Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

26 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що її мати, [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними будівлями за адресою Чернігівська область, смт Куликівка, вул. Амосова, буд. 4. В подальшому мати подарувала будинок позивачу. У 1988 році [PERSON] отримала від правління колгоспу ім. Жданова (смт Куликівка) земельну ділянку 0,08 га, на якій з порушенням державних будівельних норм побудувала житловий будинок. Зокрема, стіна житлового будинку була виведена на відстані лише 80 см від стіни хліва позивача, при мінімальній нормі 1 м. Крім цього після зведення будинку відповідач розмістила на своїй ділянці газо вентиляційний стояк на відстані 0,5 м за межею, тобто на земельній ділянці позивача. Зазначене порушує право позивача вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним їй майном. Посилаючись на неможливість вирішити спір в позасудовому порядку, позивач просить суд зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні та обслуговувані нерухомого майна хліва, що розташований за адресою смт Куликівка, вул. Амосова, буд. 4, шляхом примусового звільнення земельної ділянки в розмірі 1 метр від стінки хліва; зобовязати [PERSON] прибрати газовентиляційний стояк від стінки хліва, який належить [PERSON], та який розташований на земельній ділянці позивача, шляхом примусового знесення. Від відповідача надійшов відзив, у якому вона заперечує проти задоволення позовних вимог. Заперечення позивача зводяться до наступного: «порушення», на які посилається позивач, не обмежують її права користування земельною ділянкою, яка їй не належить по закону, та незаконно побудованим хлівом; обставини справи викладені у позові неправдиво, будинок будувала реммбуддільниця, де працювала позивач, яка особисто керувала будівництвом будинку відповідача; стояк це технологічна споруда, яка потребує відповідного рішення як для його установки так і знесення відповідних технічно будівельних служб; з матеріалів справи не видно, що при будівництві будинку і стояка відповідач допустила порушення норм землекористування, будівництва і встановлення обєктів газокористування; позивач не використала всіх необхідних можливостей на вирішення спору: не звернулась до управління державної архітектурно будівельної інспекції у Чернігівській області (а.с. 26-27). В судовому засіданні після його відкриття, але до початку зясування обставин справи та дослідження доказів, представник позивача заявила клопотання про приєднання додаткового доказу, яке було залишене судом без розгляду на підставі ч. 8 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) через порушення порядку подання доказів. Так, доказ не був поданий разом з позовною заявою, про неможливість його подання у встановлений\~законом строк\~з обєктивних\~причин суд\~не був\~повідомлений,\~копія не\~була направлена\~Куликівській селищній\~раді,\~як учаснику\~справи. Інших заяв чи клопотань від учасників справи та їх представників не надійшло. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що жодних прав позивача не порушує, на її земельній ділянці нічого не будувала; коли здійснювала будівництво, то в неї всі служби прийняли; газовики перевіряли і порушень не було. Куликівська селищна рада в судове засідання представника не направила. До початку розгляду справи направила письмову заяву, якій Куликівський селищний голова просить здійснювати розгляд справи у відсутності представника селищної ради за наявними у справі матеріалами, вирішення питання покладає на розсуд суду (а.с. 25). Відділ житлово комунального господарства, містобудування та архітектури районної державної адміністрації Куликівського району Чернігівської області письмових пояснень не подав. Представник зазначеного відділу в судовому засіданні пояснив, що будівництво проведене відповідачем на підставі будівельного паспорта, труба в ньому не передбачена; відстань має бути не менше одного метра. Заслухавши сторони, представників учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 січня 1996 року [PERSON] подарувала [PERSON] жилий будинок А-1, хлів Б-1 в селищі Куликівка по вулиці Комсомольській № 4, Чернігівської області. Житловий будинок має 34,0 кв. метра жилої площі, Б хлів, розташований на ділянці садибних земель Куликівської селищної Ради народних депутатів. Договір дарування посвідчений державним нотаріусом Куликівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 51, у відповідності до ст. 227 Цивільного кодексу України підлягає реєстрації за місцем знаходження будинку у Чернігівському міжрайбюро технічної інвентаризації (а.с. 8). Згідно з довідкою Куликівської селищної ради від 19 березня 2018 року № 112 [PERSON] має у погосподарському користуванні земельну ділянку, орієнтовною площею 0,18 га, у т.ч. 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та 0,03 га для ведення особистого селянського господарства. Рішення про передачу у власність або в оренду земельної ділянки по вул. Амосова, 4, в смт Куликівка селищною радою не приймалось (а.с. 17). У вересні 1998 року [PERSON] зверталась до районного архітектора із претензією, на яку отримала відповідь про те, що на підставі обстеження сусідніх ділянок районним архітектором і секретарем селищної ради, в межах, які існують на даний час між садибами [PERSON] і [PERSON], є порушення при розміщенні [PERSON] газовентиляційного стояка, який знаходиться за межею, на ділянці [PERSON] Гр. [PERSON] поставлена вимога до 5 жовтня 1998 року надати письмовий проект на газифікацію до відділу містобудування і архітектури для вивчення проекту газифікації будинку. Прийняття комісією рішення відкладено до вивчення обставин будівництва газовентиляційного стояка (а.с. 11). Із відповіді Куликівської селищної ради від 02 листопада 2015 року № 558 на заяву [PERSON] щодо порушення будівельних норм і правил будівництва сусідкою [PERSON], вбачається, що селищна рада звертається до [PERSON] та [PERSON] із проханням добровільно усунути перешкоди в праві користування та розпорядження будівлями шляхом знесення самовільної забудови (а.с. 14). Із відповіді Куликівської селищної ради від 24 травня 2017 року № 03-40/391 з приводу чергового звернення щодо будівництва житлових та господарських будівель і споруд, які не відповідають державним будівельним нормам, селищна рада звертає увагу [PERSON] та [PERSON] на відсутність реагування на рекомендації щодо дотримання правил добросусідства та добровільного усунення перешкод, рекомендує вирішити спір в судовому порядку (а.с. 15). 07 червня 2017 року Відділ житлово комунального господарства, містобудування та архітектури районної державної адміністрації Куликівського району Чернігівської області у відповіді [PERSON] на заяву щодо законності будівництва житлового будинку та димової труби [PERSON], рекомендував заявниці звернутися до Управління Державної архітектурно будівельної інспекції у Чернігівській області для встановлення порушень будівельних норм, державних стандартів і правил вжиття заходів щодо їх усунення (а.с. 16). 13 квітня 2018 року на засіданні Постійної комісії Куликівської селищної ради з питань депутатської діяльності, регламенту, законності, екології та аграрних питань було розглянуто заяву [PERSON] про створення комісії для вирішення межового спору між нею та її суміжним землекористувачем [PERSON] Із протоколу № 6 засідання вказаної комісії вбачається, що в даних громадян порушені будівельні норми, тому питання щодо вирішення межового спору вже розглядалось з виїздом на місце. [PERSON] та [PERSON] не реагують на рекомендації селищної ради дотримуватись добросусідства при використанні земельних ділянок та усуненню перешкод в праві користування та розпорядження будівлями. Рекомендовано [PERSON] вирішити спір в судовому порядку (а.с. 12). Згідно\~зі ст.\~319\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України)\~\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України\~ право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з цим, відповідно до\~ч.\~ч.\~3,\~4\~ст.\~12\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень. Кожна\~сторона несе\~ризик настання\~наслідків,\~повязаних із\~вчиненням чи\~невчиненням нею\~процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~7\~ст.\~81\~ ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно положень ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Наданих суду доказів недостатньо для вирішення спору. Так, між сторонами наявний двосторонній конфлікт з приводу користування земельними ділянками та будівлями, що на них розташовані. Однак, жодна із сторін не надала суду доказів на підтвердження права власності (користування) земельними ділянками, будинками, надвірними будівлями та спорудами; відсутні технічні, будівельні паспорти, технічна документація на земельні ділянки та на газифікацію, докази місця розташування хліва позивача та газовентиляційного стояка [PERSON], порушення будь яких встановлених норм, стандартів чи правил при його зведенні та використанні, причинно наслідкового звязку між таким порушенням і порушенням прав позивача; позивач не вказав, яке саме з його прав порушене відповідачем, і в чому таке порушення виражене. Згідно з довідкою Куликівської селищної ради від 19 березня 2018 року № 112 рішення про передачу у власність або в оренду [PERSON] земельної ділянки по вул. Амосова, 4 в смт Куликівка селищною радою не приймалось (а.с. 17). Отже, межі обох земельних ділянок в натурі не встановлені взагалі. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку по наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як зазначено вище, надана позивачем сукупність документів не підтверджує її аргументів та є недостатньою для висновку про обґрунтованість позовних вимог, у звязку з чим у задоволені позову належить відмовити. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. по справі «Руїз Торіха проти Іспанії» Суд вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Outcome: dismissed