Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

25 квітня 2016 року ПАТ Акцент-Банк звернулося до суду з позовом до [PERSON], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно укладеного кредитного договору від 11 березня 2013 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення умов договору, щодо порядку погашення кредиту, заборгованості та сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, а також інших витрат, відповідач належним чином зобовязання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 21 січня 2016 року має прострочену заборгованість на загальну суму 23 597 грн. 45 коп. Просить суд стягнути з відповідача на власну користь вказану заборгованість та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача [PERSON], діюча в силу повноважень, що ґрунтуються на довіреності №4937-К-О від 09 грудня 2015 року (а.с.41, не зявилася, суду надано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують проти ухвалення заочного рішення (а.с.45). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, через судові повістки (а.с.38; 39) та оголошення у пресі (газета центральних органів виконавчої влади України «Урядовий Курєр» №95 (5715) від 21 травня 2016 року). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засідання та вбачається з матеріалів справи, сторони 11 березня 2013 року уклали кредитний договір, що складається з заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.(а.с. 10-25). Враховуючи наведені обставини, суд визнає, що між сторонами склалися спірні кредитні правовідносини, які регулюються нормами статей 523, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи, що відповідач у порушення умов договору кредит не повернув та не сплачує проценти за користування кредитом, позивач обґрунтовано, звернувся до суду з вимогами про повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Згідно розрахунку прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 21 січня 2016 року становить 23 597 грн. 45 коп., з яких: - заборгованість за тілом кредиту складає - 4 687 грн. 40 коп., - за процентами за користування кредитом 15 360 грн. 17 коп., - за пенею та комісією 1 950 грн. 00 коп., - а також штрафи, відповідно до договору: 500 грн. 00 коп.(фіксована частина) та 1\~099 грн. 88 коп. (процентна складова) (а.с.6-8). Відповідач не скористався своїм правом на подання суду доказів, якими спростовується усе вищевикладене та своїх заперечень щодо розміру заборгованості та доказів щодо сплати кредиту. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, за таких обставин на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати (судовий збір 1378 грн. 00 коп. та витрати повязанні з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача 420 грн. 00 коп.) в розмірі 1798 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved