Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

25 березня 2000 року померла мати позивача [PERSON]. До складу спадщини після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 3,41 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Немія» с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем права на земельну частку (пай) за заповітом після смерті [PERSON], прийняла спадщину. Крім неї спадкоємцями за законом є [PERSON] та [PERSON], які спадщини не прийняли і на неї не претендують. Позивач не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] 22 червня 2017 року з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, просила справу слухати у її відсутності (позовна заява, а.с. 5). Представник відповідача сільський голова Лучинецької сільської ради у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій позов визнав і просив справу слухати у його відсутності (а.с. 27). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла 25 березня 2000 року у с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 8). Довідкою виконавчого комітету Лучинецької сільської ради № 89 від 04 квітня 2017 року (а.с. 13), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № Б-169/0-0.29-264/141-17 від 08 червня 2017 року (а.с. 14), випискою із списку громадян, членів КСП «Немія», що додається до Державного акта на право колективної власності на землю (а.с. 15) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Немія» с. Лучинець площею 3,41 умовних кадастрових гектара. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. На випадок своєї смерті [PERSON] 25 лютого 2000 року склала заповіт (а.с. 11), яким належне їй право на земельну частку (пай) у землі яка знаходиться у колективній власності КСП «Немія» с. Лучинець заповіла [PERSON]. Згаданий вище заповіт від імені [PERSON], відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48092002 від 15 червня 2017 року (а.с. 18-19), є чинним не зміненим і не скасованим. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями ( ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини 1 і 2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Як слідує із довідки Лучинецької сільської ради (а.с. 13) позивач прийняла спадщину після смерті спадкодавця. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі Свідоцтва про право на спадщину) № 48092027 від 15 червня 2017 року (а.с.17) вбачається, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв (спадкова справа не заводилась). Таким чином, позивач довела факт смерті спадкодавця, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини. З оголошення в газеті «33 канал» (а.с. 12) слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 213 від 15 червня 2017 року (а.с. 16). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved