Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

24 вересня 2012 року ПАТ КБ Надра звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові позивач вказує, що за кредитним договором № 90п/13/2007-840 від 14.09.2007 року укладеним між ВАТ КБ Надра, правонаступником якого є ПАТ КБ Надра, позичальнику [PERSON] було надано кредит у сумі 44 000,00 доларів США, що підтверджується заявкою про видачу готівки №311 від 14 вересня 2007 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в порядку та на умовах, що зазначені кредитним договором. Також між ПАТКБ Надра, [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки. В позові вказано, що в звязку з неналежним виконанням [PERSON] своїх обовязків по кредитному договору станом на 15.05.2012 року по вказаному кредитному договору утворилась заборгованість в сумі 66 849,19 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 534 125,03 грн., що підлягає стягненню з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно. 08.11.2013 року представник ПАТ КБ Надра подав до суду заяву про збільшення позовних вимог звязку з тим що станом на 31.10.2013 заборгованість за кредитним договором № 90п/13/2007-840 від 14.09.2007 року становить 78 790,85 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 629 775,27 грн., яку просить стягнути на користь ПАТ КБ Надра з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно. Просить також стягнути судовий збір. 19.07.2012 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ КБ Надра про визнання кредитного договору № 90п/13/2007-840 від 14.09.2007 року недійсним. 19.10.2012 [PERSON] подав заяву про зміну предмету позову та позовних вимог в бік їх збільшення, в якій просив визнати кредитний договір № 90п/13/2007-840 від 14.09.2007 року удаваним правочином, визнати даний кредитний договір укладеним в національній валюті України в сумі 222200 грн., визнати недійсним договір іпотеки ВЕХ №794835 від 14.09.2007 року, зобовязати приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] зняти заборону на відчуження нерухомого майна квартири №7, по вул. Комарова, 8 м. Умань, Черкаська обл., зареєстровану в реєстрі за №5408, та виключити з Державного реєстру іпотек запис за порядковим номером 5407 від 14.09.2007 року про обтяження нерухомого майна - квартири №7, по вул. Комарова, 8 м. Умань, Черкаська обл. 03.10.2013 року ухвалою Уманського міськрайонного суду справу №2318/5278/2012; 2/705/143/2013 за позовом ПАТ КБ Надра до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та справу № 705/740/2013-ц; 2/705/1556/2013 за позовом [PERSON] до ВАТ КБ «Надра», філії ВАТ КБ Надра, треті особи: [PERSON] банк України про визнання недійсним правочину, яка надійшла з Шевченківського районного суду м. Києва, обєднано в одне провадження та присвоєно справі № 2/705/143/2013. В судовому засіданні представник ПАТ Комерційний банк Надра позов банку із зміненими вимогами підтримав в повному обсязі та просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] 78 790,85 доларів США що в гривневому еквіваленті становить 629 775,27 грн. та судові витрати. У позові [PERSON] про визнання недійсним правочину, визнання договору від 14.09.2007 року № 90п/13/2007-840, укладеного між ВАТ КБ Надра та [PERSON] таким, що укладений в національній валюті України, визнання недійсним договору іпотеки серії ВЕХ №794835 від 14.09.2007 року, укладеного між ВАТ КБ Надра та [PERSON], зобовязання приватного нотаріуса зняти заборону щодо відчуження нерухомого майна та виключити з Державного реєстру іпотеки запис про обтяження нерухомого майна квартири № 7, по вул. Комарова, 8, м. Умань, Черкаської області, представник банку просить відмовити в повному обсязі. Представник відповідача (за первісним позовом) [PERSON]- [PERSON] та відповідач [PERSON] позов банку не визнали вказавши, що позовні вимоги банку є незаконними та необґрунтованими оскільки останній не мав дозволу на видачу у 2007 році кредиту в іноземній валюті. Також зазначає, що перед підписанням цього договору та під час його підписання банк грубо порушив права [PERSON] передбачені ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів оскільки не надав [PERSON] необхідної інформації та можливості свідомо прийняти рішення при підписанні кредитного договору, між сторонами договору не досягнуто домовленості по такій істотній умові, як вартість кредиту, перед укладанням договору банк не надав [PERSON] повної та достовірної інформації про сукупну вартість кредиту, йому не розяснено принципи та умови кредитування, правові наслідки невиконання умов договору, як це передбачено законодавством України. Ставить питання про визнання кредитного договору від 14.09.2007 року № 90п/13/2007-840, укладеного між ВАТ КБ Надра та [PERSON], удаваним правочином обґрунтовуючи тим, що обидві сторони заздалегідь домовилися про фактичне виконання договору в національній валюті всупереч умовам договору, викладеним в його тексті, але відповідно до чинного законодавства, замаскувавши цей договір під договір кредитування в іноземній валюті. Вимоги про визнання недійсним договору іпотеки серії ВЕХ №794835 від 14.09.2007 року, укладеного між ВАТ КБ Надра та [PERSON] представник останнього обґрунтовує тим, що квартиру [ADDRESS], яка перебуває в заставі за цим договором, [PERSON] купував разом з [PERSON] для потреб їхньої сімї частково за їхні спільні заощадження, а частково за рахунок отриманого [PERSON] кредиту у банку ВАТ КБ Надра. Повернення кредиту також планувалось за рахунок спільних коштів [PERSON] та [PERSON] Тому квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Зазначає, що при укладенні договору іпотеки серії ВЕХ №794835 від 14.09.2007 року письмової згоди [PERSON] на цей правочин не давала. Крім того у [PERSON] та [PERSON] є малолітній син, який має право на користування купленою квартирою, тому на укладення договору іпотеки повинна була бути згода органу опіки та піклування. Відповідач [PERSON] позов ВАТ КБ Надра не визнав, просить у його задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримує. Наполягає, що повідомлення зі сторони банку про порушення кредитних зобовязань зі сторони [PERSON] не отримував. [PERSON] України просить справу розглядати без їх представника. Представник органу опіки і піклування виконкому Уманської міської ради [PERSON] при вирішенні спору по суті просить врахувати інтереси малолітнього [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що являється дружиною [PERSON] Від спільного проживання мають сина [PERSON] [INFO]. На придбання квартири [ADDRESS] давала особисті кошти, а тому рішенням суду за нею визнано право власності на частину вказаної квартири. [PERSON] за вказану квартиру розраховувався з [PERSON] гривнями. Кредит у банку брав по підказці працівників банку у доларах США, потім їх конвертував у гривню і за куплену квартиру розраховувався національною валютою України. Вислухавши пояснення сторін по справі, їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, судом встановлено: ВАТ КБ Надра, який в подальшому реорганізований шляхом перетворення у ПАТ Комерційний банк Надра /надалі за текстом Банк/, та [PERSON], 14.09.2007 року уклали між собою кредитний договір № 90п/13/2007-840 відповідно до якого Банк надав [PERSON] 44 000 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кінцевий термін повернення Кредиту 05.09.2029 року. В забезпечення виконання Кредитного договору [PERSON] 14.09.2007 року між «Банком» та [PERSON] /надалі по тексту Поручитель/ був укладений договір поруки за яким, Поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з Кредитного договору № 90п/13/2007-840 від 14.09.2007 року, повернути до 05.09.2029 р. кредит в сумі 44 000 доларів США з відсотками за користування кредитними коштами, сплати інших платежів передбачених кредитним договором. Аналогічний договір поруки укладений 14.09.2007 року між Банком та [PERSON], який поручився перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором. Відповідно до умов зазначених договорів поруки, відповідальність поручителів виникає як у випадку невиконання Позичальником будь-якої частини зобовязань, так і при невиконанні Позичальником зобовязань в цілому. Поручителі відповідають перед Кредитором за виконання зобовязань у повному обсязі всім належним їм на праві власності майном та грошовими коштами. В забезпечення належного виконання Кредитного договору [PERSON], 14.09.2007 року між Банком та [PERSON] укладений договір іпотеки відповідно до умов якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 7 у будинку по вул. Комарова, 8, м. Умань, Черкаської області. Одержавши в банку валютні кошти [PERSON] свої зобовязання за Кредитним договором виконує неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості, станом на 15.05.2012 року в сумі 66 849,19 доларів США, а станом на 31.10.2013 року в сумі 78 790,85 доларів США, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту 43076,23 долара США, нараховані відсотки 29130,06 дол. США, пеня за порушення сплати кредиту / за період з 15.05.2011 по 14.05.2012 р.р./ 2934,14 дол. США, пеня за порушення сплати кредиту / за період з 31.10.2012 по 30.10.2013 р.р. / 3641,42 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 629 775 грн. 27 коп. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 554 ЦК України визначено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову /субсидіарну/ відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Посилання представника відповідача за кредитним договором на порушення ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів не ґрунтується як на самому законі, так і на фактичних обставинах справи. Згідно ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів договір про надання споживчого кредиту відповідно до якого кредитодавець надає кошти /споживчий кредит/ або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. У зазначеному Законі чітко прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного щодо умов кредитування і мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Згідно Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин /2009-2010 р.р./ Верховного Суду України, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування. Судом встановлено, що кредитний договір № 90п/13/2007-840 від 14.09.2007 року [PERSON] укладений добровільно, з усіма умовами цього договору він ознайомлений і на такі умови погодився, про що свідчать його підпис під цим договором тому в даному спорі Закон України Про захист прав споживачів застосуванню не підлягає. Не ґрунтується на законі і вимога представника боржника за кредитним № 90п/13/2007-840 від 14.09.2007 року про визнання зазначеного удаваним правочином. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Заперечуючи проти валютного кредитного договору, який був укладений міжБанком та [PERSON] представник останнього не навів доказів цьому та не зазначив яка норма закону регулює оспорювані ним правовідносини. Судом встановлено, що кредитний договір № 90п/13/2007-840 від 14.09.2007 року між «Банком» та [PERSON] укладено на надання останньому 44 000 доларів США, які [PERSON] одержав 14.09.2007 р. про що свідчить запис про це у заяві про видачу готівки №311 від 14.09.2007 р. та підпис [PERSON] Про те, що «Банк» надав [PERSON] кредит в іноземній валюті представник останнього знав і сам, вказавши про це у своїй заяві про зміну предмету позову та позовних вимог в бік їх збільшення. Не є обґрунтованим на законі і твердження представника відповідача за кредитним позовом про те, що «Банк» не мав законного права на видачу [PERSON] кредиту в іноземній валюті. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів УкраїниПро систему валютного регулювання і валютного контролю від 19.02.1993 року №15-93 з послідуючими змінами /далі Декрет КМУ/ відповідно до ст. 5 якого операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій [PERSON] банку України. Відповідно до п. 2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою НБУ №275 від 17.07.2001 року, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу НБУ банки мають право здійснювати операції з валютними коштами, в тому числі і операції з надання кредитів в іноземній валюті. Тому надання ВАТ КБ Надра кредиту [PERSON] в іноземній валюті не суперечить вимогам чинного законодавства. Суд вважає, що не є обґрунтованою на законі і вимога про визнання недійсним договору іпотеки серії ВЕХ №794835 від 14.09.2007 року укладеного між ВАТ КБ Надра та [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною /сторонами/ вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору № 90п/13/2007-840 від 14.09.2007 року сторони цього договору домовились, що надання кредиту відбувається лише за умови надання Позичальником відповідного забезпечення виконання своїх зобовязань по цьому Договору, а саме підписання та нотаріального оформлення договору іпотеки наступного нерухомого майна: квартира [ADDRESS] /п. 1.5 Договору/. Цього ж дня 14.09.2007 р. між ВАТ КБ Надра та [PERSON] був укладений договір іпотеки предметом якого є забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № 90п/13/2007-840 від 14.09.2007 року шляхом передачі в іпотеку банку квартири [ADDRESS], загальною площею 74,3 кв. м., яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу 11.09.2007 року, реєстр №5361 та зареєстрована у реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 19520933, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Уманським виробничим підрозділом Черкаського обласного бюро технічної інвентаризації 13.09.2007 року № 15908010. Відповідно до статті 2 /Запевнення та гарантії/ п. 2.1.3. Договору іпотеки, предмет іпотеки не є предметом іпотеки за іншими зобовязаннями, не переданий третім особам у користування, у тому числі в найом, оренду, лізинг чи на підставі будь-якого іншого правочину, не проданий, не подарований, будь-яким іншим способом не відчужений, у спорі, та під арештом не перебуває, не є спільною сумісною власністю, малолітніх та неповнолітніх дітей, які б мали право користування вказаною квартирою, немає. Представнику іпотекодержателя зміст заяви іпотекодавця про те, що вказана квартира не є спільною сумісною власністю, так як на час її купівлі іпотекодавець у шлюбі не перебував, і осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на вказану квартиру /її частку/, в тому числі відповідно до статей 74 та 97 Сімейного кодексу України, малолітніх та неповнолітніх дітей, які мали право користування вказаною квартирою, немає, нотаріусом доведено до відома та розяснено зміст ст. 176 Сімейного кодексу України. При встановлених обставинах твердження представника відповідача [PERSON] про те, що нотаріусом порушений закон при посвідченні договору іпотеки не ґрунтується на законах. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 11.09.2007 року та [PERSON] з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS]. Матеріалами справи доведено, що у спірній квартирі і на теперішній час проживають жильці без відповідної реєстрації, а право власності на 1/6 зазначеної квартири визначено за одним із співмешканців лише у 2013 році, тобто через тривалий період після укладення кредитного договору та договору іпотеки. Вислухавши сторони процесу, свідків, дослідивши письмові докази, на підставі вищевикладеного, суд вважає що позов ПАТ «КБ Надра підлягає до задоволення, а у задоволенні позовних вимог представника [PERSON] [PERSON] до ВАТ КБ Надра необхідно відмовити в повному обсязі. На підставі ст.ст. 215, 235, 525, 526, 530, 550, 610, 612, 638, 640, 1054 ЦК України, Закону України Про захист прав споживачів , Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19.02.1993 року №15-93 з послідуючими змінами,

Outcome: approved