Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

24.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Шахта ім.60-річчя ВЖСР» про відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на наступні обставини: так, він знаходився у трудових відносинах з шахтою ім. « 60 річчя ВЖСР» з листопада 1992 року. Згідно запису у трудовій книжці він був прийнятий електрослюсарем підземним з повним трудовим днем в шахті. До цього він працював на інших підприємствах вугільної промисловості. За час його трудової діяльності на підприємствах вугільної промисловості 17 років він пропрацював в умовах впливу шкідливих факторів, тяжкої фізичної праці, в умовах високої запиленості, перевищення ГДК по пилу, недосконалості технологічних процесів. Як наслідок тривалої праці на шахті, він отримав професійне захворювання- пневмоконіоз: антракосилікатоз, хронічний бронхіт, легенева недостатність І-ІІ ст., що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання від 07.05.2013 року форми - П4. Відповідно до довідки МСЕК від 02.07.2013 року № 233149 за наслідками отриманого професійного захворювання йому первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності безстроково. Згідно медичного висновку лікарсько- експертної комісії КЛПУ «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» від 10.04.2013 року йому протипоказана робота у контакті з пилом, токсичними газами, в умовах несприятливого мікроклімату, у підземних умовах та важка фізична праця. Також йому встановлена потреба у додаткових видах допомоги, такі як реабілітаційне та медикаментозне лікування, санаторно- курортне оздоровлення. Через отримане професійне захворювання він на теперішній час постійно хворіє, відчуває постійний фізичний біль у грудній клітині, важко дихати, турбує постійний кашель, задишка по помірному фізичному навантаженні, кашель з важко - відокремлюваною, іноді гнійною мокротою, швидка стомлюваність, головні болі, загальна слабкість, що спричиняє інші неприємності у щоденному житті. Через це він страждає, вимушений лікуватися, що його нервує та принижує у нього порушені нормальні життєві зв'язки, він не може продовжити активне життя у зв'язку з чим порушений його психічний стан від чого він страждає та хвилюється. Для організації свого життя і життя своєї родини йому доводиться докладати додаткові зусилля. Він почуває себе зафіксованим на своїх почуттях у зв'язку з таким станом здоров'я , що викликає у нього почуття неповноцінності. Тобто, йому завдано моральну шкоду, яку і просив відшкодувати, стягнувши з відповідача у справі на його користь. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутність. Просив позов задовольнити. Представник відповідача - ДП «Шахта ім.60-річчя ВЖСР» в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судовою повісткою. Суд прийняв рішення слухати справу заочно. На підставі наданих позивачем пояснень та доказів, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини: Позивач [PERSON] знаходився у трудових відносинах з шахтою ім. « 60 річчя ВЖСР» з листопада 1992 року. Згідно запису у трудовій книжці він був прийнятий електрослюсарем підземним з повним трудовим днем в шахті. (а.с. ). Як наслідок тривалої праці на шахті, він отримав професійне захворювання- пневмоконіоз: антракосилікатоз, хронічний бронхіт, легенева недостатність І-ІІ ст., що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання від 07.05.2013 року форми - П4 ( а.с. ). Відповідно до довідки МСЕК від 02.07.2013 року № 233149 за наслідками отриманого професійного захворювання йому первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності безстроково ( а.с. ). Згідно медичного висновку лікарсько- експертної комісії КЛПУ «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» від 10.04.2013 року йому протипоказана робота у контакті з пилом, токсичними газами, в умовах несприятливого мікроклімату, у підземних умовах та важка фізична праця. Рекомендоване санаторно-курортне та медикаментозне лікування. Відповідно до виписок з історій хвороб [PERSON] (а.с. ) видно, що він систематично проходить лікування та обстеження з приводу отриманого професійного захворювання. Правовідносини сторін регулюються статтею 237-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Згідно з роз'ясненнями, даними в п.3.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких ч.2 указаної статті цього Кодексу, покладено на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені у ст.1167 ЦК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Судом встановлено, що позивач працював у ДП «Шахта ім. 60-річчя ВЖСР», яке створене для підземного видобутку вугілля і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата працездатності позивача у розмірі 25 % настали внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами - недосконалість технологічних процесів видобутку вугілля, запиленість повітря. Отже, роботодавець не забезпечив створення нешкідливих умов праці. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних та фізичних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з отриманим професійним захворюванням та втратою здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливістю його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами у справі: копією трудової книжки, висновком МСЕК, повідомленням про професійне захворювання, актом санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкту, висновком ВЕК, актом розслідування хронічного професійного захворювання, виписними епікризами (а.с. ). При встановлені розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів справедливості та розумності, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, відсоток втрати професійної працездатності - 25 % з приводу отриманого професійного захворювання, безстроково, що свідчить про неможливість відновлення здоров'я, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медичному та санаторно-курортному лікуванні, протипоказання щодо характеру та умов праці, вік позивача, час його роботи у відповідача в умовах дії шкідливих факторів виробництва. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач надмірна, і тому позов є таким, що підлягає частковому задоволенню у вигляді стягнення суми достатньої і необхідної для відшкодування спричиненої моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 229,40 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial