Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

24 жовтня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 119525,26 грн. та судового забору. Свої вимоги мотивує тим, що 12.03.2010 року сторони у справі уклали кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 400 грн. Внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором станом на 30.09.2019 утворилась заборгованість у розмірі 119525 грн. 26 коп., яка складається із: 2521 грн. 96 коп. заборгованості за кредитом; 117003 грн. 30 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом. На підставі викладеного АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з зазначеним позовом. 31 жовтня 2019 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України, за клопотанням позивача, ухвалив проводити її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовом не подав. Ухвалою суду від 14.01.2020 розгляд даної справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи з призначенням судового засідання. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив про його задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду, клопотань не заявляв. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, то у відповідності до ст. ст. 223, 280\~ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 12 березня 2010 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а. с. 7). Підписуючи анкету-заяву, відповідач погодився, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, а також з Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також своїм підписом у анкеті-заяві відповідач засвідчив, що він ознайомлений і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, а також з Тарифами банку, які були надані заявнику для ознайомлення в письмовому вигляді. Одночасно, як це слідує з анкети-заяви, заявника було проінформовано, що Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на офіційному сайті банку. [PERSON] зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. Крім анкети-заяви відповідач також підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», в якій встановлено процентну ставку на рівні трьох процентів на місяць, що становить 36 процентів річних. (а.с. 8). Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, в якому зазначив, що за Кредитним договором № б/н від 12.03.2010 станом на 30.09.2019 утворилась заборгованість на загальну суму 19525 грн. 26 коп., яка складається із: 2521 грн. 96 коп. заборгованості за тілом кредиту; 117003 грн. 30 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом (а. с. 5,6). Згідно з ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.\~629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем. Факт використання [PERSON] огли кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку, в якому відображений рух коштів, а саме: отримання, використання і часткове повернення кредитних коштів позичальником (а.с. 83-89). Як встановлено судом, відповідач покладені на нього кредитним договором зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в тому числі по тілу кредиту в розмірі 2521, 96 грн., яке підлягає стягненню на користь банку в повному обсязі. Щодо вимоги банку про стягнення з відповідача суми заборгованості по відсоткам в розмірі 117003, 30 грн. за період з 12.03.2010 по 30.03.2018, то суд зазначає наступне. Кредитний договір між сторонами спору був укладений шляхом приєднання відповідача до запропонованих банком умов кредитування, тобто фактично був укладений договір приєднання. Відтак, оскільки умови договору приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі споживачу банківських послуг і доведені до його відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, зокрема, які стосуються процентів за користування кредитними коштами. Проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Підписуючи анкету-заяву від 12.03.2010, відповідач підписав і довідку про умови кредитування, згідно якої встановлена процентна ставка на рівні 36 % річних (а.с. 8). У позовній заяві банк просив стягнути заборгованість за кредитним договором з урахуванням складових його повної вартості, в тому числі, зі сплати процентів на поточну і прострочену заборгованість, зокрема, процентна ставка на поточну заборгованість нараховувалася банком в наступному розмірі: з 12.03.2010 по 30.06.2013 36 % річних; з 01.07.2013 по 31.08.2014 30 % річних; з 01.09.2014 по 31.03.2015 -34,80 % річних; з 01.04.2015 по 31.07.2019 43,20 % річних. Процентна ставка на прострочену заборгованість нараховувалася в наступному розмірі: з 12.03.2010 по 30.06.2013 72 % річних; з 01.07.2013 по 31.08.2014 30 % річних; з 01.09.2014 по 31.03.2015 -34,80 % річних; з 01.04.2015 по 31.07.2019 43,20 % річних. В обґрунтування зазначених вимог щодо односторонньої зміни процентної ставки позивач посилається на п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданими банком до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» ознайомився та погодився відповідач, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та, що саме зазначені документи містили умови щодо зміни процентної ставки та її розміри. За таких обставин та за відсутності наданих підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», відсутність у заяві та довідці про умови кредитування від 12.03.2010 домовленості сторін про можливість односторонньої зміни тарифів, надані банком Умови та правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» (www.privatbank.ua), ним неодноразово змінювалися в період з часу виникнення спірних правовідносин у даній справі (12.03.2010) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (24.10.2019). Оскільки Умови та правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» не містять підпису відповідача, їх не можна розцінювати, як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 12.03.2010 року шляхом підписання заяви. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). З огляду на зазначену вище правову позицію Великої Палати Верховного Суду, у подібних правовідносинах неможливо застосувати правила ч. 1 ст.\~634\~ЦК України про договір приєднання (щодо встановлення умов однією зі сторін договору у формулярах або інших стандартних формах). Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини неповернення позичальником отриманої суми кредитних коштів, а також, що визначений на підставі Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» порядок односторонньої зміни процентної ставки за користування кредитними коштами не можна вважати частиною кредитного договору, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відсотків за користування кредитом за період з 12.03.2010 по 30.06.2013 (36 % річних), що складає 237,06 грн. Суд, з огляду на часткове задоволення позову, врахувавши вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладає на відповідача пропорційно до задоволених вимог. При подачі позову банком було сплачено 1921,00 грн. судового збору. Оскільки даним рішенням позов задовольняється частково та визначено до стягнення з відповідача суму заборгованості у загальному розмірі 2759,02 грн., то вимоги банку задоволено на 2,3 %. (2759,02*100/19525,26). Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 44,18 грн. (1921*2,3%/100). На підставі положень ст.ст. 11, 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 526, 533, 536, 554, 610, 612, 633, 634, 638, 1049, 1054, 1055,1056-1 ЦК України, суд,-

Outcome: partial