overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 24 квітня 1999 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом РАЦСу по м. Хмільнику Хмільницького МРУЮ Вінницької області, актовий запис № 45.. Під час перебування в шлюбі у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, сімейні стосунки та ведення справ у сім`ї, в зв'язку з чим у сторін виникають сварки, шлюб існує лише формально, а тому просив шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. При цьому позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечував, просив залишити судові витрати за ним. Відповідач заяви про розгляд справи у її відсутності не надала, причини неявки суду не повідомила. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 24 квітня 1999 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.5), від якого у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7). Подружнє життя між сторонами припинено, вони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства, подружні відносини у них припинились, а тому вони не бажають в подальшому проживати разом та зберегти сім`ю, спорів щодо місця проживання дітей немає, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні клопотання позивача та та залишає судові витрати за ним. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON] звернулась до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті, посилаючись на наступні обставини. Вона є дружиною [PERSON] з яким постійно проживала у [INFO]. 18 січня 2016 року у м. Торез Донецької області після тривалої хвороби її чоловік помер, про що мається лікарське свідоцтво про смерть, та свідоцтво про смерть видані відвідними органами на тимчасово окупованій території, але вони є неналежного зразка. На даний час вона є спадкоємцем майна померлого та має намір оформити спадщину після смерті чоловіка, однак відсутність свідоцтва про смерть є перешкодою у цьому. Просила встановити факт смерті [PERSON], який народився 04 листопада 1934 року у м. Торез Донецької області, визнавши датою його смерті 18 січня 2016 року та місце смерті Україна, Донецька область, місто Торез. Заявниця у судовому засіданні підтримала заяву, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши надані по справі докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 256 ЦПК України,суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року,рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено наступні обставини. 18 січня 2016 року у м. Торез Донецької області після тривалої хвороби, у віці 81 рік, помер [PERSON], який народився 04 листопада 1934 року у м. Торез Донецької області, про що мається лікарське свідоцтво про смерть № 3 від 18 січня 2016 року та свідоцтво про смерть, видане 19.01.2016 року (а.с.8,9). Документи були видані на тимчасово неконтрольованій території, у звязку з чим не відповідають встановленим вимогам законодавства України. Заявниця [PERSON] є дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО, № 167550, виданого 04.02.2009 року відділом РАЦС Торезького міського управління юстиції Донецької області (а.с. 11), та, відповідно спадкоємцем майна померлого і має намір оформити спадщину після смерті чоловіка, але відсутність належно оформленого свідоцтва про його смерть чинить заявниці перешкоди у цьому. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що зава\~[PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. На підставі\~ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16 січня 2007 року, про що було зроблено актовий запис № 35. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з березня 2016 року, спільне господарство не ведеться. В сім'ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаємо порозуміння. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 16 січня 2007 року; дошлюбне прізвище просить не відновлювати. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку, встановленому ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 16 січня 2007 року, про що було зроблено актовий запис № 35 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Також суд приходить до висновку, що задоволенню у відповідності до ст. 113 СК України підлягає позовна вимога щодо не відновлення після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища позивачки. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 квітня 2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Пояснює, що на сьогоднішній день відповідач ухиляється від утримання дитини, хоча офіційно працевлаштований, отримує заробітну платню щомісяця та не має інших осіб на утриманні. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи: копію свідоцтва про шлюб (а.с. 2), копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 3), копію довідки про склад сім'ї [PERSON] від 23.03.2016 року № 2229 (а.с. 8), суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я дитини і відповідача по справі, матеріальне становище та інші обставини справи, стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. Суд визнає необхідним застосувати норми п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 2014 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. За час спільного проживання у них народилась дитина: [PERSON], [INFO]. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за донькою. Відповідач добровільно матеріальну допомогу їй не надає. Її доходів в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання. Тому, просить суд стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1000 гривень, щомісячно на період догляду за донькою [PERSON], [INFO] до трьох років. У судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляд справи були повідомлені, позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягає на позовних вимогах ( а.с. 16 - заява). Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлен належним чином (а.с. 11, 15- повідомлення). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що в період спільного проживання у сторін народилася донька - [PERSON],[INFO] ( а.с. 3 - копія свідоцтва про народження). Донька проживає разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини не надає. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною шести років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною шестирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з дійсних обставин справи, матеріального становища відповідача, який є повнолітньою, працездатною особою, а отже має можливість вирішити питання відносно свого матеріального забезпечення, суд, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що вони є батьками [PERSON], який перебуває на утриманні позивачки, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не зявилась, надіслала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03 жовтня 2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, виховання дитини, відсутнє взаєморозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть. Позивач вважає неможливим подальше спільне життя та збереження шлюбу, просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримала, відповідач з позовом згоден. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 03 жовтня 2009 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1638, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 5). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони згодні на розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON] звернулась із заявою про встановлення факту смерті її матері, [PERSON]. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що її мати померла 24.10.2015р. в м. Луганськ, в звязку з тим, що факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій на можливо отримати медичний документ, в даний час їй відмовляють у видачі свідоцтва про смерть, що перешкоджає оформити спадщину. Заявниця в судове засідання не зявилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився. Згідно з п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заслухавши пояснення заявниці та з'ясувавши обставини справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки доводи [PERSON], які наведені в ній, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання її сина [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення її, заявника, опікуном, посилаючись на те, що її син - інвалід ІІ групи з дитинства довічно, стан хворого важкий, він потребує постійного стороннього догляду, психічний розлад хворого сина документально підтверджується довідкою медико-соціальної експертної комісії, якою було встановлено йому діагноз - олігофренія в степені вираженої дебільності та записами медичної карти амбулаторного хворого. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій свої вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Заінтересована особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, представник в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності. Особа, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, враховуючи стан її здоров'я, в судове засідання не викликалася. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно довідки МСЕК від 15 жовтня 1997 року № 269456 [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства довічно з діагнозом олігофренія в степені вираженої дебільності. Відповідно записів медичної карти амбулаторного хворого, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в лікаря-психіатра Білогірської центральної районної лікарні Хмельницької області з діагнозом - олігофренія в степені дебільності з епілептичними припадками. Амбулаторною судово-психіатричною експертизою Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 від 16 травня 2016 року № 282, проведеною на підставі ухвали Білогірського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2016 року, встановлено, що [PERSON] виявляє хронічне психічне захворювання: «Помірну розумову відсталість зі значними поведінковими розладами, конвульсивний синдром в анамнезі», внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, що є достатньою підставою для визнання його недієздатним. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Заявник [PERSON] є матір'ю [PERSON], який проживає біля неї та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження побутово-житлових умов Коритненської сільської ради Білогірського району від 17 березня 2016 року та свідоцтвом про народження від 28 листопада 1981 року [NUMBER] Із рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету Коритненської сільської ради Білогірського району від 11 квітня 2016 року № 48 слідує, що опікуном [PERSON] доцільно призначити його матір [PERSON] Таким чином, виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про необхідність визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуном [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки та в силу ч. 1 ст. 224 ЦПК України у суду є підстави для проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER] та довідкою Козирської сільської ради Очаківського району Миколаївської області від 23 березня 2016 року № 180 про склад сім'ї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved