Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

24.10.2018 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є володільцем квартири [ADDRESS]. 12.11.2013 року в зазначеній квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON], який з січня 2015 року припинив мешкати за вказаною адресою та покинув її забравши особисті речі. На теперішній час не відоме його місце перебування (проживання) і його контактні дані. Тому, вважає, що відповідач підлягає зняттю з реєстрації за вказаною адресою. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Свідок [PERSON], яка є дочкою позивача, пояснила суду, що відповідач [PERSON] є її колишнім чоловіком, з яким вона розірвала шлюб, та він з січня 2015 року не проживає за місцем реєстрації в квартирі її матері. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області https://dpm.dn.court.gov. ua/sud0514/, однак доказів поважності своєї неявки, відзиву на позовну заяву або заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.280-282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [NUMBER] від 09.10.2018 року, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] Факт належності квартири за вказаною адресою позивачці також підтверджується копією договору дарування квартири від 06.03.1997 року, обдарованим за яким є [PERSON] Відповідно до довідки про надання інформації відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 29.10.2018 року №17-16/1133, відповідач [PERSON] з 12.11.2013 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] При цьому, з акту обстеження від 19.10.2018 року, складеного головою ОСББ «Південне» вбачається, що [PERSON]. [ADDRESS], але зі слів сусідів не проживає в квартирі з січня 2015 року. Отже, судом встановлено, що відповідач у вказаній квартирі не проживає з січня 2015 року. В силу того, що відповідач зареєстрований в квартирі, але в ній не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 41, 47 Конституції України право приватної власності є непорушним, кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а згідно ст. 55 права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року, справа № 21-1438а15, та від 01 березня 2016 року, справа № 825/1335/13-а. Крім того, відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі № 6-709цс16, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Разом з тим, беручи до уваги те, що відповідач не є членом сім'ї позивача, оскільки шлюб між ним та донькою позивачки було розірвано, суд вважає, що належним способом захисту позивача у даному спорі буде усунення перешкод у користуванні власністю у порядку ст. 391 ЦК України шляхом зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою. Тобто, у даному випадку є помилковим застосування до виниклик між сторонами правовідносин положень ст. 405 ЦК України та визнання відповідача як члена сім'ї позивача таким, що втратив право користування житлом/ Отже, враховуючи, що квартира належить на праві приватної власності позивачу, а також небажання з особистих міркувань сумісного проживання позивача та відповідача, які на час судового розгляду більше не членами однієї сім'ї та не є родичами між собою, бу тому числі, беручи до уваги те, що відповідач не проживає в квартирі за вказаною адресою з січня 2015 року, суд приходить до висновку про задоволення позову власника квартири та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою.

Outcome: approved