Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

26.11.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в 1995 році його мати [PERSON] отримала квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Позивач, [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 13 грудня 2010 року, а його мати із-за сімейних обставин, змінила місце свого проживання, не приватизувавши дане житло. На сьогоднішній \~ \~ \~ \~день, позивач є основним квартиронаймачем цієї квартири. Маючи намір приватизувати її, [PERSON] звернувся до органу приватизації Синельниківської міської ради Дніпропетровської області в особі управління житлово-комунального господарства та комунальної власності, із заявою щодо надання йому дозволу на приватизацію житла. Пунктом 18 «Положення про порядок передачі квартири (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» від 29 січня 2010 року №109/17404, зі змінами від 10.05.2018 року, передбачено подання до органу приватизації цілого ряду документів. 25.11.2020 року позивач отримав відмову в передачі йому у приватну власність квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю ордеру на вселення у вказану квартиру. Ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартири державного фонду одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. В силу ст. ст. 1,3,8 вказаного Закону, приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Відсутність копії ордеру про надання жилої площі унеможливлює підготовку рішення органу приватизації про приватизацію квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] не використав право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, відповідно до довідки від 20.11.2020 року №103.385-50/186. Відсутність ордера не може бути причиною відмови в приватизації квартири. Роль ордера є обмеженою, так як він регулює лише правовідносини по наданню житла та вселення в житло. Правовідносини житлового найму виникають безпосередньо після вселення осіб в надане житло. [PERSON] є основним квартиронаймачем зазначеного вище житла. З 13.12.2020 року і до теперішнього часу власником будинку або його балансоутримувачем не пред`являлись претензії щодо незаконності проживання позивача у квартирі. Правомірність заселення [PERSON] та членів його родини не оспорюється відповідачем. Відповідно до ч.ч. 10.11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир у приватизації найманого ними житла. [PERSON] сплачує квартирну плату, надані комунальні послуги, утримує квартиру. В зв`язку із викладеним, посилаючись на ст. ст. 16 ЦК України, позивач просить суд визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , право на приватизацію квартири [ADDRESS] . До початку проведення підготовчого судового засідання позивач [PERSON] надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його присутності. Представник відповідача територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, Ковтун А.О. до початку проведення підготовчого судового засідання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа [PERSON] до початку проведення підготовчого судового засідання надала суду заяву про відсутність заперечень проти позову [PERSON] , і можливість розгляду справи без її участі. Від третьої особи начальника Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності Синельниківської міської ради Дніпропетровської області Романовських А.А., до суду надано заяву про відсутність заперечень проти позову [PERSON] та проведення розгляду справи без участі представника управління. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13\~ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст. 345 ЦК України\~фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~передбачено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 10 ст.8 вищевказаного закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з ч.1\~ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Частиною 4 ст. 5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону З наданої суду копії паспорта громадянина України Серії [NUMBER] , виданого 18 серпня 2011 року Синельниківським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, який з 13.12.2010 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-6). За вказаною адресою [PERSON] є основним квартиронаймачем та заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території станом на 01.11.2020 року, не має, що підтверджено довідками Синельниківського МКП ЖЕК-2 (а.с.13. 14). 25.11.2020 року [PERSON] отримано від Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності Синельниківської міської ради Дніпропетровської області лист про розгляд його заяви про оформлення передачі в приватну власність квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в якому вказано, що в наданому пакеті документів відсутня копія ордеру про надання жилої площі, що унеможливлює підготовку рішення органу приватизації про приватизацію квартири [ADDRESS] (а.с.8). Згідно ч. 10\~ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2\~ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира розташована в житловому будинку та не відноситься до житла, що не підлягає приватизації у розумінні ч. 10\~ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до п. 11\~ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. Згідно довідки №103.385-50/186 від 20.11.2020 року, виданої ТВБВ №10003/0385 філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» підтверджено, що з 1992 року [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , не використовував право на приватизацію державного житлового фонду (а.с.15) З урахуванням викладених обставин та приймаючи до уваги той факт, що позивач на законних підставах проживає та є зареєстрованими в спірній квартирі, а відсутність ордеру про надання житлової площі позбавляє його можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги [PERSON] , і визнати за ним право на приватизацію квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за відсутності ордеру про надання житлової площі. На підставі викладеного, Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 328, 345 ЦК України,

Outcome: approved