Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

26 грудня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення оплати за комунальні послуги та за утримання квартири, Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2010 належить квартира №10 в буд.№14 на 15-му мікрорайоні в м. Нововолинську Волинської області. У пункті 7 вказаного договору було обумовлено, що відповідачі зобовязувались сплатити заборгованість з комунальних послуг, знятись з реєстрації і звільнити квартиру до 12.11.2010. У разі невиконання зобовязань вони будуть нести витрати по утриманню вказаної квартири до її фактичного звільнення. Відповідач [PERSON] з двома малолітніми дітьми знялась з реєстрації в спірній квартирі 11.11.2010, тобто на час відчуження житла не проживала у ньому. Разом з тим, відповідач [PERSON] квартиру не звільнила, хоча і знялась з реєстрації 15.11.2010, продовжувала проживати у ній та користуватись комунальними послугами. Рішенням Нововолинського міського суду від 22.06.2012, яке набрало законної сили, зобовязано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні спірною квартирою та виселитись без надання іншого житла. Згідно постанови державного виконавця від 13.09.2012 про закінчення виконавчого провадження [PERSON] виселилась із вказаного житлового приміщення, проте фактично вона продовжувала проживати в даній квартирі, не забрала свої речі, не повернула йому ключі від вхідних дверей та, крім того, у липні 2012 року в квартиру самовільно вселилась відповідач [PERSON] з двома малолітніми дітьми. У звязку з цим від змушений був знову звертатись до суду за захистом своїх прав. Рішенням Нововолинського міського суду від 05.04.2013, яке після перегляду апеляційним судом Волинської області набрало законної сили, зобовязано [PERSON] виселитись та виконати умови договору купівлі-продажу вказаної квартири, а саме: передати йому вказану квартиру, вільну від речей домашнього вжитку, і ключі від неї. 26 липня 2016 року відповідачі виселились із спірної квартири. За весь час користування ними його власною квартирою оплату комунальних послуг відповідачі не здійснювали, тому сума боргу склала 18259,74 грн., в тому числі за час користування квартирою [PERSON] за період з листопада 2010 року по вересень 2012 року включно за комунальні послуги становить 1018,83 грн. (401,95 грн. за теплопостачання і гарячу воду, 9,18 грн. за газопостачання, 401,65 грн. за водопостачання і водовідведення, 206,05 грн. за обслуговування житла); за час користування квартирою [PERSON] з малолітніми дітьми за період з жовтня 2012 по липень 2016 року включно за комунальні послуги становить 17240,91 грн. (12022,95 грн. за теплопостачання і гарячу воду, 1040,40 грн. за газопостачання, 1517,86 грн. за водопостачання і водовідведення, 2659,70 грн. за обслуговування житла). Просить стягнути з відповідача [PERSON] в його користь 1018,83 грн. витрат на утримання квартири за період з листопада 2010 року по вересень 2012 року включно, 8620,45 грн. витрат на утримання квартири за період з жовтня 2012 року по липень 2016 року включно, всього 9639,28 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] в його користь 8620,45 грн. витрат на утримання квартири за період з жовтня 2012 року по липень 2016 року включно, а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з наведених у позовній заяві підстав, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, заперечила проти його задоволення, пояснивши, що знялась з реєстрації у спірній квартирі 15.11.2010, і з того часу не проживала у ній, приходила туди деколи до дочки і внуків. Пояснила, що після відчуження квартири [PERSON] проживала у своїх знайомих. Всупереч цьому в судових дебатах стверджувала, що вони з дочкою [PERSON] по мірі можливості здійснювали оплату комунальних послуг за проживання в квартирі. Відповідач [PERSON] заперечила проти задоволення позову, пояснила, що не проживала у спірній квартирі після того як знялась з реєстрації, проте у судових дебатах ствердила, що їх сімя правомірно проживала у вищевказаній квартирі, оскільки позивач незаконно набув її у власність. Свідок [PERSON] стверджував, що йому відомо про проживання [PERSON] та [PERSON] у квартирі, яка належить [PERSON], на підставі того, що регулярно бачив, як ввечері на кухні квартири горіло світло, хто саме знаходився у помешканні у той момент не бачив. Свідок [PERSON] повідомив суду, що проживає у будинку, який має спільний двір із будинком №14 на 15-му мікрорайоні м. Нововолинська, протягом 2011-2017 років [PERSON] проживала разом з дітьми [PERSON] у квартирі, що належить [PERSON], стверджує це у звязку з тим, що регулярно бачив, як вона водила дітей у садок, поверталась із сумками з магазину, виносила сміття у цьому дворі. Свідок [PERSON] повідомив суду, що весною 2017 року на прохання [PERSON] допомагав виносити меблі із його квартири, чиї саме речі виносив не знає, проте вказівки, куди ставити речі, при цьому давала [PERSON] Свідок [PERSON] повідомив суду, що проживає у будинку, який має спільний двір із будинком №14 на 15-му мікрорайоні м. Нововолинська, особисто знайомий із родиною [PERSON], стверджує, що у квартирі [PERSON] проживала [PERSON], а [PERSON] з дітьми він там не бачив. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із копії договору купівлі-продажу від 12 листопада 2010 року, [PERSON] придбав у відповідачів [PERSON] та [PERSON] житлову квартиру за адресою: 15-й мікрорайон[ADDRESS], право власності зареєстроване КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 22.02.2011 (а.с. 4, 5). Пунктом 7 вказаного договору передбачено, що [PERSON] та [PERSON] зобовязувались сплатити заборгованість з комунальних послуг, знятись з реєстрації особисто та з іншими особами, які проживають в квартирі, звільнити квартиру від речей, вилучити ключі від квартири в осіб, які їх мали, і передати квартиру покупцеві до 12 листопада 2010 року; до моменту фактичного звільнення квартири нести обовязок по її утриманню (оплаті всіх належних платежів), а також відповідати за вказаний стан квартири (а.с.4 на звороті). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Нововолинського міського суду від 22.06.2012 встановлено, що квартира №10 в будинку №14 на 15-му мікрорайоні в м. Нововолинську належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], проживаючи за вказаною адресою, порушує його права власника, у тому числі можливості на свій розсуд здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майном. Даним рішенням зобовязано [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди у користуванні спірною квартирою та виселитись без надання іншого житлового приміщення (а.с.6-7). Рішенням Нововолинського міського суду від 05.04.2013, яке набрало законної сили, встановлено, що [PERSON] та її діти [PERSON], [PERSON] 11.11.2010 зняті з реєстрації за адресою: 15-й мікрорайон, 14/10 м. Нововолинська. 14 вересня 2012 року [PERSON] звертався із письмовим попередженням до [PERSON], просив звільнити належну йому квартиру та сплатити заборгованість по комунальним платежам. Обставину, що на час розгляду справи в суді [PERSON] з малолітніми дітьми проживає у квартирі, яка належить [PERSON], визнали в судовому засіданні її представники, мотивуючи відсутністю в неї іншого житла. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] без законних на це підстав та без відома власника вселилась у належне [PERSON] житло разом з малолітніми дітьми, де проживає по час розгляду справи в суді. Суд зобовязав [PERSON] виселитись разом з її дітьми [PERSON], [PERSON] та виконати умови договору купівлі-продажу вказаної квартири, а саме: передати [PERSON] вільну від речей домашнього вжитку квартиру за адресою: 15-й мікрорайон[ADDRESS], а також ключі від неї (а.с.10-12). 10 грудня 2015 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Волинській області прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження, відкритого на виконання вищевказаного рішення суду. Дана постанова ухвалою Нововолинського міського суду від 26.01.2016, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 30.03.2016, визнана незаконною (а.с. 16-27). Фактичне виселення відповідачів із житлового приміщення за адресою: 15-й мікрорайон[ADDRESS]відбулось 26 липня 2016 року, що підтверджується актом державного виконавця від 26.07.2016 та постановою про закінчення виконавчого провадження від 27.07.2016 (а.с.22, 23). Як вбачається із розрахунків заборгованості по оплаті за комунальні послуги, наданих позивачу [PERSON] КП «Нововолинськтеплокомуненерго», ПАТ «Волиньгаз», Підприємства «Нововолинськводоканал», ЖЕК №3 ЖКО Нововолинської міської ради, загальна сума боргу за період з листопада 2010 року по липень 2016 року складає 18259,74 грн. (а.с.25-26, 28-30, 32-33, 35). Копіями квитанцій по оплаті комунальних платежів підтверджується факт оплати позивачем [PERSON] комунальних послуг за період з листопада 2010 року по липень 2016 року в розмірі 18259,74 грн. (а.с.36-40). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 540 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні беруть участь кілька боржників, то кожний із боржників повинен виконати обовязок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Виходячи з того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] порушили умови договору, укладеного між ними та позивачем [PERSON], а позивачем доведено факт понесення ним витрат на утримання належної йому житлової квартири за адресою: 15-й мікрорайон[ADDRESS], суд позов задовольняє і стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 1018,83 грн. витрат на утримання квартири за період з листопада 2010 року по вересень 2012 року включно, 8620,45 грн. витрат на утримання квартири за період з жовтня 2012 року по липень 2016 року включно, всього 9639,28 грн.; з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 8620,45 грн. витрат на утримання квартири за період з жовтня 2012 року по липень 2016 року включно. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане положення суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів в солідарному порядку в користь позивача понесених ним витрат, а саме: по оплаті судового збору в розмірі 551,20,00 грн., що підтверджується документально (а.с.1) та 1000,00грн. витрат на правову допомогу адвокатом (а.с.43).

Outcome: approved