Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

25 червня 2020 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 18 червня 2006 року Глибоцькою сільською радою Бориспільського району Київської області, актовий запис № 6. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 червня 2006 року сторони зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають спільних дітей: доньок [PERSON] та [PERSON] . Спільне подружнє життя у сторін не склалось. Останнім часом відносини в сім`ї стали складними. Відповідач постійно здійснює фізичне та психологічне насильство в сім`ї, свідками якого стають діти. На грунті непорозумінь між подружжям фактично втрачено можливість гармонійного спілкування. Намірів налагодити стосунки сторони не мають. Спори щодо розподілу спільного майна та про утримання дітей наразі відсутні. Ухвалою суду Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2020 року відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. В підготовче судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість подали до суду заяви, в яких : позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, розгляд справи просила здійснити у її відсутність, а відповідач позов визнав повністю та просив розгляд справи проводити у його відсутність. За наслідком підготовчого судового провадження су, відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, вправі постановити рішення по суті, якщо позов визнається відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши заяви позивача та відповідача, матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 18 червня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] Глибоцькою сільською радою Бориспільського району Київської області зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 6. Після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно єдине прізвище - [PERSON] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають двох доньок : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується копіями свідоцтв про народження : серії [NUMBER] виданого 25 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис 431 та серії [NUMBER] виданого 21 березня 2019 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 190 (а.с. 5-6). Відповідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім`ї неможливе. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір та спір щодо місця проживання дитини відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв`язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Однак, в поданій 17 серпня 2020 року заяві, представник позивача просить суд судові витрати лишити за позивачем. З урахуванням наведено, понесені [PERSON] при зверненні до суду витрати у виді судового зборук, лишаються за нею та не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved