Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

26.09.2017 року [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, якою просила суд ухвалити рішення про визнання за [PERSON], [INFO] право на проживання та користування будинком №42-а на вул.Г.Мазепи у м.Львові. В обгрунтування позовних вимог зазначала, що її батьки: [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 13.07.1996 року по 08.05.2012 року. З 08.10.2004 року [PERSON] була вселена як член сімї відповідача-1 в спірний будинок, а 03.03.2011 року було зареєстровано місце її проживання. Вона також проживала у цьому будинку, а після народження 01.07.2016 року у неї доньки [PERSON] в спірному будинку вони проживають утрьох. Будинок №42-а на вул.Г.Мазепи у м.Львові за час перебування у шлюбі був реконструйований, у ньому було надбудовано мансарду, за рахунок якої збільшилася площа будинку. Не дивлячись на те, що будинок був відчужений у 2015 році [PERSON] гр. [PERSON], вважає, що у [PERSON] наявне право проживання у цьому будинку, оскільки [PERSON] придбала тільки частину житлового будинку, без урахування проведеної надбудови. Будучи у судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві, просила визнати за її малолітньою донькою [PERSON] право на користування житловим будинком. Представник позивача, адвокат [PERSON], який діє на підставі угоди про надання правовоїдопомоги від 01.12.17 та копії свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю (а.с.49) у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, також наголосив, що розглядаючи спір про виселення з будинку, суд належним чином не повідомив його довірителя про спір, а отже остання не могла надати докази того, що на день ухвалення рішення та подальшого зняття з реєстрації за цією адресою вона була вагітна, а тому суд не мав права ухвалювати рішення про її виселення з майбутньою дитиною. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON], адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 1-2010/17-ц від 20.10.17 та ордеру серія ЛВ № 097383 (а.с.33,34) будучи у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у письмових запереченнях (а.с.29-33). В останнє суове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про судове засідання, а тому суд вважає, що розгляд справи слід продовжувати у його відсутності. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 15.02.17 (а.с.43) будучи у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити та підтримала мотиви, наведених у письмових запереченнях адвоката [PERSON] Представник третьої особи органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради [PERSON], який діє на підставі довіреності від 02.06.17 (а.с.47) подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, рішення прийняти з урахуванням інтересів дитини (а.с.46). Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За пояснень учасників та копії свідоцтва про одруження (а.с.6) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 13.07.1996р. зареєстрували шлюб. Рішенням Шевчен- ківського районного суду м. Львова від 08.05.2012 р. шлюб між сторонами розірвано. Як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 97872965 від 20.09.2017 р., та встановлено судом, [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 23.12.2015 р. придбала у [PERSON] 3/4 частки житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. Мазепи, 42-А та на підставі договору купівлі продажу від 05.01.2016 р. придбала іншу 1/4 частки вказаного житлового будинку. Загальна площа придбаного нею будинку складає 70,1 кв.м., житлова площа - 56,7кв.м. Як убачається з копії свідоцтва про народження Серії І-СГ № 510735 (а.с.4) [PERSON] народилася 01 липня 2016 року. Тобто, дитина [PERSON], в інтересах якої поданий позов, народилася через шість місяців після переходу права власності на спірний будинок від [PERSON] до іншої особи, а тому жодного самостійного права проживання у цьому будинку не набула. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Отже, право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. Дана правова позиція, висловлена Верховним судом України в постанові від 05 листопада 2014 року при розгляді справи № 6-158цс14. Не заслуговує на увагу твердження позивача про те, що [PERSON] придбала лише частину будинку № 42-а що вул. Гетьмана Мазепи у м. Львові, а інша частина (споруджена внаслідок реконструкції) належить [PERSON], [PERSON], а тому у членів їх сімї наявне право проживання у будинку. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05.12.2013 року визнано право особистої приватної власності [PERSON] на житловий будинок №42-а, що на вул. Гетьмана Мазепи у м. Львові. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10.06.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2014 року зазначене судове рішення було залишене без змін. У звязку із втратою [PERSON] права власності на будинок, припинилися і усі права членів його сімї, зокрема, право проживання у будинку. Тому у задоволенні позову слід відмовити. У звязку з відмовою у задовленні позову, судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed