Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

25.06.2019\~року до\~суду звернувся\~представник Акціонерного товариства «Мегабанк» з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 27-207-850-2-18-Г від 20 лютого 2018 року в сумі 45604,53 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач звернувся до Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписали кредитний договір 20 лютого 2018 року № 27-207-850-2-18-Г, згідно якого [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 28026,91 грн. на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу банку, що підтверджується підписом у кредитному договорі. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Відповідач свої зобов`язання по договору не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за відсотками, а також іншими виплатами, відповідно до умов договору. У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка станом на 06.06.2019 року становить 45604,53 грн. що складається із суми заборгованості за кредитом 28026,91 грн., суми заборгованості нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.03.2018 року по 31.05.2019 року 1462,16 грн., суми заборгованості нарахованої та несплаченої комісійної винагороди за період з березня 2018 року по травня 2019 року 3503,35 грн., суми заборгованості штрафу 12612,11 грн., а також судові витрати у розмірі суми сплаченого судового збору при подачі позову до суду 1 921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у наданій суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 64). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав. Ухвалою суду від 26.11.2019 року встановлено заочний розгляд справи. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, 20 лютого 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Мегабанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір № 27-207-850-2-18-Г, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 28026,91 грн. на строк з 20.02.2018 року до 19.02.2021 року та зобов`язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит, сплатити проценти у розмірі 15,00 % річних за користування кредитом та виконати всі інші зобов`язання згідно з договором. Кредит надається на споживчі цілі шляхом видачі грошових коштів з каси банку готівкою (п. 1.2 кредитного договору). Повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими договором (п. 2.9 кредитного договору) (а.с. 5). З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача (а.с.\~10)\~вбачається,\~що за\~кредитним договором\~№ 27-207-850-2-18-Г\~відповідачем проводилися\~операції зі\~зняття готівкових\~коштів та\~внесення коштів\~на повернення отриманого кредиту, відсотків за користування ним та штрафних санкцій. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог статті 634 ЦК України. Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої статті 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про споживче кредитування». Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. У зв`язку порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 27-207-850-2-18-Г від 20 лютого 2018 року та яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача: заборгованість за кредитом - 28026,91грн.; заборгованість за відсотками за період з 01.03.2018 року по 31.05.2019 року - 1462,16 грн.; штраф - 12612,11 грн. (а.с. 10). Що стосується вимоги банку про стягнення заборгованості по залишку нарахованої та несплаченої комісійної винагороди за період з березня 2018 року по травень 2019 року у сумі 3503,35 грн., то суд звертає увагу на наступне. Згідно п. 2.8. кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує комісійну винагороду в розмірі 2,5% від суми кредиту. Комісійна винагорода сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця (а.с. 5). Проте, відповідно до положень абзацу 2 ч. 4 ст.\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Тобто, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1746цс16. З матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості кредиту та реальної річної процентної ставки (додаток № 1 до кредитного договору № 27-207-850-2-18-Г) комісійна винагорода віднесена до платежів за додаткові та супутні витрати позичальника. Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. При цьому позивач нарахував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним. Таким чином, дії банку в частині нарахування плати за комісійної вигоди не є правомірними, а вимога про стягнення заборгованості залишку нарахованої та несплаченої комісійної винагороди за період з березня 2018 року по травень 2019 року в сумі 3503,35 грн. не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь банку підлягає стягненню 1773,47 грн. Відповідно до\~ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1921 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 92,32% з розрахунку: 42101,18 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 45604,53 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 92,32% (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1773,47 грн. з розрахунку: 1921 грн. (сума сплаченого судового збору) х 92,32% (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі вищевикладеного та,

Outcome: partial