Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

26.01.2021 року\~\~ [PERSON] звернувся із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 26964, укладений 21.05.2001 року, укладений між сторонами на Одеській товарній біржі. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що позбавлений можливості реалізувати право власності, оскільки спірний договір відповідно до\~Закону України «Про товарну біржу»\~ не підлягав нотаріальному посвідченню. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав. Відповідачі процесуальним правом надання відзиву не скористались. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 2001 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК Українив редакції 1963 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №26964, укладеного 21.05.2001 року на Одеській товарній біржі позивач купив, а [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] . Згідно з п. З зазначеного договору вказана квартира належала відповідачам в рівних частках на підставі договору купівлі продажу № Н/99-01363, зареєстрованого в ОМБТІтаРОН м. Одеси, запис в книзі № 312пр., на стор. № 159-кн. під реєстровим номером 3156 від 03.04.1999 року. Договір був відповідно до\~ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» зареєстрований на Одеській товарній біржі, про що в журналі реєстрації договорів по об`єктах нерухомості зроблений запис під реєстраційним № 195. Нотаріально договір посвідчений не був. Відповідно д ост.\~227\~ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2ст.\~47\~ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Зазначене узгоджується із Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК УРСР\~1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. На час розгляду справи позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності, оскільки угода купівлі-продажу була оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, а відповідачі від таких дій ухиляються. Поряд із тим, позивач як покупець виконав умови угоди, передав відповідачам гроші у якості плати за майно, вселились у спірну квартиру, сплачував комунальні платежі. Відповідачі отримали грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселилися з неї. Враховуючи викладене позивачем правильно обраний спосіб захисту порушеного права, позов доведений.

Outcome: approved