Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

25.06.2020р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30.06.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до положень ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України. В обґрунтування позовних вимог представник позивача - адвокат Демарчук М.В. (діє на підставі довіреності від 19.06.2020р. - а.с.№58) посилався на те, що 19.06.2017р. сталося ДТП за участі сторін по справі і постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.07.2017р. відповідач був визнаний винним за даним фактом. В результаті ДТП автомобіль позивача був пошкоджений, і йому завдані матеріальні збитки, розмір яких згідно висновку, з урахуванням фізичних зносу автомобіля, становить 37 520грн. 38коп. 08.08.2017р. представник позивача [PERSON] звернувся до страховика відповідача ПрАТ «Європейський Страховий Союз» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте виплату не отримав, так само як і не отримав будь-якої відповіді на свою заяву. На сьогоднішній день автомобіль відремонтований, вартість ремонту складає 34 599грн. 03коп. Користуючись своїм правом щодо вибору способу захисту, представник позивача обрав спосіб захисту шляхом звернення з позовом виключно до особи, яка завдала шкоду, тобто відповідача [PERSON] . Просив стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки, заподіяні в результаті ДТП в сумі 34 599грн. 03кгоп., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840грн. 80коп. та витрат на правничу допомогу в розмірі 5 100грн. 29.07.2020р. від представника відповідача - адвоката Салтисюка Ю.В. (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 26.07.2020р. та ордеру серія АЕ № 1027887 від 27.07.2020р. - а.с.№ 91, 89) до суду надійшов відзив, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування, посилався на те, що у встановлений законом строк та належним чином повідомив страхувальника про подію ДТП, а тому вважає, що саме страхова компанія ПрАТ «Європейський Страховий Союз» має відшкодувати шкоду, завдану відповідачем в результаті ДТП. Також просив застосувати строки позовної давності до даних правовідносин, оскільки позовна заява подана після спливу трирічного строку звернення до суду. Просив відмовити в позові та стягнути судові витрати на правничу допомогу (а.с.№77-81). 13.08.2020р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він посилався на те, що заперечення відповідача, викладені у відзиві є необгрунтованими та такими, що не спростовують законність позовних вимог позивача. Повторно наголосив на тому, що позивач на власний розсуд обрав спосіб захисту шляхом відшкодування шкоди саме з винуватця ДТП і це його право підтверджується правовими висновками Верховного Суду України у постановах №6-725цс16 від 14.08.2016р., № 756/12292/14-ц від 26.10.2016р. та № 760/25782/14-ц від 21.12.2016р., а також рядом постанов Верховного Суду. Посилання представника відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. № 755/18006/16-ц на думку представника позивача не заслуговують на увагу, оскільки стосуються іншого предмету спору (суброгації, а в даній справі предметом спору є відшкодування дійсного розміру матеріального збитку). Щодо строків позовної давності, то представник позивача зазначив, що цей строк не пропущений, оскільки починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. З огляду на те, що ДТП сталося 19.06.2017р., то останнім днем строку з урахуванням вихідних, є 22.06.2020р. Також зазначив, що вартість витрат на правничу допомогу є завищеною з огляду на те, що справа є малозначної та нескладною. Просив позов задовольнити в повному обсязі (а.с.№97-101). 15.09.2020р. до суду надійшли заперечення відповідача, в яких представник посилався на те, що правова позиція позивача є хибною, ґрунтується на висновках Верховного Суду України та Верховного Суду, від яких в подальшому Велика Палата Верховного Суду у свої постанові № 755/18006/15-ц від 04.07.2018р. повністю відступила. Зазначив, що Великою Палатою Верховного Суду вже сформульовано висновки щодо відшкодування страховиком шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і відступати від них не вбачається підстав. Заперечення щодо розміру судових витрат на правничу допомогу також вважав безпідставними, оскільки обґрунтованість їх обрахування повністю підтверджена доказами (деталізований опис робіт, квитанція про сплату, тощо). Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.№106-110). 24.09.2020р. від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 112-113). Суд, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку змісту пояснень позивача та змісту заперечень на позовну заяву, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до положень ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 19.06.2017р. в районі е/о 896 по пр. Гагаріна в м. Дніпро сталася ДТП за участі транспортного засобу ВАЗ 21070, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Geely», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с.№12). Цивільно-правова відповідальність на момент ДТП у відповідача була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз», дані обставини визнані сторонами та відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.07.2017р. відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено штраф на користь держави у розмірі 340грн. (а.с.№12). В силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення від 07.07.2017р., яка набрала законної сили, є обов`язковою при розгляді даної цивільної справи та обставини, встановлені судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не підлягають доказуванню у даній цивільній справі. 26.06.2017р. представник позивача - [PERSON] звернувся до ПрАТ «Європейський Страховий Союз» із повідомлення про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з ДТП, що сталося 19.06.2017р. (а.с.№8-10). 31.07.2017р. судовим експертом Дроздовим Ю.В. був складений висновок № 5007/17/17 за результатами якого, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінних складових частин, колісного транспортного засобу - автомобіля « Geely CK 1.5 GS» складає 37 520грн. 38коп. Вартість відновлюваного ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінних складових частин автомобіля склала 34 723грн. 16коп. (а.с.№13-48). Копія висновку разом з іншими документами була направлена ПрАТ Європейський Страховий Союз «09.08.2017р. (а.с.№49). Як зазначає представник позивача та ці твердження не спростовані стороною відповідача, страхова компанія виплату страхового відшкодування не здійснила. З наданих позивачем доказів вбачається, що автомобіль був відремонтований, що підтверджується актом прийму передачі виконаних робіт ( наданих послуг) № 44 від 27.07.2018р. та чеком про оплату 34 599грн. 03коп. (а.с.№51-52). Отже, між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, в тому числі, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018р. у справі № 308/3162/15-ц та у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі № 276/752/16-ц від 29.07.2020р. Положенням ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Зі змісту позовних вимог та наданих стороною позивача доказів, вбачається, що у позивача дійсно виникло право вимоги щодо відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19.06.2017р. за участі водіїв [PERSON] і [PERSON] . Проте, право вимоги у позивача виникло саме до страховика - ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на підставі полісу серія АК № 3951777, який був діючим станом на 19.06.2017р. (а.с.№50), а вимоги до [PERSON] є передчасними, оскільки страховою компанією не проведена виплата страхового відшкодування. З огляду на те, що страховиком ПрАТ «Європейський Страховий Союз» не було відмовлено у виплаті страхового відшкодування (як позивач, так і відповідач відповідних доказів суду не надали, і клопотань про витребування доказів не заявляли), то суд вважає, що позивачем передчасно пред`явлено позовні вимоги до [PERSON] , оскільки у даній справі, з урахуванням встановлених судом обставин, обов`язок відшкодовувати шкоду повинен нести саме страховик - ПрАТ «Європейський Страховий Союз». Аналогічний висновок щодо відповідальності винуватця ДТП викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018р., де між іншим зазначено, якщо потерпілий звернувся з позовом до винуватця, який мав поліс обов`язкового страхування, то суди повинні відмовляти у задоволенні таких позовних вимог з огляду на обов`язок страхувальника відшкодувати таку шкоду. Посилання представника позивача, викладені у відповіді на відзив, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р., на яку посилається представник відповідача, стосується іншого предмету спору, суд оцінює критично з огляду на те, що в даній постанові (1.2), (3) зроблений висновок саме щодо особи, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану ДТП та має поліс обов`язкового страхування. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, судом також враховано, що стороною позивача, інтереси якого представляє фаховий юрист - адвокат Демарчук М.В., після отримання відзиву не було заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача у справі, а суд, враховуючи положення ст. 51 ЦПК України, самостійно позбавлений такого права. Клопотання представника відповідача, викладене у відзиві на позов, щодо застосування строків позовної давності, суд вважає за можливе залишити без задоволення, оскільки дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача саме з боку відповідача [PERSON] , а в межах строків позовної давності підлягає захисту тільки порушене право. При розгляді справи судом також не знайдено підстав для задоволення клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з огляду на те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, адже жодних клопотань про допит свідків, проведення експертизи, у зв`язку з чим було необхідно б викликати сторони в судове засідання, в межах встановлених законом строків суду не надано. Питанню застосування строків позовної давності, з`ясуванню обставин, чи є відповідач належною відповідальною особою за позовом [PERSON] (на що йде посилання в клопотанні від 24.09.2020р. - а.с. № 112-113), судом дана належна оцінка по тексту рішення суду. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовити в повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат\-\-\-\-\-\-, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд приходить до наступного. Сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 840грн.80коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 100 грн. не підлягають відшкодування з огляду на відмову в задоволенні позову. Що стосується заявлених стороною відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн., то ці судові витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача з огляду на положення ст. 136 ЦПК України. Так, представником відповідача на підтвердження понесених судових витрат надано: договір про надання правової допомоги від 26.07.2020р., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер. Також надані: акт про прийняття-передачу наданих послуг від 27.07.2020р., за умовами якого адвокатом надано послуги в межах цивільного спору з [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, вартість яких становить 4 000грн., опис наданих послуг від 27.07.2020р., квитанцію до прибуткового касового ордеру № 37 від 27.07.2020р.(а.с.№ 91-94). Судові витрати на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а том з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмір 4 000грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved