Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

24 вересня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась з позовною заявою [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішення суду від 30.05.2016 року було розірвано. Під час шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, та не приймає участі в утриманні дитини. У зв`язку з вищевикладеним позивач і була вимушена звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. 22 жовтня 2021 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив суд у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, у зв`язку із наступним. Твердження позивача, що дитина знаходиться повністю на її утриманні, а він у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає та не берє участі в утриманні дитини не відповідає дійсності. Відповідач вказує, що він бере активну участь у вихованні та матеріальному забезпеченні своєї дитини, більш того, саме він є особою, яка несе найбільші витрати із забезпечення дитини. Кожні вихідні та святкові дні дитина проводить разом з відповідачем та її бабусею, матір`ю відповідача, кожної п`ятниці відповідач забирає дитину до себе і вона повертається до матері у неділю ввечері. Ці дні він та його мати повністю утримують дитину, відвідують концерти, вистави, парки атракціонів, розважальні центри тощо. Весь серпень 2021 року дитина проживала з відповідачем, оскільки позивач знаходилася за межами країни. Більшість одягу для дитини придбається за кошт відповідача, відповідач сплачує за танцювальний гурток, який вона відвідує. Щорічно дитина разом зі мною влітку подорожує країною, цього року ми відпочивали разом у с. Лазурному Херсонської області. Ця поїздка була повністю сплачена за мої кошти. Тобто дитина проводить з відповідачем величезну частину часу, протягом якого всі витрати лягають на нього, крім цього він постійно надає кошти як дитині, так і безпосередньо колишній дружині. У 2019 р. відповідачем за власною ініціативою було відкрито картковий рахунок «Юніор» на ім`я дитини, на який він систематично перераховує гроші. З лютого по вересень 2021 року картка була заблокована і за цей період часу відповідач передавав гроші позивачу безпосередньо. У вересні 2021 року картку було розблоковано. 12.09.2021 р. надійшов від відповідача платіж у рахунок аліментів у розмірі 1000 грн., а 24.09.2021 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом, стверджуючи, що відповідач не бере участі в утриманні нашої з нею дитини. 12 грудня 2021 року суд, без видалення до нарадчої кімнати, на місці ухвалив - клопотання відповідача задовольнити, викликати та допитати у якості свідка [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач, в судовому засідання позовну заяву підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити, надала пояснення посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Зазначила. Що періодично позивач надавав аліменти в розмірі 500-600 грн., але цих коштів не достатньо для задоволення потреб дитини. В останній час взагалі припинив надавати допомогу. Відповідач, в судовому засідання проти позовної заяви заперечував у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що систематично перераховував кошти на банківську картку. Має дохід в розмірі 7000 грн на місяць. Також зазначив. Що позивач має багато заборгованості перед кредиторами, які погрожують йому та дитині та побоюється , що гроші на дитину, які він має надавати дитині, не будуть використані за призначенням, а будуть зараховуватися на погашення боргів позивача. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. (а.с.2) Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 травня 2016 року позов [PERSON] задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.07.2010 року у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №388. Після розірвання шлюбу прізвище позивача та відповідача залишено без змін. (а.с.3) [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 листопада 2010 року.(а. с. 4) Позивач зазначає, що дитина проживає разом із нею та знаходиться повністю на її утриманні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що відповідач є її сином, онуку він забирає на вихідні, та практично онука весь час перебуває у них, та знаходиться весь цей час на їх утриманні. Вона дитину постійно забезпечує харчами, одягом та коштами, а позивач не бажає працювати, щоб забезпечити дитину. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку не звільняє від обов`язку утримувати дитину, саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.05.2020 року справа № 712/4702/19. Відповідно до законодавства, аліменти сплачуються добровільно або стягуються в судовому порядку. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на дитину відповідного віку складав з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня, який визначено рекомендованим розміром аліментів Як встановлено, відповідач добровільно перераховував кошти на банківську карту на ім`я дитини, проте існує спір щодо розміру та систематичного надання аліментів. Таким чином, позов [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної дитини повністю відповідає вимогам закону, а тому підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908, 00 грн., оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved