Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

25 січня 2017 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 жовтня 2001 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Турівської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис №3, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалось, шлюбні відносини між ними припинилися, вони не змогли створити міцної сім'ї, перестали розуміти один одного. Сторони не проживають спільно як сім'я з 2011 року, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, мають різні погляди на життя, взагалі не спілкуються. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам дитини, встановлення часу на примирення вважає недоцільним, тому просить шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися шлюбним прізвищем «[PERSON]». У разі задоволення позову не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судове засідання сторони повторно не з'явилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, позивач направила суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю, відповідач про причини неявки суду не повідомив, копію позовної заяви з додатками отримав, своїх заперечень суду не надав. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20 жовтня 2001 року, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Турівської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 3 (а.с.4 - свідоцтво про одруження), від якого мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6 - копія свідоцтва про народження). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства з 2011 року, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Позивач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved