Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

26.09.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання У позові вказав, що навчається в Мелітопольському училищі культури і йому не вистачає коштів на життя на навчання, а від батька він не отримує ніякої матеріальної допомоги, хоча останній працює, має постійний заробіток та може надавати таку допомогу. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позов не визнає в повному обсязі, обґрунтовуючи це наступним. До виповнення [PERSON] 18 років він сплачував аліменти. На теперішній час його син продовжує навчання, проте не подав суду доказів того, що навчається на денній формі та не має змоги працювати, а також не надав доказів того, що не отримує соціальної допомоги як дитина, позбавлена батьківського піклування. Вважає, що заявлений розмір аліментів є великим та неспівмірним з його можливостями надавати матеріальну допомогу. Так, на його утриманні знаходиться матір- пенсіонерка та брат інвалід І групи, прикутий до ліжка. Пенсії, яку вони отримують, не вистачає на ліки. Крім того, у його власності немає ніякого майна, а заробітна плата, яку він отримує на теперішній час, не дає змоги сплачувати сину аліменти на період його навчання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]А.В. позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, в ньому зазначених. Також, пояснила суду, що вона була опікуном [PERSON] до досягнення ним повноліття, оскільки матір його померла, а батько був позбавлений батьківських прав. На теперішній час [PERSON] продовжує навчатися, отримує стипендію, але її не вистачає на життя, оскільки він проживає у гуртожитку, навчається на денного відділенні, а тому не має можливості заробити на своє утримання. Батько в добровільному порядку надавати таку допомогу не хоче. Відповідач працює, інших осіб на утриманні не має, отже, має змогу надавати матеріальну допомогу на період навчання позивача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що на теперішній час він звільнився з попереднього місця роботи і вимушений працювати в іншому місті. Його син отримав робочу спеціальність, але працювати не пішов, а вирішив отримати іншу спеціальність. Просив врахувати, що він вимушений надавати матеріальну допомогу своїй матері та брату інваліду, який прикутий до ліжка. З цих підстав позов не визнає і просить суд відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії І-ЖС №070222, виданого 14.05.1999 виконкомом Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області. Факт того, що [PERSON] був позбавлений батьківських прав, визнається відповідачем, а отже, відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно з вимогами ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Також, судом встановлено, що 28.01.2006 померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 032783, виданого виконкомом Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області 30.01.2006, актовий запис № 6. З довідки, виданої 03.09.2018 за №186 директором КЗ «Мелітопольське училище культури» Запорізької обласної ради, вбачається, що [PERSON] дійсно навчається на ІІ курсі денного відділення бюджетного фінансування, термін навчання з 01.09.2018 по 30.06.2021, на повному державному забезпеченні не перебуває. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] дійсно, продовжує навчання на денній формі, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Згідно з ч. 3 ст.\~199\~СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивач і звернувся до суду з відповідним позовом. Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200\~СК України ). Згідно довідки від 23.11.2018 №80, виданої ТОВ «Дніпрокераміка», [PERSON] працює у вказаному товаристві на посаді муляра. Доказів того, що відповідач звільнився із вказаного місця роботи, суду надані не були. Таким чином, обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів з відповідача на період навчання повнолітнього сина, по справі не встановлено. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, враховує розмір заробітної плати, яку отримує відповідач, а тому вважає на необхідне стягнути з нього аліменти на користь позивача в розмірі 1/5 частини від його доходу. Надані суду відповідачем документи про наявність на його утриманні матері пенсіонерки та брата інваліда І групи судом до. уваги не беруться, оскільки [PERSON] не надав доказів того, що він проживає з ними та є єдиним в сімї, хто може надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином,\~з [PERSON]\~на користь\~[PERSON]\~підлягають стягненню\~аліменти на\~його утримання\~у розмірі\~1/5 частки\~всіх видів\~його заробітку\~(доходів),\~починаючи з\~26.09.2018\~року,\~тобто від дня подання позову і до закінчення навчання,\~але не\~більш як\~до досягнення ним 23-х років. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. [PERSON], як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнений (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial