Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

24 листопада 2015 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська звернулась позивачка [PERSON] з позовом до ТОВ «Омега» м.Дніпропетровськ про видачу трудової книжки та стягнення заробітної плати. Позов, який судом залишався без руху, двічі був уточнений позивачкою. В позові позивачка посилалась на слідуючи обставини. З 19 січня 2015 року позивачка працювала касиром в ТОВ «Юніда» в магазині «Варус-35», що розташований за адресою м.Дніпропетровськ, пр.Кірова,11, звідки була звільнена у звязку з переведенням до відповідача- ТОВ «Омега» м.Дніпропетровськ. 21 травня 2015 року вона була прийнята на посаду касира торговельного залу до розрахунково-касової зони в ТОВ «Омега» в магазині «Варус-35» , що розташований за тією ж адресою. 08 червня 2015 року вона перебувала на своєму робочому місці у вказаному магазині, приблизно о 16 год.00 хв. начальник охорони перекрив її касу для перерахунку. З невідомим чоловіком, що представився начальником департаменту служби безпеки ТОВ «Омега» від неї стали вимагати написати заяву про скоєння нею крадіжки грошових коштів, однак вона відмовилась, оскільки такого не вчиняла. Після цього на неї здійснили психологічний тиск, вимусили написати заяву про отримання нею заробітної плати за червень 2015 року, хоча такого не було, у відомості про отримання коштів не розписувалась. 10 червня 2015 року вона написала заяву про звільнення за власним бажанням, яка була передана менеджеру по персоналу [PERSON], яка відмовилась взяти заяву. Після цього, 12 червня 2015 року, позивачка направила поштою заяву про звільнення та проведення перерахунку та видачу трудової книжки на адресу ТОВ «Омега» Однак, лист відповідач не отримав і він повернувся за закінченням терміну зберігання. З наказом про звільнення вона не була повідомлена, трудова книжка їй не видавалась, розрахунок проведено не було. На її звернення до відповідача щодо проведення з нею розрахунку та видати трудову книжку відповідач відмовляв і не спілкувався. З 11 червня 2015 року по 16 червня 2015 року вона проходила амбулаторне лікування у КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 8», а з 16 червня 2015 року по 11 липня 2015 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗ «Дніпропетровська міська лікарня №1 «ДОР». Після лікування вона зверталась до головного офісу відповідача у відділ кадрів для здачі лікарняних листів для проведення перерахунку, але працівники відділу кадрів категорично відмовились прийняти документи. Позивачка, з урахуванням уточнень позову, просила: -стягнути з ТОВ «Омега» на її користь заробітну плату за червень 2015 року- 1032 грн. 08 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку до постановлення судом рішення по справі- 25414 грн. 97 коп., компенсацію за невикористану відпустку 2580 грн. 20 коп., всього- 31607 грн. 45 коп., також стягнути за завдану їй моральну шкоду 20\~000 грн., та зобовязати відповідача видати їй трудову книжку. В судовому засіданні позивачка підтримала вказані позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що позивачка нараховану їй заробітну плату за травень 2015 року отримала вчасно. За червень 2015 року, тобто по 08 червня 2015 року, їй нараховано заробітну плату, з урахуванням податків та зборів до виплати належить 524 грн. 87 коп. В подальшому, після 08 червня 2015 року, позивачка до роботи не приступала, заробітна плата їй не нараховувалась. Заяв про звільнення, листків непрацездатності, від позивачки не надходило. До теперішнього часу позивачка не звільнена. Вирішити питання про всебічне вивчення ситуації з працівником [PERSON] відповідач не зміг, оскільки від неї не вдалось отримати пояснень. Суд, вислухав сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. З копії трудової книжки (а.с.21-24) видно, що 19 січня 2015 року позивачка працювала касиром в ТОВ «Юніда» в магазині «Варус-35», що розташований за адресою м.Дніпропетровськ, пр.Кірова,11, звідки була звільнена у звязку з переведенням до відповідача- ТОВ «Омега» м.Дніпропетровськ. 21 травня 2015 року вона була прийнята на посаду касира торговельного залу до розрахунково-касової зони в ТОВ «Омега» в магазині «Варус-35» , що розташований за тією ж адресою. Вказане підтверджено копією наказу № 93-КП від 21 травня 2015 року (а.с.25). Нарахування заробітної плати за час праці позивачки у відповідача підтверджено витягом з індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-7 (а.с.4) та довідкою про її доходи (а.с.26), з яких видно, що за пять робочих днів червня 2015 року, тобто по 08 червня 2015 року їй нараховано заробітну плату, з урахуванням податків та зборів до виплати належить За червень 2015 року, тобто по 08 червня 2015 року, їй нараховано заробітну плату, з урахуванням податків та зборів до виплати належить 524 грн. 87 коп. Стосовно вказаних обставин сторони фактично не заперечують. В судовому засіданні позивачка підтвердила, що заробітну плату за травень 2015 року вона дійсно отримала, тому претензій в цій частині немає. Вимоги позивачки стосовно стягнення заборгованості по заробітній платі за червень 2015 року, сума якої складає 524 грн. 87 коп., суд визнає аргументованими, вказана заборгованість фактично представником відповідача не заперечується. В решті заявлених позивачкою вимог суд повинен відмовити, виходячи з наступного. Звернення позивачки з даними вимогами є передчасними, оскільки зясовано, що вона відповідачем не звільнена, залишається в штаті підприємства відповідача. До вирішення питання про звільнення позивачки неможливо задовольнити вимоги про видачу їй трудової книжки. Вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, виходячи з вищевказаного, а також з урахуванням того, що позивачкою не надано належних доказів завдання їй моральної шкоди. Суду не надано належних доказів звернення позивачки в установленому порядку до відповідача щодо звільнення, надання листків непрацездатності, тощо. Позивачка сама підтвердила, що її звернення про звільнення здійснювались нею в усному порядку. Наданий нею конверт з заявою про звільнення (а.с.7,8, 53) не може бути підтвердженням належного звернення про звільнення. Вказане направлялось позивачкою не в офіс належного відповідача- ТОВ «Омега», а на адресу м.Дніпропетровськ, пр.Кірова,11, де розташований не офіс, а робочій підрозділ - магазин «Варус 35», на імя замісника управляючого по персоналу [PERSON], а не на імя керівника ТОВ «Омега». Таким чином, вказана поштова кореспонденція відповідачем не отримувалась. Жодних інших письмових заяв про звільнення не було. При цьому навіть сама позивачка не заперечувала в судовому засіданні, що в червні 2015 року вона приходила до відділу кадрів ТОВ «Омега», де на її усне звернення співробітники вказаного відділу повідомили її, що сюди з вказаного приводу їде замісник управляючого по персоналу [PERSON] О,І., яка має намір отримати пояснення і дати розяснення щодо звільнення. Однак позивачка не забажала її дочекатись і пішла звідти. Письмову заяву про звільнення відповідачу знову ж не надала. Жодний з наданих позивачкою суду матеріалів правоохоронних органів (а.с.47-52) не містить доказів, які б підтвердили, що вона зверталась до відповідача з заявою про звільнення та надання листків непрацездатності, такого встановлено не було. Навпаки, у висновку СДІМ Кіровського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 25 липня 2015 року (а.с.52) міститься висновок того, що «В ході розбирання було встановлено, що 08.06. 2015 р. касир магазину «Варус-35», який розташований за адресою пр.Кірова,11, скоїла крадіжку грошових коштів з каси магазину. Після чого була подана заява до міліції, яка була внесена до ЄРДР № 12015040670001738 від 09.06.2015р. В звязку з чим, до прийняття рішення по вказаному факту, гр.[PERSON] було відсторонено від займаної посади». Суд належним чином розяснював учасникам процесу їх права та обовязки, попереджав про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій зі сприянням здійсненню їх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Позивачка скористувалась своїми процесуальними правами, двічі уточнюючи свої позовні вимоги. В той же час вона, будучи обізнаною, що вона фактично не звільнена відповідачем, не ставить питання про звільнення її з підприємства відповідача. Суд за рамки своїх повноважень не може виходити. На підставі викладеного,

Outcome: partial