Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

26.02.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі та просила стягнути з відповідача 316 706, 96 грн майнової шкоди та 50 000 грн моральної шкоди. Свій позов обгрунтовує тим, що 16.11.2020 за адресою: [ADDRESS] сталася пожежа, внаслідок якої відбулось загорання будинку поруч за адресою: [ADDRESS] та пошкоджено внутрішнє оздоблення та домашнє майно. Причиною пожежі стало: порушення правил пожежної безпеки під час експлуатації пічного опалення у будинку, власником якого є відповідач. Внаслідок пожежі позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди, в результат значного пошкодження будинку та знищення деяких речей, які знаходились в той час у будинку. Позивач, як власник майна, яке пошкоджено та знищено, внаслідок пожежі, зазнав моральних страждань, які проявляються у вигляді душевних переживань, зміною життєвого ритму та інше. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.03.2021 у справі відкрите загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 13.05.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких [PERSON] зазначила, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] було розташовано в межах однієї земельної (присадибної) ділянки загальною площею 0, 42 га, який в подальшому було поділено як спадкове майно на підставі рішення Фастівського районного суду Київської області від 10.09.1993 у справі №2-159. Позивачу було надано будівельний паспорт, в якому міститься Генеральний план забудови садиби гр. [PERSON] в [ADDRESS] . Надання позивачу будівельного паспорту підтверджує факт надання дозволу та законності проведення будівельних робіт позивачем у відповідності з Генеральним планом забудови садиби. Позивач звертає увагу суду, що із зазначеного Генерального плану забудови садиби позивача чітко вбачається, що будинок відповідача, в якому виникла пожежа, розташовано майже впритул до будівлі позивача, а також на відсутність будь-яких заборон, обмежень чи застережень з цього приводу зі сторони Фастівського районного відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, головного архітектора та Госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро. Вважає, що позивачем було здійснено будівництво будинку в абсолютно законний спосіб та без порушення будь-яких будівельних норм та правил пожежної безпеки. Відповідач, як власник, особа, на яку законодавцем покладено обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в приватному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить відповідачу на праві власності, шляхом порушення правил пожежної безпеки під час експлуатації пічного опалення в своєму будинку, спричинив пожежу, внаслідок якої позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди, в результаті значного пошкодження будинку позивача та знищення деяких речей, які знаходились під час пожежі в будинку позивача, зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу майнову та моральну шкоду в повному обсязі у відповідності з вимогами позивача. 21.05.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] в повному обсязі, стягнути з позивачки на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу та витрати за проведення будівельно-технічної експертизи. 25.05.2021 позивач подала відповідь на відзив, в якій просить відхилити наведені відповідачем у відзиві заперечення, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2021 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 05.07.2021 позивач подала через канцелярію суду додаткові пояснення, в яких, посилаючись на норми закону, зазначає, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Шкода, яка причинена позивачу, виникла внаслідок пожежі, факт якої зафіксовано 16.11.2020 о 18 годині 56 хвилині в будинку відповідача, що в достатній мірі свідчить про заподіяння шкоди відповідачем позивачу. Відповідальність за заподіяну шкоду покладається на відповідача, оскільки він не забезпечив належної пожежної безпеки під час експлуатації пічного опалення в будинку, який належить йому на праві приватної власності, що призвело до займання і, як наслідок, пошкодження майна позивача та завдання шкоди, розмір якої складає 366 706, 96 грн. Протиправна поведінка відповідача полягає у бездіяльності щодо забезпечення пожежної безпеки власної території та майна. Позивач зауважує на тому, що завдана діями відповідача йому моральна шкода полягає в порушенні його психо-емоційного стану внаслідок пожежі, порушення її життєвих звичок та рівня активності в громадському житті, вимушених змінах в життєвому ритмі. Крім того, позивач зауважує на тому, що предметом спору у судовій справі є виключно відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі, і будь-які правові спори з приводу невідповідностей норм ДБН при будівництві житлових будинків може бути предметом розгляду іншого судового провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.08.2021 у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Постановою Київського апеляційного суду від 20.10.2021 ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.08.2021 про призначення експертизи скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2021 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову, вважає підтвердженим причинно-наслідковий зв`язок між пожежею та завданням позивачу майнової та моральної шкоди. Розмір заподіяної шкоди відповідачем не було спростовано та не надано доказів про інший їх розмір. Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Вважає, що причиною виникнення пожежі у [PERSON] є недотримання норм ДБІ при будівництві будинку позивачем, що стало наслідком загорання її будинку, оскільки, якби [PERSON] при побудові свого будинку дотрималась будівельних норм, а саме дотримання відстані 6 метрів від будинку відповідача, пожежа б не перекинулась на її будинок. Вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позову. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22820602 від 25.05.2009 року Серії [NUMBER] власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] , позивач по справі. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить по праву приватної спільної часткової власності [PERSON] . Як зазначено в Акті про пожежу від 18.11.2020 року складеним комісією у складі: провідного інспектора Фастівського РС ГУ ДСНС України в Київській області Шульга І.С., командиром відділення 57-ДПРП смт. Борова Мельничук О.П., гр. [PERSON] , гр. [PERSON] 16 листопада 2020 року виникла пожежа в житловому будинку гр. [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Причиною пожежі, як зазначено в Акті про пожежу, стало: порушення правил пожежної безпеки під час експлуатації пічного опалення гр. [PERSON] в будинку гр. [PERSON] . Пожежею було пошкоджено житловий будинок гр. [PERSON] 20.11.2020 начальником районного сектору Фастівського районного сектору ГУ ДСНС України в Київській області видана довідка за № 616 про те, що 16.11.2020 дійсно виникла пожежа в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок розповсюдження пожежі вогнем та високою температурою знищено та пошкоджено поряд розташований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а саме: покриття та перекриття будинку, внутрішнє оздоблення, домашнє майно, меблі. 03.11.2021 за № 5601-11833/1 на запит адвоката Санченка Р. надано відповідь про те, що в ході огляду (дослідження) пожежі, працівниками Фастівського РС Головного управління ДСНС України у Київській області було встановлено, що ймовірною причиною пожежі могло стати виникнення горіння внаслідок порушення правил пожежної безпеки при експлуатації пічного опалення. В наданому Відзиві на позовну заяву та заперечення позовних вимог представником відповідача зазначається про те, що позивачем в травні 2007 року було повністю знесено свою частину будинку та розпочато будівництво житлового будинку без дозволу Червономотовилівської сільської ради та без дозволу власника другої частини будинку. В подальшому незважаючи на порушення будівельних та протипожежних норм позивач побудувала новий будинок на відстані 30 см від будинку [PERSON] (в подальшому подарований [PERSON] ). Вважають будівництво нового будинку з порушенням будівельних та протипожежних норм призвело до нанесення матеріальної шкоди з вини самої позивачки. З письмових матеріалів вбачається, що у відповідності з Рішенням № 3.13 від 12.12.2008 р. «Про дозвіл на будівництво» Виконавчого комітету (с. Велика Мотовилівка) Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, [PERSON] було надано дозвіл на знесення частини житлового будинку та блокування будівлі з існуючим будинком, який розташований у [ADDRESS] , та на будівництво нового житлового будинку та прибудову до нього веранди та ванної кімнати за адресою: [ADDRESS] . В подальшому позивачу надано Будівельний паспорт в якому міститься Генеральний план забудови садиби гр. [PERSON] в [ADDRESS] , Рішення Червономотовилівської сільської Ради № 3.13 від 12 грудня 2008 p, та № 6.6 від 13.04.2009 р. Площа земельної ділянки - 0.1472 га., складеним Начальником Госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро Фастівського району. Київської області Лобанова P.M.. інженером архітектором Карпенко Н.О.. та погодженим Головним архітектром Відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Фастівської Районної Державної Адміністрації Київської області. Згідно листа № 9/6/К-56 від 06.12.2007 Державного пожежного нагляду Управління нормативно-технічної роботи та ліцензування ГУ МНС України в Київській області значиться, що на земельній ділянці знаходяться приватний житловий будинок, який розділений навпіл між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] Відстань між будинками після реконструкції становить 0,30 м. Також, 06.12.2007 [PERSON] на її скаргу, заст. головного державного інспектора з пожежного нагляду Київської області надано відповідь в якій зазначено, що при обстеженні встановлено, що на земельній ділянці знаходиться приватний житловий будинок, який розділений навпіл між [PERSON] та [PERSON] . Відстань між будинками становить 0, 30 м. Поскільки в проведенні реконструкції [PERSON] територіальними органами державного пожежного нагляду порушень протипожежних вимог будівельних норм та правил не виявлено, а будівництво та реконструкція приватних житлових будинків не підлягає комплексній експертизі, в тому числі і пожежної безпеки, ГУ МНС скасовує постанову № б/н від 3.09.2007. Разом з тим, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо будівництва, реконструкції житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , з порушенням будівельних норм ДБІ, оскільки вирішення вказаних правовідносин не є предметом позову, який розглядає суд про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами сторін, в судовому засіданні показали, що після пожежі у них до 28 грудня по черзі проживала позивачка [PERSON] . Була у пригніченому стані, постійно плакала, не могла спати, оскільки хвилювалась через наслідки пожежі. Проживати в будинку у позивача не було можливості, оскільки у ньому згорів дах та всі речі. Свідку [PERSON] відомо, що позивач їздила до своїх дітей для оформлення кредиту. Свідки зауважили, що до пожежі позивач була життєрадісною людиною, а після пожежі від стресу не могла навіть впоратись по господарству, вони були змушені їй допомагати. Суд критично оцінює покази свідка [PERSON] , яким було складено Постанову про застосування запобіжних заходів № вих..8 від 03.09.2007 року та яка була скасована , заст. головного державного інспектора з пожежного нагляду Київської області, як неправомірна, а також є чоловіком відповідачки, оскільки його пояснення спростовуються відповіддю № 9/6/К-56 від 06.12.2007 про розгляд скарги [PERSON] , в якій зазначено, що при обстеженні встановлено, що на земельній ділянці знаходиться приватний житловий будинок, який розділений навпіл між [PERSON] та [PERSON] . Відстань між будинками становить 0, 30 м. Поскільки в проведенні реконструкції [PERSON] територіальними органами державного пожежного нагляду порушень протипожежних вимог будівельних норм та правил не виявлено, а будівництво та реконструкція приватних житлових будинків не підлягає комплексній експертизі, в тому числі і пожежної безпеки. Також у відповіді зазначено, що старшому інспектору ДПН Фастівського РВ Левчуку К.В. за недоліки в роботі оголошено зауваженні. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні не заперечував проти вказаного факту та зазначив, що дійсно ним була винесена постанова про зупинення будівельних робіт [PERSON] через порушення вимог ст. 10 Закону України «Про пожежну безпеку», яка в подальшому була скасована. 02.12.2020 на замовлення [PERSON] суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складено Звіт про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли в наслідок пожежі за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку, вартість матеріального збитку складає: 316 706, 96 грн, в т.ч. ПДВ. Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Предметом спору у даній справі є відшкодування на підставі ст. 1166 ЦК України шкоди, яку позивачеві заподіяно відповідачам внаслідок пожежі, що сталась у його будинку. Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України. При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 Цивільного кодексу України). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачені статтею 1166 ЦК України, частиною першою якої встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (ст. 22 ЦК України). Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) або доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК України). Забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників, а в жилих будинках приватного житлового фонду та інших спорудах, на дачах і садових ділянках - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати збитки, завдані у зв`язку з порушенням ними протипожежних вимог, відповідно до чинного законодавства (частина четверта статті 2, частина перша статті 36 Закону України «Про пожежну безпеку», частина шоста статті 55 Кодексу цивільного захисту України). Згідно з частиною першою статті 177 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Статтею 177 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. У пункті 3.7.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76, забезпечення пожежної безпеки в жилих будинках покладається на власників цих будинків або на уповноважені ними органи, а в жилих приміщеннях (квартирах) також і на їх власників, наймачів (орендарів). Взаємні зобов`язання власника будинку, власника, наймача (орендаря) жилого приміщення щодо забезпечення пожежної безпеки повинні визначатися договором. Як вже зазначалося, 16.11.2020 року в середині житлового будинку, який належить відповідачу сталася пожежа, що підтверджується актом про пожежу від 18.11.2020 та довідкою № 616 від 20.11.2020, виданою Фастівським районним сектором ГУ ДСНС України у Київській області. Згідно акту про пожежу від 18.11.2020 року, складеним комісією у складі: провідного інспектора Фастівського РС ГУ ДСНС України в Київській області Шульга І.С., командиром відділення 57-ДПРП смт. Борова Мельничук О.П., гр. [PERSON] , гр. [PERSON] 16 листопада 2020 року виникла пожежа в житловому будинку гр. [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Причиною пожежі, як зазначено в Акті про пожежу, стало: порушення правил пожежної безпеки під час експлуатації пічного опалення гр. [PERSON] в будинку гр. [PERSON] . Пожежею пошкоджено житловий будинок гр. [PERSON] , покриття та перекриття на площі 64 м.кв., внутрішнє оздоблення, домашнє майно, меблі. Прямі збитки від пожежі (орієнтовні) склали 330000 грн, побічні збитки (орієнтовно) склали 374460 грн. Ймовірна причина виникнення пожежі, вказано - порушення правил пожежної безпеки під час експлуатації пічного опалення гр. [PERSON] в будинку [PERSON] . Даний Акт підписаний відповідачем без зауважень. Відповідач, як власник майна, враховуючи норми Цивільного кодексу України та Правил пожежної безпеки в Україні зобов`язана належно виконувати обов`язок щодо забезпечення збереження об`єкта, яке перебуває у його власності, тобто саме власник несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки. Протиправна поведінка відповідача полягає у бездіяльності щодо забезпечення пожежної безпеки власного житлового будинку та майна. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що саме внаслідок невиконання вимог Правил Пожежної безпеки в Україні та незабезпечення пожежної безпеки в житловому будинку відбулася пожежа, якою було завдано майнову (матеріальну) шкоду майну позивача. З огляду на викладене, оскільки позивач зазнав збитків наслідок пожежі, що сталася з вини відповідача в розмірі 316706,96 грн, що підтверджується актом про пожежу від 18.11.2020 року, довідкою №616 від 20.11.2020 року, Звітом про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли в результаті пожежі. Розмір збитків відповідачем не спростовано, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення майнової шкоди в розмірі зазначеного в позовній заяві. Що стосується стягнення моральної шкоди, суд керується наступним. Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України. З огляду на обставини справи, суд ваажає, що позивачу дійсно завдана моральна шкода, однак розмір шкоди, який бажає стягнути [PERSON] , в данному випадку, не відповідає вимогам співмірності та розумності. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. У відповідності до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у спрваі, суд за заявою такої сторони, поданої до закінчення судових дебатів у справі, мже вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних виимог. Так, 04.08.2021 позивач через канцелярію суду подала заяву про ухвалення рішення про судові витрати в порядку ст.ст. 246, 270 ЦПК України, розгляд якої призначити на 21 грудня 2021 року на 12 год 30 хв. Куруючись ст. 4,11,12,13,76-81,89,141,265,268 ЦПК України, на підставі 15,16,23, 1168,1172,1187,1191,1193, 1195 ЦК України, суд

Outcome: partial