Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

24.10.2016 року Служба у справах дітей Сумської міської ради звернулася із зазначеним позовом до суду, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що дитина була вилучена працівниками поліції 03.03.1017 року з сім'ї та поміщений до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. На момент виявлення дитини відповідач за своїм місцем проживання знаходилась в стані алкогольного сп'яніння, не приділяла уваги дитині, залишати дитину з матір'ю було загрозливим для життя і здоров'я дитини. [PERSON] лише через три дні 06.03.2017 року звернулась до служби у справах дітей для з'ясування місця перебування дитини. При цьому відповідач була в нетверезому стані, дуже брудна та неохайна, з синцями на обличчі. Відповідачу роз'яснено наслідки її поведінки, попереджено про необхідність змінити свою поведінку, відношення до дитини, вказано місце перебування дитини. З того моменту мати дитини двічі викликалась на бесіду до служби у справах дітей, але не з'являлась. В ході відвідування з місце її проживання була відсутня. Опитані колишній співмешканець, сусідка та рідна сестра [PERSON]- [PERSON] підтвердили, що [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. 04.04.2017 року [PERSON] була запрошена до засідання комісії з питань захисту прав дитини, їй рекомендовано пройти курс лікування від алкогольної залежності та працевлаштуватися. [PERSON] ставиться до наданих рекомендацій безвідповідально, на співпрацю йде неохоче. Позивач вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання, розвитку, утримання дитини, за час перебування дитини в Центрі реабілітації приходила до сина декілька разів у березні, квітні, травні 2017 року та приносила фрукти та солодощі, одного разу з'явилась у нетверезому стані, останній раз відвідала сина 03 червня 2017 року і після того дитиною не цікавиться, не відвідує, не утримує. Позивач вказує, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не займається його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на дитину. Мати здійснює шкідливий вплив на сина своєю аморальною, антисуспільною поведінкою, вживає алкоголь. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини та стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача Служби у справах дітей позов підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні представник третьої особи Сумського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді позов підтримала, пояснила, що [PERSON] не зважаючи на проведені з нею профілактичні бесіди, тренінги, тощо, не виявляє наміру виконувати свої батьківські обов'язки щодо сина. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з'явилася, хоча неодноразово повідомлялася про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Крім того, відповідач повідомлялася представниками служби у справах дітей та представниками Сумського міського центру соціальних служб про час розгляду справи у суді. Будь-яких заперечень чи пояснень відповідач не надала, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача служби у справах дітей та представника третьої особи, показання свідка - психолога центру соціально-психологічної реабілітації дітей, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, зокрема, роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В даній справі судом встановлено, що відповідач - мати дитини ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4). Я вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, відомості про батька дитини [PERSON], [INFO] записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері (а.с. 5). Допитана в суді свідок - психолог центру соціально-психологічної реабілітації дітей [PERSON] пояснила, що дитина потрапила в заклад 03.03.2017 року, недоглянута, брудна. Хлопчик довго адаптувався, він не звик бути в колективі. З первинного інтерв'ю з хлопчиком було встановлено, що він є жертвою сімейного насильства, його били співмешканці матері, які були завжди п'яні, як і мама. Мати відвідувала дитину до червня 2017 року, а потім перестала відвідувати. У вересні 2017 року дитина пішла до першого класу школи. У хлопця проявилась шкільна дезадаптація, з'явились нав'язливі рухи та міміка. Поведінка хлопця по відношенню до дітей агресивна, а це властиво жертвам жорстокого поводження з дітьми. Хлопчик не згадує про матір, не просить її забрати його додому. Хлопчик виявляє емоційну прихильність до рідної тітки [PERSON], яка його часто відвідує та забирає до себе. Він чекає на неї, з задоволенням проводить з нею час, розказує про їх прогулянки, тощо. Свідок пояснила, що на даний час дитина обстежена лікарем-психіатром, встановлено діагноз «не соціалізований розлад поведінки», однак розпочати лікування дитини Центр не може, оскільки на це потрібна письмова згода матері, а мати не з'являється вже тривалий час. Судом досліджено ряд документів, наданих службою у справах дітей, зокрема: акт обстеження умов проживання [PERSON], з фотографіями квартири, що свідчать про антисанітарні умови проживання (а.с.63-66), акти обстеження, в яких зафіксовані пояснення колишнього співмешканця [PERSON] - [PERSON] та її сусідки, які підтвердили, що [PERSON] тривалий час веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртним, не займається вихованням дитини (а.с.67, 68). Також судом досліджено інформація з Сумського ВП ГУНП, про те, що [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вештається вулицями м. Суми у нетверезому стані. Сама [PERSON] неодноразово зверталася до поліції з повідомленнями, що їй завдано тілесні ушкодження її співмешканцями (а.с.61). Також судом досліджені письмові пояснення [PERSON], рідної тітки дитини, яка повідомила, що після народження дитини її вихованням займалась бабуся. Після смерті бабусі, деякий час дитина проживала з тіткою в м. Києві. [PERSON] виловила бажання взяти дитину на вихання під свою опіку, оскільки її сестра [PERSON] не займається вихованням дитини (а.с.62). За висновком комісії лікарів-психіатрів, [PERSON] страждає на психічне захворювання, але за ступенем обмеження життєдіяльності дане захворювання не підпадає під п. 4 Порядку видачі висновку ЛКК (а.с. 73). З інформації, наданої дитячою поліклінікою, вбачається, що [PERSON] відвідував дитячу поліклініку в супроводі бабусі останній раз 20.07.2015 року, точну адресу його постійного проживання зі слів бабусі вияснити не вдалося (а.с.75). Дана інформація підтверджує те, що після 2015 року мати дитини [PERSON] жодного разу не приводила дитину до поліклініки, тобто вже протягом більше як двох років не переймалась його станом здоров'я. Судом досліджено психолого-педагогічну характеристику дитини [PERSON] станом на березень 2017 року та станом на 11.10. 2017 року (а.с.77, 85), та висновок про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини (а.с.79). З вказаних документів вбачається, що [PERSON] має не соціалізований розлад поведінки, йому призначено медикаментозне лікування. Однак, в зв'язку з тривалою відсутністю його матері та відсутністю можливості отримати її згоду, неможливо розпочати лікування та отримати консультації спеціалістів, в зв'язку з чим Сумський центр соціально-психологічної реабілітації звернувся до служби у справах дітей з відповідним листом (а.с.80-81). Крім того, судом досліджено інформація щодо соціального супроводу сім'ї [PERSON], з якої вбачається. що [PERSON] не прикладає власних зусиль для подолання складних життєвих обставин, в яких опинилась її родина і тому повернення дитини в такі умови проживання які є на сьогоднішній день - негативно відобразяться на її розвитку, Позбавлення [PERSON] батьківських прав буде доцільним (а.с.82). На думку суду, поведінка відповідача свідчить про незацікавленість її як матері у долі дитини, байдужому ставленні до своїх батьківських обов'язків. Суд вважає, що під час розгляду справи доведено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків відносно сина [PERSON], а саме: не спілкується з дитиною, з червня 2017 року не виявляє бажання її побачити, матеріально не забезпечує дитину, не створює належних умов для проживання та навчання дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Суд враховує, що відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками по вихованню і утриманню дитини. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що відповідно до ст. 150 СК України [PERSON] обов'язків щодо виховання та розвитку дитини не виконує, ухиляється від їх виконання, з метою захисту насамперед інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Крім того, ч. 3 ст. 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або в твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач є особою працездатного віку, має нормальний стан здоров'я, має об'єктивну можливість сплачувати аліменти, а будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, суд вважає, що є законні підстави для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частині від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 24 жовтня 2016 року. Позивач просить стягувати аліменти на особистий рахунок дитини, тому з метою захисту інтересів дитини аліменти необхідно перераховувати на особистий рахунок дитини [PERSON], [INFO] у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав, а також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. в частині позовних вимог про стягнення аліментів, а всього 1280 грн., в зв'язку із тим, що за даною категорією справи позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі ст.ст. 164, 165, 166, 180-182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved