overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

25 лютого 2014 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 157 498,68грн,посилаючись не те,що 08 червня 2004 року між ВАТ КБ «Надра», назву якого змінено на ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11/2004/кд90050 відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 50 000,00грн(п»ятдесят тисяч)гривень в порядку та на умовах визначених кредитним договором,строком на 12(дванадцять)місяців.Попри взяті на себе зобов»язання Позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором термін,у зв»язку з чим банком на адресу Відповідача було направлено досудові вимоги від 28.01.2014 року з пропозицією погасити заборгованість.У зв»язку з бездіяльністю відповідача щодо погашення заборгованості за кредитом згідно з п.4.2.4. кредитного договору банк має право реалізувати своє право на дострокове отримання всієї суми наданого Позичальнику кредиту ,а також нарахованих процентів,можливих штрафних санкцій та інших платежів. Станом на 23.01.2014 року заборгованість Позичальника перед Банком складає 157 498,68грн,а саме: Заборгованість за сумою кредиту-28 976,16грн; Заборгованість за відсотками-61 323,18грн; Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості-67 199,34грн. З врахуванням викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 157 498,68грн та в рахунок повернення сплаченого судового збору в розмірі 1 574,99грн. Представник позивача подав суду заяву про слухання справи у його відсутність,позовні вимоги підтримує у повному обсязі,не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у справі [PERSON] подав суду заяву про застосування строку позовної давності по заявленому спору,посилаючись на те,що предметом спору між позивачем та ним є кредитний договір № 11/2004/кд90050 від 08 червня 2004 року ,строк якого становить 12 місяців,який спливає 08 червня 2005 року. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки,а на підставі п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується,зокрема,до вимог про стягнення неустойки(штрафу,пені),які саме і є предметом спору. Дійсно між сторонами по справі було укладено договір № 11/2004/кд90050 від 08 червня 2004 року,згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 50000,00грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23,00% на рік. Відповідно до витягу з особового рахунку видно,що сплата грошових коштів по спірному договору провадилася до січня 2005 року.Останнє зарахування грошових коштів по даному договору відбулося 12 січня 2005 року на суму 5400,00грн. При таких умовах,позивачем пропущено строк позовної давності за кредитним договором № 11/2004/кд900/50 від 08 червня 2004 року і тому відповідач вважає,що

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

25 лютого 2014 року позивач [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до закінчення ним навчання 30 червня 2014 року. Позов було обґрунтовано тим, що позивач навчається в Лисичанському професійному ліцеї, знаходиться на утриманні своєї матері, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач у добровільному порядку не надає. Позивач у судове засідання не з'явився, представник позивача у наданій до суду письмовій заяві заявила про зміну розміру позовних вимог та просила стягнути з відповідача аліменти у відсотковому значенні в розмірі 1/7 частини його доходів, просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, у наданій до суду письмовій заяві позов визнав в частині сплати аліментів відсотковому значенні в розмірі 1/7 частини його доходів, справу просив слухати за його відсутності. Згідно із ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підставу позову. У зв'язку з чим, суд прийняв заяву представника позивача про зменшення розміру аліментів і розглянув справу з її урахуванням. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком позивача та записаний таким в його свідоцтві про народження (а.с. 5) Позивач перебуває на утриманні його матері - [PERSON], на теперішній час навчається в ДПТНЗ «Лисичанський професійний ліцей», строк якого закінчується 30 червня 2014 року, отримує стипендію в розмірі 315 грн. (а.с. 6 ). Отже, у зв'язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки працює та отримує заробітну плату. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За таких обставин, суд, дослідивши обставини справи, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймає визнання позову відповідачем та задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,60 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 199 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 25 лютого 2014 року позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

25 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він із відповідачем з 14 липня 2006 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, шлюб перший, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ним та відповідачем припинені з травня 2013 року через відсутність взаєморозуміння, відмінність характерів та різні погляди на життя і сімейні обов'язки. В теперішній час вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати юридично, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згоден. Майнового спору на даний час вони не мають, стосовно утримання дитини між ними досягнуто згоди. Просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не з'явилась, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 14 липня 2006 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 липня 2006 року, про що зроблений відповідний актовий запис № 126, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії №316244, виданого 09 березня 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO] року. В графі «Батьки» зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, майновий спір та спір щодо утримання дитини на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

25 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем [PERSON] 19 липня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Позовні вимоги мотивує тим, що вони різні по характеру люди, в них різні погляди на життя. З відповідачем не проживають близько двох років. Шлюб носить формальний характер, сім»ю зберегти неможливо. Примирення неможливе. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги, з підстав наведених в позовній заяві, підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та просив позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов»язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 19 липня 2012 року укладено шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 259 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Шлюб між ними носить формальний характер, шлюбні стосунки не підтримують, тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Отже, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що в даному випадку становить 243,60 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

25 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем [PERSON] 21 травня 2005 року у виконкомі Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. З липня 2011 року спільне господарство не ведеться, фактичні шлюбу відносини припинилися. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Збереження сім»ї неможливо, суперечить їхнім інтересам. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, проте надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги, з підстав наведених в позовній заяві, підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище «[PERSON]», судові витрати віднести за її рахунок. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, проте надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов»язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 21 травня 2005 року укладено шлюб у виконкомі Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району, про що зроблено відповідний актовий запис за № 04 (свідоцтво про одруження серії [NUMBER]). Шлюб між ними носить формальний характер, шлюбні стосунки не підтримують, тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Отже, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Витрати зі сплати судового збору слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

25 лютого 2014 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом. Позов обґрунтовано тим, що 23 жовтня 2009 року Стоянівською сільською радою Радехівського району Львівської області було зареєстровано шлюб позивача з відповідачем, актовий запис №9, та видано свідоцтво про шлюб. Від даного шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO]. З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося, в сім»ї систематично почали виникати різні непорозуміння. Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить його інтересам та інтересам сина, примиритися з відповідачем не бажає, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В даному судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із зазначених у заяві підстав, просив позов задовольнити повністю, не наполягав на стягненні з відповідача судового збору. Відповідач позов визнала та не заперечувала щодо його задоволення. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, кожного зокрема, які просили шлюб розірвати, проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 вказаного Кодексу кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 жовтня 2009 року, який був зареєстрований Ч Стоянівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис №9, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Із пояснень сторін установлено, що протягом останнього часу вони не підтримують шлюбно - сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та не цікавляться життям один одного, а тому не вважають доцільним зберігати шлюб. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об»єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу в даному судовому засіданні, суд приходить висновку про задоволення позову. На підставі статей 24, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

25 лютого 2014 року позивач звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього боргу в сумі 12 734 грн. 14 коп. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2014 року справу було передано за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва. 16.04.2014 року суддя Центрального районного суду Гуденко О.А. своєю ухвалою прийняла вищезазначену справу до провадження. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 30 січня 2008 року між сторонами був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, підтверджується підписом у заяві. Згідно з п.8.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.9.12 Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Дотепер відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, заборгованість за кредитом - 3 386 грн. 63 коп., заборгованість по процентам - 8 264 грн. 93 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 582 грн. 58 коп. - станом на 13.12.2013 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 12 734 грн. 14 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 12 734 грн. 14 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

25 лютого 2014 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення недоврахованої електричної енергії(а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є споживачем електричної енергії, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року №1023-ХІІ. Під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: [ADDRESS], яка проводилась 12.04.2013 року, представниками енергопостачальника було виявлено порушення п. 48 Правил: самовільне підключення після відключення поза приладом обліку шляхом підключення повторного вводу прихованою електропроводкою від до облікових проводів через переключатель, що йде на окрему розетку, лічильник у відключеному стані, електроенергія споживається, приладом обліку не враховується, внаслідок таких неправомірних дій споживача енергопостачальній компанії було спричинено матеріальний збиток.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

25 лютого 2014 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачкою вони уклали шлюб 15.07.2000 року, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов»янську Слов»янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 230. На даний час вони з відповідачою шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак в судове засідання надала заяву, в якій вимоги позивача визнала, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, 15.07.2000 року між [PERSON] та [PERSON]. зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов»янську Слов»янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 230. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 243,60 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

25 лютого 2014 року позивач звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 листопада 2000 року сторони уклали шлюб, однак спільне життя сторін не склалось, тривалий час шлюбних відносини сторони не підтримують, добровільно розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає, що змусило позивача звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. За наявності умов, передбачених ст. 224 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. 04 листопада 2000 року сторони уклали шлюб (а. с. 3). Подружнє життя між сторонами припинено, позивач не бажає проживати з відповідачем, як одна сім`я, спільних дітей в сторін немає, вони разом не проживають, відповідач заперечень проти позову не надав, а тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. З огляду на зазначене,

Outcome: approved