Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

25.08.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, який в процесі судового розгляду збільшила, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.03.2014 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві сторони зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу вчинено актовий запис за №355. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, а тому у вересні 2014 року позивач була вимушена забрати дитину і повернутись в Україну, натомість відповідач залишився проживати в Нідерландах. З того часу сторони припинили шлюбні відносини та спільне проживання, шлюб між сторонами фактично розпався. В даний час син проживає з позивачем та знаходиться на утриманні останньої. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Позивачу важко самостійно утримувати дитину, у зв'язку із знаходженням у скрутному матеріальному становищі, так як на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Крім невеликої державної соціальної допомоги інших джерел для існування у позивача не має. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 9 526 грн., що еквівалентно 377 євро, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною повноліття, а також на своє утримання аліменти в твердій грошовій сумі 9 526 грн., що еквівалентно 377 євро, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Вишаровська В.К. збільшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] збільшені позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання та на утримання неповнолітньої дитини по 50 євро, щомісячно, в іншій частині задоволення позову просив відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 05.03.2014 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві сторони зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу вчинено актовий запис за №355, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві 07.03.2014 року (а.с.4). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого В ДРАЦС Вінницького МУЮ у Вінницькій області 29.05.2014 року (а.с.5). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки квартального комітету «Надія» від 06.08.2015 року №1229 неповнолітня дитина сторін [PERSON]зареєстрована та проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.73). Як вбачається з пояснень сторін в судовому засіданні сімейне життя сторін не склалось, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, а тому у вересні 2014 року позивач була вимушена забрати дитину і повернутись в Україну, натомість відповідач залишився проживати в Нідерландах. З того часу сторони припинили шлюбні відносини та спільне проживання, шлюб між сторонами на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2015 року розірвано. В даний час син проживає з позивачем та знаходиться на утриманні останньої. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Разом з тим, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися, зокрема, про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч.1 ст.155 СК України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Вищевказаною Декларацією прав дитини, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Також, відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. А тому, при визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини сторін та звичайні потреби дитини; скрутне матеріальне становище позивача, яка не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, отримує одноразову допомогу при народженні однієї дитини у розмірі 860,00 грн., щомісячно, згідно довідок Управління соціального захисту населення (Лівобережне) №№526, 527 від 19.08.2015 року (а.с.71-72), власного житла не має, однак проживає у будинку, який належить її батькові, згідно технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] виготовленого КП «ВМБТІ» 04.05.2011 року (а.с.75-80). Окрім того, суд враховує особу відповідача - платника аліментів, який являється молодою фізично здоровою людиною працездатного віку, громадянином Королівства Нідерландів, проживаючим в м. Амстердам, Нідерланди, згідно паспорта відповідача (а.с.3), працюючим у Готелі De L Europe (Амстердам), сукупний місячний дохід якого складає 1 510,70 євро, згідно зарплатної відомості (а.с.7-8), що не заперечувалось сторонами. Також, суд вважає, що заслуговують на увагу надані в судовому засіданні представником відповідача оригінали первинних облікових документів та належним чином засвідчені переклади останніх з нідерландської мови на українську мову, з яких достовірно вбачається розмір щомісячних витрат та обов'язкових стягнень відповідача за житлово-комунальні послуги, послуги зі страхування, тощо, з яких: орендна плата за житло - 348,37 євро; збір за водопостачання та її обробку - 20 євро; питна вода - 49,76 євро; електроенергія - 115 євро; податок за вивезення сміття - 26,67 євро; страховка - 138,46 євро; податкова надбавка - 20 євро (а.с.109-132). Разом з тим, ні відповідачем, ні його представником не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про утримання відповідачем літньої матері, витрат на харчування у розмірі 250 євро, витрати на громадський транспорт саме у розмірі 174 євро на місяць, тощо, а тому дані твердження відповідача та його представника суд вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу. А тому, з огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Разом з тим, аліменти в розмірі 9 526 грн., що еквівалентно 377 євро, на своє утримання та на утримання неповнолітньої дитини, які зазначила позивач є дещо завищеними, а тому

Outcome: partial