Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

25.11.2014 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про участь батька у вихованні дитини і спілкуванні з нею. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав. Пояснив, що у них з відповідачкою є спільна дитина -син [PERSON] [INFO]. Шлюб між ним і відповідачкою розірвано в липні 2013 році. Дитина залишилися проживати з матір'ю - відповідачкою по справі. Відповідачка створює йому постійні перешкоди в спілкуванні з малолітнім сином [PERSON]. Він позбавлений можливості вільно спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні. З метою припинення протиправних дій відповідачки у серпні 2013 року він звернувся в орган опіки і піклування Миргородської міської ради з метою вирішення спірного питання. Позитивних змін не відбулося, оскільки відповідачка належним чином не виконувала рішення органу опіки і піклування. Зокрема за даним рішенням він бачитися з дитиною має право виключно в присутності відповідачки, час побачень повинен узгоджувати з відповідачкою. Він неодноразово телефонував до відповідачки з приводу побачень з сином, але часто на телефонні дзвінки вона не відповідала, або телефон був відключений. Коли ж відповідачка спілкувалася з ним по телефону, то вона відмовляла в побаченнях з дитиною під приводом того, що в неї інші плани, а він її завчасно не повідомив про бажання побачитися з дитиною, або ж що дитина хвора, або ж, що дитина не бажає з ним бачитися. Кілька разів він з дозволу відповідачки бачився з дитиною, але цей час вважає недостатнім. Присутність поряд відповідачки заважала йому в спілкуванні з сином. Просить суд зобов'язати відповідачку [PERSON] надавати йому можливість для спілкування та побачення з сином [PERSON], шляхом встановлення для нього, як батька дитини, наступного графіку спілкування з сином: кожну середу з 18 години до 19 години; кожну суботу: з 11 години до 11 години наступного дня неділі (добу); на час його щорічної відпустки в літній період на 10 днів; та в серпні місяці на 7 днів до досягнення дитиною 18 років. Зустрічі будуть відбуватися за адресою: [ADDRESS], без присутності відповідачки [PERSON] Літній період 10 днів, та 7 днів ним розуміється саме як день, а не доба, тобто в його розумінні, це час з 10 години до 19 години. Дитина при цьому ночує вдома у матері. Представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав в повному об'ємі та просив його задовольнити, як законний та обґрунтований. Також розтлумачив суду, що побачення батька в літній період часу з дитиною, а саме 10 днів і 7 днів, треба розуміти, не як добу, а як побачення в денний час доби. Ночувати дитина при цьому повинна вдома у матері. Відповідачка [PERSON], незважаючи на неодноразові відкладення справи судом з метою заслухати її пояснення, щоб з'ясувати шкільний графік дитини, відвідування нею гуртків та секцій, в судове засідання жодного разу не з'явилася, як і не привела дитину з метою з'ясування існуючих взаємовідносин між батьком та сином, для заслуховування позиції дитини стосовно побачень з батьком. Представник відповідачки [PERSON] -адвокат [PERSON] не вбачав підстав для задоволення позову. Пояснив, що рішення органу опіки і піклування відповідачкою виконувалося. Позивач завчасно не домовлявся із відповідачкою щодо побачень з дитиною. В окремих випадках дитина була хвора, а отже йому було правомірно відмовлено в побаченнях. Внаслідок неправомірної поведінки позивача, який в стані алкогольного сп'яніння вчинював сварки з відповідачкою в присутності дитини, відповідачка змушена була розірвати шлюб з позивачем. Дитина боїться свого батька, а тому необхідно враховувати позицію дитини стосовно побачень з батьком. Дитина бачитися з батьком не бажає. Вважає недопустимою можливість ночівлі дитини у батька. Представник третьої особи -Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування та Виконавчого комітету Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування Усатова Є.П. суду пояснила, що в серпні 2013 року до органу опіки та піклування звернувся позивач [PERSON] з приводу побачень з сином [PERSON], бо за його словами відповідачка -мати дитини, чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною. Нею особисто проводилася бесіда як з позивачем, так і з відповідачкою. Відповідачка не заперечувала проти побачень батька з дитиною . 28 серпня 2013 року Комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миргородської міської ради було прийнято рішення, яким встановлено позивачеві наступний спосіб спілкування з малолітнім сином: один із вихідних днів (субота чи неділя) за попередньою домовленістю із матір'ю дитини та у її присутності з більш тривалим спілкуванням з дитиною: у свята та канікулярні дні та з можливістю подальшого перегляду рішення за домовленістю між батьками. Було прийнято саме таке рішення, оскільки дитина у вересні повинна була йти до школи і шкільний графік був невідомим, було невідомо, чи відвідуватиме дитина які-небудь гуртки, до скількох буде перебувати в школі. Дитина повинна була адаптуватися до нових умов -навчання в школі. В подальшому до неї телефонувала відповідачка та повідомляла, що позивач вчинює сварки коло школи, внаслідок чого дитина плаче, не хоче іти до батька. Вважає, що батько повинен приймати участь у вихованні дитини та у спілкуванні з дитиною. Батьки повинні прийти до порозуміння, та не зашкодити своїми діями інтересам дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]. Син сторін [PERSON], після розірвання шлюбу між батьками проживає разом з матір'ю - відповідачкою [PERSON] (а.с.5). Відповідачка створювала перешкоди в побаченнях батька з дитиною, про що свідчить наявність рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миргородської міської ради від 28 серпня 2013 року, яким встановлено спосіб спілкування батька з дитиною (а.с.6). Суд, заслухавши пояснення позивача та свідків вважає, що у позивача виникають труднощі у спілкуванні з дитиною, в зв'язку з неможливістю домовитися з матір'ю дитини ( технічні причини: не додзвонився, щоб домовитися; пізно зателефонував, а у матері були вже інші плани відносно дитини) стосовно днів спілкування та часу спілкування з дитиною, зважаючи на що є необхідність у встановленні більш чіткого графіку спілкування батька з дитиною. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст. 15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 СК України на батьків, котрі проживають окремо, покладено обов'язок брати участь у вихованні дитини і мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У ч.2 ст. 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. За результатами розгляду справи Виконавчим комітетом Миргородської міської ради, як органом опіки та піклування було надано суду відповідний висновок, в якому орган опіки і піклування визначив: встановити позивачеві наступні дні спілкування з малолітнім сином: кожну середу з 18 години до 19 години; в суботу з 11 години до 11 години наступного дня неділі (добу), на час відпустки [PERSON] в літній період на 10 днів на території батька без присутності матері, враховуючи при цьому стан здоров'я дитини, погодні умови чи інші істотні обставини, які б могли завадити побаченню та спілкуванню батька із сином ( а.с. 97). Отже, питання виховання дитини вирішується батьками спільно і той із батьків, хто проживає окремо, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а другий з батьків не має права перешкоджати йому в цьому. Разом з тим, суд не в повній мірі погоджується з висновком органу опіки і піклування від 09.04.2014 року в частині надання відповідачеві можливості забирати до себе дитину з ночівлею. При цьому суд бере до уваги ту обставину, що дитина відвідує школу, повинна не тільки мати час на навчання, але за своїм віком ще дотримуватись режиму харчування, відпочинку, сну, виконання уроків. Крім іншого, судом враховується соціально-політична ситуація в країні, адже позивач є військовослужбовцем та може бути у будь-який час викликаний для виконання свого військового обов'язку. Також судом враховуються права матері щодо спілкування з дитиною у вільний час, оскільки вона є працюючою людиною і такий час у неї обмежений. Зважаючи на викладене, за переконанням суду позивач може забирати дитину до себе з ночівлею виключно за домовленістю з матір'ю дитини. Також суд приходить до переконання, що позивачем не надано вагомих обґрунтувань стосовно необхідності надання йому у шкільний канікулярний час саме у серпні місяці 7 днів для спілкування з дитиною. Суд не може вийти за межі позовних вимог, а тому визначає місцем спілкування та побачення позивача з сином виключно [ADDRESS] З огляду на викладене, суд , враховуючи інтереси дитини, її вік, стан здоров'я, беручи до уваги, що батьки дитини працюють та мають певний графік та режим роботи та таке спілкування не повинно бути перешкодою в установленому життєвому ритмі дитини та змушувати її до додаткових зусиль у виконанні рішення суду, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial