнього заробітку (доходу) по регіону відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 19 грудня 2019 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Викликано в судове засідання свідка [PERSON] . Крім того, ухвалою суду від 16 червня 2020 року витребувано від Хортицького ВДВС м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції детальний розрахунок заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим листом №2/337/402/2015 від 26.05.2015. В судових засіданнях позивачка [PERSON] наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог, та пояснила що відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів а тому повинен сплатити неустойку згідно наданих нею розрахунків. Крім того вказала, що їй не вистачає аліментів, що сплачує [PERSON] на утримання дитини, а тому просить збільшити розмір аліментів до 1/3 частки від середнього заробітку (доходу) по регіону відповідача. Також пояснила, що з моменту призначення аліментів, її матеріальний або сімейний стан не змінився. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях частково заперечував проти задоволення позову та пояснив, що дійсно мав заборгованість зі сплати аліментів, в період, коли його було звільнено з місця постійного працевлаштування. Зараз він знову працевлаштувався, погасив заборгованість і справно сплачує аліменти. Також він надає додаткові кошти на утримання дитини, коли має таку можливість, однак заперечує проти збільшення розміру аліментів до 1/3 частки його доходу, оскільки він має нову сім`ю, яку також необхідно утримувати. Свідок [PERSON] пояснив, що він є батьком [PERSON] , та підтверджує, що останній надає додаткову допомогу доньці [PERSON] , в тому числі возить її відпочивати на море. Також він позичав [PERSON] 5000 гривень для погашення заборгованості зі сплати аліментів. Заслухавши пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] і [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №673). Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2013 року стягнуто з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 17.12.2012 року і до повноліття дитини, - до [INFO] . Виконавчий лист за вказаним рішенням перебуває на примусовому виконанні в Хортицькому відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Як вбачається з розрахунків заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Фуклевої І.Ф., [PERSON] мав заборгованість зі сплати аліментів за період з грудня 2018 року по червень 2019 року на загальну суму 10710,50 гривень. Згідно частини першої статті 196 СК Україниу разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) зроблено висновок, що «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.» Вирішуючи спір, суд не погоджується з розрахунком пені наданим позивачем, і вважає за необхідне застосувати наступний розрахунок. Так згідно розрахунку державного виконавця, заборгованість зі сплати аліментів: - за грудень 2018 року становила 1643,25 гривні, та заборгованість існувала 302 дні, а тому пеня за цей місяць дорівнює 4962,62 гривні (1643,25 / 100 * 302); - за січень 2019 року становила 1643,25 гривні, та заборгованість існувала 312 днів, а тому пеня за цей місяць дорівнює 5126,94 гривень (1643,25 / 100 * 312); - за лютий 2019 року становила 1643,25 гривні, та заборгованість існувала 280 днів, а тому пеня за цей місяць дорівнює 4601,1 гривню (1643,25 / 100 * 280); - за березень 2019 року становила 2643,25 гривні, та заборгованість існувала 306 днів, а тому пеня за цей місяць дорівнює 8088,35 гривень (2643,25 / 100 * 306); - за травень 2019 року становила 1045 гривень, та заборгованість існувала 305 днів, а тому пеня за цей місяць дорівнює 3187,25 гривень (1045 / 100 * 305); - за червень 2019 року становила 1047,5 гривень, та заборгованість існувала 274 дня, а тому пеня за цей місяць дорівнює 2870,15 гривень (1047,5 / 100 * 274). Таким чином, сукупний розмір пені у вказаному випадку становить 28836,41 гривень, однак її стягнення обмежено законодавцем 100 відсотками заборгованості, що дорівнює 10710,50 гривень. При цьому суд, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України позбавлений можливості вийти за межізаявлених [PERSON] позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 8384,19 гривень, а тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача, як пеня (неустойка) за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2018 року по червень 2019 року. Щодо позовної вимоги про «накладення на [PERSON] неустойки в розмірі 90,73 грн. за кожен день, що минув після подання позовної заяви до суду», то така вимога не підлягає задоволенню, з урахуванням повного погашення відповідачем заборгованості зі сплати аліментів, та задоволення позовної вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за весь період існування такої заборгованості. Подвійне стягнення однієї і тієї самої штрафної санкції законодавцем не передбачено, та оскільки заборгованість зі сплати аліментів погашена до ухвалення рішення, то в задоволенні цієї вимоги необхідно відмовити. Стосовно зміни розміру аліментів слід зазначити таке. Згідно зі ст. 192 СК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішення суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених ЦПК. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Та, як вже зазначалось вище, згідно ч.1 ст. 81ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка [PERSON] не наводить у позові, не змогла назвати в судовому засіданні і не довела в ході розгляду справи конкретні обставини зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, як її, так і платника аліментів. Тимчасова втрата [PERSON] місця працевлаштування не є підставою для збільшення розміру аліментів. Також судом не було встановлено поліпшення його матеріального стану після повторного працевлаштування. Щодо зміни сімейного стану платника аліментів, то як він вказував, в тому числі у відзиві, він вдруге одружився, та допомагає виховувати і утримувати двох дітей його теперішньої дружини від іншого шлюбу, що однак суду також доведено жодними доказами не було. Посилання позивачки [PERSON] на витрати, зумовлені погіршенням стану здоров`я дочки [PERSON] , а також - направлені на розвиток її здібностей, в тому числі музичних та спортивних, не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки за своїм характером є додатковими витратами, і питання про їх відшкодування повинно вирішуватись згідно зі ст. 185 СК України. Таким чином, судом не було встановлено передбачених ст. 192 СК України обставин для збільшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30 січня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . Щодо мінімального розміру цих аліментів, який рішенням суду визначений як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку але законодавчими змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018, визначений як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то ці зміни повинні бути безпосередньо застосовані державним виконавцем, і не потребують ухвалення окремого рішення суду. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial