Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

26 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Остерський військовий лісгосп» (далі по тексту - ДП «Остерський військовий лісгосп») про скасування наказу. 03 липня 2017 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він працює на посаді інженера з охорони та захисту лісу в ДП «Остерський військовий лісгосп» з 22.07.2012 року по теперішній час. Наказом директора ДП «Остерський військовий лісгосп» № 109 від 22.04.2016 він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності нібито за халатне відношення до своїх посадових обовязків. Вважає вказаний наказ № 109 від 22.04.2016 незаконним та таким, що винесений з особистих мотивів директора та адміністрації роботодавця, оскільки він не вчинив жодних дисциплінарних проступків, не порушував трудової дисципліни та належним чином і в повному обємі виконував всі посадові обовязки, визначені Посадовою інструкцією. Згідно плану роботи обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, 14.04.2016 спеціалістами УДСНС України в Чернігівській області спільно з Чернігівським ОУЛМГ було здійснено перевірку готовності підприємства до пожежонебезпечного періоду. У результаті перевірки було виявлено, що основним недоліком є незатверджений мобілізаційний план із субєктами реагування, а саме із сільськими радами. Посадова інструкція позивача, яку він підписував у 2014 році, не має пункту щодо затвердження ним мобілізаційного плану. В результаті зазначеного позивач змушений звернутись до суду з вимогами про скасування наказу ДП «Остерський військовий лісгосп» № 109 від 22.04.2016 та стягнення заробітної плати у вигляді премії за квітень 2016 року по червень 2017 року у розмірі 49000,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні з вимогами позову не погодився та подав письмові заперечення, в задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, згідно з вищенаведеними нормами права, до суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду. Змагальність, як одна з засад цивільного судочинства, передбачена статтею 10 Цивільного процесуального кодексу України, полягає в тому, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] з 22.06.2012 працює на посаді інженера з охорони та захисту лісу в ДП «Остерський військовий лісгосп». [PERSON], як інженер з охорони та захисту лісу, в своїй діяльності керується Посадовою інструкцією інженера з охорони та захисту лісу, затвердженою 17.04.2014 директором ДП «Остерський військовий лісгосп» [PERSON], згідно з п. п. 2.2, 2.4, 2.8, 2.13, 2.20, 2.23, 2.24 якої позивач зобовязаний розробляти та забезпечувати впровадження заходів, спрямованих на виконання протипожежних та лісозахисних роботах, сприяти підвищенню ефективності лісогосподарської діяльності шляхом недопущення лісових пожеж, координувати роботу наземної та авіаційної охорони лісів від пожеж, вести необхідну технічну документацію та звітність з охорони та захисту лісів, виконує інші обовязки, передбачені законодавством. З вказаною посадовою інструкцією позивач був ознайомлений 17.04.2014, про що на звороті міститься його підпис. З мобілізаційного плану взаємодії та спільного залучення сил та засобів щодо ліквідації лісових пожеж лісів Козелецького району ДП «Остерський лісгосп» вбачається, що він був затверджений директором підприємства та Головою Козелецької РДА 15.03.2016. План містить перелік субєктів реагування, техніка яких залучається під час гасіння можливої лісової пожежі, а саме сільськими радами. При цьому з такими сільськими радами названий мобілізаційний план на момент перевірки не був погоджений і затверджений такими субєктами /а.с. 9/. Відповідно до наказу Чернігівського обласного управління лісового та мисливського господарства № 28 від 18.04.2016, за наслідками проведення перевірки готовності підприємств до пожежонебезпечного періоду спеціалістами УДСНС України в Чернігівській області спільно з Чернігівським ОУЛМГ, комісією було встановлено, що основним недоліком ДП «Остерський військовий лісгосп» відсутні погодження субєктів реагування, техніка яких залучається під час гасіння можливої лісової пожежі. Мобілізаційний план взаємодії та спільного залучення сил та засобів щодо ліквідації лісових пожеж лісів Козелецького району ДП «Остерський військовий лісгосп» був затверджений директором підприємства та головою Козелецької РДА 15.03.2016, копію якого була додана [PERSON] до позову та містить перелік субєктів реагування, техніка яких залучається під час гасіння можливої лісової пожежі, а саме ряд сільських рад. При цьому з такими сільськими радами названий мобілізаційний план на момент перевірки не був погоджений і затверджений такими субєктами. А від так, мобілізаційний план не був затверджений із всіма необхідними субєктами реагування-сільськими радами. Наведеними вище положеннями інструкції інженера з охорони захисту лісу саме на позивача покладено обовязок проводити такі заходи при виконанні посадової інструкції та при виконанні виробничих завдань. Але, [PERSON] цього не зробив навіть в ході проведення зазначеної перевірки, чим порушив вимоги своєї посадової інструкції, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Згідно з наказом № 109 від 22.04.2016 «За наслідками перевірки готовності лісогосподарських підприємств до пожежонебезпечного періоду 2016 року» інженеру з охорони та захисту лісу [PERSON], за халатне відношення до своїх посадових обовязків оголошено догану. З вказаним наказом [PERSON] був ознайомлений, проте він відмовився ставити свій підпис про ознайомлення з наказом, про що складено відповідний акт 23.04.2016. Відповідно до статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі статтею 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до статті 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:\~догана, звільнення. Згідно з частиною першою статті 147-1 Кодексу законів про працю України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до статті 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Як вказано вище, [PERSON], як інженер з охорони та захисту лісу, в своїй діяльності керується Посадовою інструкцією інженера з охорони та захисту лісу, затвердженою 17.04.2014 директором ДП «Остерський військовий лісгосп» [PERSON] Варто зазначити, що обовязки зі здійснення контролю втрачають свій зміст, якщо в подальшому не буде вжито заходів щодо усунення виявлених порушень. Жодних доказів про те, що вимоги, викладені в Посадовій інструкції інженера з охорони та захисту лісу, [PERSON] як інженер з охорони та захисту лісу виконав при обставинах, викладених вище, судом не здобуто. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що до [PERSON] цілком справедливо і законно роботодавцем застосоване дисциплінарне стягнення у виді догани. Вказане рішення прийнято на підставі повно та обєктивно зясованих фактів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Таким чином, оспорюваний наказ в частині оголошення [PERSON] догани є таким, що відповідає нормам закону, відповідно, в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. В звязку з чим, як наслідок позовна вимога про стягнення на його користь заробітної плати за квітень-вересень 2016 року у розмірі 13200,00 грн. не підлягають задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача заробітну плату у вигляді премії у розмірі 49000,00 грн., суд дійшов до висновку про відсутність передбачених законом підстав для її задоволення за недоведеністю цієї вимоги належними доказами. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed