Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

26.11.2019 позивач звернулася до суду з позовом до Мангушської селищної ради, в якому просить визнати у порядку спадкування за законом за нею [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0270 га, що розташована в [ADDRESS] , з кадастровим номером 1423955500:01:003:0703 (з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві приватної власності на підставі державного акту від 15.03.2002 IV-ДН 102926 та на земельну ділянку площею 0, 0766 га, що розташована в [ADDRESS] , з кадастровим номером 1423955500:01:003:0704 (з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві приватної власності на підставі державного акту від 31.01.2000 І-ДН 029934, мотивований тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , про що 17.02.2016 складено відповідний актовий запис № 373 та видано свідоцтво про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка площею 0,0270 га, що розташована в [ADDRESS] , з кадастровим номером 1423955500:01:003:0703 (з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі державного акту від 15.03.2002 ІV-ДН 102926, земельна ділянка площею 0,0766 га, що розташована в [ADDRESS] , з кадастровим номером 1423955500:01:003:0704 (з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі державного акту від 31.01.2000 І-ДН 029934 та житловий будинок номер 28 «А» загальною площею 138.20 кв.м., у тому числі житловою площею 71.20 кв.м., що розташований [ADDRESS] [ADDRESS] . 21 жовтня 2015 року [PERSON] складено заповіт, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] , 1950 року народження, є вона - [PERSON] , [INFO] . 26 лютого 2016 року вона звернулась до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Фесік С.В. із заявою про прийняття спадщини. На підставі якого відкрито спадкову справу №58635811 та зареєстрована за номером 04/2016. Спадщину за заповітом вона прийняла. 27.08.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фесік С.В. їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з: житлового будинку номер [ADDRESS] А» загальною площею 138.20 кв.м., у тому числі житловою площею 71.20 кв.м., що розташований [ADDRESS] [ADDRESS] та зареєстровано в реєстрі за № 717. Однак, під час оформлення всіх необхідних документів для прийняття спадщини за законом, а саме: земельних ділянок - були втрачені оригінали державних актів на право приватної власності на землю від 15.03.2002 ІV-ДН 102926 та від 31.01.2000 І-ДН 029934, у зв`язку із чим вона не може її оформити через відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Отже, в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вона не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, при цьому є спадкодавцем за законом і має право на оформлення спадщини. Тому, вона змушена звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав. 28.11.2019 ухвалою суду позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. 20.12.2019 ухвалою суду за клопотанням представника позивача, було продовжено строк на виконання ухвали від 28.11.2019 про залишення позову без руху. 10.01.2020 до суду надійшло клопотання від представника позивача про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 28.11.2019 та надано необхідні документи. Ухвалою суду від 17.01.2020 відкрито провадження по справі та призначене підготовче судове засідання. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшло до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять постановити рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Мангушської селищної ради за наявними в справі доказами, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 17.02.2016, актовий запис № 373 (а.с.9). Після смерті матері позивача [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки, а саме: площею 0,0270 га, розташованої в [ADDRESS] , з кадастровим номером 1423955500:01:003:0703 (з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), яка належала їй на праві приватної власності на підставі державного акту від 15.03.2002 IV-ДН 102926 та площею 0, 0766 га, розташованої в [ADDRESS] , з кадастровим номером 1423955500:01:003:0704 (з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) яка належала їй на праві приватної власності на підставі державного акту від 31.01.2000 І-ДН 029934, а також, відкрилася спадщина на житловий будинок номер [ADDRESS] житловою площею [ADDRESS] кв. [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію № 43086931, [PERSON] , яка померла [INFO] , зареєстрована в Спадковому реєстрі, як спадкодавець, спадкова справа № 58635811 (а.с.10). Згідно свідоцтва про право на спадщину серії [NUMBER] виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фесік С.В., на підставі заповіту посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Восковець О.О. 21.10.2015 та зареєстрованого у реєстрі за № 980, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , а саме: житлового будинку номер [ADDRESS] , є її дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1403886122018 від 10.12.2018, земельна ділянка площею 0,0766 , кадастровий номер 1423955500:01:003:0704 (з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) належить на праві приватної власності [PERSON] , на підставі державного акту від 31.01.2000 І-ДН 029934 (а.с.12-13). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1403885592018 від 10.12.2018, земельна ділянка площею 0,0270, кадастровий номер 1423955500:01:003:0703 (з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) належить на праві приватної власності [PERSON] , на підставі державного акту від 15.03.2002 IV-ДН 102926 (а.с. 17-18). Крім того, належність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0270 га, кадастровий номер 1423955500:01:003:0703 (з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), розташованої за адресою: [ADDRESS] , підтверджується дослідженою в судовому засіданні технічною документацією із землеустрою на ім.»я [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , яку перевірено та внесено до Державного земельного кадастру 10.12.2018 (а.с. 27-65), в якій є копія державного акту на право приватної власності на землю, виданого 15.03.2002 IV-ДН 102926 , [PERSON] на підставі рішення Ялтинської селищної ради народних депутатів 20.01.1999 № 16 та договору дарування від 10.11.2001 № 2076 і їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0270 га, яка розташована в [ADDRESS] , для обслуговування жилого будинку та господарських споруд , який зареєстрований в Книзі записів державних актів приватної власності на землю за № 484 (а.с. 43-44). Крім того, належність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0766 га, кадастровий номер 1423955500:01:003:0704 (з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), розташованої за адресою: [ADDRESS] , підтверджується дослідженою в судовому засіданні технічною документацією із землеустрою на ім.»я [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , яку перевірено та внесено до Державного земельного кадастру 10.12.2018 (а.с. 66-107), в якій є копія державного акту на право приватної власності на землю виданого 31.01.2000 І-ДН 029934, [PERSON] на підставі рішення Ялтинської селищної ради народних депутатів 20.01.1999 № 16 і їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0766 га, яка розташована в [ADDRESS] , для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, який зареєстрований в Книзі записів державних актів приватної власності на землю за № 2054 (а.с. 83-84). Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка проведена станом на 2007 рік, та який сформовано 18.12.2019, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,027 га, кадастровий номер 1423955500:01:003:0703, становить 26254,50 грн. (а.с.115). Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка проведена станом на 2007 рік, та який сформовано 18.12.2019, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,0766 га, кадастровий номер 1423955500:01:003:0704, становить 159596,10 грн. (а.с.116). 06.02.2020 позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Фесік С.В. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на спірні земельні ділянки, після померлої [INFO] матері [PERSON] , яку вона прийняла шляхом подачі 26.02.2016 заяви про прийняття спадщини за заповітом, але постановою від 06.02.2020 їй в цьому відмовлено, оскільки не надано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме оригіналів документів, які посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, а саме на зазначені земельні ділянки (а.с. 153). Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права. За цих обставин, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності вибувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема в разі відсутності документа який підтверджує право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно до ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З аналізу ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, можливо зробити висновок , що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подав до нотаріальної контори заяву, якщо він не заявив про відмову від неї. Згідно роз`яснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи те, що позивач, прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, але не має можливості оформити в установленому порядку спадщину за законом та надати свідоцтва про право на спадщину, оскільки її померла мати [PERSON] за час свого життя отримала відповідні Державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки, але під час оформлення позивачем всіх необхідних документів для прийняття спадщини за законом після померлої матері [PERSON] на зазначені земельні ділянки, оригінали Державних актів на право приватної власності на землю від 15.03.2002 IV-ДН\~102926\~ \~та від\~ 31.01.2000\~ І-ДН\~029934\~ були втрачені і тому позивач не має можливості без правовстановлюючих документів на спадкове майно оформити свідоцтва про право на спадщину за законом. Отже, звернення позивача до суду є єдиним видом захисту порушеного права. Із змісту ст. 3 ЦК України, випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. З урахуванням викладених норм ЦК України, слід прийти до висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно. Із урахуванням\~всіх досліджених\~обставин та\~приймаючи до\~уваги приписи\~чинного законодавства\~України,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги позивача\~є обгрунтованими\~і підлягають\~задоволенню,\~у зв`язку\~із чим\~необхідно визнати\~у порядку\~спадкування за\~законом за\~позивачем [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0270 га, що розташована в [ADDRESS] , з кадастровим номером 1423955500:01:003:0703 (з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві приватної власності на підставі державного акту від 15.03.2002 IV-ДН 102926 та на земельну ділянку площею 0, 0766 га, що розташована в [ADDRESS] , з кадастровим номером 1423955500:01:003:0704 (з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві приватної власності на підставі державного акту від 31.01.2000 І-ДН 029934. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тому, позивач по справі, не маючи інших можливостей набути своє законне право, з огляду на ст.4 ЦПК України, і звернувся до суду за захистом свого права та законного інтересу. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved