Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

25.09.2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: Зміївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якій просить суд встановити факт смерті його дружини [PERSON], [INFO], яка померла 03.09.2018 року у м. Горлівка Донецької області. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що він є чоловіком померлої [PERSON] Його дружина померла внаслідок природньої смерті, що пов'язана із емпінемою пліври зліва. Встановлення факту смерті необхідно йому для державної реєстрації смерті померлої особи, проведенної державним органом України та отримання державної допомоги на поховання. Заявник [PERSON] просив проводити розгляд заяви без його участі, на задоволенні висунутих вимог наполягав, просив не здійснювати фіксування судового процесу технічними засобами. Від начальника Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи, а саме копії паспорту вбачається, що [PERSON] народилася 17.06.1950 року, яка 23.12.2013 року уклала шлюб із [PERSON] (а.с. 2, 3) Заявником надано на підтвердження факту смерті дружини докази, із яких вбачається, що 03.09.2018 року у м. Горлівка Донецької області остання померла. (а.с. 7) З дублікату довідки від 27.11.2018 року вбачається, що [PERSON] взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованної території України або району проведення антитерористичної операції. (а.с.4) Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» від 14.11.2014 року № 875/2014, діяльність державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях припинено. Законом України № 1680-VII «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»\~надано особливий статус територій, які не контролюють сили АТО. Згідно з цим законом в окремих районах Донецької та Луганської областей на період дії особливого порядку місцевого самоврядування діє з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ст. 2). Перелік районів і населених пунктів, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, визначений рішенням Верховної Ради України. Відповідна постанова була прийнята 17.03.2015 року. З викладених обставин Свідоцтво про смерть [PERSON], від 04.09.2018 року № 064101 є нікчемним. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В силу п. 13 постанови № 5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених Наказом міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о); рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Стаття 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до правил ст. 317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], яка померла 03.09.2018 року у м. Горлівка Донецької області, належить допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved