overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

25.08.2016 р. [PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду з зазначеним позовом (а.с. 1-2), в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 25.08.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття, 29.04.2019 р. Позивачка надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу у її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи в відсутність відповідача (а.с. 24). В судове засідання 25.10.2016 р. відповідач не з'явився, про причини неявки не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с. 22). За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. З′ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони знаходилися у шлюбі до 06.10.2010 р. (а.с. 10), мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 9), яка мешкає з позивачкою. Сторони на час звернення до суду не досягли домовленості з питання утримання дитини. Відповідач не надав докази, які б підтверджували, що матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоров′я не дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, встановлені ст. 182 СК України. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

25.08.2016 р. [PERSON], звернулась до суду з цією заявою, вказуючи, що [INFO] року в смт. Тиврів Тиврівського району Вінницької області, померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть [NUMBER], Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю), яку заявниця має намір успадкувати. [PERSON] по материнському ступеню споріднення являється рідною тіткою заявниці. Однак [PERSON] була незаміжня, сім'ї не було, проживала сама. За її життя заявниця підтримувала з нею тісні - родинні стосунки, спілкувалась та періодично надавала їй матеріальну допомогу. У зв'язку з важкою недугою покійного сина заявниці, протягом останніх років вона не мала можливості її підтримувати та провести поховання, оскільки син був лежачий, а його щоденний догляд здійснювала [PERSON] Заповітом від 13 квітня 1999 року тітка заповіла своє майно [PERSON], однак [PERSON], своєю заявою від 09 березня 2016 року відмовилась від прийняття спадщини на користь заявниці [PERSON] заява зареєстрована в реєстрі за №40 від 09.03.2016 року.(а. с.16). З часу відкриття спадщини до цього часу спадщина ніким не була прийнята. Спадкоємців, що мають право на обов'язкову частку в спадщині, немає. В теперішній час заявниця не може реалізувати своє право на спадщину після смерті тітки, в зв'язку з відсутністю доказів, що підтверджували б родинні зв'язки між [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] р. та є рідною тіткою заявниці. В судовому засіданні представник заявниці адвокат Любарський С.М., та заявниця [PERSON], кожен окремо, просили заявлені вимоги задоволити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Андрушівської сільської ради в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву за № 200 від 30.08.2016 року, у якій заявлені вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, справу просив розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні, зокрема, свідоцтвом про смерть [PERSON], серії [NUMBER] (а.с. 7 ), свідоцтвом про свідоцтвом про смерть матері заявниці [PERSON], серії [NUMBER] (а.с. 8), свідоцтвом про одруження матері позивачки [PERSON] (а.с.24) свідоцтвом про одруження матері позивачки [PERSON] (а.с.10), витягом з погосподарської книги №2 за 1944-1956 роки (а.с. 11), доведено, що [PERSON], [INFO] є рідною племінницею [PERSON], яка помела [INFO] р. Дані правовідносини регулюються п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, згідно з яким суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO] є рідною племінницею [PERSON], яка помела [INFO] р., то цей факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

25.08.2016 р. до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява [PERSON], [PERSON], [PERSON] про ухвалення додаткового рішення суду від 08 червня 2016 року з посиланням на те, що рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2016 року позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про зняття арешту з майна був задоволений. Цим рішенням була скасована Постанова про арешт майна [PERSON] №509/2 від 27.02.2007 року винесена державним виконавцем Левченко Є.А. Комунарського відділу державної виконавчої служи Запорізького міського управління юстиції. Арешт з належної їм квартири №79 в житловому будинку №18/27 по вулиці Гаврилова/Новокузнецька м.Запоріжжя, який був накладений вищевказаною Постановою до цього часу заявники не мають можливості зняти. Коли [PERSON], звернулася до виконавчої служби з заявою та виконавчим листом, вона отримала Постанову №22897/8 від 21 липня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження. Як пояснила їй виконавець у рішенні суду повинно додатково було зазначено «зняти арешт з усього майна [PERSON], накладеного Постановою АМ 654228 від 27 лютого 2007 року ВДВС Комунарського району м.Запоріжжя [PERSON], а саме з квартири №79 в житловому будинку №18/27 по вулиці Гаврилова/Новокузнецька». Заявники та представник відповідача в судове засідання не зявились, про час та місце сповіщені належним чином. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України\~їх присутність не є обов'язковою. Відповідно до вимог ч.1\~ст.220 ЦПК України, суд, що постановив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Судом фактично встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2016 року позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про зняття арешту з майна був задоволений. Цим рішенням була скасована Постанова про арешт майна [PERSON] №509/2 від 27.02.2007 року винесена державним виконавцем Левченко Є.А. Комунарського відділу державної виконавчої служи Запорізького міського управління юстиції. Згідно постанови №22897/8 від 21 липня 2016 року державним виконавцем Дідичук Я.В. відмовлено у відкритті виконавчого провадження по виконавчому листу №333/604/16-ц, виданого 08.07.2016 року. Арешт до теперішнього часу не знятий. За таких обставин, суд, ввважає, що слід постановити додаткове рішення з приводу вищевказаної позовної вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

25.08.2016 року [PERSON] (далі - заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження [PERSON], [INFO], в м. Севастополі Автономної Республіки Крим. Зазначає, що батьком дитини є він, а матір'ю - [PERSON]. В обґрунтування заяви зазначив, що дитина народилася на тимчасово окупованій території України, що позбавляє його можливості приїхати з дитиною до м. Чернігова, а тому потребує встановлення судом факту, що має юридичне значення. Заявник і заінтересована особа в судове засідання не з'явилися. Заявник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а заінтересована особа повідомила в телефонному режимі та за допомогою електронної пошти про свою згоду із заявою, при цьому висловила прохання розглянути справу за її відсутністі. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Заявник перебуває в шлюбі із [PERSON], яка [INFO] народила сина [PERSON], знаходячись у м. Севастополь, який перебуває під тимчасовою окупацією. Зазначене підтверджується матеріалами справи, зокрема: копією свідоцтва про шлюб [PERSON] і [PERSON] та копіями паспортів [PERSON] і [PERSON], а тому вважається доведеним. Відповідно до положень статті 2571 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника; справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду; у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків; ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню; рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом; оскарження рішення не зупиняє його виконання. Оскільки факт народження [PERSON] від [PERSON] [INFO] в м. Севастополі сина [PERSON] є доведеним, подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

25.08.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.11.2012 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 646, мотивуючи тим, що вони 07.11.2012 року уклали шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що 23.07.2016 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. В судове засідання відповідач не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, заяв про відкладення справи або слухання справи за її відсутністю не направляла, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 07.11.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданим 08.06.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], повторно виданим 08.06.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Сторони з 23.07.2016 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

25.08.2016 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.04.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Разом з тим, позивач вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння та поваги між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та виховання дитини. У зв'язку з зазначеним, позивач вважає, що його шлюб з відповідачкою носить формальний характер, а надання строку на примирення лише погрішить і так негативні відносини між ними. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити. При цьому, позивач пояснив, що з травня 2015 року вони з відповідачкою не підтримують шлюбно-сімейних відносин, проживають окремо та припинили вести спільне господарство. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, та пояснила, що дійсно з травня 2015 року вони спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та проживають окремо. Вислухавши пояснення позивача та відповідачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.04.2010 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - Сорокіну [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 8). При цьому, з пояснень позивача та відповідачки в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не знаходили взаєморозуміння по жодному питанню, які виникали в їхній сім'ї, що, як наслідок, призвело до того, що подружжя з травня 2015 року не підтримує сімейно-шлюбних відносин, окремо проживають та припинили вести спільне господарство. З огляду на зазначене та враховуючи те, що сторони від примирення відмовилися, відповідачка позов визнала, суд прийшов до висновку, що сім'я [PERSON] та [PERSON] розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому позов підлягає задоволенню. На даний час у сторін спору з приводу поділу майна не має, дитина проживає з матір'ю. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

25.08.2016 року [PERSON] звернулась до Погребищенського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивує тим, що з 26.09.2015 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі - 1000 грн. шомісяця. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте подала заяву, в якій позовні вимоги зменшила, просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі - 500 грн. щомясяця, клопотала розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але подав заяву в якій проти задоволення зменшених позовних вимог не заперечує, просить розгляд справи провести за його відсутності. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі у зв'язку з наступним. Судом беззаперечно встановлено, що 26.09.2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 2). Від шлюбу в них народилась малолітня дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, усі доходи повністю витрачає на власні потреби, має нерегулярний мінливий дохід, офіційно ніде не працює. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як визначено в ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення для справи, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в сумі 500 грн. щомісяця на утримання малолітньої дитини. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує, що інших утриманців у відповідача немає, до того ж вінпрацездатний і має реальну змогу сплачувати такий розмір аліментів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

25.08.2016 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що подружнє життя у неї із відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя, у звязку із чим і просить розірвати шлюб, зареєстрований 14 листопада 2010 року у виконавчому комітеті Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 217, між [PERSON] та [PERSON] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та уточнила позовні вимоги, а саме просила суд залишити дитину [PERSON], [INFO] на проживання із нею, після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище Рудзей, а також не надавати строк для примирення. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав та просив суд не надавати строк для примирення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги наявність дитини, її інтереси, суд вважає, позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.11.2010 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 073858, що видане виконавчим комітетом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. У шлюбі у сторін народилася дитина - син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФМ № 222905, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Подружнє життя у сторін не склалося, через відсутність взаєморозуміння, що призвело до того, що шлюбні відносини між сторонами припинено, а тому з травня місяця 2016 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Сторони бажають розірвати шлюб і не мають наміру йти на примирення з відповідачем, про що свідчить зміст позовної заяви та їх пояснення в суді. Враховуючи наведене, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, а також наявність, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та дитини, а тому шлюб підлягає розірванню. Малолітню [PERSON], суд вбачає за необхідне залишити проживати разом з матір'ю [PERSON]

Outcome: approved