Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

26.01.2016 позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача ПрАТ «УАСК АСКА», в якому просить стягнути з останнього на свою користь страхове відшкодування у розмірі 87 731 грн. 97 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 877 грн. 32 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.12.2014 між ним та ПрАТ «УАСК АСКА» було укладено договір страхування транспортного засобу №3338303 за яким страховиком було застраховано транспортний засіб - автомобіль [NUMBER], та відповідно до умов вказаного договору відповідач взяв на себе зобов'язання, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату на його користь. 27.08.2015 біля будинку за адресою пр. Тичини, 20 в м. Києві сталася подія, яка відповідно до умов договору є страховим випадком, а саме, він виявив свій транспортний засіб у значно пошкодженому стані, після чого відразу викликав на місце пригоди правоохоронні органи, які зафіксували дану подію. Того ж дня він повідомив відповідача про настання страхового випадку, надав усю відому йому інформацію та документи стосовно страхового випадку, які від нього вимагалися, а в подальшому також подав заяву про страхове відшкодування від 07.09.2015. Проте, відповідач листом від 06.11.2015 повідомив його про виплату страхового відшкодування лише в розмірі 22 633,57 грн., мотивуючи свою відмову у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі тим, що він нібито надав страховику недостовірні відомості про страховий випадок та навмисно ввів страховика в оману при визначенні причин та/або розміру збитку, пославшись при цьому на автотехнічне дослідження спеціаліста, у якому зроблено висновок про те, що пошкодження автомобіля [NUMBER] з технічної точки зору не відповідають обставинам, які наведені у його заяві. Він вважає, таку відмову відповідача необґрунтованою та безпідставною, так як надав відповідачу правдиві відомості, які йому були відомі внаслідок пошкодження його автомобіля 27.08.2015 та жодним чином не вводив відповідача в оману. Висновок спеціаліста за результатами автотехнічного дослідження вважає неповним та необґрунтованим. Таким чином вважає, що відповідач свого обов'язку за договором страхування в повному обсязі не виконав, оскільки відповідно до рахунку-фактури №С-00075423 від 28.08.2015 вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля внаслідок його пошкодження 27.08.2015 в описаній пригоді становить 110 365,54 грн. В судове засідання позивач не з'явився, через свого представника подав заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги пітримує в повному обсязі, згоден на розгляд справи у заочному порядку. Відповідач ПрАТ «УАСК АСКА» про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, свого представника для участі у судовому засіданні не направив, з заявою про прозгляд справи у його відсутності до суду не звертався. З огляду на те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, його представник в судове засідання повторно не з'явився, з заявою про розгляд справи у його відсутності відповідач до суду не звертався, суд відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України знаходить можливим розглянути справу в даному судовому засіданні, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 03.12.2014 між [PERSON] та ПрАТ «УАСК АСКА» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №3338303. За умовами даного договору позивач [PERSON] застрахував свої майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом автомобілем [NUMBER]. Відповідно до п.п. 2.1, 2.6.1 договору, страхування транспортного засобу проведено за таким страховими ризиками: «Збиток», «Викрадення». Ризик «Збиток» за договором страхування застрахований за наступними умовами: «Збиток» («Стандартний пакет плюс») - пошкодження або знищення транспортного засобу або його частин, зокрема, внаслідок: ДТП, впливу вогню, вибуху, влучення блискавки, стихійних лих, дій тварин чи птахів, що знаходяться поза салоном, кабіною, кузовом ТЗ, падіння на ТЗ сторонніх предметів, протиправних дій третіх осіб, інших подій, крім тих, що зазначені в договорі страхування як виключення (страхове відшкодування за такими подіями виплачується в розмірі, що не перевищує 5% від страхової суми). У п. 3.3 договору страхування, передбачені обов'язки страхувальника при настанні випадку, що може бути визнаний страховим за ризиком «Збиток». Згідно п.п. 3.3.2, 3.3.3 договору страхування, при настанні випадку, що може бути страховим за ризиком «Збитки», страхувальник (його представник) зобов'язаний, зокрема, негайно як тільки це стане можливим, повідомити про настання події в компетентні органи (ДАІ, органи внутрішніх справ, відділи пожежної охорони в залежності від події), негайно, як тільки це стане можливим, повідомити з місця пригоди про подію в цілодобовий Центр сервісної підтримки клієнтів Страховика. Відповідно до п. 5.3 перелік документів, необхідних для підтвердження факту настання страхового випадку, його причин, обставин та розміру заподіяного збитку, залежать від застрахованого ризику та обставин події. Як видно з матеріалів справи 27.08.2015 о 11:00 год., по пр. Тичини, 20, позивач вияв пошкодження належного йому на праві власності автомобіля [NUMBER], а саме, переднього бамперу, передньої решітки, передніх правих дверей, заднього правого крила, кришки багажника, заднього бамперу, переднього лобового скла, відсутність лівих парктроніків та пошкодження правих парктроніків. З приводу даної події, позивач 27.08.2018 звернувся з відповідною заявою до Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві. В ході перевірки, яка проводилась органами внутрішніх справ, позивач пояснив, що 26.08.2015 близько 23:00 год. приїхав на власному автомобілі [NUMBER] за адресою проживання після чого залишив автомобіль та пішов відпочивати. За результатами перевірки, проведеної органами внутрішніх справ по заяві позивача, свідків та очевидців указаної події встановити не виявилось можливим. 27.08.2015 позивач подав ПрАТ «УАСК АСКА» заяву про ушкодження транспортного засобу, якою повідомив страховика про настання зазначеної вище події. При цьому позивач вказав пошкодження автомобіля, зазначивши, що вказані пошкодження були отримані внаслідок протиправних дій третіх осіб. 07.09.2015 позивач подав ПрАТ «УАСК АСКА» заяву про виплату страхового відшкодування разом з висновком органу внутрішніх справ та рахунком СТО. Листом від 06.11.2015 №2939, відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування та в порядку виключення прийняв рішення щодо виплати страхового відшкодування за відсутні та пошкоджені парктроніки в сумі 22633,57 грн. Рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування прийняте відповідачем на підставі п.п. 3.6.6, 5.5.2, 5.5.9 договору страхування та п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування». За змістом п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», необхідною умовою виникнення обов'язку страховика здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк є настання страхового випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Приписами статті 26 Закону України «Про страхування» визначені підстави відмова у страхових виплатах або страховому відшкодуванні. Так, згідно п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування», підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. Згідно п.п. 5.5.2, 5.5.9 договору страхування страхові виплати не здійснюються, якщо страхувальник (його представник): надав страховику свідомо недостовірні документи або відомості, що впливають на оцінку ризику при укладанні договору страхування і на об'єктивність встановлення причин і обставин настання випадку, що призвів до матеріального збитку; навмисне ввів страховика або його представників в оману при авизначенні причин та/або розміру збитку. Як зазначено у листі ПрАТ «УАСК АСКА» від 06.11.2015 №2939, з метою перевірки достовірності повідомленої інформації та встановлення можливості виникнення заявлених пошкодженеь за обставин, описаних в повідомленні про подію, страховиком було проведено самостійне з'ясування причин, обставин настання заявленого випадку та було замовлено проведення автотехнічного дослідження. За результатами вказаного автотехнічного дослідження експертом [PERSON] складено висновок від 09.09.2015 №35/2015, у якому зазначено, що пошкодження автомобіля [NUMBER] з технічної точки зору не відповідають обставинам, які наведені у заяві потерпілого про ушкодження транспортного засобу власником [PERSON] Пошкодження на автомобілі мають накопичувальний характер. Частина пошкоджень на автомобілі [NUMBER] утворилась в момент знаходження останнього в русі. Інша частина пошкоджень автомобіля [NUMBER] могла утворитись як в рухомому так і нерухомому стані, до протиправних дій інших осіб можна віднести відсутність та пошкодження парктроніків. Інші пошкодження виникли в інший час і накопичувались на автомобілі під час його експлуатації. На підставі вказаного висновку відповідачем сформульовано твердження про те, що відомості про обставини події, у результаті якої застрахований транспортний засіб зазнав пошкоджень, є недостовірними та надані позивачем свідомо, тобто умисно. Вважаючи відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування неправомірною, позивач посилається на те, що висновок автотехнічного дослідження від 09.09.2015 №35/2015, складений експертом [PERSON] є необгрунтованим, а тому не може свідчити про неправдивість відомостей про подію, які були ним повідомлені страховику. Суд вважає, що зазначені доводи позивача є підставними з огляду на наступні обставини та положення цивільного процесуального законодавства. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи висновок автотехнічного дослідження від 09.09.2015 №35/2015, складений експертом [PERSON] суд враховує таке. Як видно з вищизазначеного висновку, експертом сформульовано наступні твердження щодо пошкоджень автомобіля [NUMBER]: 1) пошкодження з технічної точки зору не відповідають обставинам, які наведені у заяві потерпілого, тобто, що ці пошкодження отримані внаслідок протиправних дій третіх осіб; 2) пошкодження автомобіля мають накопичувальний характер; 3) частина пошкоджень автомобіля утворилась в момент знаходження останнього в русі; 4) частина пошкоджень автомобіля могла утворитись як в рухомому так і нерухомому стані; 5) частина пошкоджень могла утворитись від протиправних дій третіх осіб. Як далі видно з мотивувальної частини, висновку в ході дослідження експертом встановлено такі пошкодження автомобіля: переднього бамперу, передньої решітки, передніх правих дверей, заднього правого крила, кришки багажника, заднього бамперу, переднього лобового скла, відсутність лівих парктроніків та пошкодження правих парктроніків. Згідно мотивувальної частини висновку експерта слідує, що пошкодження переднього бамперу, передньої решітки, передніх правих дверей, заднього правого крила, кришки багажника, переднього лобового скла могли утворитись як в рухомому так і нерухомому стані. Єдиним пошкодженням, яке утворилося в момент знаходження останнього в русі є пошкодження заднього бамперу. У мотивувальній частині висновку вказано, що пошкодження автомобіля здобуті при інших подіях, які супроводжувались іншими обставинами і як наслідок іншим характером утворення ніж зазначено потерпілим. При цьому у мотивувальній частині висновку експерта не розкрито, які ж інші події та обставини у контексті подій описаних у заяві позивача супроводжували винекнення описаних у висновку ушкоджень. У мотивувальній частині висновку експерта не зазначено, яким чином відбувалось співставлення таких даних у контексті того, що у заяві позивача, яка подана відповідачу, відсутній конкретний опис протиправних дій третіх осіб щодо належного йому автомобіля, наприклад, нанесення ударів певними предметами. Проміжні висновки експерта, як і частина заключних, носять ймовірний характер, як от: «можна зробити наступний висновок», «могли утворитися». В той же час твердження висновку 1) ґрунтується на твердженнях 2), 3) 4), які є суперечливим та неконкретними. Таким чином, суд вважає, що наявні у висновку автотехнічного дослідження від 09.09.2015 №35/2015 об'єктивні дані, з урахуванням заначеного вище, не можуть беззаперечно свідчити про неправдивість відомостей, які були повідомлені позивачем відповідачу про подію, внаслідок якої було пошкоджено належний йому автомобіль. Отже, враховуючи вимоги ст.ст. 57-59, 212 ЦПК України, суд не приймає висновок автотехнічного дослідження від 09.09.2015 №35/2015 у якості належного доказу того, що відомості про обставини події, у результаті якої застрахований транспортний засіб зазнав пошкоджень, є недостовірними та надані позивачем свідомо, тобто умисно. Вирішуючи даний спір, суд виходить з принципу диспозитивності цивільного судочинства, та констатує, що відповідачем, доводи позивача спростовані не були. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що підстави для застосування до правовідносин сторін п.п. 3.6.6, 5.5.2, 5.5.9 договору страхування та п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» відсутні. Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.2.2 договору страхування, розмір страхового відшкодування визначається страховиком як різниця між сумою матеріального збитку і франшизою, передбаченою цим договором для відповідного страхового ризику. Розмір матеріального збитку у випадку пошкодження застрахованого транспортного засобу розраховується на підставі даних огляду пошкодженого транспортного засобу, калькуляції вартості відновлювального ремонту на СТО та висновку експерта - автотоварознавця, складеного відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх тарнспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції України і чинної на дату настання події. Сума матеріального збитку розраховується, виходячи із вартості відновлювального ремонту на фірмовій (гарантійній) СТО, але не більше розміру збитку, розрахованої відповідно до методики та збільшеної на 20%. В силу ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахування вимог ЦК, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За приписами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до рахунку-фактури №С-00075423 від 28.08.2015, виставленого ТОВ «Автосаміт ЛТД» вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля внаслідок його пошкодження, становить 110 365,54 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 87 731 грн. 97 коп. та відповідно до положень ст. 88 ЦПК України - 877 грн. 32 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved