overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

25.12.2014 року позивач звернулася до Новоград-Волинського міськрайонного суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб із [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що спільне подружнє життя із відповідачем не склалося через різні погляди на права та обов'язки подружжя. У шлюбі мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказала, що на даний час вони проживають за однією адресою, однак шлюбних стосунків не підтримують, між ними постійно виникають сварки та скандали з будь-якого приводу. [PERSON] просила залишити на своєму вихованні. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 31.03.2015 року позивач подала заяву, в якій просила розглянути справу в своїй відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Після розірвання шлюбу бажала зберегти прізвище «[PERSON]». Відповідач причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, заяву про розгляд справи в своїй відсутності та заперечень проти позову не подав, а тому суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Встановлено, що сторони 06.08.2011 року зареєстрували шлюб у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 175, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Дошлюбне прізвище позивача [PERSON]. [INFO] року у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (копія а.с. 4). Судом встановлено, що, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї. З пояснень позивача, викладених в позовній заяві і які не були спростовані відповідачем, вбачається, що спільне подружнє життя сторін не склалося через наявність різних поглядів на права та обов'язки подружжя, в зв'язку з чим між ними постійно виникали сварки та скандали. Сторони проживають за однією адресою, однак не підтримують шлюбних стосунків. Примирення та подальше спільне життя з відповідачем позивач вважає неможливим. Ст. 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідач клопотань про надання строку для примирення з позивачем не заявляв, підстав, з яких був заявлений позов, не оспорював, а тому суд знаходить їх доведеними і приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та задовольняє його. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останньою документально підтверджені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору при подачі позовної заяви до суду (а.с. 1). Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

25.12.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з ним вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.10.1995 року Новороманівською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 10. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини у зв'язку з несумісністю характерів, відсутності взаємопорозуміння та кохання. Тому позивач просить шлюб між ними розірвати, неповнолітнього сина залишити на її виховання. Позивач у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, у якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, позов визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.10.1995 року Новороманівською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 10. (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Сторони з 2013 року разом не проживають. Спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини позивачка та відповідач поновлювати не бажають, наполягають на розлученні. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тому слід задовольнити позовні вимоги щодо розірвання шлюбу. Однак позовні вимоги, щодо визначення місця проживання дітей слід задовольнити частково. Ч. 3 ст. 160 СК України вказує, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Тому суд не вправі зазначати у рішенні та зобов'язувати сина [PERSON], якому виповнилося 15 років, проживати з матір'ю чи батьком, оскільки це виключно право дитини. Крім цього, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

25.12.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання громадянина втратившим право користування житловим приміщенням. Згідно позову, на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2000 року, позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У даній квартирі з 12.12.2000 року є зареєстрованим відповідач [PERSON] Однак з серпня 2012 року та по теперішній час відповідач за вказаною адресою не проживає, житлом не користується без поважних причин, власних речей там не зберігає, обов'язки по утриманню житла не здійснює, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає позивачці вільно здійснювати своє право власності щодо житла. Позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом у квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти заочного вирішення справи. У судове засідання відповідач не з'явився за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином, та від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди представника позивачки, відповідно до ст.224 ЦПК України судом ухвалено про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши позов, надані заяви та докази - договір купівлі-продажу від 27.11.2000 року, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, акт від 23.12.2013 року про не проживання відповідача [PERSON] по [ADDRESS] з серпня 2012 року, довідку з місця проживання, технічний паспорт, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст.156,160 ЖК України члени сім'ї власника повинні приймати участь у витратах по утриманню будинку і при домової території, проведенню ремонту, оплаті комунальних послуг. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з позовом до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] з травня 2012 року без поважних причин не користувався житлом - квартирою [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності позивачці, а також не користується до теперішнього часу, власних речей там не зберігає, обов'язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

25.12.2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 03.09.2010 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], з яким бажає розлучитися у зв'язку із тим, що останній зловживає алкоголем, не цікавиться інтересами сім'ї, вже понад півроку не з'являється вдома, у нетверезому стані влаштовує скандали, що погано впливає на їхніх дітей. З огляду на наведене, просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, проте подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання 31.03.2015року не з'явився, хоча був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. В ході розгляду справи, а саме в судовому засіданні 16.01.2015року відповідач заперечував проти задоволення позову та розірвання шлюбу з позивачкою, покликаючись на те, що бажає зберегти сім'ю та намагається примиритись з дружиною. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 03.09.2010 року Хідновицькою сільською радою Мостиського району Львівської області за актовим записом №6. У сторін народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], 09.09.2011року. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме оригіналом свідоцтва про шлюб між сторонами серії [NUMBER] від 03.09.2010 року та копіями свідоцтв про народження дітей - [PERSON] та [PERSON]. Між сторонами відсутні почуття любові та взаємоповаги. Відповідач зловживає алкоголем, не цікавиться інтересами сім'ї, матеріально її не забезпечує, вчиняє вдома сварки та сімейні скандали, які негативно впливають на виховання дітей. Подружжя вже тривалий час разом не проживають та жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Ухвалою суду від 16.01.2015 року подружжю надавався строк в 2 місяці для примирення, однак такого між сторонами не досягнуто. Позивачка несе моральні страждання, тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не побажав прибути в судове засідання, щоб надати свої пояснення чи заперечення щодо заявленого позову. При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її не можливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивачки та дітей, а тому згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

25.12.2014 року ПрАТ «МТС Україна» в особі Одеської філії ПрАТ «МТС Україна» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення заборгованості у сумі 15932 гривні 38 копійок, по тих підставах, що відповідач добровільно відмовляється погасити заборгованість. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справу за їх відсутності. Відповідач в судове засідання викликався належним чином, але не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПрАТ «МТС Україна» обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 15.07.2004 р., між ПрАТ «МТС Україна» та [PERSON] був письмово укладений договір № 1726491 про надання послуг мобільного зв'язку. Відповідно до особового рахунку, відповідач за період з 01.12.2013 року по 01.04.2014 року має заборгованість, яка складає 15932,38 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умовам договору і вимогам справжнього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або іншим вимогам, які звичайно висуваються. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, тому з [PERSON], необхідно стягнути заборгованість у сумі 15932 гривні 38 копійок, на користь приватного акціонерного товариства «МТС Україна», так як він не сплатив борг позивачу у встановлений договором строк. Вирішуючи питання про судові витрати, що підтверджені квитанціями, суд вважає, що їх потрібно покласти на відповідача, згідно зі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

25.12.2014 року представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 18949 грн. 33 коп., а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 25 грудня 2012 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак [PERSON] свої зобов'язання по укладеному договору належним чином не виконав. Станом на 31.10.2014 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 18949 грн. 33 коп. В судове засідання представник ПАТ «КБ «Приват Банк» не з'явився, в поданій заяві просить справу розглянути у його відсутності, заявлений позов підтримує. Також в судове засідання повторно не з'явився відповідач [PERSON], який про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою, направленою поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки не повідомив. Враховуючи згоду представника позивача, суд вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 25.12.2012 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та отримання кредитної картки «Універсальна», згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов'язання по укладеному кредитному договору позивач виконав, однак, як встановлено судом, в порушення умов укладеного договору позичальник свої грошові зобов'язання по поверненню кредиту та сплату відсотків за користування кредитом належним чином не виконує. Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. 2 Згідно розрахунку заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 31.10.2014 року складає 18949 грн. 33 коп. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору свої грошові зобов'язання по кредитному договору не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

25.12.2014 року Публічне акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Голосіївського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Пред'явлені позовні вимоги мотивовані тим, що 09.08.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 7400 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з умовами договору, позичальник взяв на себе зобов'язання слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердтрафту. Умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконувалися, внаслідок чого станом 31.10.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 12046 грн 65к., яку позивач просить стягнути з відповідача, поклавши на останнього і сплату судового збору. Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», будучи належним чином повідомленим про час та день розгляду справи, що підтверджується розпискою про дату і час судового розгляду, не забезпечив явку свого представника в судовому засіданні, попередньо надавши заяву про розгляд справи за його відсутності /а.с.75-76/. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явилася також, проте була належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.72/, жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно не надходило до суду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

25.12.2014 року Публічне акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Голосіївського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Пред'явлені позовні вимоги мотивовані тим, що 23.02.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 9300 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з умовами договору, позичальник взяв на себе зобов'язання слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердтрафту. Умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконувалися, внаслідок чого станом 31.10.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 13606 грн 30к., яку позивач просить стягнути з відповідача, поклавши на останнього і сплату судового збору. Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», будучи належним чином повідомленим про час та день розгляду справи, що підтверджується розпискою про дату і час судового розгляду, не забезпечив явку свого представника в судовому засіданні, попередньо надавши заяву про розгляд справи за його відсутності /а.с.78-79/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився також, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.77/, жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно не надходило до суду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

25.12.2014 р. та 26.12.2014р. уточнено, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконкому Тернівської районної у місті ради про встановлення факту сумісного проживання та про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування вказує, що згідно свідоцтва про право власності від 05.10.2012 року, його матері - [PERSON] належить квартира [ADDRESS] [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем за законом першої черги є він, як син спадкодавця, який у встановлений строк не звернувся до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, але постійно мешкав разом із спадкодавцем за однією адресою, тому вважається таким, що спадщину прийняв. Позивач просить встановити факт сумісного проживання [PERSON] разом із [PERSON], померлою [INFO]. Визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 33,6 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м., як за спадкоємцем першої черги за законом, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце,день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позову. Відповідач Виконком Тернівської районної у місті ради в судове засідання не з'явився, надав відгук про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника виконкому. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. Належність спадкодавцю квартири на праві власності в порядку приватизації, смерть спадкодавця, сумісне проживання, підтверджується наданими позивачем доказами. Правовідносини регулюються ст.ст.1258, 1261, 1268 ЦК України, згідно норм яких визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив, та батьки, в даному випадку [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON], померлої [INFO], який у встановлений законом строк, не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але звернувся із заявою про намір прийняти спадщину, після смерті матері, а.с.38, згідно акту від 26.08.2014р., а.с.16, мешкав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому необхідно встановити факт сумісного проживання [PERSON] разом із [PERSON], померлою [INFO]. Таким чином, суд вважає, що на квартиру [ADDRESS] відкрилася спадщина та відповідно до ст.1261 ЦК України слід визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 33,6 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м., як за спадкоємцем першої черги за законом, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. На підставі ст.ст. 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

25.12.2015 [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що подружнє життя не склалося, оскільки з 2008 року відповідач не утримує родину, всі гроші витрачав на купівлю алкогольних напоїв, а також через відсутність взаєморозуміння. В своїй заяві позивач зазначає, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає із позивачем. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами був зареєстрований 27.11.1993 року Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 761. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає із позивачем. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved