Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

25 травня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки кінцевого розрахунку при звільнені, в якому просив суд стягнути з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка» нараховану, але не виплачену заробітну плату, в загальному розмірі 82\~761, 64 грн., що складається із суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 4\~989, 00 грн., суми середнього заробітку за період затримки розрахунку в розмірі 73\~712 грн., інфляційного збільшення суми невиплаченої заробітної плати в розмірі 4\~060, 53 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 25 квітня 1972 року він працював на Державному підприємстві «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка». Згідно наказу № 299П від 25.12.2012 року він був звільнений з підприємства за станом здоровя на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України. На час звільнення позивача у Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» існувала заборгованість по виплаті йому заробітної плати. У зв'язку з наявною заборгованістю по виплаті заробітної плати позивач був вимушений звернутися в комісію по трудових спорах, що була створена на Державному підприємстві «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка». В травні 2012 року всі необхідні для відкриття провадження документи були подані позивачем до Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова. Однак на теперішній час заробітна плата позивачу в повному обсязі виплачена не була, у зв'язку з чим він і вимушений був звернутися до Жовтневого районного суду м. Харкова. В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшив розмір позовних вимог, та просив суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні, відповідно до довідки Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» у розмірі 17\~952, 00 грн. Іншу частину позовних вимог просив залишити без розгляду. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності №120-27/161 від 21.03.2017 року, у судовому засіданні не заперечувала проти виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 17\~952, 00 грн. з урахуванням графіку роботи підприємства в період 2013 2017 роки. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював на Державному підприємстві «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» з 25.04.1972 року по 25.12.2012 року. Наказом № 299п від 25.12 2012 року був звільнений з роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП за станом здоровя, що підтверджується копією трудової книжки. ( а.с. 10-12) Як вбачається з довідки № 014-1164 від 29.08.2014 року, виданої Державним підприємством «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка», станом на 21.08.2014 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з лютого 2011 року по грудень 2012 року складає 14\~537, 39 грн. (а.с. 13) В судовому засіданні позивач пояснив, що для стягнення заборгованості по заробітній платі він звернувся до Комісії по трудових спорах Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка», внаслідок чого було відкрито виконавче провадження. За час перебування матеріалів виконавчої справи на виконанні позивачу було виплачено кошти у сумі 1\~146, 97 грн. та у сумі 9\~548, 28 грн. Останні з яких 06 березня 2017 року були зараховані на рахунок позивача, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» від 27.03.2017 року № HBG1-TKTH-8E92-SS1L (а.с. 17) Постановою старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] від 23.03.2017 року закінчено виконавче провадження № 34414651, з примусового виконання посвідчення № 854, виданого 22.05.2012 року комісією по трудових спорах Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім.. [PERSON]», про стягнення з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім.. [PERSON]» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі у розмірі 10\~695, 25 грн. (а.с. 17) Позивач в судовому засіданні зазначив, що заборгованість відповідача по виплаті належної позивачу заробітної плати на теперішній час становить 4\~989, 11 грн. Вказана сума не заперечувалася і представником відповідача. Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. В судовому засіданні позивач просив стягнути з відповідача лише середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні, відповідно до довідки Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» у розмірі 17952,00 грн. Відповідно до довідки Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка», яка була надана в судовому засіданні представником відповідача, №014-338 від 12.06.2017 року, середньоденна заробітна плата [PERSON], розрахована у відповідності з Порядком нарахування середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 складає 68,00 грн. Сума середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільнені станом на 25.05.2017 року складає 17\~952, 00 грн. (68, 00 грн. х 264 днів по графіку роботи підприємства). (а.с. 28) Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує\~працівникові за виконану ним\~роботу. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Як вказано у ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до\~ ст. 116 КЗпП України\~ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27.03.2013 року у справі № 6-15цс13) Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.01.2015 року у справі № 6-195цс14) Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про\~практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ( постанова у справі № 6-64цс13 від 03.2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Абз.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~ постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100\~ (далі Порядок) передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року та від 11 червня 2014 року. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], щодо стягнення суми середнього заробітку за період затримки розрахунку у розмірі 17\~952, 00 грн. є такими, що ґрунтуються за Законі, а тому підлягають задоволенню. В абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 17\~952, 00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача зазначений без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів. У звязку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача, суд вважає необхідним стягнути з нього на користь держави судові витрати у вигляду судового збору. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved