Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

24 квітня 2017 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та просить ухвалити рішення, яким встановити факт належності трудової книжки, виданої 05 вересня 1973 року на «[PERSON]», йому, [PERSON], [INFO]. Вказана заява обґрунтована тим, що 05 вересня 1973 року при оформленні на роботу до Дирекції Недригайлівської кіносєті на посаду кіномеханіка йому було виписано трудову книжку на ім'я «[PERSON]». У зазначеному документі його прізвище, ім'я, по-батькові вказане на російській мові. Але при заповненні трудової книжки у написанні прізвища обліковцем було допущено помилку та вказано «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]». У паспорті громадянина України, свідоцтві про укладення шлюбу його прізвище вказано, як «[PERSON]». У свідоцтві про народження прізвище заявника на російській мові зазначено як «[PERSON]». На час оформлення трудової книжки він не звернув уваги на правильність написання свого прізвища і лише зараз виявив наявність помилки, яка заважає йому використовувати документи за належністю. На даний час він має право на отримання пенсії, але виправити помилку в позасудовому порядку неможливо, оскільки підприємство, на якому працював заявник, декілька разів змінювало назву і на даний час припинило своє існування у зв'язку з цим, заявник просить суд встановити факт належності йому трудової книжки, виданої 05 вересня 1973 року на ім'я «[PERSON]». У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с.16). Представник Недригайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, заінтересованої особи по справі, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заявлених вимог [PERSON] не заперечував (а.с.17-18). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, перевіривши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] року в селі Сакуниха Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER], виданого Недригайлівським РВ УМВС України в Сумській області 17 жовтня 1995 року (а.с.3). У свідоцтві про народження заявника серії [NUMBER] на російській мові зазначені: в графі «мати» - [PERSON], в графі «батько» - [PERSON], а він зазначений, як «[PERSON] (а.с.5). Наказом № 51 від 31 серпня 1973 року заявник [PERSON] був прийнятий на посаду кіномеханіка до Дирекції Недригайлівської кіносєті. При прийнятті заявника на роботу до вказаного підприємства 05 вересня 1973 року йому було виписано трудову книжку, де його прізвище на російській мові зазначено як «[PERSON]» (а.с.8-9). Наказом № 59 від 12 жовтня 1973 року заявник [PERSON] був звільнений з даного підприємства з 17.10.1973 року за власним бажанням. [INFO] року заявнику [PERSON] виповниться 60 років і він матиме право піти на пенсію за віком. Однак, наявність помилки в зазначенні його прізвища в трудовій книжці є перешкодою для використання документу за належністю, але виправити помилку в позасудовому порядку неможливо, оскільки підприємство, на якому працював заявник, декілька разів змінювало назву і на даний час припинило своє існування, що підтверджується довідками (а.с. 11-12). 22 жовтня 1975 року заявнику [PERSON] було видано військовий квиток серії [NUMBER], в йому його прізвище на російській мові зазначено на підставі його свідоцтва про народження як «[PERSON]» (а.с.6). 09 лютого 1980 року заявник [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). На підставі вищевикладеного, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що трудова книжка, видана 05 вересня 1973 року на «[PERSON]» дійсно належить [PERSON], [INFO], заявнику по справі. Згідно ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також і факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності трудової книжки має юридичне значення щодо можливості останнього оформлення пенсії за віком, то суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення (факту належності правовстановлюючого документу).

Outcome: approved