Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

26.03.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 січня 2015 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №08, а також про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14 січня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №08. Від спільного шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними та розходження поглядів на сімейні відносини. Зазначає, що з лютого 2018 року вони фактично припинили подружнє життя, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Вказує, що їх спільна дитина проживає з нею та на даний час позивачу доводиться самій піклуватися про сина. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дитину та відмовляється добровільно надавати кошти на утримання сина. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, надавши аналогічні пояснення, які викладені у позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, вказали, що позов є передчасним та необґрунтованим. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Між сторонами 14 січня 2015 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №08, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 14 січня 2015 року (а.с. 6). Від спільного шлюбу [PERSON] та [PERSON] є син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам дитини, що мають істотне значення. Крім того, як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі (а.с. 9). Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. Так, згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 184 СК якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з матір'ю та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, матеріальну допомогу на утримання дитини надає не регулярно. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, матеріальне становище сторін, матеріальне становище та стан здоров'я платника аліментів, те що він офіційно працює електриком у ТОВ «ВілКом Монтаж» та отримує заробітну плату, відсутність у відповідача інших дітей та утриманців, а також інші обставини, які мають істотне значення для справи. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відтак, з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову - з 26 березня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з заявою до суду.

Outcome: approved