overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

26 жовтня 2017 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27 серпня 1999 року. Шлюб був зареєстрований Гущанською сільською радою Любомльського району Волинської області, актовий запис №3. Від даного шлюбу у них народилось четверо дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, у позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності. В судове засідання відповідач не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, що стверджується рекомендованим повідомленням. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 серпня 1999 року, який зареєстрований Гущанською сільською радою Любомльського району Волинської області, актовий запис №3 (а.с.4). Від даного шлюбу у них народилась четверо дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с.7-10). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

26 жовтня 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 січня 2016 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гавиноської сільської ради Окнянського району Одеської області, площею 3,31 га, право [PERSON] на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серія ІІІ-ОД №044037. Батько заповіту не залишив, тому вона є спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців першої черги немає. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті батька, їй повідомили про пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини. Зазначений строк нею було пропущено у звязку з тим, що вона була зайнята організацією та проведенням обрядів, повязаних з похованням, перебувала у скрутному матеріальному становищі, а також у звязку з правовою необізнаністю з порядком прийняття спадщини. Тому вона просила визнати причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. Однак, від неї до суду надійшла заява з проханням провести розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.22/. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, однак, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає. /а.с.14/ Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер 13 січня 2016 року /а.с.5/. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гавиноської сільської ради Окнянського району Одеської області, площею 3,31 га, право [PERSON] на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серія ІІІ-ОД №044037 /а.с.8/. Позивач є донькою [PERSON] /а.с.9, 10/ та, відповідно до ст.1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом першої черги. Як вбачається з наданої Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась /а.с.20/. Згідно із ст. 1270 ЦК України строк для звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 13 липня 2016 року. Враховуючи, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини, так як була зайнята організацією та проведенням обрядів, повязаних з похованням, перебувала у скрутному матеріальному становищі, а також у звязку з правовою необізнаністю з порядком прийняття спадщини, те, що представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, а також беручи до уваги відсутність інших осіб, які б претендували на спадкове майно, суд вважає за можливе позов задовольнити та відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який вона пропустила з поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

26 жовтня 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між ними 25 липня 2015 року було укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції у Запорізькій області, відповідний актовий запис №51. Дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між відповідачем та позивачкою фактично припинені та проживають окремо один від одного. З огляду на наведене, просить суд позов задовольнити, розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його від сутності, з позовними вимогами згодний в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та відповідача про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно частин 3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Сторони спільне господарство не ведуть. Підстав для відмови від позову або надання сторонам строку для примирення немає, тому суд розриває шлюб та покладає судові витрати на позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сім'я сторін розпалася повністю, сторони шлюбні відносини не підтримують і підтримувати не збираються, їх спільне життя суперечить інтересам позивача, а збереження сім'ї є неможливим, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

26 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 10 серпня 2013 року. Від даного шлюбу у подружжя є дитина дочка [PERSON], [INFO]. [PERSON] в позовній заяві зазначила, що спільне життя між нею та [PERSON] не склалося у звязку з несумісністю характерів. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено з 05 жовтня 2017 року. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Багрецова». Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згоден. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2013 року. Шлюб зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис - № 218 (а.с. 3). Від даного шлюбу у подружжя є дитина дочка [PERSON], [INFO] (а.с.4). Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки, це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони наполягали на розірванні шлюбу позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки, позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

26 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 23 січня 2009 року в Білогірському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Хмельницької області зареєстрував з нею шлюб, про що зроблено актовий запис № 5. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що через несумісність характерів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги подружнє життя між ними не склалося. Вказує, що шлюбні відносини між ними припинилися, будь-яке примирення та налагодження сімейних відносин між ними неможливе, а тому подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї і збереження шлюбу є недоцільним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив судовий розгляд справи проводити у його відсутності. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні вимоги свого довірителя про розірвання шлюбу підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати. Вислухавши учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 23 січня 2009 року в Білогірському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 5. На даний час сторони шлюбних відносин між собою не підтримують, сім'я фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивач від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовився, а відповідач збереженням шлюбу не переймається, примирення сторін уже неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,8 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

26 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із зазначеною заявою. Свої вимоги представник заявниці обґрунтовував тим, що син заявниці [PERSON] , [INFO] , страждає на психічне захворювання. Він не розуміє значення своїх дій, не може себе контролювати та керувати своїми діями. Посилаючись на викладене, просила визнати недієздатним [PERSON] , встановити над ним опіку та призначити заявницю опікуном останнього. У судовому засіданні представник заявниці свої вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК № 545602 від 27 квітня 2018 року (а. с. 10), [PERSON] є інвалідом І групи з дитинства безстроково. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 121 від 07 травня 2019 року [PERSON] страждає психічним захворюванням - глибокою розумовою відсталістю і за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 69-71). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 6 ст. 300 ЦК України визначено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Висновком органу опіки та піклування Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області рекомендовано призначити заявницю [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON] .. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення йому опікуна. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

26 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 12 липня 1997 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 510. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що ведення ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечувала. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. З свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 12 липня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 510. Свідоцтвом про народження підтверджується, що подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], актовий запис № 1012. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинились, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Згідно до положень статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Аналізуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

26 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання. Також суд враховує, що відповідач є працездатним, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідач не скористався своїм правом на подання суду заперечень проти позову та доказів на яких вони ґрунтуються та не надав суду відомостей що до його майнового стану, стану здоров'я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

26 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 29 січня 1983 року Оленівською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області, про що зроблено актовий запис №1. Посилаючись на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. Від шлюбу сторони мають трьох повнолітніх дітей. У судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв убачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 29 січня 1983 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Оленівською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області, про що зроблено актовий запис №1 (а.с. 4). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач і відповідач впевнені, що сім?я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За положеннями ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім?ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved