Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

25 травня 2016 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з дійсним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 березня 2007 року вони зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню доньку, яка проживає разом з матір'ю. З 2012 року вони з [PERSON] не мешкають однією родиною, в період їх спільного життя між ними змінилися відносини, зникла любов та взаємоповага, з'явилися різні погляди на життя та їх родина фактично розпалася, вони почали мешкати окремо. Вважає, що є всі підстави для розірвання їх шлюбу, оскільки подальше збереження сім'ї неможливе. Просив розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання адвокатських послуг від 24 травня 2016 року (а.с.12), до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розгляд справи провести за її відсутності, позов задовольнити (а.с. 10). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, зазначила, що проти задоволення позову не заперечує (а.с. 17). Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Як було встановлено в судовому засіданні, 24 березня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 116, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] до положень ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації понесених нею судових витрат. Згідно викладеного,

Outcome: approved