Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

26 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, зазначивши, що під час перебування у шлюбі із відповідачем у них народилися два сина: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15.03.2013 року з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 30 січня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального забезпечення дітей, у зв`язку з чим, позивач змушена звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Тому, просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються за заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15.03.2013 року по цивільній справі № 632/238/13-ц, провадження № 2/632/502/13 та стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні повністю не визнали позовні вимоги з підстав, викладених у відзиві на позов. Зокрема, зазначено, що в жовтні 2014 року під час взяття участі в антитерористичній операції [PERSON] одержано тяжке поранення ( контузія та забій головного мозку, пошкодження, враження шийного і попереково-крижового відділу хребта, інші ушкодження). З 2014 року і по теперішній час проходить лікування. Працювати за таким станом здоров`я не може. Проживає разом із теперішньою дружиною [PERSON] , у якої перебуває на утриманні. На теперішній час проходить комісію МСЕК. Вважає, що відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 181 СК через неможливість утримувати дитину, дитині може бути призначена тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Сама ж позивачка ніде не працює, а джерело доходів у неї виключно за рахунок державної допомоги та пенсії по інвалідності сина [PERSON] . Утримувати дитину це обопільний обов`язок батьків Суд, вивчивши позовну заяву, відзив на позов, відповідь на відзив, заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: [PERSON] , перебувала у шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09 жовтня 2014 року (а.с.10). Від цього шлюбу у них народилися два сини дочка - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с.11) та серії [NUMBER] (а.с.13). Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15 березня 2013 року з [PERSON] на користь позивачки, на той час ще [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 30 січня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.20). Сума стягуваних аліментів на даний час є недостатньою для належного матеріального утримання дітей, оскільки матеріальний стан позивачки [PERSON] погіршився, грошові кошти дуже сильно знецінилися, а витрати на дітей лише зростають і вже не забезпечують достатнього та необхідного рівня для їх гармонійного розвитку. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років станом на день розгляду справи становить - 2118 гpивень, тобто мінімальний розмір аліментів на одну дитину має складати 1059,00 грн. (50%). З грудня 2019 року він вже буде складати - 2218 гpивень, тобто на одну дитину 50% - 1109,00 гривень. Тоді, як на сьогодні відповідачем сплачуються аліменти на кожну дитину всього по 500 грн., що значно менше від мінімальної суми аліментів. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] зазнав поранення у 2014 році під час взяття участі в антитерористичній операції (а.с.47-48, 87) (контузія та забій головного мозку, пошкодження, враження шийного і попереково-крижового відділу хребта, інші ушкодження) і на разі потребує постійного лікування, що вбачається з низки наданих останнім медичних документів (а.с.49-67, 86, 88-89), Крім того, 27.06.2019 року отримав направлення з військкомату через погіршення стану здоров`я на військово-лікарську комісію МСЕК у м. Харків, проте висновків на час розгляду справи з цієї комісії немає, як і не надано доказів інвалідності відповідача. Натомість, суд зазначає, що син [PERSON] є інвалідом з дитинства до 18 років (а.с.90) (вроджена лівостороння клишоногість). Дитину прооперовано і вона, також, потребує постійного лікування та нагляду з боку лікарів (а.с.91-92). На разі відповідач має іншу родину, одружився (а.с.73) і немає джерел доходу, що вбачається з характеристики житлово-побутових умов за місцем свого фактичного проживання у м. Кремінна (а.с.72), а також показань свідка [PERSON] Дохід же позивачки складається виключно лише із державної допомоги малозабезпеченим сім`ям та дітям інвалідам (а.с.126-127) що складає приблизно по 2000 грн. на місяць кожна, а працевлаштуватися позивачка не має можливості через дитину-інваліда, бо доглядати за ним, а також відвідувати лікувальні заклади - нікому. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, суд приймає до уваги що відбулися зміни у законодавстві, сплачуваний відповідачем розмір аліментів є нижчим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, сума у 1000 грн. на двох дітей на місяць, дуже швидко знецінилася та не покриває витрат на синів і є зовсім недостатньою для їхнього утримання. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи викладене, суд вважає, що через недоведеність факту непрацездатності батька дітей та зміну у законодавстві, позов підлягає задоволенню, проте, частковому. Посилання сторони відповідача на норми ч.ч. 8, 9 ст. 181 СК згідно яких, через неможливість утримувати дитину, дитині може бути призначена тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина, і що позивачка має право звернутися до відповідного органу за виплатою тимчасової державної допомоги за рахунок коштів Державного бюджету України суд, як на доказ обставин заперечень проти позовних вимог, взяти не може. Так, вказані норми регулюють відносини щодо призначення та виплату Державної допомоги, проте, звернення позивачки за призначенням такої допомоги не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати аліменти. Беручи до уваги стан здоров`я платника аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання дітей саме в розмірі ? частки від його доходів, а не 1/3 частку, яку просила стягнути позивачка. Вказаний розмір аліментів суд вважає достатнім та доцільним. Щодо часу, з якого необхідно стягувати аліменти з відповідача у новому розмірі, суд виходить з наступного. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 768,40 підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial