Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

26.11.2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], 3-тя особа Відділ державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області (далі ВДВС) про визнання правочину дійсним, визнання права власності на майно і про зняття з майна арешту. Позивачка вказала, що 09.11.2012 року придбала автомобіль марки ВАЗ 21093 (випуску 2006 року двигун об'ємом 1499, шасі (кузов,рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстований ВРЕР № 13 ГУ МВС України в Харківській області 05.02.2008 року) у [PERSON], що діяв від імені та в інтересах власника автомобіля [PERSON] згідно з довіреністю, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 01.03.2008 року. [PERSON] був власником автомобіля на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], виданого ВРЕВ № 13 ГУ МВС України в Харківській області 05.02.2008 року. За придбаний автомобіль вона заплатила [PERSON] 32 тис. грн., що підтверджено розпискою, а він передав їй автомобіль та надав довіреність на повне розпорядження зазначеним автомобілем, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 09.12.2012 року. Від нотаріального посвідчення угоди купівлі-продажу автомобіля [PERSON] і [PERSON] ухилилися. 15.11.2014 року вона вирішила продати зазначений автомобіль, звернулась до ДАІ із заявою про зняття машини з обліку, де її повідоили про арешт автомобіля на підставі постанови державного виконавця ВДВС по виконанню рішення суду про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] Позивачка зазначила, що хоча між нею та [PERSON] не було укладено нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу автомобіля, сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, тому є підстави для визнання цього договору дійсним відповідно до вимог ч.2 ст.220 ЦК України. [PERSON] просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21093 (випуску 2006 року двигун об'ємом 1499, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстований ВРЕР № 13 ГУ МВС України в Харківській області 05.02.2008 року, укладений 09.11.2012 року між [PERSON], що діяв від імені та в інтересах власника автомобіля [PERSON] та [PERSON] Визнати за нею, [PERSON], право власності на майно - автомобіль марки ВАЗ 21093 (випуску 2006 року двигун об'ємом 1499, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстований ВРЕР № 13 ГУ МВС України в Харківській області 05.02.2008 року, зняти арешт зі вказаного автомобіля. У судовому засідання [PERSON] наполягала на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Позивачка вказала, що за відсутності коштів своєчасно не перереєструвала автомобіль в органах ДАІ на своє ім'я, зараз не має такої можливості, оскільки машина арештована. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, належним чином повідомлений про розгляд справи, звернувся із заявою, в якій вказав, що не заперечує проти позову, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] повторно не з'явилась в суд, належним чином повідомлена про розгляд справи, заперечень не надала. Відповідач [PERSON] позов визнав. Він пояснив, що фактично придбав у [PERSON] вказаний автомобіль за 7400 доларів, [PERSON] надав йому довіреність 01.03.2008 року, якою уповноважив в т.ч. розпоряджатись ним. Свого часу він не зареєстрував автомобіля за собою в органах ДАІ. 09.11.2012 року він продав [PERSON] цей автомобіль за 32 тис.грн. Про те, що автомобіль арештований він не знав. Представник 3-тьої особи - ВДВС Зміївського РУЮ Кравченко В.О. позов не визнав та пояснив, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти. [PERSON] не виконує рішення суду і з урахуванням того, що станом на 26.03.2012 року заборгованість по аліментам складала 2408 грн., постановою від 26.03.2012 року було накладено арешт на вказаний автомобіль. [PERSON] не оскаржував дії державного виконавця. Зараз заборгованість [PERSON] по аліментам складає близько 20 тис.грн. Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення сторін, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що власником автомобіля марки ВАЗ 21093 (випуску 2006 року двигун об'ємом 1499, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. ( а.с.8) Постановою старшого державного виконавця ВДВС Зміївского РУЮ Харківської області від 26.03.2012 року накладено арешт на ВАЗ-21093, державний номер [NUMBER], що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення 2408 грн. (а.с.58) Даних про оскарження цієї постанови сторонами виконавчого провадження не надано. 01.03.2008 року [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником з питань, пов'язаних з експлуатацією, розпорядженням, страхуванням, а також з правом керування належного йому автомобіля, що підтверджується копією довіреності. (а.с.9) Згідно ст.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. N 1371 ( 1371-2009-п ), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). [PERSON] не проводив перерєстрацію вказаного автомобіля в органах ДАІ, тобто не реалізував свого права на розпорядження автомобілем за конкретних обставин. 29.11.2012 року [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником з питань, пов'язаних з експлуатацією, розпорядженням, страхуванням, а також з правом керування належного йому автомобіля, що підтверджується копією довіреності.(а.с.10) Тобто, [PERSON] передав [PERSON] автомобіль за довіреністю, коли його було арештовано на підставі вищезазначеної постанови ВДВС. [PERSON] не приймала мір щодо перереєстрації автомобіля. Судом не встановлено підстав для визнання договору купівлі-продажу автомобіля між [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON] і [PERSON], що в свою чергу не дає підстав для визнання права власності на спірний автомобіль за позивачкою. Посилання [PERSON] на ст.220 ЦК України, як підставу визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним, на думку суду, є помилковим. Згідно зі ст.220 ЦК України, суд може визнати дійсним лише той договір, який за законом підлягає нотаріальному посвідченню. Для договорів про купівлю-продаж автомобіля таке посвідчення не є обов'язковим. Сама по собі довіреність на управління та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу. Безпідставним є посилання позивачки про застосування до правовідносин, що склалися між сторонами ст.392 ЦК України, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнали її позов і не оспорювали того, що передавали чи отримували гроші за вказаний автомобіль в порушення встановленого порядку щодо набуття права власності за конкретних обставин. У суда не має підстав для зняття арешту автомобіля, який зареєстровано за [PERSON] в органах ДАІ як забезпечення виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Тому, суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed