Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

26.11.2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості в сумі 21227,88 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 21.12.2010 року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав 22.04.2011 року позичальнику кредитні кошти в сумі 2800 грн. у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~ 34,8%,\~а з\~01.04.2015\~року \~43,2%,\~ а остання зобов`язалася вчасно повернути суму кредиту, а також інші суми згідно з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. В подальшому кредитний ліміт був збільшений 10.07.2012 року 6000 грн., 19.10.2012 року 11000 грн., 11.08.2013 року 13200 грн. Посилаючись на те, що відповідач порушив умови кредитного договору і рішенням Вознесенського міськрайонного суд від 17.12.2015 року стягнено з відповідача заборгованість за цим кредитним договором станом на 31.08.2015 року в сумі 21227,88 грн., але у зв`язку з тим, що зобов`язання не припинилося банк здійснив нарахування згідно зі ст.625 ч.2 ЦК України, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення 7\~881,03 грн., а також три проценти річних від простроченої суми 2\~204,48 грн., позивач просив позов задовольнити, стягнувши 10085,51 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, надав згоду на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, направлена судом повістка за реєстраційним місцем проживання повернулася з відміткою про невручення через закінчення строку зберігання. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача в заяві на адресу суду не заперечував проти такого вирішення справи. \~ Дослідивши матеріали справи в порядку статей 280-282 ЦПК України суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Зокрема, судом встановлено, що між Банком та відповідачем 21.12.2010 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав 22.04.2011 року позичальнику кредитні кошти в сумі 2800 грн. у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~ 34,8%,\~а з\~01.04.2015\~року \~43,2%,\~ а остання зобов`язалася вчасно повернути суму кредиту, а також інші суми згідно з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. В подальшому кредитний ліміт був збільшений 10.07.2012 року 6000 грн., 19.10.2012 року 11000 грн., 11.08.2013 року 13200 грн. Рішенням Вознесенського міськрайонного суд від 17.12.2015 року стягнено з відповідача заборгованість за цим кредитним договором станом на 31.08.2015 року в сумі 21227 грн. Даних про виконання [PERSON] рішення суду матеріали справи не містять. Зобов`язання припиняються з підстав передбачених договором або законом (частина 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє права кредитора на отримання через несвоєчасну сплату кредиту сум визначених ч.2 ст.625 ЦК України. Згідно розрахунку станом на 30.09.2020 року боржник має сплатити заборгованість суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення 7\~881,03 грн., а також три проценти річних у простроченої суми 2\~204,48 грн., а всього 10085,51 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а саме з відповідача підлягає стягненню судовий збір 2102 грн.

Outcome: approved