overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

25 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від вересня 2007 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2 - 4). Позивач у судовому засіданні підтримала заявлений позов. Відповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає судові підстави для застосування положень статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 01.09.2007 р. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачем (а.с. 6). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від початку травня 2009 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

25 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від листопада 1999 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 6). Позивач у судовому засіданні підтримала позов, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 05.11.1999 р. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачем (а.с. 5). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від лютого 2014 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. Суд надавав сторонами строк для примирення, проте вони нагодою примиритися не скористалися. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

25 лютого 2014 року позивачі звернулися до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 24.07.2011 помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина земельної ділянки, площею 0,2414 га, кадастровий номер 7422083002:30:090:0011, яка розташована в с. Виповзів Козелецького району Чернігівської області по вул. Довженка, 19, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, на підставі рішення Карпилівської сільської ради 25 сесії 5 скликання від 19.08.2010 року. Відділом Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ № 778453, площею 0,2414 га, на території с. Виповзів вул. Довженка, 19 Козелецького району Чернігівської області, але за життя [PERSON] не був отриманий. Позивачі в судове засідання не зявилися, надавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про проведення судового розгляду без участі представника. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 24.07.2011 помер [PERSON] (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина земельної ділянки, площею 0,2414 га, кадастровий номер 7422083002:30:090:0011, яка розташована в с. Виповзів Козелецького району Чернігівської області по вул. Довженка, 19, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, на підставі рішення Карпилівської сільської ради 25 сесії 5 скликання від 19.08.2010 року. Позивачі, як спадкоємці за законом першої черги, прийняли спадщину, оскільки своєчасно звернулися до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 23-71). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

25 лютого 2014 року позивачка звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 12.10.2013 року, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 576. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально та повернути їй прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, 12.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 576. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 243,60 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

25 лютого 2014 року позивач подала до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком їх спільної дитини [PERSON], але від утримання дитини ухиляється. Донька проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглядати без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи у відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, вважає необхідним повністю задовольнити вимоги позивача. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], що видане Мереф'янською міською радою Харківського району Харківської області, запис № 59 від 05 березня 2010 року. Відповідно до інформації № 46/1 від 16 січня 2014 року, що видана виконавчим комітетом Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає разом із матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, при цьому розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач є батьком малолітньої доньки, зобов'язаний її утримувати, але свої зобов'язання по утриманню дитини не виконує, тому суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивача, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому суд виходить з того, що дитина проживає з матір'ю, яка несе основний тягар щодо забезпечення утримання малолітньої доньки [PERSON]. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

25 лютого 2014 року судом ухвалено рішення, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Лада Каліна ВАЗ 111930, номерний знак [NUMBER], з газовою установкою, колір сріблястий, укладений 16 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], повернено у власність [PERSON] автомобіль Лада Каліна ВАЗ 111930, номерний знак [NUMBER], з газовою установкою, колір сріблястий. Також, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 32 200 грн., отримані ним за продаж автомобіля за договором купівлі-продажу від 16 жовтня 2013 року та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 128 грн. 89 коп. судового збору. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21 березня 2014 року цивільну справу повернуто до Центрального районного суду м.Миколаєва для виконання вимог ст. 219,220 ЦПК України. У судове засідання сторони не з'явилися, про дату, час та місце слухання повідомлялися судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України, присутність у судовому засіданні сторін не є обов'язковою. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] пред'явлено позов з вимогами майнового та немайнового характеру, тому судовий збір при його подачі повинен складати 565,60 грн. Однак, рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 24 лютого 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 128,89 грн. При цьому, не розподіленими залишилися 436,71 грн. судового збору, який необхідно стягнути в дохід держави. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню в рівних частинах на користь держави судовий збір у сумі 436,71 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

25 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що 24 червня 2014 року померла його мати [PERSON] Після смерті матері відкрилась спадщина на земельну ділянку (пай) на території Прислуцької сільської ради. Заявник є спадкоємцем після смерті матері. У свідоцтві про народження заявника вказано його прізвище та прізвище матері як «Оноприйчук», тому відділ реєстрації актів цивільного стану відмовив внести зміни в акт про народження. Інших спадкоємців, крім нього, нема. Просить встановити факт родинних стосунків що він є сином [PERSON] Представник заявника в суді доводи заяви підтримує. Представник заінтересованої особи голова сільської ради - просить в письмовій заяві розглядати справу без їх участі, не заперечує проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши інші докази, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви. Встановлено, що [PERSON] померла 24 червня 2014 року. Після її смерті відкрилась спадщина, що потребує нотаріального посвідчення, у вигляді земельної ділянки. У свідоцтві про народження заявника [PERSON] зазначено його прізвище та прізвище матері як «Оноприйчук» . У паспорті заявника, у свідоцтві про смерть та в державному акті про право на земельну частку (пай) зазначено прізвища «Онопрійчук». Пояснення заявника узгоджуються із письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні свідоцтвом про народження заявника, свідоцтвом про смерть, державним актом про право на земельну частку (пай), та з показами свідків [PERSON] та [PERSON], які в суді показали, що [PERSON] була мамою заявника. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що докази, досліджені в суді, обєктивно підтверджують правдивість доводів заявника. Встановлення факту родинних стосунків для оформлення спадщини має для заявника юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

25 лютого 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останнього на свою користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що з 24 січня 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого в них [INFO] народився син [PERSON]. Відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання сина, а їй одній важко забезпечувати дитину всім необхідним, тому просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти на дитину. В судове засідання позивачка [PERSON] надала письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 22 квітня 2015 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 24 січня 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON]. Відповідач не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги позивачці на утримання сина [PERSON]. Ці обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб сторін, свідоцтвом про народження дитини, довідкою про склад сім'ї [PERSON] №0866 від 25 лютого 2015 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також те, що відповідач є здоровою працездатною особою та може надавати таку допомогу. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялася від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

25 лютого 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що проживає з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2011 року. Від сумісного проживання вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріально не допомагає, тому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісяця до повноліття сина. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Відповідач позов визнав повністю та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/6 частини його доходу, враховуючи, що з нього вже стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини від першого шлюбу в розмірі 1/4 частини його доходу. З'ясувавши у попередньому судовому засіданні вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2011 року. Від сумісного проживання вони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності зі ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Суд вважає, що розмір стягуваних з нього аліментів повинен складати 1/6 частину від його доходу. Визначаючи такий розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, відповідача, а також те, що відповідач має малолітню дитину, на утримання якої сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини свого доходу. На підставі ст.ст.180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

25 лютого 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 14 листопада 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 437. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем в них народилася двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. З листопада 2014 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Вважає, що примирення і подальше збереження сім'ї неможливе, оскільки це суперечить її інтересам. Просить позов задоволити та розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнав повністю, не заперечує щодо їх задоволення. Частиною 2 статті 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Прізвища сторін після розірвання шлюбу не змінюються. До стягнення з відповідача на користь позивача належить 243,60 грн. сплаченого судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved