Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

24 жовтня 2013 року позивач звернувся із позовом до суду та просить постановити судове рішення, яким визнати за ним право власності на 72/100 частки житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON]. За життя [PERSON] на підставі рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18.07.1988 року, належала 72/100 частки домоволодіння по [ADDRESS]. Інша 28/100 частка зазначеного житлового будинку згідно рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18.07.1988 року, належала його батькові [PERSON], яку ним зареєстровано в установленому законом порядку, та отримано технічний паспорт від 20.11.1996 року. Шлюб між його батьками [PERSON] та [PERSON] на час смерті останньої було розірвано. Після смерті матері позивач фактично прийняв спадщину у вигляді 72/100 частки зазначеного домоволодіння, користувався будинком, доглядав за присадибною ділянкою навколо будинку, та не вважав за необхідне звертатись до відповідних установ для її оформлення. На даний час в нього виникла потреба щодо оформлення спадкових прав. Однак нотаріус не видає йому свідоцтво про право на спадщину, посилаючись на те, що за свого життя спадкодавець [PERSON] не зареєструвала у встановленому законом порядку своє право власності на зазначену частку житлового будинку. Вважає, що 72/100 частки зазначеного будинку мають належити йому в порядку спадкування за законом. Позивач та його представник, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. В письмовій заяві представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у їх відсутності. Представник відповідача та третя особа також у судове засідання не з'явилися, і всі вони подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Окрім того, у цих заявах: повноважний (за довіреністю) представник відповідача Детюк П.І. не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, заперечень щодо позову також не надали. Третя особа [PERSON] позов визнає повністю, просить його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали даної справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступними обставинами. Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Фактичні обставини справи, викладені у позовній заяві підтверджуються й письмовими доказами, зокрема, копіями документів: свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.11), свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.12), рішення П`ятихатського районного народного суду від 18.07.1988 року (а.с.14), реєстраційного свідоцтва Жовтоводського міського БТІ на 28/100 житлового будинку (а.с.15), технічного паспорту на 28/100 житлового будинку (а.с.17-19). Таким чином, на підставі зазначених вище доказів судом встановлено такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Громадянці [PERSON] на підставі рішення П`ятихатського районного суду від 18.07.1988 року на праві власності належало 72/100 частки домоволодіння по [ADDRESS], інша 28/100 частка будинку належить батькові позивача [PERSON], яку ним було зареєстровано в Жовтоводському МБТІ та було видано технічний паспорт на цю частку житлового будинку. [INFO] [PERSON] померла у віці 66 років /а.с.12/. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою підтверджується свідоцтвом про його народження /а.с.11/. Так, після смерті матері позивач, користувався 72/100 частками зазначеного вище житлового будинку, доглядав за присадибною ділянкою навколо будинку, а тому вважав, що прийняв спадщину після смерті матері та не вважав за необхідне звертатись до відповідних установ для її оформлення. На теперішній час у позивача виникла необхідність в оформленні спадщини, але у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом йому було відмовлено оскільки його померла мати [PERSON] за життя належну їй 72/100 частки житлового будинку по [ADDRESS] на підставі судового рішення, у подальшому не зареєструвала на своє ім'я право на нерухомість в установленому законом порядку. Дійсність рішення П`ятихатського районного суду від 18.07.1988 року ніким не оспорюється, інші особи про свої права на 72/100 частки житлового будинку по [ADDRESS] не заявляють. З огляду на викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з того, що за свого життя [PERSON] правомірно володіла 72/100 частками житлового будинку, і фактично перебувала у її власності, хоча вона і не здійснила державну реєстрацію, а позивач також фактично володів спірною часткою житлового будинку після сметрі своїє матері, тобто право власності на спадкове майно позивача набуває на законних підставах. Так, у відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У даному ж випадку суд не вбачає підстав для визнання незаконним набуття померлою [PERSON] права власності на 72/100 частки житлового будинку по [ADDRESS] Дніпропетровської області, на підставі рішення П`ятихатського районного суду від 18.07.1988 року, а отже ця частка домоволодіння може бути включена до числа спадкового майна після смерті [PERSON], і ця частка домоволодіння може бути успадкована за законом її сином [PERSON], як її спадкоємцем першої черги. На підставі викладеного та

Outcome: approved