Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

26 березня 2014 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сім'ї. У позовній заяві зазначено, що з 28 квітня 2010 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачем. Подружжя припинили шлюбні відносини з початку 2012 року внаслідок відсутності взаємопорозуміння, втрати почуття любові та поваги один до одного, в них різні погляди на ведення домашнього господарства, формування сімейного бюджету, виховання дитини. Внаслідок викладеного подружжя дійшли висновку про необхідність розірвання шлюбу, рішення з цього приводу є остаточним. Посилаючись на наведені обставини, позивач [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач, який належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справи, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 18). Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не використала наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з'явилася, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала у повному обсязі, просила розглянути справу по суті у її відсутності (а.с. 19). Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.04.2010 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №310, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Як вбачається зі свідоцтва по народження серії [NUMBER] подружжя має дитину - [PERSON], [INFO], який за згодою батька проживає разом з відповідачем (а.с. 7). Для кожного з подружжя цей шлюб перший. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Як убачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини на початку 2012 року, не проживають однією сім'єю і не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились неприязні взаємовідносини. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі дружини, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Більш того згідно з приписом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За приписами частини 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу складає 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, яка згідно ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» складає 243,60 грн. Отже з урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved