Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

26.10.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та м.Лозова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, третя особа Комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, про скасування і вилучення обтяження на нерухоме майно. 06.11.2017 року за заявою представника позивача було залучено до участі у справі третю особу Відділ реєстрації Лозівської міської ради Харківської області. Позивач в судове засідання не зявилася, але про час, місце та дату була повідомлена належним чином, про причини не явки не повідомила. Представник позивача в судове засідання не зявилася, але про час, місце та дату була повідомлена належним чином, про причини не явки не повідомила. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та м.Лозова Головного територіального управління юстиції в Харківській області в судове засідання не зявився, але про час, місце та дату був повідомлений належним чином, про причини не явки не повідомив. Представник третьої особи Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи Відділу реєстрації Лозівської міської ради Харківської області в судове засідання не зявилася, але надала пояснення, в яких просила справу слухати за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів вбачається, що [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 18.08.2017 року серії НМІ №232444 та свідоцтва про право власності на житло серії САЕ №377659 від 28.12.2012 року є власницею квартири, розташованої за адресою: Харківська область, м.Лозова, м-н 3[ADDRESS](а.с.9,11). Згідно з витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень від 18.08.2017 року має місце арешт нерухомого майна (квартири), накладений обтяжувачем ВДВС Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області(а.с.12-13), згідно з виконавчим листом серії та номеру 2-102, виданого 28.01.2010 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області у звязку з наявністю заборгованості за комунальні послуги у розмірі 7\~352,24 грн. 03.06.2010 року постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження було накладено арешт на все майно боржника. 28.12.2010 року на підставі ст.47 п.2 ЗУ «Про виконавче провадження (в редакції, що діяла до 05.10.2016 року) державним викнавцем було винесено постанову про повернення стягувачеві (КП «ДЕЗ» м.Лозова, на сьогодні КП «ЖУК») виконавчого документу, але арешт так і не було знято чи скасовано. Станом на 16.08.2017 року заборгованість у сумі 7\~352,24 грн. на користь КП «ДЕЗ» сплачено у повному обсязі, що підтверджується листом судового виконавця від 15.08.2017 року №3278/14.10-45(а.с.18). [PERSON] відділом державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та м.Лозова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, було надано відповідь про те, що зняття арешту можливе на підставі рішення суду. У звязку з вищезазначеним, врегулювати спір в досудовому порядку [PERSON] не мала змоги. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна, так як знаходиться в м.Лозова Харківської області, позивач звернувся вірно. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Таким чином, арешт нерухомого майна, а саме квартири за адресою: Харківська область, м.Лозова, м-н 3[ADDRESS], порушує право власності [PERSON] За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, про що зазначено в ч. 1 ст. 261 ЦК України. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони повинні довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст..ст. 57-59 ЦПК України як факт спричинення їм шкоди так і її розмір. Інші доводи не можуть бути прийняті до уваги. Оскільки позивачем доведені обставини, на які він посилається в позовній заяві, належними та допустимими доказами, суд вважає за необхідне задовольнити дані позовні вимоги. Вимога позивача не порушує нічиїх прав та обовязків і не суперечить вимогам діючого законодавства, Конституції України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved