Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

24 травня 2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2011 року, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 800. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини у сторін припинилися, причиною розладу сімї стало те, що у них різні погляди на сімейне життя, їх відносини втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння, замість чого зявилась відчуженість та психологічна несумісність. Вважає, що примирення між ними неможливе та недоцільне, їх сімя не може бути збережена. Просить суд, розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, надано до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити. У судове засідання відповідач не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надано до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 грудня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 800. /а.с.11/. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Як убачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають однією сімєю і не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились неприязні взаємовідносини. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті З СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі дружини, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved