Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

24 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила розірвати договір оренди земельної ділянки № б/н від 01 березня 2007 року, укладений між [PERSON] та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Україна» Сахновщинського району Харківської області (далі СВК «Україна»), зареєстрований у Сахновщинському РВ ЦДЗК 05 серпня 2008 року, № 040870200009. Зобовязати СВК «Україна» Сахновщинського району Харківської області повернути [PERSON] земельну ділянку площею 4,47 га, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ХР № 021199, виданого на підставі Рішення Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 26 березня 2001 року № 6 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 19 вересня 2001 року за № 515, кадастровий номер земельної ділянки 6324885500:01:000:0220, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області та належить їй згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 січня 2014 року за № 16590379. Стягнути з СВК «Україна на її користь суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ХР № 021199, виданого на підставі Рішення Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 26 березня 2001 року № 6 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 19 вересня 2001 року за № 515, [PERSON] мав у власності земельну ділянку площею 4,47 га, кадастровий номер земельної ділянки 6324885500:01:000:0220. Земельна ділянка розташована на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Посилаючись на укладений договір оренди земельної ділянки № б/н від 01 березня 2007 року, укладений між [PERSON] та СВК «Україна», СВК «Україна» використовує зазначену земельну ділянку. Згідно з відміткою в договорі оренди земельної ділянки у Сахновщинському РВ ЦДЗК вище зазначений договір оренди земельної ділянки було зареєстровано 05.08.2008 року № 040870200009. 21 січня 2010 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,47 га, що розташована на території Огіївської сільської ради Харківської області. Спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] є його донька [PERSON] Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині нема. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Сахновщинської районної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] 16 вересня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1759 [PERSON] є спадкоємцем земельної ділянки площею 4,47 га у межах згідно з планом, розташованої на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належної померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ХР № 021199, виданого на підставі рішення Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 26 березня 2001 року № 6 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 19 вересня 2001 року за № 515, кадастровий номер земельної ділянки 6324885500:01:000:0220. Відповідно до пункту 36 договору оренди земельної ділянки перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. 13.10.2014 року на адресу СВК «Україна» [PERSON] було направлено заяву з проханням щодо розірвання договору оренди земельної ділянки № б/н від 01 березня 2007 року та проханням не використовувати і повернути їй зазначену земельну ділянку. Одночасно повідомила відповідача про своє небажання в подальшому укладати з СВК «Україна» договору оренди земельної ділянки. Вказану заяву відповідачем було проігноровано, СВК «Україна» продовжує використовувати земельну ділянку. 02 лютого 2015 року СВК «Україна» звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просив внести зміни до договору оренди від 01.03.2007 року, укладеного між [PERSON] та СВК «Україна» та викласти пункт 36 у наступній редакції: «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору». В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 01 березня 2007 року, між [PERSON] та СВК «Україна» укладено договір оренди земельної ділянки. 21.01.2010 року [PERSON] помер. Спадщину після його смерті прийняла його донька [PERSON] Відповідно до пункту 36 договору оренди земельної ділянки перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Вважають, що вказаним пунктом договору сторони не досягали згоди, що у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, договір оренди землі має бути обовязково розірваний. Відсутні будь-які претензії позивача відносно належного виконання зобовязань орендарем, передбачених законодавством і договором. Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року в позовній заяві [PERSON] до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки відмовлено. Зустрічну позовну заяву Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» до [PERSON] про внесення змін до договору оренди земельної ділянки задоволено. Внесено зміни до договору оренди від 01.03.2007 року та викладено п.36 у наступній редакції: «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору». Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник [PERSON] [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати і ухвалити нове, яким вимоги за первісним позовом задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неправильне встановлення обставин, які мають суттєве значення для справи внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справи, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи в позовній заяві [PERSON] та задовольняючи позовні вимоги СВК «Україна», суд першої інстанції виходив з положень статей 638, 651, 792 ЦК України, статей 13, 15, 21, 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі» та тих обставин, що після смерті [PERSON] договір оренди продовжував свою дію без жодних змін і претензій. Більш того, [PERSON] своєчасно отримувала орендну плату від орендаря СВК «Україна», жодного разу не ставила питання перед орендарем про внесення змін до цього договору, а тим паче його розірвання. Відсутні будь-які претензії до відповідача відносно належного виконання зобовязань орендарем, передбачених законодавством і договором. Суд вважав, що 36 пунктом договору оренди землі, сторони не досягли згоди, що у разі переходу права власності на орендовану земельну до другої особи, договір оренди землі має бути обовязково розірваний, тому посилання позивачки на пункт 36 договору оренди, як на підставу своїх позовних вимог є необґрунтованими. З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та суперечить нормам матеріального та процесуального права. Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,47 га. на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ХР № 021199, виданого на підставі Рішення Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 26 березня 2001 року № 6 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 19 вересня 2001 року за № 515, кадастровий номер земельної ділянки 6324885500:01:000:0220, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області та належить їй згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 січня 2014 року за № 16590379. 01 березня 2007 року між [PERSON] та СВК «Україна» укладений договір оренди земельної ділянки № б/н за умовами якого СВК «Україна» використовує зазначену земельну ділянку. 21 січня 2010 року [PERSON] помер . Спадкоємцем його майна є його дочка [PERSON], яка відповідна до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 вересня 2010 року отримала спадкове майно, що складається з земельної ділянки, розташованої на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області розміром 4,47 га , яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ХР № 021199, виданого на підставі Рішення Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 26 березня 2001 року № 6 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 19 вересня 2001 року за № 515. Отже, відповідно до пункту «г» частини 1 статті 81 ЗК України [PERSON] набула право власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини. Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю це право володіння, користування і розпорядження земельними ділянками. У пункті «б» частини 1 статті 90 ЗК України закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі. Для реалізації зазначеного права самостійного господарювання, позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, який був укладений між спадкодавцем та відповідачем. Умови розірвання договору оренди землі визначені ЦК України, ЗК України\~ та Законом України «Про оренду землі». Згідно з частиною 1 статті 626 та статті 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Частинами 1, 2 статті 651 ЦК України зазначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 3, 4 статті 31, частини 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди може\~ бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї з сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до пункту 36 укладеного договору оренди земельної ділянки перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Враховуючи зазначені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, апеляційний суд приходить до висновку, що, з урахуванням вимог статей 78, 81, 90 ЗК України, статей 626, 629, 651 ЦК України , приписів Закону України «Про оренду землі» позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується зустрічних позовних вимог СВК «Україна» щодо внесення зміни до договору оренди від 01.03.2007 року, укладеного між [PERSON] та СВК «Україна» та викласти пункт 36 у наступній редакції: «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору», апеляційний суд вважає, що зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки ті обставини на які посилається позивач як на підставу заявлених вимог не є підставами для їх задоволення. Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення по суті позовних вимог, яким задовольняє позовні вимоги [PERSON] та відмовляє у задоволені зустрічного позову СВК « Україна» з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 309 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved