Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

25 червня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнення позовних вимог, послалась на те, що 15 жовтня 2015 року близько 11 години 00 хвилин відповідач [PERSON], перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ ВКФ «Ігрек» та виконуючи свої трудові обовязки, керував автобусом Рута-25Д д/н [NUMBER] по пр. Карла Маркса в м. Дніпропетровську, де в порушення Правил дорожнього руху не переконався, що всі пасажири вийшли з автобусу та двері автобусу закрились, почав рух, внаслідок чого позивач випала із салону автобусу на проїжджу частину, отримавши тілесні ушкодження. Вина відповідача підтверджена вироком суду. На підставі викладеного, вказуючи, що позивач на своє лікування витратила 23626,84 гривень, [PERSON] просила суд стягнути лише з відповідача ТОВ ВКФ «Ігрек» завдану їй майнову шкоду у вигляді витрат на придбання ліків в загальному розмірі 23626,84 гривень. (а.с.1-3, 85-86) В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов їх довірительки в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ ВКФ «Ігрек» проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, надала письмові заперечення, пославшись на те, що цивільно-правова відповідальність ТОВ ВКФ «Ігрек», як перевізника пасажирів, перед третіми особами застрахована в ПрАТ СК «Дніпроінмед», а ліміт відповідальності останнього повністю покриває заявлену позивачем шкоду, тому підстави для предявлення вимог до ТОВ ВКФ «Ігрек» відсутні. (а.с.70-71) Представник відповідача ПрАТ СК «Дніпроінмед» в останнє судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в одному із минулих судових засідань надав суду письмові заперечення проти позову, пославшись на те, що позивач до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування не зверталась, відповідач [PERSON] про ДТП страховика не повідомляв, а квитанції і накладні на загальну суму 9032,02 гривень не можуть бути враховані судом як докази розміру шкоди через те, що зазначені в них ліки благодійний внесок, продукти харчування не підтверджені виписним епікризом, а тому не відносяться до події ДТП. (а.с.73-75) Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в звязку із чим суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за фактичної явки сторін. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що 15 жовтня 2014 року близько 11 години 00 хвилин відповідач [PERSON], обіймаючи посаду водія в ТОВ ВКФ «Ігрек», тобто перебуваючи у трудових відносинах із останнім, керував на підставі шляхового листа технічно справним автобусом «Рута-25Д» д/н [NUMBER] по пр. Карла Маркса в м. Дніпропетровську з боку вул. Сєрова в напрямку вул. Леніна, де на зупинці громадського транспорту в порушення вимог п.21.4 Правил дорожнього руху перед поновленням руху не переконався, що всі пасажири вийшли із салону автобуса та двері автобусу повністю зачинились, почав рух керованого транспортного засобу з незачиненими дверима, через що із салону автобусу на проїжджу частину випала [PERSON], яка внаслідок цього отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина відповідача [PERSON] в її скоєнні, що призвело до завдання позивачу тілесних ушкоджень встановлені вироком Бабушкінського районного суду м.\~Дніпропетровська від 03 лютого 2015 року, яким [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, притягнутий до кримінальної відповідності із призначенням кримінального покарання. Оскільки даний вирок суду набрав законної сили 06 березня 2015 року, викладені в ньому фактичні обставини, в тому числі факт завдання шкоди позивачу та вина відповідача [PERSON] у її завданні відповідно до ст.61 ч.4 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню. (а.с.7-12, 13). Крім того, відповідно до вказаного вище вироку суду та інших наявних у матеріалах цивільної справи доказів транспортний засіб «Рута-25Д» д/н [NUMBER] належить [PERSON], а користувачем цього автобусу є відповідач ТОВ ВКФ «Ігрек». При цьому, цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Рута-25Д» д/н [NUMBER] за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП за участю транспортного засобу «Рута-25Д» д/н [NUMBER] застраховано в ПрАТ СК «Дніпроінмед» на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0161030. Строк дії договору з 01 вересня 2014 року по 30 листопада 2014 року включно, розмір франшизи 1000 гривень, страхова сума (ліміт відповідальності страховика) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50000 гривень, а за шкоду, заподіяну життю та здоровю 100000 гривень. (а.с.7-12, 35) 16 жовтня 2014 року власником транспортного засобу «Рута-25Д» д/н [NUMBER] подано до ПрАТ СК «Дніпроінмед» повідомлення про подію ДТП від 15 жовтня 2014 року, докази отримання потерпілою особою страхового відшкодування в матеріалах справи відсутні (а.с.101). Відповідно до наданих позивачем суду копій чеків та квитанцій заявлений [PERSON] розмір її витрат на ліки та харчування внаслідок отриманих в ДТП від 15 жовтня 2014 року тілесних ушкоджень становить 23626,84 гривень (а.с.13-34). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень зазначеного вище договору (полісу), врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договір, який є обовязковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст.1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст.1172 ЦК України встановлено, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Положеннями ст.ст.1, 3, 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Особи, відповідальність яких застрахована, страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. За змістом ст.17 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обовязкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва поліса. Згідно ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. За змістом ст.ст.12, 22-24, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, повязана з лікуванням потерпілого. У звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоровя. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової та моральної шкоди. За змістом ст.ст.10, 11, 57-60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, надавши суду належні та допустимі докази. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку про можливість лише часткового задоволення позову, мотивуючи свою правову позицію наступним. Так, наведене вище судом чинне на час виникнення та існування спірних правовідносин сторін цивільне законодавство визначає порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою шкоди, завданої потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість регулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода потерпілій особі завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, внаслідок експлуатації якого (транспортного засобу) заподіяно шкоду потерпілій особі. Такий страховик здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності завданої страхувальником або іншою особою, відповідальність якої застрахована, майнової шкоди потерпілій особі. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обовязку відшкодувати потерпілому шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника/застраховану особу або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від оціненого розміру фактично завданої шкоди. В останньому випадку на винну у заподіянні шкоди особу може бути покладено обовязок з відшкодування різниці між страховою виплатою та розміром шкоди. При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування) має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика і може бути зменшений лише на розмір франшизи. Що стосується безпосередньо правовідносин сторін по даній цивільній справі, то в ході її розгляду дійсно зайшли підтвердження факти ДТП від 15 жовтня 2014 року, яка сталася з вини відповідача [PERSON], перебування останнього у цей час у трудових відносинах із відповідачем ТОВ ВКФ «Ігрек» та виконання трудових обовязків, отримання позивачем внаслідок такої ДТП тілесних ушкоджень, що в свою чергу змусило її витрачати кошти на своє лікування. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Рута-25Д» д/н [NUMBER], при керуванні яким і було завдано шкоду позивачу, на час ДТП була застрахована в ПрАТ СК «Дніпроінмед» із лімітом відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50000 гривень, а за шкоду, заподіяну життю та здоровю 100000 гривень. За таких умов і обставин, враховуючи повідомлення страховика власником транспортного засобу про подію ДТП, в суду відсутні підстави вважати наявним у відповідача ТОВ ВКФ «Ігрек» обовязку відшкодовувати позивачу саме в повному обсязі визначену нею майнову шкоду, зумовлену її витратами на лікування та посилене харчування, оскільки така шкода має бути відшкодована ПрАТ СК «Дніпроінмед» в межах лімітів відповідальності даного страховика, і лише в частині, що не охоплюється таким лімітом, має бути відшкодована вже ТОВ ВКФ «Ігрек». Разом з тим, в своїх позовних вимогах після їх остаточного уточнення та формулювання сторона позивача жодних вимог до ПрАТ СК «Дніпроінмед» не предявила, хоча визначений позивачем в тексті її позову розмір заподіяної їй шкоди є значено меншим від ліміту відповідальності страховика ПрАТ СК «Дніпроінмед». В той же час, приймаючи до уваги, що договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застрахована цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Рута-25Д» д/н [NUMBER], передбачено розмір франшизи в сумі 1000 гривень, розмір якої обовязково вираховується із суми страхового відшкодування, а отже не підлягає сплаті потерпілій особі страховиком ПрАТ СК «Дніпроінмед», а відтак за змістом наведених судом вище положень законів має бути відшкодований позивачу відповідачем ТОВ ВКФ «Ігрек», чого останній добровільно не зробив, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову лише в частині стягнення з ТОВ ВКФ «Ігрек» на користь позивача суми франшизи в розмірі 1000 гривень. Сума завданої позивачу шкоди в означеному розмірі відповідачами в ході розгляду справи не оспорювалась. З урахуванням на вищевикладені правові висновки суд критично ставиться та не приймає до уваги заперечення відповідачів проти позову, оскільки такі заперечення суперечать нормам наведеного законодавства та суперечать фактичним обставин спірних правовідносин сторін. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат,

Outcome: approved