overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

25 вересня 2015 року позивач звернулася з позовом до суду в якому просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, який був зареєстрований 10.08.2002 відділом державної реєстрації актів громадянського стану Іванківського районного управління юстиції у Київській області, спільних дітей залишити на вихованні позивача, прізвище, після розірвання шлюбу, залишити - «[PERSON]». Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 10.08.2002 року вона перебуває з відповідачем у офіційному шлюбі, проте за час їх сімейного життя з'ясувалося, що вони з відповідачем мають несумісні характери та різні погляди на життя. Позивач вважає, що збереження їх шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, на адресу суду направила заяву в якій зазначила, що позов підтримує повністю та просить розглядати справу без її участі. Відповідач, в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 10.08.2002, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом державної реєстрації актів громадянського стану Іванківського районного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 62). З відповідачем мають спільних дітей, сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (актовий запис № 66) та доньку - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (актовий запис № 47). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони втратили довіру та повагу один до одного, мають різні погляди на життя, сім`ю, ведення господарства та виховання дітей, намагання суду примирити сторони успіху не мали, а тому зберегти сім'ю не надається можливим. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

25 вересня 2015 року позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12.12.2011 Мар`янівською сільською радою Поліського району Київської області за актовим записом № 01, спільну з відповідачем дитину [PERSON] Мар`яну Романівну, [INFO], залишити на виховання позивачці до досягнення дитиною повноліття та залишити після розірвання шлюбу позивачці дошлюбне прізвище «Ребрик» Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 12.12.2011 року вона перебуває з відповідачем у офіційному шлюбі, проте, спільне з відповідачем життя не склалося. Неодноразове обговорення проблем, що виникли в сім`ї не дали ніякого позитивного результату. Позивач вважає, що збереження їх шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, на адресу суду направила заяву в якій зазначила, що позов підтримує повністю та просить розглядати справу без її участі. Відповідач, в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 12.12.2011, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Мар`янівської сільської ради Поліського району Київської області (актовий запис № 01). З відповідачем мають спільну дитину [PERSON] Мар`яну Романівну, [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (актовий запис № 07). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Оскільки сторони втратили довіру та повагу один до одного, мають різні погляди на життя, сім`ю, ведення господарства та виховання дітей, намагання суду примирити сторони успіху не мали, а тому зберегти сімю не надається можливим. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Позивачка в позовній заяві зазначила, що судові витрати згодна нести сама. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

25 вересня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 12 січня 2001 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. 22 травня 2004 року народилася їх донька [PERSON]. Разом з тим сімейне життя із відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття любові один до одного, та вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного досить тривалий час. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, тому просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути у її відсутність. У разі задоволення позову, бажала залишити прізвище, обране нею під час державної реєстрації шлюбу «Фоменко». Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із заявою, в якій проти задоволення вимог щодо розірвання їх з позивачкою шлюбу не заперечував, просив справу розглянути у його відсутність. За такого, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб І-АП №099899, виданого Новофедорівською селищною радою Лакського району Автономної республіки Крим, сторони зареєстрували шлюб 12 січня 2001, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за № 01. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Ускова» на «Фоменко» (а.с.7). Проте шлюб між сторонами не склався, вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного протягом тривалого часу. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 22 травня 2004 року анродження, яка мешкає разом з матірю. Спір між сторонами щодо розподілу спільного майна та місця проживання їх неповнолітньої дитини на час розгляду справи відсутній. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

25 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 17 лютого 2005 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у виконавчому комітеті Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 1. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя в сторін не склалося, на даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, в зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], після розірвання шлюбу прізвище залишити - [PERSON]. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не з'явився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 17 лютого 2005 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської обалсті, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 1 ( а.с.4). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбно - сімейні відносини між сторонами фактично припинені, на примирення вони не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

25 вересня 2015 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 09.03.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8\~100,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 29 570 грн. 01 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. За таких обставин суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.03.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8\~100,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 31.07.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 29\~570 грн. 01 коп., яка складається з: -7\~715,50 грн. заборгованість за кредитом; -17\~720,22 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -2\~250,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. штраф (фіксована сума); -1\~384,29 грн. штраф (процентна складова) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 218 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

25 вересня 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вироком Октябрського районного суду м.Полтави відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі. Вона є потерпілою у справі та 22 серпня 2015 року відповідач викрав у неї ланцюжок із золота 585 проби і кулон із золота 585 проби, заподіявши їй матеріальну шкоду на загальну суму 10000 грн. Позивач просить стягнути з відповідача у відшкодування майнової шкоди 10000 грн. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Від відповідача, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, надійшло заперечення, в якому він позов не визнає з тих підстав, що під час судового розслідування потерпіла не мала до нього претензій. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4\~ст.61 ЦПК України, вирок по кримінальній справі, або постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, які вступили в законну силу, обов'язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій осіб, стосовно якого винесені вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи скоєні вони даною особою. Вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 20 травня 2016 року, який набрав законної сили, [PERSON] засуджений за ч.2 ст.186, ч.2 ст.289,70 КК України до пяти років позбавлення волі із конфіскацією 1/2 частини належного йому майна. Вироком суду встановлено, що 22 серпня 2015 року близько 22 години [PERSON], перебуваючи на вул.Пролетарській у м.Полтаві, діючи повторно, умисно, відкрито шляхом ривка із шиї потерпілої [PERSON] зірвав ланцюжок із металу жовтого кольору вагою 4,84 г , вартістю 9000 грн., на якому знаходився кулон з металу жовтого кольору вагою 0,97 г вартістю 1000 грн., чим завдав останній матеріального збитку на вказану суму. Згідно зі ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вищевказаним вироком суду встановлено, що діями [PERSON] позивачу заподіяна матеріальна шкода у сумі 10000 грн., яка до теперішнього часу не відшкодована. Тому суд вважає стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 10000 грн. Посилання відповідача на ту обставину, що позивач під час досудового розслідування не мала до нього претензій, а тому позов не може бути задоволений суд вважає безпідставним, так як потерпілий має право на предявлення позову як під час розгляду кримінального провадження, так і в порядку цивільного судочинства. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

25 вересня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем вона з 13 вересня 2013 року перебуває у шлюбі, під час якого народила доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], 25 січня 2015 року року народження. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, діти знаходяться на її повному утриманні, а тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з останнього аліменти у розмірі 150 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивача до суду не зявилась, просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач проти позовних вимог не заперечував, просив справу слухати без його участі. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідач, який є батьком двох неповнолітніх дітей , зобовязаний матеріально їх утримувати. З копії свідоцтва про народження, виданого 25 січня 2013 року Великокомишувахською сільською радою Барвінківського району Харківської області , реєстровий запис № 01, убачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , яка народилась 21 листопада 2012 року у [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 24 лютого 2015 року Великокомишуваською сільською радою Барвінківського раойну Харківської області , реєстровий запис № 02, [PERSON] є батьком [PERSON] , яка народився 21 січня 2015 року у [PERSON] . Той факт, що відповідач ухиляється від утримання своїх дітей , підтверджується довідкою Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області виконкому Барвінківської міської ради від 16 серпня 2016 р., згідно з якою, діти Рената та [PERSON] дійсно знаходяться на утриманні матері [PERSON] Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги, що відповідач в даний час не працює, має нерегулярний дохід, суд вважає за необхідне стягнути з останнього на користь позивачки аліменти в сумі 150 грн. щомісяця на кожну дитину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

25 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з\~позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 19 вересня 1979 року він\~зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюбні відносини у сторін фактично припинені пять років тому, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносити та обовязки. Дружина постійно влаштовує скандали, предявляє необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав в повному обсязі та просив суд шлюб розірвати. Відповідач\~\~у судове засідання не з'явилась,\~\~належним чином\~\~повідомлена про час та місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надала, тому суд, згідно до ст. 224 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 19 вересня 1979 року сторони зареєстрували шлюб в Амур Нижньодніпровському районному у Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 19 вересня 1979 року складено відповідний актовий запис № 1372. Відповідно до частини третьої\~статті 105 Сімейного кодексу України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки пять років тому, спільне життя з відповідачем у них не склалося, спільне господарство не ведеться, неповнолітніх дітей не має. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач\~має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Питання судових витрат слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved