Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

26 грудня 2016 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 17 квітня 2002 року, актовий запис № 104 від 17 квітня 2002 року, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Костянтинівського міського управління юстиції. У позовній заяві вказано, що подружжя від шлюбу має спільну дочку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини з відповідачем вони припинили та стали мешкати окремо через нерозуміння відповідачем сутності проблем, які виникали в сім'ї, нездатність з боку відповідача підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї на почуттях любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Від дитини відповідач відмовився, ніякої допомоги не надає. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, строк на примирення не потрібний, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, пояснила, що з відповідачем по справі не мешкають однією сім'єю вже тривалий час, у нього фактично є інша родина, де він мешкає їй не відомо. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України. \~\~\~\~\~ Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 28.03.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Зясувавши позицію позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 17 квітня 2002 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадського стану Костянтинівського міського управління юстиції, актовий запис № 104 від 17 квітня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-НО № 155861, дошлюбне прізвище дружини - Білик. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-НО № 169300 (актовий запис №653, складений в\\РАЦС по м. Костянтинівка Донецької області. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим ч. ст. 110 СК України передбачена можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сімю намірів не має, а отже спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам дружини [PERSON] Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне. Пленум ВСУ в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу,та дослідивши обставини подружнього життя сторін, суд дійшов висновку, що строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам позивачки [PERSON], що має істотне значення. Після розірвання шлюбу залишити за позивачкою прізвище [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] судові витрати, понесені нею при подачі позову до суду, а саме судового збору в розмірі 551,21 грн., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved