Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

24 квітня 2018 року позивачка звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини та дитини. В прохальній частині позову позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітної плати та інших доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітної плати та інших доходів щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 06.08.2019 року. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06.02.2016 року. Від спільного життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Спільне життя з відповідачем не склалося і вони разом не проживають, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Позивачка не працює так як доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому має право на утримання від відповідача. Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання її та дитини в розмірі: на дитину 1/3 частину доходів, а на позивачку 1/6 частину (а.с. 1,2). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 08.05.2018 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного провадження. В судовому засіданні позивачка позов підтримала просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дитини, аліменти на утримання дружини не згоден сплачувати. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу виданого серії І-КИ №329512, 05 лютого 2016 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (до шлюбу Любимська) В.К., який зареєстрували в Самарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 15 (а.с. 3). З свідоцтва про народження виданого 18 серпня 2016 року Самарським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що 06 серпня 2016 року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №314 (а.с. 4). У відповідності зі ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно з ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Суд виходить з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків з догляду та матеріального забезпечення власної дитини. При вирішенні спору суд керується положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитина має право розраховувати на повноцінне дитинство. Інтереси дитини підлягають переважному захисту у разі співставлення з правами та законними інтересами відповідача. Суд відзначає, що батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому, за приписами ст. 182 СК України судом враховано, що мати дитини здійснює догляд за нею, але можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. На підставі досліджених доказів та, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько малолітньої дитини повинен піклуватися про неї та утримувати, а також утримувати матір його дитини в період догляду нею за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, однак матеріальної допомоги на утримання доньки і її матері не надає, суд приходить до висновку, що відповідач повинен виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання малолітнього доньки [PERSON]В, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття та на утримання матері дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою трирічного віку, починаючи з дня подання до суду позовної заяви. Позивачку відповідно до п. 3 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі, визначеному згідно з ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За нормою статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1762 грн., в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі зазначеного, ст.ст. 75, 80, 84, 86, 88, 91, 141, 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial