Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

26.11.2020 [PERSON] пред`явив позов до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн., завданої приниженням його честі і гідності. Обґрунтував позов тим, що 13.02.2020 в залі судових засідань під час розгляду справи за його позовом про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди [PERSON] ображав його честь та гідність, стверджуючи, що він, брат та матір брешуть як ті собаки, словесні образи супроводжував жестикуляцією рук в сторону його та матері. Внаслідок протиправної поведінки [PERSON] зазнав переживань, купляв заспокійливі засоби для себе та матері. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Пояснив, що внаслідок порівняння його із «свійською твариною, із собакою» зазнав моральної шкоди, тому звертався до сімейного лікаря, який двічі приїжджав в с. Гоноратівка. [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив повністю. Пояснив, що міг сказати фразу, з приводу якої пред`явлено позов, однак це була приказка і він нікого не ображав. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову повністю. Із звукозапису судового засідання суд встановив, що 13.02.2020 відбулося судове засідання в цивільній справі № 349/1795/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. Під час допиту в цивільній справі № 349/1795/19 як свідка [PERSON] відповідала, зокрема, на запитання щодо того чи бере [PERSON] участь в громадському житті села. Один з учасників цивільної справи - [PERSON] зазначив, що [PERSON] «збрехала про своїх синів», надаючи показання про їхню участь в громадському житті села. А саме, під час прибирання цвинтаря синів не було, був лишень їхній батько - [PERSON] . Далі [PERSON] звернувся до [PERSON] , сказав, що «ви не були на цвинтарі». [PERSON] у відповідь обурилася, відповіла, що вони є безсовісними брехливими людьми. В цей час виникла голосна суперечка, яку намагалася вгамувати головуюча суддя. Під час цієї суперечки чути як [PERSON] сказав «ви брешете, як ті собаки ви всі брешете». Після цих слів головуюча суддя зробила зауваження [PERSON] . Із контексту суперечки, а також наданих [PERSON] пояснень в цьому судовому засіданні, очевидно, що він звертався як до [PERSON] , так і до [PERSON] . Під час судового розгляду цієї справи свідок [PERSON] , брат [PERSON] , надав показання, що був свідком в справі за позовом [PERSON] , під час розгляду якої [PERSON] сказав вищезазначену фразу. Після судового засідання його матір плакала через образливе порівняння. Брат також переживав з цієї ситуації, звертався до сімейного лікаря. На підтвердження факту перенесених переживань і заподіяння йому моральної шкоди [PERSON] надав копії фіскальних чеків, які підтверджують придбання медичних препаратів у вересні 2020 року, а також копію електронного направлення від 16.12.2020 на консультацію до невролога. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. В ст. 297 ЦК України зазначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Праву особи на повагу до її гідності і честі корелюють права інших осіб на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, які передбачені ч. 1 ст. 34 Конституції України. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Вимога [PERSON] полягає у відшкодуванні йому моральної шкоди у зв`язку з його образою та образою матері і брата - їхнім порівнянням із собакою. Висловлювання [PERSON] «ви брешете, як ті собаки ви всі брешете», очевидно, є приказкою, алегорією, словами вжитими в переносному значенні, для виразу крайньої незгоди із сказаним перед цим [PERSON] , акцентуванням на тому, що сказане нею є неправдою, брехнею. Український фольклор знає багато приказок про брехню, в тому числі із такими персонажами як собака: брехливу собаку чути здалека; брехливий собака й на вітер гавкає; бреше, як попова собака; бреше, як Сірко на вітер; вдача собача: не брехне, то й не дихне; старий, як пес, а бреше, як цуценя тощо. Тому в суду відсутні підстави вважати висловлювання [PERSON] чимось іншим ніж приказкою. В ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Висловлена думка [PERSON] є шпилькуватою, може бути предметом оцінки та реагування з точки зору доцільності її озвучення в судовому засіданні судом, який здійснював відповідний судовий розгляд. Водночас не є брутальною, принизливою чи непристойною за формою, є оціночним судженням за своїм змістом, тому [PERSON] не несе відповідальності за її висловлювання. З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що особисті немайнові права [PERSON] не були порушенні і не підлягають захисту.

Outcome: dismissed