Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

24 березня 2021 року [PERSON] через свого представника звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила суд визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 14 серпня 2020 року за реєстровим № 18152 такими, що не підлягають виконанню. В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що кредитних коштів у відповідача позивач не отримувала. Вважає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконалась належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню та дотриманні стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання документів про вчинення напису з часу настання права на звернення з вимогами. 30 квітня 2021 року від генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено що заборгованість за якою вчинено напис є безспірною, так як нотаріусу надано всі документи, необхідні для його вчинення. З цих підстав просив суд відмовити у задоволенні позову. Пояснень третіх осіб щодо позову відповідно до ст. 181 ЦПК України суду не надано. 30 квітня 2021 року від генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, у якому він просив відмовити [PERSON] у стягненні витрат на правничу допомогу, через непредставлення суду доказів їх понесення. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з мотивів наведених у ньому. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Треті особи у судове у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 07 грудня 2012 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено кредитний договір шляхом підписання нею анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з видачею та обслуговуванням «Прибуткової картки з кредитом». Згідно п. 2 заяви [PERSON] отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку № [NUMBER] з лімітом до 10\~000 грн. Пунктом 5.3 додатку до кредитного договору сторони погодили строк користування кредитом 36 місяців. На підставі договору про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 07 грудня 2012 року. 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 18152, про стягнення із [PERSON] в користь товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» грошових коштів в сумі 25 282 гривні 88 копійок, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 11\~181 гривень 20 копійок, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 8\~650 гривень 58 копійок, строкова заборгованість за штрафами і пенями 5\~451 гривень 10 копійок. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто із товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» плату в розмірі 650 (шістсот п`ятдесят) гривень, яку присуджено стягнути із [PERSON] на користь стягувача. Загальна сума стягнення за виконавчим написом складає 25 932 гривень 88 копійок. У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 16 січня 2019 року по 11 березня 2020 року. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. У даному випадку на підтвердження факту безспірності заборгованості представником товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» нотаріусу надано виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором. Однак даний документ не містить інформації про дати та розміри погашення боржником боргу за кредитом, періодів нарахування заборгованості. Фактично дана виписка є довідкою про заборгованість, з якої можливо встановити тільки розмір заборгованості та її складові (заборгованість за сумою кредиту, заборгованість за комісією та процентами, плата за пропуск мінімальних платежів та плата за обслуговування кредитної заборгованості). Таким чином із наданих суду документів не встановлено що за період стягнення заборгованості за виконавчим написом, заборгованість [PERSON] по кредитному договору становила саме 25 282 гривні 88 копійок. Кредитний договір укладено 07 грудня 2012 року, строк його дії 36 місяців. Таким чином строк дії договору закінчився 08 грудня 2015 року. Однак виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 14 серпня 2020 року, тобто поза межами трирічного строку давності, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» Тому виконавчий напис слід визнати такими, що не підлягають виконанню. За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується квитанцією № 12-1916к від 16 червня 2021 року на суму 4 999 гривень, рахунком фактурою № 16/16 від 16 червня 2020 року, а також актом виконаних робіт від 16 червня 2020 року. Тому понесені\~позивачем витрати\~по оплаті\~судового збору\~за подання\~позовної заяви\~до суду\~в розмірі\~908\~гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 999 гривень, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 12, 13, 15, 16, 524, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved