Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

24 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на їхнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття (а.\~с. 1-2, 18). В обґрунтування позову зазначала, що вона та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та знаходиться на повному її утриманні. 08 вересня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. З моменту розірвання шлюбу відповідач із сином не спілкується та не зустрічається, участі у його вихованні він не приймає, матеріальної допомоги синові не надає. Домовленості із відповідачем про сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона змушена звернутися до суду. Їй відомо, що відповідач не працює, інших неповнолітніх дітей не має, стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, надала аналогічні пояснення, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн., щомісячно, що складає половину від прожиткового мінімуму дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що у період із 17 червня 2006 року по 08 вересня 2008 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який постійно проживає із матірю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] проживає окремо від них, добровільно матеріальної допомоги синові він не надає, про його здоровя не піклується. Домовленості щодо утримання дитини батьком між сторонами не досягнуто. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік встановлено, що прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років у 2016 році складає: з 1 січня 1455 грн., з 1 травня 1531 грн., з 1 грудня 1637 грн. Обовязок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги малолітньому синові [PERSON] не надає, постійного заробітку (доходу) не має, а також те, що домовленості щодо розміру аліментів на дитину сторонами не досягнуто, суд дійшов висновку, що із відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на сина у твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн., що становить не менше половини встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial