Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

25.10.2021 у зазначеній цивільній справі ухвалено коротке рішення: первісний позов задоволено, зустрічний задоволено частково. Під час складення повного тексту рішення, виникла необхідність в ухваленні додаткового рішення. Суд не вбачав необхідності викликати сторони в судове засідання, враховуючи характер вирішуваного питання, що відповідає вимогам ч. 3,4 ст. 270 ЦПК України. У зв`язку з цим, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно п. 3 ч. 1, ч. 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Згідно ч.1, ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених судових витрат. Якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалюючи додаткове рішення суд керуюється наступним. Первісний позов задоволений у повному обсязі, а [PERSON] , як позивач, як постраждала 2 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи ( а.с. 6), звільнена від сплати судового збору, тому стягненню з відповідача, [PERSON] на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 908 грн. Встановлено, що [PERSON] , як позивач, звільняється від сплати судового збору, як постраждали від Чорнобильської катастрофи 2 категорії згідно п.10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», однак, як відповідач, має сплачувати судовий збір. Подаючи зустрічний позов, [PERSON] сплатив 1750 грн. судового збору, проте, все майно, про поділ якого він просив, оцінене ним у 350 000 грн., в т.ч. 250000 грн. домоволодіння, та 100 000 грн. автомобіль. Тобто, що ним було сплачено судовий збір з розрахунку 1% від Ѕ частини загальної суми зазначеної ним оцінки майна ( 350 000 грн.). Хоча мало бути сплачено 2250 грн., з огляду на таке. Із зазначеної оцінки домоволодіння, на половину якого претендував [PERSON] , він мав сплатити 1 250 грн. ( 1% від половини зазначеної вартості ( 250 00 грн.). В той же час, оскільки він претендував на автомобіль, ціна якого зазначена ним у 100 000 грн. в цілому, то мав сплатити 1000 грн. судового з бору за цією позовною вимогою ( 1% від ціни). Тобто [PERSON] не доплачено 500 грн. належної суми судового збору за дві заявлені ним позовні вимоги. Так як у задоволенні позовних вимог щодо поділу домоволодіння відмолено, відтак, і судовий збір у цій частині покладається на [PERSON] . Позовні вимоги щодо виділення йому у власність спірного автомобіля задоволені частково: визнано право кожного на Ѕ частину. За умови сплати [PERSON] судового збору у повному обсязі, з відповідачки за зустрічним позовом мало бути стягнуто на його користь 500 грн. судового збору пропорційно до задоволених вимог. Ч.10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що «При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат». Проте, оскільки саме ця сума не була сплачена до бюджету під час подання позову, вона має бути стягнута з [PERSON] на користь держави. Питання стягнення судового збору з неї, як відповідача за зустрічним позовом, судом не вирішувалося. На підставі наведеного,

Outcome: approved