Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

24 листопада 2016 року, [PERSON], третя особа: Великомихайлівська селищна рада Великомихайлівського району Одеської області звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] дошкільного навчального закладу ясла-сад «Дзвіночок», Великомихайлівського району Одеської області про поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом №23 від 06 січня 2011 року він прийнятий на посаду сторожа [PERSON] дошкільного навчального закладу ясла-сад «Дзвіночок» Великомихайлівського району Одеської області. Там він працював до 25 жовтня 2016 року, за весь час праці не мав доган та нарікань, щодо його роботи. Наказом №38, від 25 жовтня 2014 року (в трудовій книжці записано 25.10.2016 року) завідувача [PERSON] дошкільного навчального закладу ясла-сад «Дзвіночок» Великомихайлівського району Одеської області його було звільнено з займаної посади за грубе порушення трудової дисципліни, за п.4 ст.40 КЗпП України (за прогули без поважних причин). Позивач вважає, що його звільнено незаконно, так як 24 жовтня 2016 року завідувач приїхала до нього додому і повідомила йому, що він звільнений з займаної посади сторожа за прогули і приступати до роботи 24.10.2016 року йому не потрібно та дала підписати акт від 24.10.2016 року про відсутність на роботі в період з 22.10.2016 року по 23.10.2016 року. 22.10.2016 року він їздив з [PERSON] до с.Новосавицьке відвідати двоюрідну бабу яку захворіла. При слідуванні в зворотньому напрямку у них зламалася машина, тому він вирушив пішки. До місця роботи він добрався в 20 годин 30 хвилин, де включив освітлення і приступив до виконання своїх службових обов'язків. 25.10.2016 року йому було видано трудову книжку з записом про звільнення, з відсутністю підпису та печатки. З актом від 17.10.2016 року про його відсутність на робочому місці з 14.10.2016 р .на 15.10.2016 року, також не згодний, оскільки знаходився на робочому місці в цей час та про його існування дізнався лише 15.11.2016 року - після письмового звернення про отримання необхідних документів. Вважає також, що йому була спричинена моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 2000 грн., так як його честь та гідність були ушкоджені, підірвана ділова репутація як спеціаліста, душевним стражданням. У судовому засіданні позивач та його представник цілком підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд позов задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] додатково також зазначив, що з 2011 року завжди був графік роботи по змінах з 17.00 до 06.00 години ранку. В підписанні акту про його відсутність на робочому місці 14.10.2016 року від відмовився, оскільки він в той день був на робочому місці. Акт про відсутність його на роботі 22.10.2016 року, він підписав, оскільки дійсно в ту зміну, нікого не попередивши, він запізнився на роботу та прибув на робоче місце о 20.30 хвилин, що може підтвердити [PERSON] який приблизно о 20.50 годині проходив поруч. 24.10.2016 року його зранку на роботу телефонним дзвінком викликала завідуюча, однак він не прийшов, так як в той день у нього міняли дах в будинку. В цей же день, по обіді, до нього додому разом зі старостою села [PERSON] приїхали завідуюча, яка надала йому 2 акти та повідомила, щоб він на роботу не виходив, а завтра 25.10.2016 року прийшов за трудової книжкою. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] не визнала в повному обсязі, та підтримала пояснення викладенні у запереченні відповідно до яких, просила суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Додатково також зазначила, що позивач неодноразово порушував трудову дисципліну, вона з ним проводила бесіди, при яких він обіцяв виправитися. 22.04.2016 року нею був виданий наказ №10 «Про забезпечення надійної охорони закладу» з яким був ознайомлений, зокрема, і сторож [PERSON], про що свідчить його особистий підпис. 17.10.2016 року на її ім'я від завгоспа [PERSON], який здійснює контроль за роботою сторожів, надійшла доповідна, в якій було зазначено про відсутність сторожа [PERSON] на роботі з 14 на 15 жовтня 2016 року. Після чого вона викликала сторожа [PERSON] до кабінету, де він усно пояснив, що він був на роботі. В присутності завгоспу вона його попередила, що це останнє попередження, інакше - вона його звільнить. 22.10.2016 року знову з 17.00 години була зміна сторожа [PERSON], і оскільки його знову не було на роботі, вона особисто пішла до нього додому о 19.00 годині, де побачила, що він в нетверезому стані спав. Після чого, вона зателефонувала завгоспу та просила проконтролювати чи вийде [PERSON] на роботу, однак в свою зміну він так і не вийшов на роботу про, що в своїй доповідній зазначив [PERSON]. 23.10.2016 року, ввечері, їй подзвонив [PERSON] та вибачився, сказав, що це було востаннє, однак вона йому сказала прийти завтра на роботу та надати письмові пояснення. Але, в понеділок 24.10.2016 року [PERSON] не прийшов на роботу, навіть після її неодноразових дзвінків, тоді вона звернулась до профспілкового комітету з поданням про надання згоди на звільнення працівника [PERSON], який вчинив прогул. 25.10.2016 року отримавши відповідну згоду профспілкового органу вона видала наказ №38 про звільнення сторожа [PERSON] за п.4 ст.40 КЗпПУ, однак в наказі допустила опечатку зазначивши 2014 рік, а не 2016 рік. Представник третьої особи в судовому засіданні просив суд відмовити у позові в повному обсязі, оскільки порушень трудового законодавства при звільненні [PERSON] не було. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що вже пять років працює завгоспом у дитячому садку « Дзвіночок», та здійснює контроль за роботою сторожів. 14.10.2016 року він прийшов на роботу о 20:00 годині. Сторожа [PERSON] який повинен був працювати в цей день не було, він оглянув територію та пішов додому біля 22:00 години. Так і на початку 6:00 години ранку, світла на території дитсадка не було, що свідчить про те, що сторож [PERSON]В так і не зявлявся на робочому місці. Він одразу зателефонував завідуючій, а на наступний робочий день склав доповідну на її імя. 22 жовтня 2016 року він також прийшов на територію дитсадка біля 20:00 години, знову була зміна [PERSON], через 20 хвилин він пішов додому, а потім прийшов знову о 02:00 годині, однак [PERSON] ні на території дитсадка, ні в сторожці не було. Знову написав доповідну, так як на той момент в дитсадку був ремонт даху, він хвилювався, щоб нічого не вкрали з території. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вони з [PERSON] являються співмешканцями вже протягом 11 років. 14.10.2016 року був вихідний, але [PERSON] був на роботі, вона приїхала додому не памятає о котрій, але його дома не було. Вона знала, що 22.10.2016 року її співмешканець мав їхати в с. Н-Савицьке до зміни в дитсадочку, але чи повернувся він на роботу чи ні їй не відомо, але о 20.00 годині, коли вона повернулась з роботи його дома не було, а лише о 06:00 годині ранку він прийшов додому, що може свідчити про те, що він був на зміні. 24.10.2016 року, в обід, завідуюча [PERSON] приїхала разом із старостою села до них додому та її співмешканець підписував якісь документи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він являється старостою [PERSON] сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, коли він став старостою, дитсадок знаходився під його контролем, так як в садку проводилась заміна шиферу і він був матеріально відповідальний за цей обєкт. 22 жовтня 2016 року, ввечері, біля 18:30 до 19:00 години він заїхав на територію дитсадка, щоб подивитись чи привезли новий шифер, обійшов її 2 рази, однак сторожів не було. Відразу ж подзвонив до завідуючої та спитав, хто сьогодні на зміні працює з сторожів, на що вона відповіла, що [PERSON], тоді він їй сказав, щоб вона розібралась з цим інцидентом. Через день він знову зателефонував завідуючій, щоб дізнатись, що вона вирішила, однак вона повідомила, що сторож за її викликом на роботу не зявився. Тоді завідуюча [PERSON] запропонувала йому разом підїхати до [PERSON] додому. Коли вони приїхали, сторож вийшов та пояснив, що на роботі не був, так як він захворів чи зайшов до сусіда- не памятає точно. Після чого вони надали йому для ознайомлення відповідні документи, але він відмовився їх підписати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він 22.10.2016 року о 21:00 годині проходячи по території дитсадка бачив свого товариша, кума [PERSON] на протязі 5 хвилин. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, оцінивши докази до вимог ст. ст. 57-65 ЦПК України, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в позові [PERSON], третя особа: Великомихайлівська селищна рада Великомихайлівського району Одеської області до [PERSON] дошкільного навчального закладу ясла-сад «Дзвіночок» про поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу, та відшкодування моральної шкоди, належить відмовити у повному обсязі - виходячи з наступного. Згідно ч.1,6 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно ст.3 Кодексу Законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Таким чином, спірні правовідносини мають бути врегульовані діючим законодавством про працю. Згідно вимог ч.3,4 ст.10, ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст.61 ЦПК України визначено, що не потребують доказуванню в судовому засіданні обставини, визнані сторонами. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] наказом по Н- Петрівському дитячому садку « Дзвіночок» № 23 від 06.01.11 року був прийнятий на посаду сторожа. [PERSON]- був ознайомлений з робочою інструкцією сторожа [PERSON] ДНЗ Дзвіночок 06.01.2011 року, про що особисто розписався на останньому аркуші цієї інструкції. У п. 1.2-1.4 даної інструкції зазначено, що сторожа приймає на роботу та звільняє з роботи керівник [PERSON] ДНЗ Дзвіночок; сторож підпорядковується безпосередньо завгоспу, завідувачу ДНЗ; основна функція сторожа забезпечення охорони будівлі, всіх приміщень та території дошкільного закладу. Відповідно до п.1.6 сторож працює за графіком роботи затвердженим завідувачем. Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Так, наказом № 10 від 22.04.2016 року завідуючої ДНЗ Дзвіночок,- Про забезпечення надійної охорони закладу, з метою збереження майна закладу та попередження незаконного проникнення в заклад освіти незнайомих та підозрілих осіб, наказано: завгоспу [PERSON] провести додатковий інструктаж зі сторожами про їх відповідальність та добросовісність виконання роботи; здійснювати контроль за роботою сторожів; сторожам [PERSON], [PERSON], [PERSON] забезпечити надійну охорону ввірений їм заклад в нічний час. З даним наказом ознайомлений, зокрема, і сторож [PERSON], про що свідчить його особистий підпис. В судовому засіданні встановлено, що зміна сторожа починається з 17-00 годин та закінчується о 06.00 ранку. Це сторонами не оспорювалось. Тому суд не приймає до уваги доводи представника позивача, що позивач був ознайомлений з графіком роботи лише за 2013 рік. Відповідно до графіку [PERSON] мав заступити на зміну 14.10.2016 року о 17.00 годині до 06.00 години 15.10.2016р., 22 жовтня він також мав працювати з 17.00 години до 06.00 години 23.10.2016 року. Позивач в судовому засіданні повністю заперечуючи факт відсутності на робочому місці 14.10.2016 року, разом з тим підтвердив свою відсутність на робочому місці 22.10.2016 року до 20.30 годин, тобто більше трьох годин. Відсутність на роботі 14 та 22 жовтня 2016 року сторожа [PERSON] підтверджується доповідними так і допитом в судовому засіданні в якості свідка завгоспа [PERSON], поясненнями свідка [PERSON], та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: копією табелю обліку робочого часу за жовтень 2016 року, актами від 17 жовтня 2016 року №1, від 24 жовтня 2016 року №2 та від 24 жовтня 2016 року №3 за підписами трьох працівників установи завідуючої [PERSON], вихователя профоргану [PERSON] та завгоспа- Сумар В. Г. Надати письмові пояснення стосовно прогулів 14 та 22 жовтня 2016 року позивач [PERSON]В відмовився, що підтверджується актом № 4 від 25.10.2016 року, згідно якого завідуюча ДНЗ «Дзвіночок» [PERSON] у присутності старости Великомихайлівської селищної ради с. Новопетрівка [PERSON], запропонувала [PERSON], сторожу, надати письмові пояснення щодо причини його відсутності на роботі 14.10.2016 року і 22.10.2016 року та ознайомитися з актами №1 від 17.10.2016 року про відсутність його на роботі і актом №3 про невиконання посадових обовязків,- надати письмові пояснення та ознайомитися з актами [PERSON] відмовився. Суд критично розцінює пояснення свідків [PERSON], [PERSON] стосовно підтвердження ними факту знаходження позивача [PERSON]В 22.10.2016 року на робочому місці, оскільки вони особисто заінтересовані та залежні від позивача- свідок [PERSON] співмешканка, а [PERSON] являється товаришем та кумом та протирічать іншим дослідженим у судовому засіданні доказам. Із змісту п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України вбачається, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Тобто, для звільнення працівника за п. 4 ст. 40 КЗпП України не обов'язково, щоб він був відсутній на роботі більше трьох годин підряд. Важливо тільки, щоб були докази, які з вірогідністю підтверджують відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня (зміни) . Звільнення на цій підставі допускається тільки в тому випадку, якщо працівник здійснив прогул або був відсутній на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважної причини. На підставі наведеного суд дійшов до висновку про відсутність у позивача поважних причин невиходу на роботу 14 та 22 жовтня 2016 року. Так, наказом № 38 від 25.10.2016 року завідуючою [PERSON] ДНЗ «Дзвіночок» звільнено з посади сторожа позивача [PERSON] за грубе порушення трудової дисципліни за п.4 ст. 40 КЗпП України (за прогули без поважних причин). Перевіривши процедуру звільнення позивача з ініціативи роботодавця суд встановив, що на виконання вимог ст.43 КЗпП України, завідуюча ДНЗ [PERSON], звернулась до голови профспілкового комітету [PERSON] дошкільного навчального закладу Дзвіночок [PERSON]М з відповідним поданням № 1 від 24.10.2016 року про отримання згоди на звільнення [PERSON], сторожа, за п.4 ст. 40 КЗпП України ( за прогули). Так, відповідно до повідомлення від 25.10.2016 року за підписом голови профспілкового комітету ДНЗ Дзвіночок, профспілковий комітет на своєму засіданні ухвалив рішення про надання згоди на звільнення сторожа [PERSON] з роботи за п.4 ст.40 КЗпПУ у зв'язку з прогулами без поважних причин. Хід засідання профспілки відображений в протоколі від 25.10.2016 року. Резюмуючи вищенаведене, судом не встановлено порушень діючого трудового законодавства Украини в діях відповідача стосовно звільнення позивача [PERSON] Крім того, позивач [PERSON] ставить також вимоги про стягнення на його користь суми середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Оскільки не встановлено порушень закону в процедурі і порядку звільнення [PERSON], з чого слідує відсутність передбачених законом, обґрунтованих підстав для задоволення базової вимоги про поновлення на роботі, тому і відповідні вимоги про стягнення суми середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, що мають похідний характер, не підлягають до задоволення. Таким чином, на підставі викладеного, суд,

Outcome: dismissed