Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

26 лютого 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до Товариства з обмежено відповідальністю «Продсервіс», [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Публічним акціонерним товариством [PERSON] банк «ПриватБанк» (надалі - Позивач) та ПП Восток-Славія» (надалі Третя особа), а також ТОВ Продсервіс (надалі Відповідач-1), був укладений договір № 08-730 о проведенні факторингу від 05.09.2008 року. Згідно умов [PERSON] № 08-730 Позивач отримав права вимоги грошових коштів у Відповідача у розмірі 150 000,00 грн. зі сплатою відсотків за ставкою 0.61% від кожної суми отриманих грошових коштів з кінцевим терміном повернення 07.07.2009 року. Відповідач зобов'язання по поверненню кредиту належним чином не виконував, в зв'язку з чим йому була нарахована пеня за період з 03.10.2008 30.09.2013 рр. у розмірі 107124,97 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за [PERSON] № 08-730 Позивач та [PERSON] (надалі Відповідач 2) уклали договір поруки № б/н від 05.09.2008 р. Згідно п. 4 вищевказаного договору поруки у випадку невиконання Боржником (Відповідачем-1) зобов'язань за [PERSON] поставки, Боржник (Відповідач-1) і Поручитель (Відповідач 2) відповідають перед кредитором (Позивачем) як солідарні боржники. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за договором №08-730 о проведенні факторингу від 05.09.2008 року у розмірі 107124,97 грн. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просив його задовольнити. Додатково суду пояснив, що згідно умов [PERSON] № 08-730 Позивач отримав права вимоги грошових коштів у Відповідача-1 у розмірі 150 000,00 грн. зі сплатою відсотків за ставкою 0.61% від кожної суми отриманих грошових коштів з кінцевим терміном повернення 07.07.2009 р. Згідно п. 4.9 [PERSON] № 08-730 у разі порушення Боржником зобов'язань за п. 2.5.1, Відповідач виплачує Позивачу пеню у розмірі 0.2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. Відповідач-1 зобов'язання по поверненню кредиту належним чином не виконував, в зв'язку з чим йому була нарахована пеня за період 03.10.2008 30.09.2013 р.р. у розмірі 107124,97 грн. Відповідно до п. 4.12 [PERSON] № 08-730 строки позовної давності за вимогами про стягнення платежів за [PERSON] поставки, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюються Сторонами тривалістю 5 років. 30.09.2013 р. заборгованість за договором факторингу, була частково погашена а саме: заборгованість по тілу кредитного ліміту у розмірі 140823,62 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором факторингу тому, відповідно до ст. 264 ЦК України Позивач звернувся до суду у межах строків позовної давності встановленого сторонами у договорі факторингу. Пунктами 1.1. і 2.5.1. [PERSON] о проведенні факторингу № 08-730 від 05.09.2008р. визначено зобов'язання Відповідача-1 здійснити платежі за договором поставки № 2 СН від 01.11.2007р. згідно реєстрів, що є додатками до договору факторингу. Згідно реєстру поставок № 7 від 06.10.2008р. по [PERSON] поставки № 2 СН здійснено поставку товару на загальну суму 21 960,00 грн. із датою платежу 17.10.2008р. Згідно реєстру поставок № 8 від 10.10.2008р. по [PERSON] поставки № 2 СН здійснено поставку товару на загальну суму 128 670, грн. із датою платежу 21.10.2008р. У визначену у реєстрах поставок дату 17.10.2008р. і 21.10.2008р. сума витраченого ліміту за договором факторингу Відповідачем -1 у повному обсязі сплачена не була, тому з 23.10.2008р. на непогашену частину заборгованості за тілом кредитного ліміту, відповідачу почала нараховуватись пеня відповідно до умов договору о проведенні факторингу. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та суду пояснила, що розрахунок заборгованості робиться автоматично, але можливі технічні помилки. Можливо, у розрахунку заборгованості помилково врахована сума 140823,62 грн., оскільки документів на підтвердження сплати ТОВ «Продсервіс» зазначеної суми за договором факторингу на даний час головним офісом банку не надано. Представник відповідачів за довіреністю, [PERSON], у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та суду пояснила, що відповідно до п. 5.1 договору факторингу, цей договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 04.09.2009 року. Відповідно до положень ЦК України, сторони кредитного договору збільшили строки позовної давності до 5 років. Однак у межах пятирічного строку, строки позовної давності для звернення до суду із зазначеними вимогами пройшли. Стосовно [PERSON], яка є поручителем по кредитному договору також пропущені строки звернення до суду. Більш того, відповідно до пунктів 5 та 6 [PERSON] поруки, у випадку невиконання Боржником якого-небудь із зобовязань, передбачених п.1 зазначеного договору, кредитор надсилає на адресу Поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань. Однак станом на сьогоднішній день жодних вимог не було отримано, а відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України договір поруки є припиненим. Строк нарахування пені перевищує законодавчо встановлений. У подальшому представник відповідача додатково пояснила, що ТОВ «Продсервіс» 30.09.2013 року не вносив 140 тисяч грн. у рахунок погашення кредиту. У відповідача є також правовідносини з банком по іншим кредитним договорам. Згідно виписки по рахунку, яку підприємство отримало від [PERSON], 30.09.2013 року було сплачено 140823,62 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №07-809 від 10.08.2007 року, укладеного з [PERSON]. У задоволенні позову просила відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він працює директором ТОВ «Продсервіс». Між підприємством, банком та ПП «Восток-Славія» у 2008 році був укладений договір факторингу. Спочатку підприємство своєчасно здійснювало оплату. Внаслідок того, що контрагент не розрахувався з підприємством, виникла заборгованість перед банком. По договору факторингу з 2009 року банк до підприємства не предявляв ніяких вимог. Також між підприємством та банком існує основний договір №07809 від 10.08.2007 року, по якому у вересні 2013 року була проведена реструктуризація та було реалізовано предмет застави. Чи існує заборгованість за договором факторингу та суму заборгованості, він не може точно сказати. Питання щодо реструктуризації за договором факторингу з банком не вирішувалось. За договором факторингу погашення заборгованості у вересні 2013 року не було. 30.09.2013 року за договором факторингу підприємство не сплачувало 140 тисяч. Оплата відбувалася тільки за кредитним договором від 10.08.2007 року. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухав пояснення представників сторін, свідка, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1078, ч.1 ст.1082 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредиторок як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Судом встановлено, що між ПП «Восток-Славія» (постачальник) та ТОВ «Продсервіс» (покупець) було укладено договір поставки №2 СН від 01.11.2007 року, за умовами якого ПП «Восток-Славія» зобовязується передати у визначені строки у власність ТОВ ПРодсервіс», а останній зобовязується прийняти та оплатити продукцію у кількості, асортименті та по цінам, вказаним у специфікації, яка є невідємною частиною договору (а.с.11-12) Відповідно до п.8.1 договору поставки №2СН від 01.11.2007 року ПП «Восток-Славія» передає своє право платіжної вимоги до покупця за даним договором новому кредитору [PERSON], у звязку з чим даний договір набуває чинності з моменту підписання договору про проведення факторингу з новим кредитором [PERSON] та дії до 31.12.2008 року включно, але у всякому випадку до повного виконання сторонами своїх обовязків за даним договором. 05 вересня 2008 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] банк «ПриватБанк» (Фактор), ПП ВОСТОК-СЛАВІЯ (Клієнт) та ТОВ Продсервіс (Боржник) був укладений договір № 08-730 о проведенні факторингу (далі Договір факторингу) (а.с.7-10). За умовами договору Фактор при наявності вільних грошових коштів зобовязується передати у розпорядження Клієнта за плату грошові кошти, а Клієнт уступає Фактору право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому к боржнику ТОВ «Продсервіс» за зобовязаннями з поставки товару (далі поставка товару), яке випливає із укладеного між Клієнтом і Боржником [PERSON] поставки №2СН від 01.11.2007 року і вказаним в реєстрах поставок товарів, які є невідємною частиною договору, у порядку на та умовах, передбачених договором (п.1.1 [PERSON] факторингу). Відповідно до п.1.2 [PERSON] факторингу Фактор набуває, а Клієнт передає усі права вимоги грошових коштів від Боржника, які виникають у період з початку дії договору до 07.07.2009 року, строки оплати, які настануть за [PERSON] поставки при дотриманні наступних умов: -по поставкам товарів, вказаним в Реєстрах до договору, з терміном виконання зобовязань Боржником по їх оплаті не пізніше 10 календарних дів від дати складання відповідного документа, що підтверджує відвантаження товару; -на підставі оригіналів рахунків-фактур, документів, що підтверджують відвантаження товару, вказаного у реєстрах до цього договору -в межах ліміту факторингових операцій, встановленого Фактором для Клієнта відповідно до п.1.3 цього договору. Відповідно до п.1.3 [PERSON] факторингу фактор надає Клієнту грошові кошти у розмірі рахунків-фактур по здійсненій йому поставкам, вказаним в Реєстрі, у термін і на рахунок відповідно до п.п.2.2, але не більше ліміту, який дорівнює 150\~000 грн. Пунктом 5.1 [PERSON] факторингу передбачено термін дії договору - до 04.09.2009 року. В забезпечення виконання зобовязань за [PERSON] про проведення факторингу № 08-730 від 05.09.2008 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (відповідачем-2) було укладено договір поруки від 05.09.2008 року (а.с.13). Відповідно до п.1 договору поруки, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ «Продсервіс» своїх обовязків за договором поставки №2 СН від 01.11.2007 року, укладеним між ним та ПП «Восток-Славія», права вимоги за яким відступлені згідно з договором про проведення факторингу №08-730 від 05.09.2008 року, які виникають в період з початку дії договору і до 04 вересня 2009 року, а саме здійснення платежів за поставками, визначеними у реєстрах до договору, відповідно до умов договору поставки на загальну суму 150\~000 грн. на користь кредитора, у звязку з укладанням договору факторингу. Відповідно до п. 4 договору поруки у випадку невиконання Боржником (Відповідачем-1) зобов'язань за [PERSON] поставки, Боржник (Відповідач-1) і Поручитель (Відповідач 2) відповідають перед кредитором (Позивачем) як солідарні боржники. Відповідач-1 свої зобовязання за договором факторингу своєчасно не виконав, допустив виникнення заборгованості. Пунктами 1.1. та 2.5.1. [PERSON] факторингу визначено зобов'язання ТОВ «Продсервіс» здійснити платежі за договором поставки № 2 СН від 01.11.2007р. згідно реєстрів, що є додатками до договору факторингу. Як вбачається з реєстру поставок № 7 від 06.10.2008р. по [PERSON] поставки № 2 СН від 01.11.2007 року, який є додатком №13 до [PERSON] факторингу, ПП «Восток-Славія» здійснило на адресу ТОВ «Продсервіс» поставку товару на загальну суму 21 960 грн. із датою платежу 17.10.2008 року. Реєстр підписаний сторонами договору факторингу 06.10.2008 року. (а.с. 70). Як вбачається з реєстру поставок № 8 від 10.10.2008р. по [PERSON] поставки № 2 СН від 01.11.2007 року, який є додатком №15 до [PERSON] факторингу, ПП «Восток-Славія» здійснило на адресу ТОВ «Продсервіс» поставку товару на загальну суму 128 670, грн. із датою платежу 21.10.2008р. Реєстр підписаний сторонами договору факторингу 10.10.2008 року (а.с.71). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором факторингу (а.с.5-6), у визначену у реєстрах поставок дату - 17.10.2008р. та 21.10.2008р. сума витраченого ліміту за договором факторингу ТОВ «Продсервіс» у повному обсязі сплачена не була, станом на 23.10.2008 року заборгованість складала 140823,62 грн. Пунктом 4.9 [PERSON] факторингу передбачено, що у разі порушення Боржником зобов'язань за п. 2.5.1, Відповідач-1 виплачує Позивачу пеню в розмірі 0.2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. У звязку з недотриманням строків сплати за договором факторингу, ТОВ «Продсервіс» була нарахована пеня за період з 03.10.2008 року по 30.09.2013 року у сумі 107124,97 грн. (а.с.5-6). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно п. 4.12 [PERSON] факторингу строки позовної давності за вимогами про стягнення платежів за [PERSON] поставки, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюються Сторонами тривалістю 5 років. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Доводи банку щодо переривання строку позовної давності, внаслідок надходження 30.09.2013 року коштів у сумі 140823,62 грн. на виконання вимог договору факторингу, не можуть бути взяті до уваги, оскільки суду не надано жодного доказу того, що саме ТОВ «Продсервіс» здійснив таку сплату (платіжних доручень, квитанцій, касових ордерів, тощо), а наданий банком розрахунок заборгованості із зазначенням погашення заборгованості 30 вересня 2013 року таким доказом бути не може, оскільки жодним чином не доводить про вчинення Відповідачем-1 такої дії. Крім того, як пояснив у судовому засіданні представник банку, наявність у розрахунку зазначеної суми можлива внаслідок технічної помилки, а представник відповідачів та свідок категорично заперечують проти погашення заборгованості за договором факторингу у сумі 143823,62 грн. . Як вбачається з виписки по рахунку за кредитним договором №07-809 від 10.09.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Продсервіс», 30.09.2013 року було сплачено 140823,62 грн. у рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором (а.с.85-86). Таким чином, у судовому засіданні достовірно не встановлено, що Відповідач-1 вчинив дії, які свідчать про визнання свого боргу. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 26.02.2015 року, суд приходить до висновку, що строк давності для звернення до суду, який встановлений за домовленістю сторін, пропущено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed