Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

24.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про виключення майна з акту опису майна та звільнення з-під арешту, посилаючись на те, що він є власником рухомого майна та арешт перешкоджає йому в праві власності. Позивач в судове засідання не зявився, але про час, місце та дату був повідомлений належним чином, про причини не явки не повідомив. Представник відповідача [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявився, але про час, місце та дату був повідомлений належним чином, про причини не явки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів вбачається, що 13.12.2016 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області винесене рішення у справі №629/4523/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, яким позов було задоволено в повному обсязі(а.с.13-16). Відповідно до вищеназваного рішення стягнення звернуто на предмет застави автомобіль марки «LEXUSLS 460 L, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов (шасі) JTHGL46F585029967, який належить [PERSON], шляхом визнання права власності на автомобіль за [PERSON] 26.12.2016 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області на виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист. Обтяжувачем (заставодержателем) транспортного засобу автомобіля «LEXUS LS 460 L, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов (шасі) JTHGL46F585029967, згідно рішення у справі №629/4523/16-ц був позивач, що підтверджується також договором відповідального зберігання від 24.12.2016 року та актом приймання-передачі на відповідальне майн(а.с.19-23), та застава припинилася у результаті ухвалення вказаного рішення та задоволення вимог заставодержателя відбулося за рахунок заставленого рухомого майна. Представником ТСЦ №6348 Регіонального сервісного центру у Харківській області МВС України було усно відмовлено позивачу у проведенні перереєстрації з причин того, що транспортний засіб марки «LEXUS LS 460 L, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов (шасі) JTHGL46F585029967, перебуває під арештом на підставі відповідної постанови державного виконавця, відомості про виконавця та номер виконавчого провадження надати відмовився. Згідно з рішенням суду у справі №629/4523/16-ц колишній власник [PERSON] втратив право власності, а заставодержатель [PERSON] набув право власності на автомобіль марки «LEXUS LS 460 L, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов (шасі) JTHGL46F585029967. Звернувшись, до Єдиного реєстру боржників, позивач вияснив, що відносно колишнього власника [PERSON] відкриті виконавчі провадження №53454203 та №53453656 про стягнення коштів. Ознайомитися з матеріалами яких позивач не може, так як не є стороною виконавчого провадження, відповідно до ст.15, 19 ЗУ «Про виконавче провадження». У звязку з вищезазначеним, врегулювати спір в досудовому порядку [PERSON] не мав змоги. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна, так як автомобіль знаходиться в м.Лозова Харківської області, позивач звернувся вірно. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Таким чином, арешт рухомого майна, а саме автомобіля марки «LEXUS LS 460 L, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов (шасі) JTHGL46F585029967, порушує право власності [PERSON] Так, згідно ст.59 ЗУ»Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, про що зазначено в ч. 1 ст. 261 ЦК України. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони повинні довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст..ст. 57-59 ЦПК України як факт спричинення їм шкоди так і її розмір. Інші доводи не можуть бути прийняті до уваги. Оскільки позивачем доведені обставини, на які він посилається в позовній заяві, належними та допустимими доказами, суд вважає за необхідне задовольнити дані позовні вимоги. Вимога позивача не порушує нічиїх прав та обовязків і не суперечить вимогам діючого законодавства, Конституції України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved