Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

25 листопада 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування Камінь-Каширської райдержадміністрації Волинської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини. Позов мотивовано тим, що 14 липня 2011 року Камінь-Каширським районним судом було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Згідно рішення суду неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], було залишено проживати з матір'ю. За час окремого проживання відповідач ізолювала дитину від спілкування з батьком. Коли позивач приїжджав до сина відповідач не впускала його на подвір'я і не випускала [PERSON] до нього. Пропозицію позивача мирним шляхом вирішити спір щодо режиму відвідування дитини відповідач проігнорувала. На підставі заяви позивача орган опіки і піклування Камінь-Каширської райдержадміністрації рішенням від 6 вересня 2013 року визначив позивачу дні та години спілкування з неповнолітнім сином [PERSON]: кожної п'ятниці з 16 до 19 години. Попри рішення даного органу відповідач не дає можливості бачитися із сином, всіляким чином чинить перешкоди у спілкуванні з ним. Посилаючись на вказані вище обставини, просить суд зобов'язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною та встановити дні та час для побачень із сином [PERSON], а саме: кожної п'ятниці з 16 години по 16 годину неділі у відсутності відповідача. Позивач [PERSON], його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Позивач пояснив, що з часу винесення рішення про визначення днів та годин для спілкування з дитиною відповідач лише один раз надала можливість забрати сина. В інших випадках відмовляла у цьому, посилаючись на неіснуючі обставини. З цього приводу він неодноразово звертався в орган опіки і піклування. Відносини, які склалися з відповідачем не дають можливості спілкуватися з сином в її присутності. В інші дні крім вихідних у нього не має можливості спілкуватися зі своєю дитиною. Оскільки відповідач продовжує чинити перешкоди в спілкуванні з сином, налаштовує його проти батька, він змушений був звернутися до суду для визначення способу його участі у вихованні сина [PERSON]. Відповідач [PERSON], її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснила, що з рішенням органу опіки і піклування Камінь-Каширської РДА від 6 вересня 2013 року знайома і виконує його. Не відпускала сина [PERSON] на побачення з батьком лише коли дитина хворіла. У вересні 2013 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Камінь-Каширській ЦРЛ. Також були випадки, коли вона збирала сина на побачення з батьком, однак останній не приїхав. Попри те, що дитина відмовляється від спілкування з батьком і вона змушена кожного разу вмовляти сина поїхати з ним, вона все ж готова надалі виконувати рішення органу опіки і піклування. Однак заперечує щодо встановлення часу спілкування батька з дитиною у вихідні дні, оскільки вона має постійну роботу і її графік не дає можливості зайнятися вихованням та підготовкою сина до школи в інші дні тижня. Представник третьої особи Сидорчук С.С. позовні вимоги не визнав та вважає їх безпідставними. Підтвердив, що позивач тричі звертався в орган опіки і піклування Камінь-Каширської РДА з приводу невиконання відповідачем рішення цього органу щодо обов'язку надати для побачення сина [PERSON]. Однак у всіх випадках даний факт не підтвердився. При кожному зверненні позивача він одразу ж телефонував до [PERSON], яка відповідала, що дитина одягнена і готова до побачення з батьком, однак останній не з'являється. Після таких розмов повторних звернень батька не було. Органом опіки і піклування не було зафіксовано жодних випадків невиконання відповідачем без поважних причин рішення органу про визначення [PERSON] часу для спілкування із сином. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], сторони по справі. Дана обставина підтверджена свідоцтвом про народження дитини (а.с. 8, 11). Згідно рішення Камінь-Каширського районного суду від 14 липня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Цим же рішенням визначено місце проживання дитини, за яким малолітнього [PERSON] залишено проживати з матір'ю [PERSON] (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Порядок виховання дитини регламентується статтею 157 СК України, якою передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Разом з тим, згідно із ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. В судовому засіданні встановлено, що за заявою позивача, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини органом опіки і піклування Камінь-Каширської РДА прийнято рішення від 6 вересня 2013 року (а.с. 13), яким визначено час для спілкування позивача зі своїм малолітнім сином: кожної п'ятниці з 16 по 19 годину. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З пояснень сторін, третьої особи встановлено, що з часу прийняття органом опіки і піклування Камінь-Каширської РДА рішення про визначення позивачу режиму для спілкування із сином відповідач тричі не надала дитину на побачення з батьком. Як пояснила [PERSON] причиною цьому послужили простудні захворювання самої дитини. Вказані причини суд вважає поважними, крім того, це підтверджується даними медичної картки [PERSON], де містяться записи про перебування його на стаціонарному лікуванні в Камінь-Каширській ЦРЛ з 9 по 19 вересня 2013 року (а.с. 34-35). Статтею 60 ЦПК України передбачено обов'язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, окрім власних пояснень, того, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. Крім того, враховуючи відношення малолітнього [PERSON] до батька, ставлення останнього до виконання своїх обов'язків, вік дитини, режим роботи відповідача, де робочі дні тривають з понеділка по п'ятницю, суд не вбачає можливості встановити для позивача час для побачення із сином у вихідні дні, оскільки це позбавить матір дитини можливості повноцінного спілкування з дитиною та її належного виховання.

Outcome: dismissed