Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

24 січня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, у якому просив усунути перешкоди щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. У позовній заяві зазначено, що 03 жовтня 2009 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого подружжя має малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . 01 жовтня 2018 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шлюб між сторонами було розірвано. [PERSON] мешкає разом з [PERSON] та знаходиться на її вихованні. Рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради було встановлено порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою: - другий та четвертий тиждень місяця, у неділю, з 15.00 год до 19.00 год.; - місце зустрічей: на нейтральній території, в межах міста Кривого Рогу, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та у її присутності; - у святкові та канікулярні дні року, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. Позивач бажає приймати участь у вихованні та спілкуватися з донькою, проте відповідач чинить цьому перешкоди, ухиляється від виконання вказаного рішення та не віддає дитину батькові. Посилаючись на протиправні дії відповідача [PERSON] просив визначити такий спосіб участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею: побачення два рази на тиждень згідно графіку роботи [PERSON] , з понеділка по неділю включно з 14.00 год до 18.00 год; в день побачення з донькою мати право забирати її з дому або з навчального та виховного закладу; спільний із донькою відпочинок у святкові дні, в період відпустки [PERSON] ; дозволити [PERSON] безперешкодно відвідувати доньку в учбових закладах та інших установах, на всіляких заходах, в яких безпосередньо бере участь дитина; спілкування з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування, а також просив зобов`язати відповідача не чинить йому перешкоди щодо участі у вихованні та спілкування з дитиною та за два дні до дня зустрічі надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування доньки [PERSON] , а у разі настання таких змін, повідомляти [PERSON] про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин. 26 червня 2019 року на підставі ухвали суду, з метою виконання вимог частини 1 статті 189 Цивільного процесуального кодексу України розпочато підготовче провадження у справі, розгляд якої здійснюється у загальному порядку. Ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення від 22.08.2019 та 18.02.2020, у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила, відзиву та заперечень проти позову не надала. Будь-яких заяв та клопотань зі сторони відповідача до суду не надходило. У зв`язку з цим, зі згоди позивача, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до вимог ст.ст. 279-281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03 жовтня 2009 року у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №577, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с. 12). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії, подружжя має дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з відповідачем (а.с. 13). Згідно з рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради «Про визначення способу участі гр. [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою, [PERSON] » від 19.09.2018 за №307 встановлено наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] : другий та четвертий тиждень місяця, у неділю, з 15.00 год до 19.00 год.; місце зустрічей: на нейтральній території, в межах міста Кривого Рогу, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та у її присутності; у святкові та канікулярні дні року, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини (а.с. 11). Позивач не має можливості постійно спілкуватись з донькою через неприязні стосунки з відповідачем, яка не дотримується порядку зустрічей з дитиною, встановленого рішенням органу виконавчої влади, перешкоджає їхньому спілкуванню. Зазначені обставини стали підставою для звернення [PERSON] з відповідними позовними вимогами про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкування з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною із посиланням на вимоги 158-159 Сімейного кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про достатність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. В ході розгляду справи було встановлено, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, тому до таких відносин слід застосувати положення Сімейного кодексу України в часині, що регулюють питання особистих немайнових прав батьків щодо їх дитини, та Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до положень ст.ст. 141, 151, 155, 157, 159 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, які не суперечать закону, моральним засадам суспільства. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Крім того, згідно зі ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків, або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до вимог ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до висновку Центрально-Міської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою, [PERSON] , [INFO] , №8/33-784 від 12.03.2020, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] : щосуботи з 12.00 до 17.00 год, на нейтральній території, в межах міста Кривого Рогу, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та у її присутності. [PERSON] має право: на державні свята України та під час своєї відпустки спілкуватись з малолітньою донькою [PERSON] , за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] та спілкуватися з донькою за допомогою засобів телефонного, поштового та електронного зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Надані в ході судового розгляду докази позивача вказують на те, що він бажає приймати участь у вихованні доньки, сумлінно ставиться до виконання батьківських обов`язків, а мати дитини ухиляється від виконання рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради «Про визначення способу участі гр. [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою, [PERSON] » від 19.09.2018 за №307. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо надання доказів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням вищевикладеного, а також враховуючи висновок Центрально-Міської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою, [PERSON] , [INFO] , №8/33-784 від 12.03.2020, який на думку суду, на даний час максимально відповідатиме інтересам дитини, суд дійшов до висновку, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язків з виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування з нею, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні малолітньої доньки шляхом систематичних побачень з нею. Однак, при визначенні часу спілкування позивача з малолітньою донькою, суд враховує, що позивач як батько має право на особисте спілкування з дитиною, також суд враховує вікові особливості, психо-емоційний розвиток дитини, враховує що дитина з особливими потребами та має статус дитини-інваліда і вважає, що в цьому віці вимоги позивача щодо спілкування з донькою наодинці, без присутності матері, суперечать інтересам дитини та перешкоджатимуть її нормальному розвитку. При цьому, з урахуванням обсягу позовних вимог необхідно зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України відповідач не має права перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з урахуванням рекомендацій органу опіки та піклування. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, оскільки позивач не заявляє самостійних вимог про стягнення судового збору з відповідача, суд вважає за необхідне судові витрати по справі залишити за позивачем.

Outcome: partial