Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

24 травня 2019 року до суду звернулася [PERSON] із заявою у власних інтересах та в інтересах малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , про видачу обмежувального припису, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити йому на строк в шість місяців: - перебувати в місці разом із [PERSON] та дочкою [PERSON] ; - заборонити [PERSON] наближення на 100 метрів до місця проживання [PERSON] та доньки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; - заборонити переслідувати [PERSON] та дочку [PERSON] ; - обмежити спілкування з постраждалою дочкою [PERSON] В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 09 червня 2017 року, шлюб було розірвано рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 квітня 2019 року, яке набрало законної сили 14 травня 2019 року. Від шлюбу мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] систематично допускає домашнє насильство стосовно неї та дочки, перебуваючи у нетверезому стані влаштовує сварки, ображає, застосовує фізичне насильство та психологічне насильство, внаслідок чого вона була змушена звернутися до суду із завою про видачу обмежувального припису. 31 жовтня 2018 року Автозаводським районним судом м. Кременчука було ухвалено рішення, яким визначено заходи обмежувального припису стосовно [PERSON] Однак, незважаючи на обмежувальний припис, [PERSON] продовжує вчиняти погрози та насильство стосовно неї та малолітньої дочки. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали та просили її задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини і підстави, які були викладені у заяві. Заінтересована особа \~ [PERSON] із заявою погодився частково, не заперечував щодо застосування припису на строк 2-3 місяці, зазначив, що він не звертався до органу опіки та піклування або суду із заявою про визначення способу та порядку участі батька у вихованні дитини. Однак, вважає, що заявник поданням таких заяв створює підстави для позбавлення його батьківських прав стосовно дочки. Представник заінтересованих осіб органу опіки та піклування - виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради та Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Охнівська С.Г. заяву підтримала, просила задовольнити. Пояснила, що [PERSON] та [PERSON] не зверталися із заявою про визначення способу та порядку участі батька у вихованні дитини. Представник заінтересованої особи - Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області у судове засідання не прибув, керівництво якого було належним чином повідомлено про час, дату та місце розгляду справи. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2\~ст. 350-5 ЦПК України\~справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Суд, вислухавши пояснення заявника, її представника, заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що заявник [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 09 червня 2017 року, який було розірвано заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука 02 квітня 2019 року, яке набрало законної сили 14 травня 2019 року. Від шлюбу мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої за рішенням суду було встановлено з заявником як матір`ю дитини. [PERSON] та [PERSON] не зверталися до органу опіки та піклування або суду із заявою про визначення способу та порядку участі батька у вихованні дитини. Між заявником [PERSON] та [PERSON] виникають сварки та конфліктні ситуації з приводу збереження сім`ї та побачення з дитиною. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 жовтня 2018 року у справі за № 524/8671/18 за заявою [PERSON] про видачу обмежувального припису, яке набрало законної сили, видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , строком на 3 місяці, яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: 1) заборони наближатися ближче ніж 100 м до місця проживанням( [ADDRESS] ) та навчання [PERSON] ( [ADDRESS] ); 2) заборони вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 3) заборони переслідувати [PERSON] . Факт порушення [PERSON] обмежувального припису встановленого рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 жовтня 2018 року встановлено постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 лютого 2019 року, якою [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Заявник зверталася до Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області із заявою про вчинення [PERSON] дій пов`язаних з насиллям стосовно заявника та малолітньої дитини у період починаючи з 02 лютого 2019 року по 01 червня 2019 року по фактам особистих контактів [PERSON] та [PERSON] , які мали місце 02 лютого 2019 року, 29 квітня 2019 року, 27 травня 2019 року, та внаслідок спілкування засобами мобільного телефонного зв`язку, що не заперечував у судовому засіданні [PERSON] Після закінчення строку дії обмежувального припису, встановленого рішенням суду від 31 жовтня 2018 року, [PERSON] до адміністративної та/або кримінальної відповідальності за дії пов`язані з насиллям стосовно заявника та малолітньої дитини не притягувався. Розділом\~IV\~глави\~13 Цивільного процесуального кодексу України\~визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до\~ст. 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як визначено у п.п.3, 6, 7, 8 ч.1ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом,до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст.\~26\~Закону України\~«Про запобіганню\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6\~ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Суд,\~враховуючи наведені\~обставини,\~незаперечення [PERSON] \~факту його\~намагань спілкуватися\~із заявником\~у вказаний\~проміжок часу\~заявником та\~його часткову\~згоду на\~встановлення судом\~строку обмежувального\~припису,\~ вважає,\~що з\~метою запобігання\~продовження здійснення\~ [PERSON] \~стосовно заявника\~та дочки\~домашнього насильства\~у вигляді\~психологічного характеру\~необхідно видати\~обмежувальний припис стосовно [PERSON] із забороною перебувати йому в місці разом з [PERSON] та дочкою [PERSON] , із забороною наближення на 100 метрів до місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , забороною вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, забороною переслідувати [PERSON] та дочку [PERSON] ; - обмеження спілкування з малолітньою дочкою [PERSON] строком на 2 місяці.

Outcome: partial