Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

25 травня 2016 р. орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом, в якому просив [PERSON], [PERSON] позбавити батьківських прав відносно\~\~малолітнього [PERSON], [INFO], стягнути з кожного з відповідачів аліменти на утримання дитини, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття щомісяця у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання 04 липня 2016 року представник позивача зявилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Пояснила, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків, не займаються вихованням дитини, не несуть витрати на її утримання, фактично обовязки батьків перебрала на себе матір відповідача [PERSON], тобто бабуся хлопчика, яка після позбавлення батьківських прав її доньки [PERSON] має намір бути опікуном малолітнього [PERSON]. Відповідачі вимоги про позбавлення їх батьківських прав визнають про що подали нотаріально завірені заяви. Надавши пояснення та письмові докази представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До позову додані нотаріально завірені заяви про визнання позову про позбавлення батьківських прав та викладено прохання здійснювати розгляд справи за їх відсутності. Суд вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області в книзі реєстрації народжень 03 листопада 2007 року зроблено актовий запис №108 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії 1-ВЛ №105840. З наданих суду копії вироку Московського районного суду Харківської області від 26 листопада 2001 року, рішення цього ж суду по цивільній справі за позовом Московського РВК м. Харкова до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав від 10 грудня 1998 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] через зловживання наркотичними засобами були позбавлені батьківських прав відносно старшого сина [PERSON], [INFO], а згодом [PERSON] ще й була засуджена за злочин у сфері обігу наркотичних засобів до покарання у виді позбавлення волі. Як пояснила у судовому засіданні представник органу опіки та піклування [PERSON], спосіб життя відповідачів не змінився, до молодшої дитини вони ставляться так само байдуже. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сімї [PERSON] від 19 травня 2016 року, складеного начальником служби у справах дітей Золочівської РДА [PERSON], директора Золочівського ЦСССДМ [PERSON], фахівця з соціальної роботи [PERSON], проведеного за адресою проживання [PERSON]: смт. Золочів, вул. Б. Хмельницького, 77, санітарний стан приміщень задовільний, родина [PERSON] складається з однієї особи самої [PERSON], доходів вона не має. В акті зазначено, що матір не займається вихованням сина, уваги йому не приділяє, останній в свою чергу у даний час проживає разом з бабусею та навчається у місті Харкові. З інформаційної довідки Золочівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 Золочівської районної державної адміністрації Харківської області вих. №01-23/157 від 18 червня 2016 року вбачається, що [PERSON] проживав з матірю [PERSON], [INFO], так як матір не працювала, родина існувала за рахунок коштів родичів [PERSON] Батько хлопчика [PERSON] за час навчання дитини у даному навчальному закладі жодного разу не приходив до школи, не цікавився навчанням сина, не приймав участь у шкільному житті та вихованні [PERSON]. Матір хлопчика приділяла недостатньо уваги навчанню і вихованню сина, через що дитина часто пропускала навчання без поважної причини, мати не забезпечувала дитину повноцінним харчуванням, що негативно впливало на стан здоровя дитини: хлопчик мав кволий вигляд, під час навчального процесу був млявий, неактивний, сонний, що негативно позначалося на засвоєнні матеріалу. На вказані недоліки керівництво навчального закладу неодноразово звертало увагу, проте вказані дії виявилися безрезультатними, аж поки в ситуацію не втрутилася бабуся хлопчика [PERSON], яка замість батьків забезпечувала дитину іграшками, новим одягом, подарунками, дарувала дитині свою увагу, покращуючи емоційний стан дитини. [PERSON] членами педагогічного колективу надана грошова допомога із коштів учнівського всеобучу, проте це не покращило умови проживання родини. Орган опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації надав висновок від 15 травня 2015 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Так у висновку зазначено, що подружжя [PERSON] не займається вихованням своєї дитини, ведуть аморальний спосіб життя. Орган опіки та піклування вважав доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO]. З доданих до матеріалів справи нотаріально завірених заяв [PERSON] та [PERSON] від 11 квітня 2016 року та 04 квітня 2016 року вбачається, що вони добровільно, розуміючи наслідки своїх дій, відмовилися від подальшого виховання та утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], та від батьківських прав на нього, усі питання з цього приводу, у всіх установах, просили вирішувати за їхньої відсутності. При вирішенні спору суд виходив з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції про захист основних прав і свобод. Статтею 8 Конвенції проголошено, що кожен має право на повагу до свого... сімейного життя... Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Статті 32, 51 Конституції України передбачають, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статті 11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства» визначають, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Стаття 164 СК України обумовлює підстави позбавлення батьківських прав, так, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд доходить висновку, що позивач як орган опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації мав право на звернення до суду з відповідним позовом відповідно до положень ст. 165 СК України, обраний спосіб захисту відповідає допущеному порушенню. Суд вважаючи, що визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, навпаки слугує інтересам дитини, одночасно доходить висновку, що відповідачі в порушення вимог статей 150, 157 СК України не виконують належним чином свої обовязки щодо виховання та розвитку дитини, не піклуються про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток свого сина [PERSON], [INFO], не несуть кошти на його утримання, в звязку з чим позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, враховуючи задоволення судом позовних вимог, не дивлячись, що позивачем вказані вимоги не ставилися, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України на користь держави з відповідачів підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору, від оплати яких орган опіки та піклування був звільнений при подачі позову, так як розподіл судових витрат відноситься до питань, що підлягають обовязковому вирішенню при ухваленні судового рішення. Водночас суд зауважує, що відповідачі не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про поновлення їхніх батьківських прав у порядку ст. 169 СК України. Суд, перевіривши наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, постановляє рішення відповідно до інтересів дитини, у тому числі і про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved