Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

26 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Степківської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку площею 0,31 га та земельну ділянку площею 0,18 га, які розташовані на території Степківської сільської ради Уманського району та передані для ведення особистого підсобного господарства згідно з Державним актом на право власності на землю серії ЧР 15-41-139 від 09.10.1998р., після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] Свої вимоги позивач обґрунтовує такими обставинами. Позивач є дружиною гр. [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 18.01.1960 р., виданим Ятранівським сьльЗАГСом Уманського району. [INFO] [PERSON] помер - свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 02.06.2011 р., видане Степківською сільською радою Уманського району Черкаської області. Після смерті чоловіка залишилась спадщина - дві земельні ділянки, загальною площею 0,49 га, (площею 0,31 га та 0,18 га), розташовані на території Степківської сільської ради Уманського району та призначені для ведення особистого підсобного господарства. Ця земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на землю серія ЧР 15-41-139 від 09.10.1998р., який виданий на підставі рішення виконавчого комітету Степківської сільської ради № 55 від 18.09.1995 р. Позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає, що підтверджується даними спадкової справи № 422 за 2011р., заведеної державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори. Державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у з зв'язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини, а саме: відсутній витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, - про що він 12.03.2014 року виніс відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 504/02-31. При житті чоловік не звертався із заявою про реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, що підтверджується листом Управління Держземагенства в Уманському районі №896/7-1-19 від 02.07.2013р. Згідно з п. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004р., вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою власника земельної ділянки. Провести державну реєстрацію даних земельних ділянок неможливо тому, що її власник [PERSON] помер і не може звернутися з відповідною заявою. Таким чином, виникла ситуація при якій позивач позбавлена можливості набути право власності на спадкове майно шляхом отримання відповідного свідоцтва в нотаріальній конторі, і тому вимушена звернутись до суду з цим позовом про визнання права власності на спадкове майно. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю, пояснила, що позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом, який прийняв спадщину, має право на все спадкове майно. Також підтвердила, що в нотаріальному порядку отримати документи про право на спадщину на земельні ділянки позивач не може. Просила задовольнити позовні вимоги повністю. Представник відповідача Степківської сільської ради Уманського району Черкаської області в судове засідання не з'явився. Від відповідача до суду надійшла заява про те, що сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглянути справу за відсутності представника сільської ради. Заслухавши думку позивача, дослідивши заяву відповідача про визнання позовних вимог, враховуючи викладені в позовній заяві фактичні обставини, на підтвердження яких надані письмові докази та які відповідачем не були заперечені, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. Згідно зі статтею 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні заявив клопотання про те аби не стягувати з відповідача сплачений нею судовий збір. У зв'язку з цим суд вважає можливим не стягувати з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved