Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

24.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором. При цьому посилався на те, що 06.02.2009 року між ПАТ «Старокиївський банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №02/980/К/008, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в національній валюті на загальну суму 272 374,66 грн., терміном до 05.01.2010 року, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за його користування в розмірі 20% річних. Позивач виконав свої зобов'язання за договором та надав відповідачу грошові кошти відповідно до п. п . 3.1.1. кредитного договору, перерахувавши кошти на поточний рахунок позичальника. 05.01.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, термін користування кредитом продовжено до 05.05.2010 року. 05.05.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, термін користування кредитом продовжено до 04.08.2010 року. 04.08.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору, термін користування кредитом продовжено до 03.08.2011 року. 03.08.2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду №4 до кредитного договору, термін користування кредитом продовжено до 02.08.2012 року. 02.08.2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду №5 до кредитного договору, термін користування кредитом продовжено до 30.04.2013 року. 30.04.2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду №6 до кредитного договору, термін користування кредитом продовжено до 29.04.2014 року. Станом на 21.11.2014 року залишок непогашеної заборгованості за кредитом становить 272 374,66 грн. та сума прострочених несплачених процентів становить 270 882,26 грн. В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених у позові. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, наголошував на тому, що його довіритель взагалі не отримував коштів, так як не має підтверджень отримання коштів останнім, незрозуміло яким чином було нараховано відсотки та звертав увагу суду на те, що строк позовної давності для позивача закінчився, тому підстав для звернення до суду він не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 24.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором. При цьому посилався на те, що 06.02.2009 року між ПАТ «Старокиївський банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №02/980/К/008, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в національній валюті на загальну суму 272 374,66 грн., терміном до 05.01.2010 року, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за його користування в розмірі 20% річних. Позивач виконав свої зобов»язання за договором та надав відповідачу грошові кошти відповідно до п. п . 3.1.1. кредитного договору, перерахувавши кошти на поточний рахунок позичальника( а.с. 14-21). 05.01.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, термін користування кредитом продовжено до 05.05.2010 року. 05.05.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, термін користування кредитом продовжено до 04.08.2010 року. 04.08.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору, термін користування кредитом продовжено до 03.08.2011 року. 03.08.2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду №4 до кредитного договору, термін користування кредитом продовжено до 02.08.2012 року. 02.08.2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду №5 до кредитного договору, термін користування кредитом продовжено до 30.04.2013 року. 30.04.2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду №6 до кредитного договору, термін користування кредитом продовжено до 29.04.2014 року. На підставі ст.. 256 ЦПК України для подачі позову позивачу позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст..258 ЦПК України спеціальна позовну давність в один рік застосовується при стягненні неустойки( штрафу;пені) Так як, обчислення строку позовної давності для позивача починається з наступного дня після закінчення дії додаткової угоди №6, а саме з 30.04.2014 року,суд вважає доводи представника відповідача щодо пропущення строку позовної давності необґрунтованими та надуманими. Пунктом 2.5. кредитного договору передбачено, що при розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод факт/ факт. Згідно п. 4.2. кредитного договору, за прострочення строків сплати процентів позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до п. 2.6. договору нараховані проценти сплачуються позичальником одночасно з остаточним погашенням кредиту, а також, при остаточному погашенні кредиту позичальник зобов'язаний, в першу чергу, сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом. Суд встановив, що Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. [PERSON], всупереч умов Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Таким чином, станом на 21.11.2014 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів та пенею становить 600 902,14 грн. , в тому числі 272 374, 66 грн. - сума заборгованості за кредитом, 270 882,26 грн. - сума заборгованості за процентами, 34 931,12 грн. - пеня за несвоєчасно сплату кредиту, 22 714,10 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за Кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання не виконані з вини відповідача, отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми боргу з відповідача [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved