Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

25.07.2014р. [PERSON], місце проживання якої зареєстровано у встановленому законом порядку в [ADDRESS], звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], який зареєстрований і проживає в [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних стосунках, за час яких [INFO] у них народилася дочка [PERSON], у свідоцтві про народження якої відповідач записаний її батьком, але рік тому через складний характер відповідача та постійне вживання ним спиртних напоїв вони припинили ці відносини. За час окремого проживання відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на утримання дочки, її вихованням не займається, долею дитини не цікавиться, домовленості між ними про сплату аліментів на утримання дочки немає. Враховуючи наведене, позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку і доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дочки [PERSON] до її повноліття (а.с.1-2). Згідно з ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, але, приймаючи до розгляду дану справу, суд виходив з того, що відповідно до положень ч.1 ст.110 цього Кодексу позови про стягнення аліментів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Враховуючи, що предметом позову є стягнення аліментів, тому дана справа розглядається за зареєстрованим місцем проживання позивачки - у Савранському районному суді Одеської області. У судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.19). Відповідач у судове засідання також не з'явився, позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглянути без його участі (а.с.20). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом установлено, що позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] знаходилися у фактичних шлюбних відносинах з 2010 року. Від спільного проживання у них є малолітня дитина - дочка [PERSON], яка народилася [INFO] в с.Кам'яне, Савранського району, Одеської області, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконкомом Кам'янської сільської ради Савранського району Одеської області 26.11.2010р., в якому відповідач зазначений батьком дитини (а.с.3). Позивачка і відповідач рік тому припинили проживати спільно, сумісного господарства не ведуть, сімейні відносини між собою не підтримують по причині їх розпаду. Дитина проживає спільно з позивачкою окремо від відповідача, що підтверджується довідкою Кам'янської сільської ради Савранського району Одеської області від 09.07.2014р. №422 (а.с.5). Відповідач у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання дочки позивачці не надає, між позивачкою та відповідачем відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину, про що відповідач не заперечує, позовні вимоги визнав повністю, на підтвердження чого надав суду письмову заяву від 10.09.2014р. (а.с.20). Згідно ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст.180, ч.2 ст.141 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому, проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини. Як зазначено у роз'ясненнях, викладених в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). При визначенні розміру аліментів суд відповідно до положень ч.1 ст.182 СК України враховує задовільний стан здоров'я та матеріальне становище дитини [PERSON], яка не має майна у порядку спадкування чи за договором дарування, яке давало б позивачці достатні кошти на її утримання, а також задовільний стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших дітей, непрацездатної дружини або батьків, відсутність інших обставин, що мають істотне значення (а.с.20), а тому приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дочки [PERSON] та може сплачувати аліменти в розмірі, в якому просить позивачка. Враховуючи наведене, та приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає вимоги позивачки законними і обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України). Суд роз'яснює, що згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд також роз'яснює, що відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. На підставі п.6 ст.214, ч.ч.1, 2 ст.79, ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 243,60грн.. Таким чином,

Outcome: approved