Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

25.04.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в якій зазначила, що їй-[PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно договору дарування житлового будинку від 27 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Кардашиною Г.І. за реєстром № 3462 та зареєстрованого в КП «Ізюмське МБТІ» 10 жовтня 2011 року, реєстраційний номер 5931036. Відповідачі по справі - [PERSON] - її колишній чоловік, [PERSON] - її син, які зареєстровані в її будинку, але фактично не мешкають з 2015 року по теперішній час. Згідно заочного рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 лютого 2017 року (справа № 623/2260/16-ц), шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Факт не проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] в її будинку підтверджує актом та довідкою голови квартального комітету № 9 Каранди Г.П. від 20 березня 2018 року. Вона неодноразово зверталася до відповідачів з проханням знятися з реєстрації, але до теперішнього часу вони своєї обіцянки не виконали, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Реєстрація відповідачів не дає їй можливості належним чином оформити субсидію. Вона також не має можливості розпоряджатися своєю власністю. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], особами, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися надали письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнали у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 06 червня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Кардашиною Г. І. 27вересня 2011 року за реєстровим номером 3462 позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 7) Відповідачі [PERSON], був зареєстрований у вказаному будинку, з 08.11.2014 року, [PERSON] був зареєстрований у вказаному будинку, з 24.06.2014 року. (а.с. 16-17) Згідно довідки про склад сім'ї виданої Квартальним комітетом № 9 від 20 березня 2018 року [PERSON], [PERSON] за адресою : [ADDRESS] зареєстровані. (а.с. 11) Згідно заочного рішення № 623/2260/16-ц Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 лютого 2017 року, шлюб між позивачкою та [PERSON] розірвано. (а.с. 10) Оскільки будинок по [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, до правовідносин, що виникли між сторонами у зв'язку з користування цим житлом, зокрема, при розгляді спору щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мають бути застосовані положення Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідачі втратили в установленому законом порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням так як з 2015 року по день розгляду справи у суді в будинку не проживають. Відповідачі порушують права позивача тим, що не знялися з реєстрації як такі, що не проживають і не користується жилим приміщенням. Кріи того, відповідачами визнано позов в повному обсязі. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір в сумі 704,80 гривень суд залишає за позивачем, відповідно до її заяви.

Outcome: approved