overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

26 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 30 вересня 2006 року у Виконавчому комітеті Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 638. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з серпня 2014 року не проживають спільно, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку з різними поглядами на життя, непорозуміннями, сварками, внаслідок чого вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги, примирення, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 30 вересня 2006 року у Виконавчому комітеті Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 638, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з серпня 2014 року не проживають спільно, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

26 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ягодинської сільської ради, в якому просить визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що вона є спадкоємицею за заповітом майна, яке залишилось після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року. У встановлений законом шестимісячний строк, заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини позивачка не подала, оскільки з листопада 2010 року була змушена доглядати за своєю дочкою [PERSON] в якої були важкі пологи, що стали причиною встановлення їй першої групи інвалідності. В судове засідання позивачка, представник відповідача та треті особи не з'явилися. Позивачкою до суду подано заяву, в якій остання, підтримавши позовні вимоги, просила розгляд справи проводити у її відсутність. Від Ягодинської сільської ради надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника ради, при цьому позов сільська рада визнала. Треті особи проти задоволення позову не заперечили. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

26 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 21 серпня 1999 року в відділі державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського МУЮ. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що на протязі п'яти останніх років сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних стосунків. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не дбає про матеріальне становище сім'ї, не цікавиться долею сина, не приймає участі у його вихованні й забезпеченні, внаслідок чого між ними постійно виникали сварки. З квітня 2013 року не підтримують шлюбних стосунків, ведуть окремо свої господарства. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. Оскільки сторони мають неповнолітню дитину, і не можуть розірвати шлюб через відділ РАЦС реєстраційної служби Нововолинського МУЮ, тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. В судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

26 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб, який був зареєстрований з відповідачем 22 січня 2011 року у Вапнярській селищній раді Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 2. Позов [PERSON] обґрунтувала наступним. 22 січня 2011 року з відповідачем [PERSON] позивачка зареєструвала шлюб у Вапнярській селищній раді. Від спільного проживання разом у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, відповідач ухиляється від утримання дитини, з липня 2014 року сторони проживають окремо. Позивачка [PERSON] вважає, що подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім'ї суперечить її інтересам і є неможливим. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій попросила справу за її позовом слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій попросив справу про розірвання шлюбу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні характери, між ними відсутнє взаєморозуміння. Відповідач не приділяє уваги сім'ї, не допомагає матеріально. На протязі трьох місяців сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Сторони поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Суд встановив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] при зверненні до суду понесла судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

26 вересня 2014 року до суду з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 09 вересня 2011 року в Роганській селищній раді Харківського району Харківської області за актовим записом №43. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що 09.09.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. З січня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини і разом не мешкають. Родина розпалася на підставі того, що позивач та відповідач різні за характером, мають різні погляди на життя, у зв'язку з чим, між ними виникали сварки. В судове засідання позивач не з'явилася, телефонограмою повідомила суд про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, строк на припинення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,згідно положень ст.224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 09 вересня 2011 року в Роганській селищній раді Харківського району Харківської області за актовим записом №43 (а.с.5). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що подальше зберігання сім'ї неможливо та суперечить інтересам подружжя, позов підлягає задоволенню. Суд розподіляє судові витрати на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

26 вересня 2014 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме факту, що вона [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], померлого [INFO] року. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області не з'явився, у поданій до початку судового засідання письмовій заяві просив справу розглядати без його участі, заяву визнав. Заявник та представник Чернігівської міської ради до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина на будинок [ADDRESS]. У свідоцтві про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] вказані російською мовою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4), а в паспорті заявника її прізвище записане українською мовою як «[PERSON]» У зв'язку з вищевикладеним Менською районною державною нотаріальною конторою заявникові відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт того, що [PERSON] є дочкою [PERSON] підтверджується матеріалами справи та показаннями допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] З пояснень представника заявника вбачається, що встановлення факту родинних відносин необхідно для отримання заявником свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

26 вересня 2014 року заявник звернулася з даною заявою до суду, мотивуючи її тим, що в даний час вона має намір зареєструвати свій шлюб з громадянином [PERSON] Однак, не може цього зробити, тому що не досягла 18-річного віку. Перенесення реєстрації шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану до досягнення нею вісімнадцятирічного віку вкрай небажане та може негативно вплинути на подальше її життя. Згідно з довідкою Локачинської ЦРЛ від 18.09.2014 року № 915-2-6 заявник вагітна. Просить надати їй право на реєстрацію шлюбу. У судовому засіданні заявник підтримала свою заяву і пояснила, що вона має намір одружитись з [PERSON] Зареєструвати шлюб не можуть, тому що вона не досягла шлюбного віку. На даний час вона є вагітною і просить надати право на шлюб. Заінтересована особа [PERSON], яка являється матір'ю [PERSON], заяву підтримала також і просить надати заявнику право на шлюб. [PERSON] не заперечує щодо задоволення заяви і просить надати заявнику право на шлюб із ним. Заінтересована особа представник відділу РАЦСУ також не заперечує щодо задоволення заяви. Судом встановлено, що заявник не досягла шлюбного віку, що підтверджується паспортом, з якого вбачається що вона народилася [INFO] (а.с.3). Відповідно до довідки Локачинської ЦРЛ від 18.09.2014 року № 915-2-6 [PERSON] є вагітною (а.с. 6). Заінтересовані особи не заперечують щодо задоволення заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Згідно із ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Вищенаведені обставини свідчать про те, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявника, особа, право на шлюб з якою надається судом, заяву підтримує і просить її задовольнити. Таким чином, суд, вважає, що заяву необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

26 вересня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» пред'явив позов про стягнення з відповідача [PERSON], заборгованості по кредитному договору у розмірі 14940,69 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 18.01.2013 року з відповідачем було укладено кредитний договір №001-13792-180113. Відповідно до заяви, яка є, згідно ст.207 ЦК України, доказом укладення кредитного договору у письмовій формі позивач надав відповідачу кредит в сумі 11000,00 гривень, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Відповідач натомість зобов'язаний здійснювати погашення суми заборгованості. Однак, відповідач не виконує належно свої зобов'язання, в результаті чого у нього виникла заборгованість у розмірі 14940,49 гривень, з яких: 9308,18 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 741,81 гривень - заборгованість за відсотками; 4890,70 гривень - заборгованість за комісіями. Відповідача було повідомлено про суму заборгованості, однак він її не погасив. Представник позивача в судове засідання не з'явився, зазначив у позовній заяві, що просить проводити судовий розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що сторони 18.01.2013 року уклали кредитний договір №001-13792-180113, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 11000,00 гривень. Відповідач був ознайомлений з тарифами та умовами кредитування. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 14940,49 гривень, з яких: 9308,18 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 741,81 гривень - заборгованість за відсотками; 4890,70 гривень - заборгованість за комісіями. Відповідача було повідомлено про суму заборгованості, однак він її не погасив. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Однак відповідач даного обов'язку не виконав. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

26 вересня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» пред'явив позов про стягнення з відповідача [PERSON], заборгованості по кредитному договору у розмірі 35347,91 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 20.08.2013 року з відповідачем було укладено кредитний договір №004-28131-200813. Відповідно до заяви, яка є, згідно ст.207 ЦК України, доказом укладення кредитного договору у письмовій формі позивач надав відповідачу кредит в сумі 29953,96 гривень, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Відповідач натомість зобов'язаний здійснювати погашення суми заборгованості. Однак, відповідач не виконує належно свої зобов'язання, в результаті чого у нього виникла заборгованість у розмірі 35347,91 гривень, з яких: 29953,96 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 2,25 гривень - заборгованість за відсотками; 5391,70 гривень - заборгованість за комісіями. Відповідача було повідомлено про суму заборгованості, однак він її не погасив. Представник позивача в судове засідання не з'явився, зазначив у позовній заяві, що просить проводити судовий розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що сторони 20.08.2013 року уклали кредитний договір №004-28131-200813, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 29953,96 гривень. Відповідач був ознайомлений з тарифами та умовами кредитування. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 35347,91 гривень, з яких: 29953,96 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 2,25 гривень - заборгованість за відсотками; 5391,70 гривень - заборгованість за комісіями. Відповідача було повідомлено про суму заборгованості, однак він її не погасив. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Однак відповідач даного обов'язку не виконав. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 353,48 гривень в користь позивача.

Outcome: approved