Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

24 жовтня 2018 року позивач, [PERSON]., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням мотивуючи тим, що він є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Позивач зазначає, що крім нього за вказаною адресою зареєстровані його співмешканка [PERSON] та родич співмешканки - [PERSON], який за вищезазначеною адресою зареєстрований, але не проживає з 01.01.2016 року. Той факт, що відповідач тривалий час не проживає у будинку позивача, підтверджується актами обстеження депутата міської ради Тіщенка С.М. В добровільному порядку виписатися з будинку відповідач не бажає, а тому позивач звернувся до суду та просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити ,пославшись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подавав. Відзив на позовну заяву до суду відповідачем не подано. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.287 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, уважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку в [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухове майно від 31.12.2013 року, серія [NUMBER] та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.12.2013 року, індексний номер 15775075 (а.с.13,14). З довідки про склад сім'ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 15 серпня 2018 року за №291, виданої Дунаєвецькою міською радою Хмельницької області убачається, що в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] зареєстрований відповідач - [PERSON], який значиться родичом позивача, також дане підтверджується і копією домової книги (а.с.10-12). Відповідно до актів від 16.07.2017 року, 17.01.2018 року, 04.04.2018 року та 22.08.2018 року, складених депутатом Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в присутності двох свідків видно, що в [ADDRESS] зареєстровано троє осіб: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO], який з 01.01.2016 року в будинку не проживає (а.с.6-9). В судовому засіданні свідки :[PERSON], [PERSON] пояснили, що є сусідами позивачки. [PERSON] з 2016 року не проживає в будинку позивача, оскільки поїхав в кінці 2015 року в Іспанію на заробітки і з того часу не приїзжав і ніхто його в селі не бачив. Свідок [PERSON], яка є сестрою відповідача, пояснила суду, що відповідач її брат, якого зареєстрував в своєму будинку її співмешканець. Брат, після реєстрації в 2015 році, прожив в с.Чаньків два місяці, а потім поїхав на заробітки в Іспанію. З того часу він в село не приїзжав і рідко з нею спілкується. Через реєстрацію брата в будинку ,її чоловік не може оформити субсидію. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння». Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, дана правова норма гарантує збереження права користування жилим приміщенням в один рік лише для осіб, які є членами сім'ї власника житла. За чинним житловим законодавством, членами сім'ї власника житлового приміщення визнаються: дружина (чоловік) власника житла, їх діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне із ним господарство (ч.2 ст. 64 ЖК). Необхідною умовою виникнення права члена сім'ї власника житла на користування цим житлом (особистий сервітут), є спільне проживання членів сім'ї з власником житла та ведення спільного господарства. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім'ї позивача, разом з позивачем в будинку не проживає і не веде спільне господарство, відповідач не проживає в будинку з 2016 року і не несе обов'язків по утриманню житла. Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до встановлених обставин у даній справі, відповідач не проживає разом з позивачем - власником житла та не веде із ним спільного господарства, а тільки зареєстрований в будинку позивача, а тому на нього не можуть розповсюджуватись гарантії, які закріплені в статті 405 ЦК України, щодо збереження права на користування житлом протягом року, та статті 156 ЖК України, яка надає право користування житловим приміщенням колишньому члену сім'ї власника цього житла, оскільки він не є членом сім'ї позивача і не веде з ним спільне господарство. Зважуючи і на ту обставину, що відповідач вибув на інше місце проживання в Іспанію, будь-яких дій щодо врегулювання питання свого проживання у будинку позивача на умовах найму, зі сплатою відповідної плати, як це передбачено ст.ст.156, 162 ЖК України, не вчиняв і про свої наміри на майбутнє з даного приводу не повідомляв, тому, на думку суду, в даному випадку слід вважати, що між сторонами в справі припинили свою дію правовідносини, які випливають із користування відповідачем жилим приміщенням, власником якого є позивач, відповідно до положень статті 107 ЖК України. Відповідно до вимог ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Наявність реєстрації відповідача за адресою жилого приміщення, власником якого є позивач, за відсутності законних підстав для користування цим жилим приміщенням, створює перешкоди позивачу [PERSON] у користуванні своєю власністю, а тому позов підлягає задоволенню та слід визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком за адресою: с.Чаньків по вул.Колгоспній,8 Дунаєвецького району Хмельницької області. Рішення суду про втрату конкретною особою права користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця постійного проживання, адже згідно положень частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved