Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

26.12.2014 позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області про захист честі, гідності та ділової репутації, та просить суд: визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію позивача, відомості, викладені у стінгазетах Любарецької сільської ради №19 та №26 та поширені відносно позивача у серпні 2013 року та листопаді 2014 року; зобов'язати Любарецьку сільську ради Бориспільського району Київської області спростувати відомості, поширені відповідачем в серпні 2013 року та листопаді 2014 року у стінгазетах №19 від серпня 2013 року та № 26 від листопада 2014 року, шляхом їх розміщення на дошці біля приміщення Любарецької сільської ради Бориспільського району київської області за адресою: вул.Леніна, 67, с.Любарці Бориспільського району Київської області, у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом публікації офіційного вибачення відповідача перед позивачем про те, що ним поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує права свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] інформація, опублікована у стінгазетах №19 та №26, не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили; зобов'язати Любарецьку сільську ради Бориспільського району Київської області опублікувати в черговому випуску стінгазети, шляхом її розміщення на дошці (дерев'яній стіні) біля приміщення Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області за адресою: вул.Леніна, 67,с.Любарці Бориспільського району Київської області, спростування відомостей, поширених відповідачем в серпні 2013 року та листопаді 2014 року у стінгазетах №19 від серпня 2013 року та № 26 від листопада 2014 року, у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом публікації офіційного вибачення відповідача перед позивачем про те, що ним поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує права свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] інформація, опублікована у стінгазетах №19 та №26, не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили (а.с.26-30). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, в серпні 2013 року та в листопаді 2014 року відповідачем на дошці оголошень, розташованій біля приміщення Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області за адресою: вул.Леніна, 67, с.Любарці Бориспільського району Київської області було розміщено випуски №19 та №26 «стінгазети Любарецької сільської ради» з публікаціями про те, що славнозвісні депутати [PERSON] та [PERSON] не можуть заспокоїтися через свої незайнятість пошуком хліба насущного, та не можуть змиритися із закриттям бару, а ще переживають, чи не украв голова чогось без них. В серпні 2013 р. ми вже описували ситуацію з газетою «Ринок Бориспіль», про замовні статті від [PERSON]. Все можуть гроші. І де їх беруть ці два депутати, якщо ніде не працюють. Про те засідання виконкому написала навіть газета «Ринок Бориспіль», журналісту якої, [PERSON] за цю статтю заплатив [PERSON], тому що задарма матеріали готувати ніхто не буде, такий зараз настав час. Чомусь не відображено у статті виступи членів виконкому про те, що свого часу цим горе-підприємцем були викуплено за смішні ціни, а дещо просто забрано: млин, олійниця, столова, танцювальна площадка та майже всі залізобетонні вироби з території села, вирізав тепличне господарство, цех по виготовленню трав'яної муки. Позивач стверджує, що поширена відповідачем інформація є недостовірною, а відтак ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. Позивач є депутатом Любарецької сільської ради, а поширена інформація втрачає довіру виборців до нього та потребує постійного спростування такої інформації перед ними, оскільки з огляду на поширену інформацію можливо дійти висновку, що вони мають справу не з обранцем жителів села - місцевим депутатом, а нібито злочинцем, рейдером, бандитом, який проплачує замовні статті, відбирає нерухомість, порушує і ганьбить закон і взагалі - горе-підприємець. Внаслідок розповсюдження відповідачем неправдивої інформації він втратив спокій, відчував моральні страждання і нервовий стрес, змушений був пояснювати і спростовувати брехню перед близькими людьми, співробітниками, знайомими, діловими партнерами і депутатами Любарецької сільської ради. Позивач зазначає, що має право на повагу до своєї честі, гідності та ділової репутації, які є недоторканими, і для захисту яких має право звернутись із позовом до суду і вимагає спростування поширеної щодо нього недостовірної інформації у такий точно спосіб, яким вона була поширена, а також офіційного вибачення відповідача за вчинення ним неправомірних дій. В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали заявлені позовні вимоги,просили суд їх задовольнити. Позивач додатково пояснив, що про поширення щодо нього недостовірної інформації йому стало відомо після ознайомлення зі змістом зазначених в позовній заяві випусків «стінгазети Любарецької сільської ради», першу з яких йому надали в СТОВ «Любарецьке», а іншу він побачив на дошці оголошень біля Любарецкої сільської ради та примірник якої отримав в приміщенні сільської ради, де діловод йому повідомив, що роздруковує примірники стінгазети секретар сільської ради. Він від багатьох мешканців села чув, що сільський голова погрожував його повністю знищити, а також про те, що зазначені номери стінгазети з інформацією щодо нього носили по селі діловод та поштар, що бачили їх люди також в магазинах та на дошці оголошень перед сільською радою. Від члена виконавчого комітету [PERSON] йому також відомо, що один раз на засіданні виконавчого комітету обговорювали питання розмістити статтю в стінгазету. На підставі цього він стверджує, що саме Любарецька сільська рада поширила щодо нього неправдиві відомості, які не відповідають дійсності. Представник відповідача Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області, голова Любарецької сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що Любарецька сільська рада не друкувала зазначену позивачем стінгазету та не замовляла ці статті, які були поширені на території села. Він бачив особисто та читав зазначені в позовній заяві випуски стінгазети, коли та де саме не пам'ятає. Він стверджує, що в сільську раду часто заносять різні газети, в тому числі і так звану «стінгазету Любарецької сільської ради». Інколи їх вивішували на дошці оголошень перед сільською радою, інколи працівники сільської ради вішали примірники стінгазети на дошку оголошень. Проти цього ніхто з сільської ради не заперечував, оскільки вважають, що люди мають отримувати інформацію. Він особисто вважає домислами позивача, що він є його опонентом та стверджує, що позивача без нього та без сільради знають. Він вважає, що в газетах загалом правду пишуть та припускає, що пише місцева добре обізнана людина. Вся інформація щодо діяльності сільської ради, наведена у наданих позивачем примірних стінгазет є публічною інформацією, до якої вони надають доступ усім бажаючим. Він стверджує, що сільська рада не поширювала зазначену позивачем неправдиву інформацію, і доказів цього не має. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Сторонам та їх представникам судом було роз'яснено, що відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України судом було роз'яснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. В тому числі роз'яснено, що відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так сторонами було визнано той факт, що в серпні 2013 року та в листопаді 2014 року на території с.Любарці Бориспільського району Київської області, в тому числі на дошці оголошень, розташованій біля приміщення Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області за адресою: вул.Леніна, 67, с.Любарці Бориспільського району Київської області було розміщено випуски №19 та №26 «стінгазети Любарецької сільської ради» (а.с.10-12, 14-16). Дана обставина також підтверджується приєднаним до позовної заяви фотознімками (а.с.17-19) та показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], які показали, що особисто бачили та читали зазначені випуски стінгазети на дошці оголошень біля Любарецької сільської ради та в приміщенні магазину «Вікторія», що розташований поблизу сільської ради. Зі змісту досліджених в судовому засіданні вказаних випусків №19 за серпень 2013 року та №26 за листопад 2014 року «стінгазети Любарецької сільської ради» встановлено, що в них опублікована зазначена в позовній заяві інформація. Так, у випуску №19 за серпень 2013 року зазначено наступне: «Про те засідання виконкому написала навіть газета «Ринок Бориспіль», журналісту якої, [PERSON] за цю статтю заплатив [PERSON], тому що задарма матеріали готувати ніхто не буде, такий зараз настав час… Чомусь не відображено у статті виступи членів виконкому про те, що свого часу цим горе-підприємцем були викуплено за смішні ціни, а дещо просто забрано: млин, олійниця, столова, танцювальна площадка та майже всі залізобетонні вироби з території села, вирізав тепличне господарство, цех по виготовленню трав'яної муки…» (а.с.10). У випуску №26 за листопад 2014 року зазначено: «…славнозвісні депутати [PERSON] та [PERSON] не можуть заспокоїтися через свої незайнятість пошуком хліба насущного, та не можуть змиритися із закриттям бару, а ще переживають, чи не украв голова чогось без них. В серпні 2013 р. ми вже описували ситуацію з газетою «Ринок Бориспіль», про замовні статті від [PERSON]….Все можуть гроші. І де їх беруть ці два депутати, якщо ніде не працюють» (а.с.14,16). За змістом ч.1 ст.28, ч.4 ст.32 Конституції України та ч.1 ст.270 Цивільного кодексу України кожен має право на повагу до його гідності та честі, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до вимог ч. 1 ст.277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому за змістом ч. 4 та 7 вказаної спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Даючи оцінку поширеної в громадських місцях села Любарці Бориспільського району Київської області друкованої інформації щодо позивача [PERSON] у «стінгазетах Любарецкої сільської ради», а саме: у випуску №19 за серпень 2013 року та №26 за листопад 2014 року, - суд прийшов до висновку, що поширена інформація за своїм змістом порушує особисті немайнові права позивача, тобто завдає шкоди його особистим немайновим благам: його честі, гідності та діловій репутації. Проте, суд прийшов до переконання, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що зазначена інформація поширена саме відповідачем - Любарецькою сільською радою Бориспільського району Київської області. Так, відповідачем не визнається, що ним видавались «стінгазети Любарецької сільської ради», а також не визнано той факт, що Любарецькою сільською радою була поширена недостовірна інформація стосовно позивача в зазначений ним спосіб. Будь-яких належних і допустимих доказів, що з відома та з вини відповідача, або уповноваженою відповідачем посадовою особою була поширена недостовірна інформація стосовно позивача, а саме: шляхом вивішування на дошці оголошень, тобто демонстрацією в громадських місцях чи іншим шляхом зазначених «стінгазет Любарецької сільської ради», - суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. При цьому суд виходить з того, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, що такі дії могли бути вчинені службовими особами Любарецької сільської ради. З урахуванням наведеного, суд прийшов до переконання, що позивачем не доведено заявлені позовні вимоги, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору (а.с.1) відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed