Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

25.02.2020 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5 000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.12.2017 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що зареєстрований Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №3143. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Також, позивач зазначає, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Вважає, що відповідач не виконує своїх обов`язків по утриманню дитини, хоча матеріально забезпечений, є власником квартири та легкового автомобіля, а тому може сплачувати аліменти на утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, просила позов задовольнити з наведених вище підстав. 25.02.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 21.05.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі. 25.05.2020 до суду надійшла відповідь на запит щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Сторонам було направлено копію ухвали від 21.05.2020, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. [PERSON] , відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 01.12.2017 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 3143 (а.с. 11). Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 12). Також, встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, проте вона не має достатніх коштів для задоволення потреб дитини. Згоди щодо матеріального утримання та виховання сина між сторонами не досягнуто. Разом з тим, встановлено, що відповідачу на праві власності належить квартира за адресою [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою №198549503 та легковий автомобіль ВАЗ 21011, що підтверджується листом головного сервісного центру МВС (а.с.30-32). Вбачається, що відповідач знаходиться у працездатному віці та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно ст. 184 СК України, розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, враховуючи, що позивач звернулась до суду за захистом своїх прав 25.02.2020, то аліменти мають бути присуджені з дня її звернення до суду з позовом, тобто з 25.02.2020. Визначаючи розмір аліментів, як такий, що є виправданий виходячи з інтересів дитини та матеріального становища сторін, суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами, що розмір аліментів у сумі 5 000,00 грн. та які підлягають стягненню з відповідача, є виправданими та такими, що відповідають інтересам дитини. Суд також зважає на ту обставину, що витрати, які позивачем враховано при визначення розміру аліментів, зокрема, на санаторно-курортний відпочинок та лікування, у розумінні вимог ст.185 СК України є додатковими витратами, а тому не можуть враховуватися при визначенні розміру аліментів. За вказаних вище обставин, суд вважає, що виправданими є витрати на утримання дитини у розмір 4 000,00 грн., які мають бути покладені на обох із батьків у рівних частках. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 грн., щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 25.02.2020 і до його повноліття. При визначенні вказаного вище розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача та вважає, що такий розмір аліментів останній може надавати на утримання дитини. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial