Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

25.05.2017 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» ( далі ПАТ КБ «Приват Банк») в особі [PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 07.12.2007 року між ним та відповідачем був укладений договір б/н, відповідно до якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 6000,00 грн., а відповідач зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним\~36% річних від розміру заборгованості та в подвоєному розмірі на прострочену заборгованість. Посилаючись на те, що відповідачем умови кредитного договору не були виконані, позивач просить стягнути з нього прострочену заборгованість за кредитом станом на 30.04.2017року у сумі 56231,71 грн. З 07.12.2007 року сторонами узгоджено єдину процентну ставку\~36 % річних від розміру заборгованості, з 01.01.2013року ставку було зменшено до 30% річних, з 01.09.2014року ставку було збільшено до 34,8% річних, з 01.04.2015 року ставку було збільшено до 43,2% річних та змінено порядок (формулу) нарахування процентів.\~\~ Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останнього сплачувати неустойку (пеню, розраховану, як базова процентна ставка /30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) та пеню в розмірі 1 % від суми боргу, але не менше 30 грн. на місяць, а після неодноразового внесення змін (в остаточному варіанті) - пеню в розмірі 0,24 % від суми боргу (щоденно) + 50 грн. (в разі виникнення прострочки понад місяць - +100 грн. на місяць), а також при порушенні грошових зобов'язань понад 30 днів - штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості). Крім цього в разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Однак позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним виконував не належним чином в зв'язку з чим станом на 30.04.2017 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 56231 грн. 71 коп., в тому числі: - заборгованість по кредиту\~5648 грн.35коп. - заборгованість по процентам\~44581 грн.09 коп. - нарахованої пені в розмірі 3086 грн.47коп. - нарахованих штрафів в загальному розмірі 2915,80 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, її представник [PERSON] В судовому засіданні позов визнав частково, а саме - заборгованість по кредиту\~5402 грн. 61 коп., заборгованість по процентам\~4795 грн.86 коп., штраф(фіксована частина) -250 грн., просив застосувати строк позовної давності щодо нарахованих банком відсотків та ст. . 551 ЦК України відносно нарахованої неустойки. Письмові заперечення представника відповідача додано до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 07.12.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитний договір б/н в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, банківських тарифів, діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. За договором Банк надав позичальнику [PERSON] кредит за тарифним планом кредитних карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який встановив на рівні 2000 грн., а відповідач зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 3 % на місяць від розміру заборгованості (36 % річних) та в подвоєному розмірі на прострочену заборгованість. Починаючи з січня 2013 року тарифний план змінено на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», встановлено єдину процентну ставку в розмірі 3 % на місяць (36 % річних), а з 10.08.2013 року кредитний ліміт було збільшено до 6000 грн. Крім того з січня 2013 року розмір процентної ставки зменшено до 2,5 % на місяць (30 % річних), з вересня 2014 року\~збільшено до 2,8 % на місяць (34,8 % річних), та з квітня 2015року знову збільшено до 3,6% на місяць( 43,2% річних). Також змінено порядок (формулу) нарахування процентів. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останнього сплачувати неустойку (пеню, розраховану, як базова процентна ставка/30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) та пеню в розмірі 1 % від суми боргу, але не менше 30 грн. на місяць, а після неодноразового внесення змін (в остаточному варіанті) - пеню в розмірі 0,24 % від суми боргу (щоденно) + 50 грн. (в разі виникнення прострочки понад місяць - +100 грн. на місяць), а також при порушенні грошових зобов'язань понад 30 днів - штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості). Крім цього в разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Згідно договору позичальник також зобов'язаний ознайомлюватися зі змінами в умовах обслуговування кредиту та банківських тарифах та в разі незгоди з такими змінами вимагати розірвання договору, попередньо та в повному обсязі сплативши наявну заборгованість (п.п. 1.1.2.3, 1.1.2.4, 2.1.1.5.3, 2.1.1.5.4 Умов і Правил). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст.\~546,\~548-551 ЦК України\~вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі.\~\~ Відповідно до ст.\~611, ч. 2 ст.\~612, ст.ст.\~623-625, ч. 1 ст.\~1049, ст.\~1050 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Отже відповідач, підписавши 07.12.2007 року анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, приєднався та погодився з відповідними умовами, тарифами банку, що свідчить про укладення кредитного договору між сторонами. При цьому в матеріалах справи міститься достатньо доказів, що саме долучені до справи та діючі на момент укладення договору за вказаним кредитним продуктом Умови і Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, а також банківські тарифи мали на увазі сторони в якості узгоджених ними складових кредитного договору. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. Станом на 30.04.2017 року у відповідача виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 5648 грн.35 коп., що підтверджується розрахунком боргу та випискою з рахунку позичальника. Позивачем також нараховано заборгованість по процентам в розмірі 44581 грн. 09коп., виходячи з процентної ставки, яка неодноразово змінювалася банком: з 04.02.2008 року\~3 % на місяць (36 % річних); з 01.01.2013 року 2,5% на місяць( 30% річних); з 01.09.2014 року 2,8% на місяць( 34.8 % річних), з 01.04.2015року 3,6 % на місяць (43,2 % річних). Відповідно до\~ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Пунктом 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки,\~дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Судом встановлено, що зміна базової процентної ставки за користування кредитними коштами відбулася в тому числі відповідно до наказів від 18 серпня 2014 року № СП-2014-6915682 та від 18 лютого 2015 року № СП-2015-6552838. При цьому нові тарифи із підвищеною ставкою підлягають застосуванню лише для витрат, зроблених після введення в дію нових тарифів. Згідно розрахунку боргу та виписки з рахунку позичальника з квітня 2015 року жодних витрат по картрахунку позичальником здійснено не було, останній продовжував користуватися виключно кредитними коштами, отриманими до вказаної дати. Разом з тим позивачем не надано доказів щодо своєчасного повідомлення відповідача про зміну розміру фіксованої процентної ставки відповідно до п. 1.1.3.1.9 Умов і Правил. За таких обставин проценти за весь період користування кредитом мали бути нараховані, виходячи з процентних ставок, що діяли до 01 вересня 2014 року та, згідно матеріалів справи, були узгоджені сторонами\~з 07.12.2007 року\~3 % на місяць (36 % річних), на прострочену заборгованість\~3 % на місяць (36 % річних), з 01 січня 2013 року\~2,5 % на місяць (30 % річних). З цих же підстав не підлягав зміні порядок (формула) нарахування процентів. Суд приймає розрахунком заборгованості по процентам, наданий позивачем станом на 23.01. 2014 року (остання отримана позичальником сума- 800 грн, оскільки іншого жодною зі сторін не доведено. Доводи сторони відповідача про необхідність застосування до вказаних процентів позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки платежем з 14.10.2014 року позичальник сплатив значну частину заборгованості по процентам. Тобто відповідач визнав борг, а відповідно перервався строк позовної давності. Банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості в межах встановленого законом трирічного строку, 25.05.2017 року. Тому перерахунку підлягає розрахунок заборгованості по процентам за період з 30.04.2017року становить 6159 грн.40коп., з яких: -1598 грн. 34 коп.(нараховані проценти станом на 31 серпня 2014 року); -4561 грн.06 коп. (нараховані проценти за період з 01.09.2014 року по 30.04.2017 року, виходячи з незмінного розміру заборгованості за тілом кредиту, включаючи прострочену, за періоди, вказані позивачем у розрахунку, помноженої на процентну ставку\~30 % річних, з подальшим діленням набутих сум на 360 (п. 2.1.1.12.6 Умов і Правил) та множенням на кількість днів, протягом якого здійснюється нарахування процентів (969 днів)).\~\~ Відносно неустойки суд виходить з того, що нарахування банком пені проводилося з порушенням умов договору, а саме не за ставками, узгодженими сторонами під час укладення договору, а за змінюваними ставками (аналогічно порядку нарахування процентів). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 даної статті). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст. 549 ЦК України). За порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором позивачем також нараховані: - пеня в розмірі -3086 грн. 47 коп. - штрафи 250 грн. (фіксована частина) та 2665 грн.80 коп. (процентна складова). За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно п.\~\~2.1.1.7.6, п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг\~\~за порушення зобов'язань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених даними Умовами. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.10.2015 року по цивільній справі №6-2003цс15 та в силу положень\~ст.360-7 ЦПК України\~є обов'язком для судів при застосуванні цих норм права. Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов'язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим. За такого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише штраф і суд вважає, що він нарахована позивачем обґрунтовано. Крім цього згідно ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої\~статті 551 ЦК\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Аналогічні правові висновки виклав й Верховний Суд України в своїх постановах, зокрема від 03 вересня 2014 року по справі № 6-100цс14 та від 04 листопада 2015 року по справі №6-1120цс15 в яких зазначав, що згідно з частиною третьою\~статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням тих обставин, що відповідач має двох неповнолітніх дітей, та перебуває на обліку у Вознесенському РУСЗН і отримує соціальну допомогу малозабезпеченим сімям, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої неустойки ( штрафі) до 590.40 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, повязані з сплатою судового збору в розмірі 1 600 грн. За такого, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (22%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 360 грн.

Outcome: partial