Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

25 грудня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення страхового відшкодування, пені та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 11 квітня 2014 року між сторонами укладено договір страхування, згідно якого застраховано його транспортний засіб марки «BMW X5», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Сторонами було узгоджено, що дійсна вартість транспортного засобу та страхова сума складає 630000 гривень, і він у повному обсязі сплатив страхову премію в розмірі 46242 гривні. 18 червня 2014 року застрахованому транспортному засобу на вул. Протасів Яр у м. Києві було завдано шкоди внаслідок пожежі, яка трапилася не звини страхувальника, що відповідно до п. 2 договору є страховим випадком. Цього ж дня про настання страхової події ним було заявлено до Солом'янського РУ ГУ МВС України у м. Києві, а також повідомлено відповідача. 12 серпня 2014 року він повторно подав заяву про виплату страхового відшкодування. 21 серпня 2014 року від страхової компанії надійшла відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі, оскільки встановлено невідповідність вказаної в договорі дійсної вартості транспортного засобу та вартості транспортного засобу відповідно до відповіді ЦНП, пов'язаних з використанням транспортних засобі з обслуговування м. Фастів та Фастівського району при УДАІ ГУ МВС України в Київській області № 841 від 05 серпня 2014 року, де зазначено, що автомобіль придбано за 127600 гривень. На думку страховика дана обставина є підставою для відмови в здійсненні страхового відшкодування, оскільки ним свідомо було подано недостовірні відомості про предмет договору страхування, а саме про вартість автомобіля. Разом з тим, сторони договору страхування в добровільному порядку погодили дійсну вартість транспортного засобу та страхову суму транспортного засобу. При укладенні договору страховик не був позбавлений можливості перевірити надану ним інформацію та встановити страхову вартість автомобіля. Він здійснив всі необхідні оплати відповідно до договору, які були прийняті відповідачем, що свідчить про схвалення факту укладення договору та його істотних умов, а тому у відповідача відсутні підстави для невиплати страхового відшкодування. Цим договором (п. 8.5.) також передбачено, що страховик несе відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, але не більше 10 % від суми боргу. Крім того, затягування відповідачем процесу виплати відшкодування на ремонт транспортного засобу, порушення ним своїх зобов'язань за договором страхування забрало значну частину робочого та вільного часу, завдало йому душевні хвилювання. Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 626850 гривень невиплаченого страхового відшкодування, 60596 гривень 94 копійки нарахованої пені та 63000 гривень на відшкодування моральної шкоди. 21 вересня 2015 року позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій вказує, що згідно п. 10.2.4. договору страхування при повній загибелі страхове відшкодування сплачується в межах страхової суми з вирахуванням франшизи та дійсної ринкової вартості залишків пошкодженого ТЗ. Відповідач відмовився надати розрахунок залишків пошкодженого автомобіля, тому він самостійно замовив експертизу залишків автомобіля у незалежного оцінювача. З урахуванням зменшеного розміру позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача на його користь 583860 гривень 51 копійку невиплаченого страхового відшкодування, 58386 гривень 05 копійок пені за договором та 63000 гривень на відшкодування моральної шкоди (а.с. 148-149). Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року до спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позовну заяву ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до [PERSON] про визнання договору страхування недійсним. Посилається на те, що 11 квітня 2014 року між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспортного, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 330588556.14. За договором було застраховано транспортний засіб марки «BMWX5», державний реєстраційний номер [NUMBER]. У заяві на страхування від 11 квітня 2014 року [PERSON] зазначив вартість автомобіля в сумі 630000 гривень. 18 червня 2014 року [PERSON] звернувся до страховика з повідомленням про страховий випадок. Під час з'ясування обставин страхового випадку виявилося, що автомобіль було придбано позивачем за 127000 гривень. Зазначене свідчить про надання страхувальником недостовірної інформації про вартість застрахованого об'єкту, що призвело до безпідставного завищення страхової суми з метою безпідставного отримання коштів. Інформація про вартість застрахованого майна є суттєвою при укладенні договору страхування для оцінки страхового ризику та була відповідачем за зустрічним позовом умисно замовчана з метою отримання страхового відшкодування в значно більшому розмірі, що свідчить про введення страховика в оману. З урахуванням наведеного, просить суд ухвалити рішення, яким визнати договір добровільного страхування засобів наземного транспортного, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 330588556.14 від 11 квітня 2014 року недійсним. У судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлені вимоги первісного позву в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечував. Пояснив суду, що вартість автомобіля в розмірі 630000 гривень у договорі вказував працівник страхової компанії. Будь-яких документів на підтвердження вартості придбання автомобіля страхова компанія не вимагала. Він повідомив працівника страхової компанії про те, що при купівлі автомобіля була вказана сума 127600 гривень, проте дійсна вартість автомобіля склала 57000 доларів США, що фактично складало близько 680000 гривень. Така вартість автомобіля підтверджується розпискою про отримання коштів від попереднього власника машини, тому відмова у виплаті є неправомірною, і він має право на отримання страхового відшкодування згідно договору за вирахуванням франшизи та вартості залишків автомобіля, а також пені за прострочення виплати страхового відшкодування. Представник ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, вимоги зустрічного позову підтримала. Пояснила суду, що при укладенні договору [PERSON] повідомив неправдиву інформацію щодо вартості автомобіля. За таких обставин, у виплаті страхового відшкодування було відмовлено, а сам договір має бути визнаний недійсним. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 квітня 2014 року між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та [PERSON] було укладено договір страхування № 330588556.14, згідно якого було застраховано транспортний засіб марки «BMW X5», державний реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с. 10-15). 18 червня 2014 року в автомобілі марки «Lexus GS 350», державний реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Протасів Яр, 2-Д сталася пожежа, внаслідок якої вогнем було знищено розташований поруч автомобіль марки «BMW X5» державний реєстраційний номер [NUMBER], та пошкоджено автомобіль марки Mersedes GL державний реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується: довідкою Солом'янського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві № 21/1815 від 01 липня 2014 року; актом про пожежу від 18 червня 2014 року (а.с. 18-19); довідкою Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 26 червня 2014 року (а.с. 20); витягом з кримінального провадження № 120141000090005199 (а.с. 21). 21 серпня 2014 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» відмовила [PERSON] у виплаті страхового відшкодування за договором страхування (а.с. 23). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 5 ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. [PERSON] 18 червня 2014 року в порядку, передбаченому п. 8.2.13. договору повідомив ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про настання страхового випадку (а.с. 112). Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України визначено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору; У ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. 12 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 132). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Пунктом 10.1. договору страхування визначено, що після одержання всіх необхідних документів (відповідно до п. 11 договору), рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається страховиком у строк до 5-ти робочих днів. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 10-ти робочих днів з моменту ухвалення рішення про виплату. Листом від 21 серпня 2014 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» відмовила [PERSON] у виплаті страхового відшкодування за договором страхування (а.с. 23, 135). Свою відмову страхова компанія мотивувала тим, що згідно відповіді ЦНП, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Фастів та Фастівського району при УДАВ ГУ МВС України в Київській області № 841 від 05 серпня 2014 року, автомобіль придбано [PERSON] за 127600 гривень. З цих же підстав, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» подало до суду зустрічний позов про визнання договору страхування недійсним. Вважає, що відповідач за зустрічним позовом умисно приховав інформацію про справжню вартість застрахованого майна з метою отримання страхового відшкодування у значно більшому розмірі, що свідчить про введення страховика в оману. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на підтвердження вартості застрахованого майна посилається на довідку-рахунок № 416247 серії ВІА від 04 квітня 2014 року (а.с. 129). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з договору страхування, сторони погодили, що дійсна вартість транспортного засобу становить 630000 гривень, про що свідчать підписи сторін. Крім того, пунктами 8.3.1., 8.3.8. договором страхування передбачено, що, зокрема, страховик має право перевірити інформацію, надану страхувальником, а також виконання ним вимог і умов договору страхування та вимагати надати для огляду ТЗ при укладанні договору страхування. Вбачається, що страхова компанія мала можливість перевірити інформацію [PERSON] щодо вартості застрахованого автомобіля, проте цього не зробила. При розгляді справи в суді на підтвердження своїх вимог [PERSON] надав копію розписки [PERSON], з якої вбачається, що вартість автомобіля, який придбав [PERSON] становила 57000 доларів США, що було еквівалентно 680000 гривень (а.с. 147). Також [PERSON] надав суду звіт № 3299 про визначення ринкової вартості КТЗ (автомобіля) від 12 травня 2014 року, в якому зазначено, що ринкова вартість автомобіля марки «BMW X5», державний реєстраційний номер [NUMBER], становить 730821 гривню 57 копійок. Оцінка проведена станом на 12 травня 2014 року (а.с. 27-43). Зазначене спростовує посилання ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», що дійсною вартістю застрахованого автомобіля є сума, вказана в довідці-рахунку № 416247 серії ВІА від 04 квітня 2014 року. Суд також враховує, що оспорюваний договір страхування підписаний обома сторонами, що свідчить про визначену ними оцінки автомобіля. За таких обставин, суд вважає, що вимоги зустрічного позову не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. У п. 2 договору страхування визначено, що страховим випадком за договором є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових, деталей або обладнання внаслідок, зокрема, пожежі. Страхова сума за договором складає 630000 гривень. Франшиза при повній загибелі транспортного засобу - 0,5 % від страхової суми. (а.с. 10). Пунктом 10.2.4. договору страхування визначено, що при повній загибелі (конструктивній чи фактичній) страхове відшкодування сплачується в межах страхової суми з вирахуванням франшизи та дійсної ринкової вартості залишків пошкодженого ТЗ. Дійсна ринкова вартість залишків пошкодженого ТЗ визначається на підставі результатів торгів інтернет-аукціонів (таких як наприклад, ТОВ УПП «АВТО Онлайн Україна»). Під повною загибеллю розуміють випадки, коли вартість відновлювального ремонту ТЗ (включаючи вартість транспортування до місця ремонту) складає більше ніж 75 % страхової суми. У судовому засіданні [PERSON] зазначав, що страхова компанія відмовилась визначати вартість залишків його автомобіля, тому він і звернувся до спеціаліста автотороварознавця. Відповідно до звіту № 4159-ост від 14 вересня 2015 року вартість утилізації КТЗ BMW X5, державний реєстраційний номер [NUMBER], станом на 14 вересня 2015 року складає 42989 гривень 49 копійок (а.с. 150-160), що складає менше 25 % страхової суми. На спростування таких доказів страхова компанія не надала суду будь-яких доказів. Сам факт визначення дійсної ринкової вартості залишків пошкодженого ТЗ не на підставі результатів торгів інтернет-аукціонів не є підставою для відмови в задоволенні позову. За таких обставин, страхове відшкодування, що належить до виплати позивачу складає: 630000 гривень (визначена сторонами вартість автомобіля) - 3150 гривень (франшиза 0,5 %) - 42989,49 гривень (вартість утилізації автомобіля) = 583860 гривень 51 копійку. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частин 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У п. 8.5. Договору страхування встановлено, що страховик несе відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожний день прострочки, але не більше 10 % від суми боргу (а.с. 12). [PERSON] просив стягнути з відповідача пеню по 06 лютого 2015 року в розмірі саме 10 % від суми боргу - 58386 гривень 05 копійок. Зазначив, що подальший її розрахунок є недоцільним, оскільки пеня перевищує 10 % від суми боргу. ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» відмовила у виплаті страхового відшкодування за договором страхування 21 серпня 2014 року. За період з 21 серпня 2014 року по 12 листопада 2014 року облікова ставка НБУ складала 12,5000 %, період прострочення 84 дні, тому сума пені з урахуванням розміру подвійної облікової ставки НБУ (п. 8.5. договору) склала 33591 гривню 97 копійок. За період з 13 листопада 2014 року по 02 лютого 2015 року облікова ставка НБУ складала 14,000 %, період прострочення 86 днів, тому сума пені з урахуванням розміру подвійної облікової ставки НБУ (п. 8.5. договору) склала 38518 гривень 80 копійок. Загальна сума пені - 72110 гривень 77 копійок. З урахуванням вимог п. 8.5. договору страхування з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» підлягає стягненню 58386 гривень 05 копійок пені. Також [PERSON] просить стягнути з відповідача 63000 гривень моральної шкоди. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Укладеним між сторонами договором не передбачено відшкодування моральної шкоди страховиком за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань. Вбачається, що така вимога [PERSON] не ґрунтується ні на законі, ні на умовах договору страхування і є безпідставною, а тому в її задоволені слід відмовити. З огляду на наведене, первісний позов підлягає частковому задоволенню, а задоволенні зустрічного позову слід відмовити. З урахуванням часткового задоволення первісного позову, та на підставі статті 88 ЦПК України стягненню з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 3654 гривні.

Outcome: partial