Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

26.11.2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу на утримання їх спільного сина - [PERSON] , [INFO] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття щомісячно та аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу заробітку щомісячно на своє утримання до досягнення сином трирічного віку, мотивуючи тим, що від шлюбу з відповідачем має сина, який не досяг трирічного віку, дитина проживає з нею, відповідач проживає окремо від дитини, вона - позивач, знаходиться в декретній відпустці по догляду за їх сином, своїх доходів не має, а відповідач має можливість надавати допомогу на її утримання і утримання дитини, проте, матеріальної допомоги не надає. Ухвалою суду від 10.01.2020 року відкрито провадження у справі. У зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Марко Я.Р. на підставі Розпорядження № 243 від 06.04.2020 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи. Ухвалою суду від 07.04.2020 р. справу прийнято до провадження судді Шум Л.М. та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач, якому направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та ухвали про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суду не направив. Матеріали справи містять відзив на позов у якому відповідач позовні вимоги не визнає в частині зазначеного позивачем розмірі, а визнає у розмірі 1/10 частини з усіх видів доходу на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та на утримання матері в розмірі 1/16 частини усіх видів доходів до досягнення дитиною трирічного віку. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2017 року сторони зареєстрували шлюб, про що складно актовий запис №199, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу позивач і відповідач мають спільних неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю. Відповідач проживає окремо. Вказані обставини не оспорені відповідачем. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, згідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. З матеріалів справи вбачається, відповідач офіційно працює на постійній основі та отримує заробітну плату у Виробничому структурному підрозділу «Київський центр механізації колійних робіт «Філії «Центр з ремонту експлуатації колійних машин». Відповідач відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.02.2016 року сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 10.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.09.2019 року стягнуто з [PERSON] , аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнуто аліменти на утримання [PERSON] до досягнення їх сином - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 02.07.2019 р. і до [INFO] . Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК України, не встановлено. Натомість, суд бере до уваги наявність у відповідача інших аліментних зобов`язань на утримання сина [PERSON] , [INFO] та спільного сина сторін [PERSON] , [INFO] . Враховуючи наведене, суд не погоджується із заявленим позивачем розміром аліментів. Так, в обґрунтування заявленого розміру аліментів позивач послалась лише на потреби дитини і матері. Крім того, судом не добуто доказів, що вказували б інші обставини, зазначені в ст. 183 СК України, які враховуються при визначенні розміру аліментів. Тому суд, виходячи з наведеного, з урахуванням віку дитини, доводів відповідача на свій захист, вважає, що встановлення аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде необхідним і достатнім, для врегулювання цього спору по суті. Отже, позов в цій частині вимоги підлягає задоволенню частково. Згідно ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 цієї ж статті, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.6 ст.84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ст.80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст..192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що позивач, з якою проживає дитина віком до трьох років, потребує матеріальної допомоги від чоловіка - батька дитини, а відповідач спроможний виплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з тих обставин, які зазначені відповідачем. Суд вважає можливим стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1/16 частини заробітку. Згідно ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 26.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, на дружину - до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . Витрати у справі суд покладає на відповідача, відповідно і на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial