Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

24.12.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про про виселення [PERSON] без надання іншого житла. Мотивуючи свій позов [PERSON] зазначив, що 14.08.2015 року він, як член будівельного кооперативу, який повністю сплатив відповідні внески, після вводу в експлуатацію багатоквартирного житлового кооперативного будинку, став власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], отримавши відповідне свідоцтво про право власності №42296493, яке зареєстровано в Реєстраційній службі Первомайського міськарйонного управління юстиції Миколаївської області за вищевказаним індексним номером. Однак коли він прийшов до зазначеної квартири, після отримання свідоцтва про право власності, побачив там відповідачку - [PERSON], яка заявила, що це її квартира, вона тут проживає, виїжджати не збирається і жодних документів не має і не повинна мати, оскільки проживає тут з моменту забудови. Виселитися з даної квартири відповідач не захотіла і продовжує проживати в ній до цього часу, що змусило позивача звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча неодноразово були повідомлені про час та місце розгляду справи. [PERSON] раніше надала суду заперечення на позов, в якому зазначила, що її чоловік [PERSON] 04.02.1997 року уклав з БМУ «Первомайськгоспбуд» договір дольової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Протягом 1996 - 2008 р.р. [PERSON] сплатив всі необхідні кошти на виконання вказаного договору, а тому відповідач вважає, що має всі законні підстави проживати у спірній квартирі. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Протягом 2015 - 2018 років провадження у даній справі неодноразово зупинялось, у зв'язку із розглядом у адміністративних судах справи за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23676864 від 14.08.2015 року, визнання протиправним та скасування свідоцтва на право власності № [NUMBER] від 14.08.2015, № [NUMBER] від 14.08.2015 року, тобто в тому числі скасування свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON] Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Приймаючи рішення про відмову [PERSON] у задоволенні адміністративного позову суди зокрема виходили з того, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.11.2008 року, яке набрало законної сили, [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову до Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на вказану вище квартиру. У ч. 4 ст. 82. ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У випадку порушення його прав, не пов'язаного з позбавленням права власності, власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні. В разі, коли такі перешкоди полягають у неправомірному користуванні житлом власника, або іншим належним йому приміщенням для цілей проживання, останній вправі, відповідно до положень житлового законодавства, вимагати виселення із належного йому приміщення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.08.2015 року (а.с. 5), в якій безпідставно проживає відповідачка [PERSON] У зв'язку з цим позивач не може повноцінно реалізувати своє право власності на квартиру. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Зі змісту ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Положеннями статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, відповідач без законних підстав проживає в спірній квартирі, в добровільному порядку звільнити його відмовляється, а тому вона підлягає виселенню в судовому порядку. Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідач по справі не є членом сім'ї позивача, а тому на підставі ст. 98 ЖК України є тимчасовим мешканцем, який відповідно до ч. 3 вказаної статті на вимогу власника зобов'язаний негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягає виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Констатуючи вищевикладене та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що на підставі імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ст. ст. 98-99, 109 ЖК України, позовні вимоги щодо примусового виселення із квартири підлягають задоволенню і відповідають загальним засадам цивільного законодавства.

Outcome: approved