Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

24 березня 2021 року (за поштовим штемпелем) представник позивача за довіреністю Крючков С.С. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 19 грудня 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 3432_0594 (далі - Договір від 19 грудня 2019 року). Згідно з умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 55000,00 грн на строк до 18 грудня 2024 року зі сплатою 56% річних. Позивач умови цього Договору виконав повністю та перерахував грошові кошти на поточний рахунок № [NUMBER] , відкритий у банку позичальником. Однак останній порушив умови Договору від 19 грудня 2019 року щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку. Отже станом на 21 січня 2021 року виникла заборгованість в загальному розмірі 50586,25 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом - 44913,00 грн, по сплаті процентів за користування кредитом - 5558,41 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу - 33,20 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентах - 23,39 грн, інфляційнй витрати від простроченої суми заборгованості по основному боргу - 8,25 грн, інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості по процентам - 50,00 грн, тому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у зазначеному розмірі та понесені судові витрати. В судове засідання учасники справи повторно не з`явилися, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, представник позивача направив заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує повністю, відповідач про причини неявки суду не повідомив, копію позовної заяви з додатками отримав, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що 19 грудня 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ТВБВ № 10026/0594 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» Цось О.О. та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 3432_0594. В результаті чого відповідачу було надано кредит в розмірі 55000,00 грн на споживчі цілі, зі сплатою 56 % річних, строком на 60 місяців, не пізніше 18 грудня 2024 року (п.п. 2.2, 2.3, 2.4.1 Договору від19 грудня 2019 року). При підписанні Договору від 19 грудня 2019 року сторони погодили, що проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту визначеного кредитним договором. Всі платежі за цим договором здійснюються шляхом списання Банком коштів у договірному порядку з поточного рахунку (п.п. п.п.2.4.2, 3.3.1 Договору від 19 грудня 2019 року). Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку визначеному цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого з цим Договором (п.п.3.3.2 Договору від 19 грудня 2019 року). Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 917,00 грн та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу, щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з січня 2020 року, шляхом внесення власних коштів на Поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим Договором (п.п.3.3.3 Договору від 19 грудня 2019 року). Позичальник не виконав умови цього пункту Договору, залишок несплачених платежів вважається простроченим (п.3.3.4. Договору від 19 грудня 2019 року). Строк прострочення виконання зобов`язань Позичальника перевищує 60 днів. Пунктами 3.9.3.2 та 3.9.3 Договору від 19 грудня 2019 року передбачено, що строк повернення Кредиту є таким, що настав і позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за Кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після прострочення виконання зобов`язань позичальника за цим Договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за Кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 (п`ятдесят вісім) календарних днів. Відповідно до п. 8.3 Договору від 19 грудня 2019 року за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню Основної суми боргу та/або сплати процентів за користування Кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, Позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу (а.с.8, 9-13 - копії Заяви, Договору від 19 грудня 2019 року). Позивач виконав свої зобов?язання за договором, перерахуваши грошові кошти на поточний рахунок № [NUMBER] (а.с.14 - копія додатку до Договору від 19 грудня 2019 року). Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 21 січня 2021 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем внаслідок порушення зобов?язань за кредитним договором становить 50586,25 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом - 44913,00 грн, по сплаті процентів за користування кредитом - 5558,41 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу - 33,20 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентах - 23,39 грн, інфляційнй витрати від простроченої суми заборгованості по основному боргу - 8,25 грн, інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості по процентам - 50,00 грн (а.с.5, 6, 7 - розрахунок). Цей розрахунок заборгованості відповідач не заперечив та у встановленому законом порядку не спростував. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України у справі № 6-2129цс16 від 19.10.2016 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Враховуючи зазначене, 3% річних, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із врахуванням вимог ст. 80 ЦПК України надані позивачем докази вбачаються достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. Дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що має місце порушення відповідачем умов Договору від 19 грудня 2019 року, враховуючи, що фактично отримані та використані ним кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved