Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

24 травня 2021 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Свій позов обґрунтувала тим, що відповідно до договору дарування від 25 жовтня 2018 року, вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач був зареєстрований у вказаному будинку із 01 вересня 2015 року, який на даний час не проживає за вказаною адресою. Позивач зазначає, що шлюб між ними був зареєстрований 22 вересня 2017 року, але оскільки відносини між ними не склалися, шлюб розірвано 16 лютого 2021 року. Ще до розірвання нашого шлюбу вони із відповідачем фактично припинили шлюбні відносини і тому відповідач не проживав у будинку з початку листопада 2020 року. Позивач вказує, що вона просила відповідача знятися із реєстраційного обліку, але він так цього і не зробив, посилаючись на зайнятість. 11 червня 2021 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20 липня 2021 року. Позивач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Суд, вивчивши позовну заяву, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 25 жовтня 2018 року згідно договору дарування [PERSON] прийняла в дар житловий будинок [ADDRESS] . (а.с.3), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.10.2018 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 22 вересня 2017 року, у Броварському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 865. 16 лютого 2021 року шлюб розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . (а.с. 6) Згідно витягів з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . (а.с.8) Відповідно статті 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Право власності складається з права володіння, користування і розпорядження, які є похідними і невід`ємними складовими права власності. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним свого права власності. Згідно ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме враховуючи, що [PERSON] за вказаною вище адресою не проживає з листопада 2020 року й не користується квартирою, відповідач визнав позов, подавши відповідну заяву, суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved