Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

24.11.2014 року Миколаївське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Свої вимоги мотивує тим, що 11.04.2010 року приблизно о 19 год. 00 хв. [PERSON], знаходячись на подвір'ї житлового будинку [ADDRESS], в ході сварки спричинив [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження. Постановою дізнавача Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській області від 10.05.2010 р. кримінальну справу, порушену за фактом спричинення [PERSON] середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ч. 1 ст. 122 КК України закрито. [PERSON] запропоновано звернутися до суду в порядку ст.27 КПК України. В зв'язку з заподіянням [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень, останній тимчасово втратив працездатність та знаходився на лікуванні з 12.04.2010 р. по 05.05.2010 р., чим йому заподіяна шкода через втрату заробітної плати. Відшкодування заподіяної [PERSON] майнової шкоди, здійснено Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, шляхом виплати йому бухгалтерією Южно - Української АЕС допомоги по тимчасовій непрацездатності за лікарняним листом 4749 грн. 33 грн., за рахунок коштів Фонду соціального страхування, чим Фонду заподіяно шкоду. Вказану суму позивач просить стягнути з [PERSON] в порядку регресу. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав. [PERSON] підтвердив, що саме він 11.04.2010 року в ході сварки спричинив [PERSON] тілесні ушкодження, але в зв'язку з тим, що з моменту виплати [PERSON] страхового відшкодування пройшло понад три роки, позивачем пропущено трирічній строк позовної давності на звернення з позовом до суду. Тому він просить в задоволенні позову відмовити, застосувавши строк позовної давності. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 11.04.2010 року [PERSON] в ході сварки спричинив [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження. Цей факт підтверджується постановою дізнавача СД Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській обл. від 10.05.2014 року та поясненнями [PERSON] в судовому засіданні. Постановою дізнавача Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській області від 10.05.2010 р. кримінальну справу порушену за фактом спричинення [PERSON] середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ч. 1 ст. 122 КК України закрито. [PERSON] запропоновано звернутися до суду в порядку ст.27 КПК України (а.с.11,12). В зв'язку з заподіянням [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень, останній тимчасово втратив працездатність та знаходився на лікуванні з 12.04.2010 р. по 05.05.2010 р., що підтверджується копією листка непрацездатності (а.с. 5), чим йому заподіяна шкода через втрату заробітної плати Згідно листа Южно - Української АЕС від 25.11.2014 р. відшкодування заподіяної [PERSON] майнової шкоди, здійснено Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, шляхом виплати йому бухгалтерією Южно - Української АЕС допомоги по тимчасовій непрацездатності за лікарняним листом в сумі 4749 грн. 33 грн. Виплата коштів проведена в строки виплати зарплати за травень 2010 р., платіжне доручення № АЕС/7300 від 10.06.2010 р.(а.с.27). Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншій особі, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Таким чином, вимога Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до [PERSON], про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, відповідає вимогам закону. Проте позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. У відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, як передбачено ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 6 ст. 261 ЦК України передбачено, що за регресивними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Тобто при регресі перебіг строку позовної давності починає свій відлік з часу виплати страхового відшкодування. В нашому випадку - з моменту виплати бухгалтерією Южно - Української АЕС [PERSON] за лікарняним листом, в рахунок відшкодування заподіяної йому майнової шкоди, допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 4749 грн. 33 грн., за платіжним доручення № АЕС/7300 від 10.06.2010 р. Виплата коштів проведена в строки виплати зарплати за травень 2010 р. (а.с.27). Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» № 14 від 18.12.2009 року встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає підставним застосування в межах даного спору строку позовної давності, про яку заявлено стороною у спорі, оскільки право позивача на захист свого цивільного права, стягнення з відповідача в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, відраховується з 10.06.2010 р. та відповідно у позивача виникає право протягом трьох років у відповідності до вимог ст. 257 ЦК України звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Перебіг позовної давності за вимогами позивача скінчився 10.06.2013р. Разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування лише 31.10.2014 року, тобто пропустив загальний строк позовної давності для звернення до суду, що є підставою для відмови в позові.

Outcome: dismissed