Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

26 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у своїх інтересах та як законний представник [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним. Позов мотивований тим, що 23 березня 1999 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу жилого будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул.Чапаєва, 17, в с.Мостове Доманівського району Миколаївської області. Будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 07.12.1990 р., виданого на підставі рішення виконкому Доманівської районної ради народних депутатів №104 від 21.08.1990 р. На момент укладення договору між сторонами була досягнута згода з усіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку, а саме: укладений договір купівлі-продажу будинку, проведений розрахунок за ним. Договір був зареєстрований Вознесенською філією товарної біржі Нерухомість-Південь за №238 23 березня 1999 р. Того ж дня Вознесенським МБТІ на договорі вчинений реєстраційний напис за реєстровим №218. Нотаріально договір посвідчений не був. На даний час посвідчити договір нотаріально неможливо, так як продавець [PERSON] помер 17.10.2012 р., покупець [PERSON] помер 26.04.2016 р., договір зареєстрований у БТІ. Відсутність нотаріального посвідчення на договорі та неможливість його посвідчення на теперішній момент є перешкодою для позивача та її неповнолітньої дочки оформити спадкові права на будинок. У судове засідання сторони не з'явилися, у письмових заявах просили справу розглянути без їх участі та задовольнити позов. Зважаючи на достатність письмових матеріалів для прийняття рішення, відсутність необхідності дачі особистих пояснень сторін, суд розглянув справу без їх участі на підставі письмових матеріалів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, із матеріалів справи встановлено, що 23.03.1999 р. між [PERSON] та [PERSON], від імені якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяла [PERSON], укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул.Чапаєва, 17, в с.Мостове Доманівського району Миколаївської області. За умовами договору [PERSON] продав, а [PERSON] купив зазначений житловий будинок з господарськими будівлями. Сторони кожний зі свого боку виконали всі умови договору, що підтверджується письмовим договором №238 від 23.03.1999 р., посвідченим Вознесенською філією товарної біржі Нерухомість- Південь. Право власності продавця [PERSON] на житловий будинок підтверджене копією свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 07.12.1990 р. на підставі рішення виконкому Доманівської районної Ради народних депутатів від 21.08.1990 р. №104. [PERSON] 17.10.2012 р. помер в с.Мостове Доманівського району, як вбачається з копії свідоцтва про смерть серія І-ФП №168326. З копій документів, що містяться у спадковій справі №26/2013, заведеній після смерті [PERSON], вбачається, що спадщину після його смерті прийняли [PERSON], його онук -щщ спадкоємець належної померлому земельної ділянки за заповітом, та [PERSON], дружина померлого, спадкоємиця за заповітом (житлового будинку №103 по вул.Гагаріна в с.Мостове Доманівського району) та за законом майна, не охопленого заповітом. [PERSON] помер 26.04.2016 р. у м.Миколаєві Миколаївської області, як вбачається з копії свідоцтва про смерть серія І-ФП №239565. З копій документів, що містяться у спадковій справі №13/2016, заведеній після смерті [PERSON], вбачається, що спадщину після його смерті прийняли його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] (позивачі у даній справі). Син [PERSON] - [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, про що свідчить заява у спадковій справі. Матеріали, що містяться у спадкових справах, вказують про те, що сторони у справі є належними: спадкоємцями сторін за договором, які прийняли спадщину. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. На виконання вимог ч.2 ст.227 ЦК УРСР (1963 року) 23 березня 1999 року договір купівлі-продажу будинку був зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації Миколаївської області. За змістом статтей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Реєстрація Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації Миколаївської області за [PERSON] права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на березень 1999 року не суперечила чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржею. Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за №1952-IV право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Оскільки покупець [PERSON] повністю виконав умови договору купівлі-продажу жилого будинку, сплатив за придбане майно 14 394 грн., зареєструвався у спірному будинку, договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК УРСР зареєстрований в ВМБТІ, посвідчення на сьогодні договору у нотаріальному порядку є неможливим через смерть продавця [PERSON] та покупця [PERSON], то суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в судовому порядку.

Outcome: approved