Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

26.12.2016 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту родинних відносин. В заяві заявник посилалася на те, що 19.07.1997 року померла її бабуся [PERSON], 24.02.2016 року вона звернулася до Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено в звязку з ненаданням документа про народження її батька, де померла вказана його матір'ю, її батьки померли, прохає встановити факт, що померла є її бабусею. У судовому засіданні заявник заяву підтримала, суду пояснивши, що 19.07.1997 року померла її бабуся [PERSON], 24.02.2016 року вона звернулася до Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено в звязку з ненаданням документа про народження її батька, де померла вказана його матір'ю, її батьки померли, прохає встановити факт, що померла є її бабусею. Представник заінтересованої особи: територіальної громади Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області [PERSON] вважає, що заява підлягає задоволенню. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знала покійну та знає заявника, так як з останньою вони разом ходили до школи, померла була бабусею заявника, батьки заявника померли. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає заявника зі свого дитинства, так як вони мешкали у с. Красногорьске до 1980 року, знала померлу, яка є бабусею заявника. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному, безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 10.11.1911 року народилася [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.8). 29.06.1960 року народилася [PERSON] - заявник у справі, батьком якої є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії I-УР №428294, виданого завідуючим бюро записів актів громадянського стану 29.06.1960 року року (а.с.7). 12.02.1979 року заявник зареєструвала шлюб з [PERSON], після одруження отримала прізвище Василакіна, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.13). 21.02.1983 року заявник розірвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЖС № 399665, виданого завідуючим відділом записів актів громадянського стану 21.02.1983 року (а.с.14). 14.06.1983 року заявник зареєструвала шлюб з [PERSON], після одруження отримала прізвище Бальсанко, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії II-ЖС № 279746, виданого керівником органу державної реєстрації актів цивільного стану 14.06.1983 року (а.с.15). 02.01.1990 року помер [PERSON], який є батьком заявника, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії II-ЖС № 362524, виданого керівником органу державної реєстрації актів цивільного стану 04.01.1990 року (а.с.10). 01.02.2004 року помер [PERSON], який є дядьком заявника, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії I-ДР №0158165, виданого керівником органу державної реєстрації актів цивільного стану 02.02.2004 року (а.с.11). 19.07.1997 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії I-ЖС № 347360, виданого керівником органу державної реєстрації актів цивільного стану 15.01.2016 року (а.с.9). Після смерті бабусі заявника відкрилася спадщина, в склад якої входить земельна ділянка та грошові вклади. 23.12.2015 року заявнику на його запит до державного архіву Запорізької області було повідомлено, що в частково збережених книгах реєстрації актів цивільного стану відділу ЗАЦС при Успенівській сільській раді (до якої входило с. Красногірське) нині Гуляйпільського району Запорізької області за 1930-1932 роки актовий запис про народження [PERSON] відсутній. 24.02.2016 року заявник звернувся до державного нотаріуса Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON]. 24.02.2016 року державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] в порядку заміщення державного нотаріуса Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області заведена спадкова справа №16/2016 спадкодавець [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. 11.05.2016 року постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] в порядку заміщення державного нотаріуса Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як заявником не надано свідоцтва про народження [PERSON], що унеможливлює встановити факт родинних стосунків померлої та [PERSON] як матері та сина (а.с.12). Суд, задовольняючи заяву, виходить з наступного: Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини, не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину нерухоме майно. Відповідно до ч.2 п.5 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 п.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що до суду звернувся заявник, яка є онукою спадкодавця - своєї бабусі, та яка відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України є спадкоємцем за законом на земельну ділянку, яка належала б за законом її батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини, котра зобов'язана відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України отримати свідоцтво про право спадщину за законом на нерухоме майно: земельну ділянку, яка належала померлій, з заявою про встановлення факту родинних відносин з померлою, так як втрачено правовстановлюючий документ: свідоцтво про народження її батька, а актовий запис про його народження в державних органах записів актів цивільного стану не зберігся, що унеможливлює в досудовому порядку підтвердити родинні стосунки її батька як сина померлої, так як її право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку представлення після померлої на ту частку спадщини, яка належала б за законом її батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини, а саме на земельну ділянку, не визнається нотаріусом. Суд вважає, що факт того, що померла є бабусею заявника знайшов своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується безпосередньо поясненнями заявника, представника заінтересованої особи, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], а також витягом з погосподарської книги, побічно свідоцтвом про народження заявника, паспортом заявника, свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, свідоцтвом про його розірвання, свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, свідоцтвом про смерть батька заявника, в яких співпадають відомості щодо імені та по-батькові. Встановлення даного факту надає заявнику право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку представлення після померлої бабусі на ту частку спадщини, яка належала б за законом її батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини, а саме на земельну ділянку, а тому даний факт є фактом, що має юридичне значення. А тому заява підлягає задоволенню, як така, що грунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена належними доказами. Відповідно до ч.7 ст.234 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовується, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved