Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

24 вересня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову зазначив, що 26.07.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №DNH4TP95150042, за яким Відповідач отримала кредит у розмірі 6055,00 грн. зі сплатою процентів за його користування в розмірі 25,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Проте, в порушення умов договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, Відповідач станом на 14.09.2015 року має заборгованість 69090,83 грн., яка складається з наступного: 4072,02 грн. - заборгованість за кредитом; 20746,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 44272,42 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 47006,15 грн., яка була задоволена рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04.04.2013 року та стягнута з [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить -22084,68 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1104,23 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість становить 23688,91 грн. Посилаючись, зокрема на ст.ст.530, 599, 1054 ЦК України, банк просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 23688,91 грн. за кредитним договором № DNH4TP95150042 від 26.07.2006 року, а також судовий збір у розмірі 1218,00 грн. В судове засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, не з'явилася, до суду від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідно до інформації, одержаної в порядку передбаченому ч.3 ст.122 ЦПК України від Орджонікідзевскього РВ у м.Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. На вказану адресу судом неодноразово надсилалися судові повістки про виклик. Однак, у призначений час відповідач [PERSON] в судове засідання не з'являлася, про причини своєї неявки суд не повідомляла, заяву про розгляду справи за її відсутності до початку судового засідання до суду також не подала. Частина 5 ст.74 ЦПК України передбачає, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-банк» та [PERSON] було укладено договір № DNH4TP95150042, на підставі якого банк надав відповідачу кредит в сумі 6055,00 грн., зі сплатою процентів за користуванням кредитом в розмірі 25,8 процентів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 26.01.2010 року /а.с.8/. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (§ 1. Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частина 3 ст.1049 ЦК України передбачає, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно розрахунку заборгованості за Договором, станом на 14.09.2015 року сума заборгованості становить 69090,83 грн., яка складається з наступного: 4072,02 грн. - заборгованість за кредитом; 20746,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 44272,42 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Крім того, відповідачу були додатково нараховані 500,00 грн. штрафу (фіксована частина); 1104,23 грн. штрафу (процентна складова) /а.с.6,7/. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Доказів того, що заборгованість у відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитом та процентами за користування кредитом відсутня, суду не надано. Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного розпорядження м.Маріуполь було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Доказів того, що відповідач [PERSON] проживає поза межами м.Маріуполя ПАТ суду не надано. До того ж, суд враховує, що ПАТ КБ «Приватбанк» звертаючись до суду з позовом до [PERSON] зазначив містом її проживання м.Маріуполь. Також, суд враховує, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04.04.2013 року по справі №265/1355/13-ц з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вже була стягнута заборгованість за кредитом за договором № DNH4TP95150042 від 26.07.2006 року, яка складалася з заборгованості за кредитом в сумі 4072,02 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 16459,64 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором в сумі 23759,13 грн., штрафів: фіксована частина в сумі 500,00 грн.; процентна складова в сумі 2214,58 грн. Таким чином, повторно брати до уваги вже стягнути суми при новому розрахунку суми заборгованості відповідача станом на 14.09.2015 року суд вважає безпідставним. З нового розрахунку заборгованості, який наданий банком, вбачається: - період за який стягується заборгованість становить 959 днів або 29.01.2013 по 14.09.2015 рік; розмір процентів за користування кредитом за спірний період становить 4,47 грн. на день, отже сума процентів за користування кредитом у спірний період становить 4286,73 грн. (959 х 4,47); - розмір пені за період з 14.06.2012 р. по 10.06.2013 р. (361 днів) становить 35,79 грн. на день (12920,65 / 361), отже сума пені за період з 29.01.2013 р. по 10.06.2013 р. (133 дні) становить 4760,24 грн. (133 х 35,79); - сума пені за період з 11.06.2013 р. по 16.08.2013 р. становить 2573,22 грн.; - розмір пені за період з 17.08.2013 р. по 17.07.2014 р. (335 днів) становить 40,86 грн. на день (13688,50 / 335), отже сума пені за період з 17.08.2013 р. по 13.04.2014 р. (240 днів) становить 9806,69 грн. (240 х 40,86). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом саме в розмірі 21426,88 грн. (4286,73 + 4760,24 + 2573,22 + 9806,69) є обгрутнованими та підлягають задоволенню. В той же час, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення пені за період з 14.04.2014 по 14.09.2015 року, а також суми штрафів у вигляді фіксованої частини та процентної складової задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Пункт 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснює, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом N 3674-VI). Відповідно до платіжного доручення від 16.09.2015 року, ПАТ КБ «Приватбанк» за подання позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1218,00 грн. Отже, виходячи з принципу пропорційності, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1101,68 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial