Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

24 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, треті особи Новомосковська державна нотаріальна контора, Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, [PERSON] про встановлення факту, який має юридичне значення, визначення часток співвласників у спільній сумісній власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 31 липня 1997 року їй, [PERSON], а також, [PERSON], [PERSON], [PERSON], в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» була передана у спільну сумісну власність квартира, загальною площею 86,10 кв.м., житловою площею 58,0 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 31 липня 1997 року Новомосковським трубним заводом. 1/4 вищезазначеної квартири, яка належала [PERSON], перейшла у власність [PERSON], у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Новомосковською державною нотаріальною конторою 0 лютого 2001 року реєстраційний номер № 2-508. Позивач зазначила, що в Свідоцтві про право власності на житло, виданому 31 липня 1997 року Новомосковським трубним заводом, було помилково зазначено, що свідоцтво видане [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Також, 20 липня 1994 року Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП Нв 000244 на земельну ділянку площею 0, 18 га., яка надана для обслуговування жилого будинку і господарських споруд, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул.. Чапаєва, буд № 21. У вищезазначеному державному акті було помилково зазначено, що він виданий [PERSON] 26 липня 2014 року її чоловік [PERSON] помер. Позивач зазначила, що вона у встановлений законодавством строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після чоловіка - [PERSON], померлого 26 липня 2014 року, але, постановою нотаріуса від 10 лютого 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площе. 0, 18 га., яка надана для обслуговування жилого будинку і господарських споруд, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул.. Чапаєва, буд № 21, оскільки прізвище спадкодавця - [PERSON] не співпадає з прізвищем власника, зазначеного в правовстановлюючих документах - [PERSON]. Зазначені розбіжності та помилки перешкоджають їй в реалізації своїх спадкових прав, крім того, частки власників спірної квартири, не визначені, що також є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину.. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: -встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП Нв 000244 на земельну ділянку площею 0, 18 га., яка надана для обслуговування жилого будинку і господарських споруд, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул.. Чапаєва, буд № 21, виданий 20 липня 1994 року Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області на імя [PERSON] був виданий [PERSON], померлому 26 липня 2014 року; -встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що Свідоцтво про право власності на житло, видане 31 липня 1997 року Новомосковським трубним заводом на квартиру загальною площею 86,10 кв.м., житловою площею 58,0 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], було видане [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер 26 липня 2014 року; -визначити частки власників квартири загальною площею 86,10 кв.м., житловою площею 58,0 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] рівними по 1/4 частині кожному співвласнику; -визнати за нею, [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0, 18 га., яка надана для обслуговування жилого будинку і господарських споруд, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул.. Чапаєва, буд № 21, в порядку спадкування за законом після чоловіка - [PERSON], померлого 26 липня 2014 року; -визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/4 частини квартири загальною площею 86,10 кв.м., житловою площею 58,0 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після чоловіка - [PERSON], померлого 26 липня 2014 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Новомосковська міська рада Дніпропетровської області як відповідач в своєму листі просила суд розглядати справу без участі її представника Представники третіх осіб Новомосковської районної державної нотаріальної контори і Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, в судове засідання не зявилися. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 31 липня 1997 року [PERSON], а також, [PERSON], [PERSON], [PERSON], в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» була передана у спільну сумісну власність квартира, загальною площею 86,10 кв.м., житловою площею 58,0 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 31 липня 1997 року Новомосковським трубним заводом. 1/4 вищезазначеної квартири, яка належала [PERSON], перейшла у власність [PERSON], у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Новомосковською державною нотаріальною конторою 0 лютого 2001 року реєстраційний номер № 2-508. Встановлено, що в Свідоцтві про право власності на житло, виданому 31 липня 1997 року Новомосковським трубним заводом, було помилково зазначено, що свідоцтво видане [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Судом встановлено, що 20 липня 1994 року Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП Нв 000244 на земельну ділянку площею 0, 18 га., яка надана для обслуговування жилого будинку і господарських споруд, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Чапаєва, буд № 21. В Державному акті було помилково зазначено, що він виданий [PERSON]. Судом встановлено, що 26 липня 2014 року помер чоловік позивачки - [PERSON] помер. Згідно спадкової справи, з заявою про прийняття спадини після [PERSON], померлого 26 липня 2014 року звернулася дружина спадкодавця [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявами про відмову від прийняття спадщини на користь дружини спадкодавця - [PERSON], інших спадкоємців судом не встановлено. Постановою нотаріуса від 10 лютого 2015 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], померлого 26 липня 2014 року, на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площе. 0, 18 га., яка надана для обслуговування жилого будинку і господарських споруд, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул.. Чапаєва, буд № 21, оскільки прізвище спадкодавця - [PERSON] не співпадає з прізвищем власника, зазначеного в правовстановлюючих документах - [PERSON]. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Враховуючи надані докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилається позивач, тому його вимоги в частині встановлення факту, який має юридичне значення підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення частко кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. У відповідності до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. На підставі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину, відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину обумовлена тільки помилкою в прізвищі власника нерухомого майна та не визначеністю часток у спільній сумісній власності, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно.

Outcome: approved