Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

25.02.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про зобов'язання відповідача здійснити повірку засобів вимірювальної техніки, що знаходиться в помешканні позивача, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач вимагає від нього здійснення за власний рахунок повірки засобів обліку води. Позивач вважає дії відповідача такими, що суперечать приписам частини 3 статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», якою передбачено здійснення повірки засобів обліку води саме за рахунок надавача комунальних послуг. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав і наполягав на задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності в якій просив відхилити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. У письмових запереченнях проти позову зазначив, що діюче законодавство України, зокрема, стаття 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та прийнята на виконання цього Закону постанова Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869, встановлює, що повірка засобів обліку води здійснюються за рахунок споживачів, через тариф на спожиті послуги. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] і є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, які надає відповідач. В листопаді 2013 року відповідач надіслав позивачеві письмове повідомлення про необхідність здати в строк до 01.01.2014 року водолічильники для здійснення періодичної повірки до ВАТ «Облтеплокомуненерго» або до ТОВ «Водосервіс-плюс». Відповідно до частин 1 - 3 статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 року № 113/98-ВР (далі - Закон) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Отже, Закон покладає здійснення витрат на періодичну перевірку, обслуговування та ремонт засобів вимірювальної техніки на підприємства і організації, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання, а не на споживачів цих послуг. За таких обставин, заявлена позивачем вимога щодо зобов'язання відповідача здійснити періодичну повірку засобів вимірювальної техніки, що встановлені в його помешканні, за адресою: [ADDRESS], за власний рахунок є такою, що ґрунтується на Законі. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України позивач просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу. Розмір відшкодування на правову допомогу має відповідати граничним розмірам, встановлених Законом України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», компенсації підлягають витрати за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Розмір компенсації не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за одну годину роботи. В судовому засіданні від 19 березня 2014 р. встановлено, що адвокат [PERSON] перебував у судовому засіданні 30 хв. Відповідно, за участь у судовому засіданні в рахунок компенсації витрат позивача підлягає 243 грн. 60 коп., виходячи з 1218 грн. мінімальної заробітної плати (1218 грн. х 40% х 0,5 год.). Відповідно до матеріалів справи та записів, що містяться в довідковому листі до справи, адвокат [PERSON] із матеріалами справи не знайомився. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути всього 243 грн. 60 коп. в рахунок компенсації витрат на правову допомогу. Фактичні витрати позивача на правову допомогу підтверджені квитанцією № 77/13 (а.с. 20). Крім того з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved