Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

26.04.2017 позивач звернувся до суду з даним позовом, який після збільшення позовних вимог (а.с.94-95 Т.1) обґрунтував тим, що 19.10.2014 відповідач у нього взяв у борг 4 000 доларів США , на що надав відповідну розписку, згідно якої [PERSON] зобов`язався повернути йому грошові кошти на строк до 19.04.2017. Вказує, що станом на даний час, кошти відповідач не повернув. Відповідно до офіційного курсу НБУ згідно відомостей офіційного сайту останнього https://bank.gov.ua станом на 26.02.2018 : курс долара США до гривні становить за 100 доларів США 2 698,8658 грн. \~ \~ \~ \~Також позивачем здійснено розрахунок 3% річних від суми заборгованості у розмірі 4000 доларів США, що станом на 26.02.2018 становить 102, 9 доларів США або 2\~777, 27 гривень, розрахунок проводився за відповідною формулою : період розрахунку з 19.04.2017 по 26.02.2018; кількість днів 313; заборгованість 4\~000 доларів США; розрахунок: (3%:365)*313*4\~000; 3% річних доларів США 102,9; 3% річних грн. - 102,9*26,99 грн.=2\~777,27 грн. В зв`язку з тим, що відповідачем кошти взяті в борг позивачу в строк не повернуті, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг у розмірі- 4000 доларів США, що за курсом НБУ становить 106 680 грн.; 3% річних від простроченої суми у розмірі 2 777,27гривень; судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, які складаються з судового збору в розмірі 2 091,60 грн., а також витрати на оплату послуг адвоката у сумі 9\~840 грн. 11.01.2018, через канцелярію суду від представника відповідача - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с.75-76 Т.1), який мотивовано тим, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] стверджує, що 19.10.2014 року у м. Козятин він позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 4 000 доларів США строком до 19.04.2017 року, про що свідчить розписка, яка і стверджує факт отримання грошових коштів відповідачем. Вказує, що відповідач заперечує проти того, що він давав розписку про отримання від позивача суми грошових коштів. Текст розписки у даному документі викладений почерком, який не належить відповідачу, а підпис, хоч і є схожим на підпис відповідача, але також зроблений іншою особою. Зазначає, що відповідач даний позов не визнає, оскільки він кошти повертав позивачу в присутності свідка [PERSON] , окрім того, кошти [PERSON] передавались для ведення і спільного бізнесу відповідачем [PERSON] в присутності свідка [PERSON] . Вважає, що даний позов є надуманим, тому просить суд відмовити в його задоволенні. В судовому засіданні представника позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, які зазначені у заяві про збільшення позовних вимог, просив їх задовольнити. Відповідач- [PERSON] , зазначив, що на даний час він перед позивачем має борг лише на 1000 доларів США, в інший частині позову не визнає оскільки повернув кошти позивачу, а дана розписка є сфальсифікованою. Представник відповідача- [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію відповідача, зазначив, що на час звернення позивач із даним повозом відповідач був переконаний що повернув позивачу грошові кошти у повному обсязі, які передавалися на ведення спільного бізнесу, але після спілкування із свідком [PERSON] відповідач згадав що має перед позивачем борг в сумі 1000 доларів США. Але вважає, що надана розписка позивачем є сфальсифікованою. Він не згодний із висновком експертизи, оскільки експерт не відповідь на усі питання поставлені на експертизу суддею Ганкіною І.А., а даний склад суду відмовив йому виклику експерта в судове засідання та у призначені додаткової судово-почеркознавчої експертизи. Також вважає , що суд незаконно відмовив у виклику свідків по даній справі, оскільки попередній склад суду його клопотання задовольнив. На запитання суду відповів, що не оскаржував ухвали суду від 19.04.2018 та від 19.11.2018 про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи, оскільки у нього на це були об`єктивні причини. Вислухавши вступне слово учасників справи, вивчивши позов, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності докази, суд дійшов висновку, що позов є частково обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення. З розписки від 19.10.2014, судом установлено , що відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошову суму борг в розмірі 4 000 доларів США. Зобов`язувався повернути їх не пізніше- 19.04.2017 (а.с.4,103 Т.1). У зазначений строк [PERSON] взяте на себе зобов`язання не виконав, грошові кошти у повному обсязі не повернув. За клопотанням представника позивача [PERSON] ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19.04.2018 у даній справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експерта поставлено питання: 1. Чи придатний\~текст розписки\~від 19.10.2014\~року,\~за якою\~ [PERSON] \~отримав від\~ [PERSON] \~суму позики\~в розмірі\~4\~000\~доларів США,\~для дослідження\~з метою\~ідентифікації особи\~виконавця? 2. Чи всі\~літери та\~цифри розписки\~від 19.10.2014\~року,\~за якою\~ [PERSON] \~отримав від\~ [PERSON] \~суму позики\~в розмірі\~4\~000\~доларів США,\~виконані [PERSON] \~чи іншою\~особою? 3. Чи виконаний\~текст наданої\~для дослідження\~розписки від\~19.10.2014\~року з\~наслідуванням почерку\~ [PERSON] .? 4. Чи виконано\~весь текст\~розписки від\~19.10.2014\~року,\~ за\~якою [PERSON] \~отримав від\~ [PERSON] \~суму позики\~в розмірі\~4\~000\~доларів США,\~самим [PERSON] 1 [PERSON] \~чи іншоюособою? 5. Чи можливе\~виконання даної\~розписки від\~19.10.2014\~року особою,\~яка знаходилась\~встані збудження,\~або в\~якомусь іншому\~нервовому стані,\~який би\~міг бути\~ припримушуванні написання\~цієї розписки\~у незвичайному\~стані? Якщо так.\~Чи виконано\~текст у\~розписці від\~19.10.2014\~року [PERSON] \~у незвичайних\~умовах під\~впливом збиваючих\~факторів? Якщо так. Чи виконано текст у розписці від 19.10.2014 року [PERSON] навмисно зміненим почерком? (а.с.122-123 Т.1). Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача [PERSON] , провадження у справі зупинено. Однак, експертною установою від 03.08.2018 на адресу суду направлено повідомлення про неможливість надання висновку (а.с.149-150 Т.1), оскільки при ознайомленні\~з матеріалами\~справи встановлено,\~що в\~конвертах наявні\~документи і\~зразки якоїсь\~особи.\~Документи зі\~зразками почерку\~не мають\~вказівки у\~кого вони\~відібрані та\~не посвідченні\~суддею. Станом на 03.08.2018 оплата експертних послуг не проведена, клопотання сперта не задоволено, що унеможливлює проведення експертизи. Ухвалою судді від 13.08.2018 провадження у справі поновлено ( а.с.151 Т.1). За клопотанням\~представника позивача\~ [PERSON] \~ухвалою Вінницького\~районного суду\~Вінницької області\~ від\~19.11.2018\~у даній\~справі було\~призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експерта поставити питання: 1. Чи виконано\~текст розписки\~від 19.10.2014\~року,\~ за\~якою [PERSON] \~отримав від\~ [PERSON] \~суму позики\~в розмірі\~4\~000\~доларів США,\~самим [PERSON] \~чи іншоюособою? 2. Чи виконано\~підпис під\~текстом розписки\~від 19.10.2014\~року,\~ за\~якою [PERSON] \~отримав від\~ [PERSON] \~суму позики\~в розмірі\~4\~000\~доларів США,\~самим [PERSON] \~чи іншоюособою? 3. Чи можливе\~виконання даної\~розписки від\~19.10.2014\~року особою,\~яка знаходилась\~встані збудження, або в якомусь іншому нервовому стані? Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача, провадження у справі зупинено (а.с.176-177 Т.1). Вказані ухвали суду сторонами та їх представниками оскаржені в апеляційному порядку не були. Відповідно до висновку за результатами проведення технічної та почеркознавчої експертизи від 19.02.2019 № 6532/6533/6534/18-21: 1.Підпис під текстом розписки від 19.10.2014, за якою [PERSON] отримав від [PERSON] суму позики в розмірі 4 000 доларів США, - виконаний рукописним особам без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. 2.Текст розписки від 19.10.2014 року; за якою [PERSON] отримав від [PERSON] суму позики в розмірі 4 000 доларів США, - виконаний самим [PERSON] . 3.Підпис під текстом розписки від 19.10.2014 року, за якою [PERSON] отримав від [PERSON] суму позики в розмірі 4 000 доларів США. - виконаний самим [PERSON] . 4.Будь-які діагностичні ознаки, які свідчили б про незвичайний стан виконання розписки від 19.10.2014 особою, яка знаходилась в стані збудження, або в якомусь іншому нервовому стані відсутні (а.с.189-198 Т.1) Вказані ухвали суду Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.07.2019 у задоволені заяв представника відповідача [PERSON] від 24.07.2019 про виклик свідків та експерта для надання усних пояснень щодо висновку та про призначення додаткової почеркознавчої експертизи відмовлено (а.с.36-38 Т.2). Частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі\~статтею 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Тобто судом установлено, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті, тому враховуючи встановлену ст.\~204\~ЦК України презумпцію правомірності правочину, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості у валюті, визначеній договором, тому дана позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача -4\~000 доларів США за розпискою від 19.10.2014 підлягає до задоволення. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення суми боргу, яка зазначена в розписці у доларах США, із перерахунком вказаної суми у гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим на день платежу до задоволення не підлягають, оскільки судом установлено, що за умовами договору позики від\~19.10.2014 позикодавець передав у власність позичальнику строком до 19.04.2017 грошові кошти в розмірі 4\~000 доларів, тобто зобов`язання виражене у валюті - доларах США, а грошовий еквівалент - сума коштів у національній валюті України, -не визначався. Вказаним договором не встановлено іншого порядку повернення боргу та не передбачено його визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, тому правових підстав для перерахунку у гривні зазначеного боргу в розмірі 4 000доларів США за офіційним курсом НБУ не вбачається. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми боргу, то вона підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до частини першої\~статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У контексті статей 524, 533-535, 625\~ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки\~стаття 625 ЦК України\~розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою\~статті 625 ЦК України\~нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12. У частині другій\~статті 625 ЦК України\~прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Відповідно до пункту 30.1\~статті 30\~Закону України\~від 05\~квітня 2001\~року №\~2346-ІІІ\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 4\~000 доларів США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 19.04.2014 до дня подання клопотання про збільшення позовних вимог 26.02.2018, що становить 313 днів, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Тобто, 4\~000 доларів США х 313 день х 3 : 100 : 365 = 102,90 доларів США, без її зазначення еквівалент у національній валюті України. Посилання у\~відзиві відповідача\~та його\~представника на\~ ту\~обставину,\~що текст\~і підпис\~спільної розписки\~від 19.10.2014\~року виконаний\~саме відповідачем,\~спростовується вищезазначеним\~висновком експерта за результатами проведення технічної та почеркознавчої експертизи від 19.02.2019 № 6532/6533/6534/18-21. Також посилання відповідача на те, що він повертав вказані кошти позивачу та дані кошти передавались для ведення спільного бізнесу позивача та відповідача, про що можуть вказати відповідні свідки - не підтверджено належними та допустимими доказами в розумінні стст.77, 78 ЦПК. Відповідно до положень, викладених в ч.1-ч.4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень, викладених в ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно до роз`яснень, викладених в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 N 9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», передбачено, що порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118 ЦК (435-15 ) тощо. Також звернено увагу судів на те , що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК (435-15) не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК). Так, ч.2 ст.937 ЦК (Форма договору зберігання), передбачає, що прийняття речі на зберігання при пожежі, повені, раптовому захворюванні або за інших надзвичайних обставин може підтверджуватися свідченням свідків. А ч.3 ст. 949 ЦК (Обов`язок зберігача повернути річ), передбачає, що тотожність речі, яка була прийнята на зберігання, і речі, яка була повернута позикодавцеві, може підтверджуватися свідченням свідків. Отже виходячи зі змісту позовних вимог, їх меж суд вважає, що обставини даної справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися показами свідків, а мають підтверджуватися письмовими доказами, тому у задоволенні клопотань відповідача та його представника про допит свідків у даній справі судом відповідною ухвалою було відмовлено. З огляду на вищезазначені обставини, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Також, у позові позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на оплату послуг адвоката в сумі 9\~840 гривень. На підтвердження даної суми позивачем подано договір про надання правової допомоги від 19.04.2017, який укладено між адвокатом Шевчуком А.А. та клієнтом - позивачем [PERSON] (а.с.56 Т.1); акт приймання передачі наданих юридичних послуг від 25.04.2017, відповідно до якого адвокат надав,\~а клієнт\~прийняв наступні\~юридичні послуги:\~складання позовної\~заяви про\~стягнення заборгованості\~та клопотання\~про забезпечення\~позову;кількість часу,\~витраченого адвокатом\~на складання\~вище вказаних\~процесуальних документів,\~а саме\~позовної зави\~про стягнення\~заборгованості та\~клопотаннязабезпечення позову\~до суду\~становить 16\~год.\~00\~хв.;\~вартість 1 години наданих адвокатом юридичних послуг: 615 грн.; загальна вартість наданих юридичних послуг відповідно до договору становить 9\~840 гривень, загальна вартість наданих юридичних послуг, розраховувалось наступним чином: 615,00 (грн.) х 16 (год.) = 9 840,00 гривень (а.с.57 Т.1 ), квитанцію про сплату гонорару за послуги адвоката в сумі 98 40 гривень (а.с.58 Т.1). Відповідно до\~ч.1\~-6\~ст.\~137\~ЦПК витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Між тим, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді адвокатом регламентовано у пункті 1 частини третьої статті\~133, статтях\~137,\~141,\~142 ЦПК . Згідно\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд вважає, що в стягнені з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу адвоката Шевчука А.А. у розмірі 9 840 гривень необхідно відмовити, оскільки як і позовна заява, так і клопотання про забезпечення позову підписане іншою особою представником [PERSON] (якій і приймав участь в судових засіданнях) а не адвокатом Шевчуком А.А. Тобто позивачем ( представником) не доведено перед судом, що дані документи (позовна заява та клопотання про забезпечення позову) складені саме адвокатом Шевчуком А.А., як про це зазначено в акті приймання передачі наданих юридичних послуг. Також, відповідно до ст.141 ЦПК, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають до сплати судові витрати по сплаті судового збору, які підтверджені документально відповідними платіжними дорученнями (Т.1 а.с.1,9, 93) на суму 2 095, 60 гривень.

Outcome: partial