Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

26.08.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки. Вимоги звернення до суду мотивовані тим, що відповідач [PERSON] має право власності на 1/2 частину земельної ділянки від площі 0,60 га. В межах згідно з планом, що розташована за адресою [ADDRESS] . В даний час відповідач [PERSON] є громадянином Російської Федерації та відмовляється від 1/2 частини вищезазначеної земельної ділянки на користь позивача, яка бажає визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки, а тому змушена звернутися до суду. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01.09.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, та зазначив, що він відмовляється від земельної ділянки, яка належить йому на праві особистої власності на користь [PERSON] , так, як він є громадянином Російської Федерації. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ № 013664, виданого Драбинівською сільською радою, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,60 га. у межах згідно з планом, яка передана для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться на території с.Драбинівка, Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області(а.с.14). Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 грудня 2000 року, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області Прінь Л.В., спадкоємцями майна померлого [INFO] [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається зокрема з приватизованої земельної ділянки площею 0,60 га. що розташована за адресою [ADDRESS] . [PERSON] є громадянином Російської Федерації, що підтверджується паспортом громадянина Російської Федерації № 04 04 722152 (а.с. 8). Відповідно до письмової заяви від 02.10.2020 року відповідач [PERSON] відмовляється від права особистої власності на земельну ділянку, що розташована за адресою [ADDRESS] , на користь позивача [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Виниклі правові відносини являються земельними і регулюються ст.ст. 81, 140, 210 ЗК України, відповідно до яких землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Однією з підстав припинення права власності на земельну ділянку за таких обставин є не відчуження земельної ділянки іноземними особами у встановлений строк. Припинення права власності у зазначених випадках відбувається за рішенням органів державної виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову, поскільки вирішувати питання щодо фактичної та юридичної долі речі є однією із правомочностей власника.

Outcome: approved