Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

25 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до Маріупольської міської ради, в якому просила встановити факт її проживання однією сім`єю разом з [PERSON] , в період з весни 1999 року по день його смерті, тобто по [INFO] , та визнати її спадкоємицею четвертої черги після смерті [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що [INFO] в результаті ДТП трагічно загинув [PERSON] , який на день смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 31/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 2004 року, виданого Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою. Після смерті [PERSON] вона фактично прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк як спадкоємець четвертої черги. Проте оформити свої спадкові права вона не має можливості, оскільки факт її проживання зі спадкодавцем має бути підтверджений у судовому порядку, у зв`язку з чим вона звертається до суду. Зазначала, що вона дійсно проживала з [PERSON] однією родиною більше п`яти років, до його смерті. Так, з весни 1999 року разом зі своїм сином, [PERSON] , 1986 року народження, та [PERSON] вони проживали однією сім`єю на квартирі в будинку [ADDRESS] . З літа 2001 року вони всі разом стали проживати по [ADDRESS] в частині будинку, яка належала матері [PERSON] - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] оформив спадщину на 31/100 частин вказаного будинку та 15 лютого 2005 року зареєстрував її з сином в даному будинку, в якому вони проживали до смерті [PERSON] . Під час спільного проживання з [PERSON] , у них був спільний бюджет та спільні витрати. Так, спільно вони зробили заміну вікон в будинку на пластикові, побудували огорожу, зробили навіс у дворі будинку для автомобіля, здійснювали поточний ремонт будинку, придбали майно, а саме: телевізор, холодильник, СВЧ піч, м`які меблі. Отже між ними склалися сімейні відносини. Після травмування [PERSON] 04 травня 2007 року, вона несла витрати по його реанімації, а після його смерті - витрати на його похорон. Проте після смерті [PERSON] , вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадкування за законом, оскільки не перебувала з останнім у зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з чим вона була змушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Мацегора К.Ф. заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові, у подальшому подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача - Маріупольської міської ради, до суду не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи покладав на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 2004 року, виданого Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою, та зареєстрованого в Маріупольському БТІ 12 січня 2005 року, [PERSON] належало 31/100 частин жилого будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 11 травня 2007 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 717. Як вбачається з копії домової книги на будинок [ADDRESS] , 15 лютого 2005 року за вищевказаною адресою буди зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , що свідчить про факт їх спільного проживання. Зокрема, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт спільного проживання позивача та [PERSON] з 1999 року по вулиці Гур`євській в місті Маріуполі, де вони жили на квартирі приблизно 2-3 роки, а потім переїхали в будинок Сергія по [ADDRESS] Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, та [PERSON] , який є сином позивачки, пояснили, що [PERSON] стала проживати з [PERSON] у будинку [ADDRESS] з 2001 року, з ними також проживала мати [PERSON] , [PERSON] . Під час спільного проживання [PERSON] з [PERSON] замінили вікна на пластикові, поклали плитку, купили машину. Коли померла мати [PERSON] , [PERSON] її хоронила, оскільки [PERSON] на той час відбував покарання. Коли [PERSON] збила машина, гроші на лікування збирала [PERSON] , а коли він помер, [PERSON] займалась його похороном. До матеріалів справи на підтвердження факту спільного проживання, долучені копії накладних на придбання будівельних матеріалів за період квітень-вересень 2006 року. Крім того, з квитанцій від 11 травня 2007 року, виданих ПП Сапаров на ім`я [PERSON] , вбачається, що організацією похорону [PERSON] займалася саме позивач у справі, [PERSON]. Прізвище позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » було змінено у зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] 22 грудня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області. Враховуючи, що юридичний факт спільного проживання позивача [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] , в період з весни 1999 року по 08 травня 2007 року, на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, за таких обставин, на підставі ст. 315 ЦПК України, позов в частині встановлення факту постійного проживання однією сім`єю підлягає задоволенню. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] , вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, 04 вересня 2007 року звернулася до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , де була заведена спадкова справа № 809/2007, що підтверджується інформацією, наданої завідувачем Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою Одерій Г.В. на запит суду. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ст. 1264 ЦК України закріплено, що в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 23 постанови № 7 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у правах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року №5-рп/99встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Беручи до уваги, що факт спільного проживання позивачки з померлим [PERSON] понад п`ять років знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку, про можливість визнання [PERSON] спадкоємицею четвертої черги після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги.

Outcome: approved