Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

24.09.2010 року Розпорядженням голови Новоукраїнської РДА Кіровоградської області №929-р «Про надання малолітнім [PERSON] та [PERSON] статусу дітей, позбавлених батьківського піклування» малолітнім дітям [PERSON], [INFO], та малолітній [PERSON], [INFO] було надано відповідний статус. Матір'ю даних дітей є [PERSON], яка являлась одинокою матір'ю та рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07.06.2010 року і була позбавлена відповідних батьківських прав. Позивач у справі доводиться вказаним вище дітям тіткою (рідною сестрою матері), що підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 3 24.09.2010 року по 26.08.2016 року зазначені вище малолітні діти виховувались в прийомній сім'ї [PERSON] та [PERSON] на підставі відповідних розпоряджень, прийнятих Новоукраїнською РДА Кіровоградської області як органом опіки та піклування з метою влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування. 29.12.2016 року, згідно з Розпорядженням голови Новоукраїнської РДА Кіровоградської області №505-р «Про встановлення опіки над малолітніми [PERSON] та [PERSON]», позивачку [PERSON] було призначено опікуном над зазначеними малолітніми дітьми з відповідним наслідками. Дане рішення органом опіки та піклування прийнято на підставі рішення районної комісії з питань захисту прав дитини (протокол №13 від 28.12.2016 року) з урахуванням того, що опікун знаходиться в безпосередньому родинному зв'язку із малолітніми дітьми, переданими під опіку, за оформленої відповідним чином письмової згоди самих дітей. Згідно з актами про факт передачі дитини від 30.12.2016 року, вказаних вище дітей було передано із КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради на виховання опікуну [PERSON] Із 16.01.2017 року [PERSON] та [PERSON] продовжили отримувати загальношкільну освіту в Новоукраїнській ЗОШ І-III ступенів №1, де навчались до 07.02.2017 року. За вказаний період позивач та її сім'я як опікуни забезпечили [PERSON] та [PERSON] необхідним одягом, речами для навчання, оплатили витрати по харчуванню дітей в навчальному закладі, створили всі необхідні умови для проживання дітей вдома. Педагогічний колектив навчального закладу відмітив значні успіхи дітей у навчанні за досить короткий проміжок часу та очевидну турботу з боку опікунів про стан здоров'я та загальний розвиток дітей, що підтверджується письмовою інформацією від 02.03.2017 року за вих. №25 за підписом директора ЗОШ № 1, окремими характеристиками на кожного з дітей, та може бути підтверджено свідками в порядку, передбаченому ЦПК України. 07.02.2017 року відбулась подія, яка на даний час зумовила звернення до суду з даним позовом. В цей день відповідачі у справі самовільно забрали [PERSON] та [PERSON] Анастасію після завершення навчального процесу, коли діти рухались зі школи додому, після чого останні безпідставно перестали відвідувати навчальний заклад, будучи повністю здоровими та утримуючись вдома у відповідачів. На будь-які вимоги, які ставились позивачем як опікуном щодо негайного повернення дітей в сім'ю опікуна, відповідачі реагують вкрай агресивно, необгрунтовано вважаючи, що у них є право виховувати цих дітей, незважаючи на призначену опіку. Така позиція відповідачів зокрема була зумовлена наявністю двох чинних на той час розпоряджень голови Новоукраїнської РДА щодо виховання дітей в прийомній сім'ї відповідачів та призначення над ними опікуном позивача - Розпорядження №930-р від 24.09.2010 року «Про утворення прийомної сім'ї [PERSON] та передачу дітей на виховання і спільне проживання» та Розпорядження №505-р від 29.12.2016 року «Про встановлення опіки над малолітніми [PERSON] та [PERSON].». При цьому нормами ст.ст. 1,6 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст.24 ЗУ «Про охорону дитинства» опіку визначено як пріоритетну над прийомною сім'єю форму влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування. Крім того, відповідачами не враховано, що опікуном є рідна тітка дітей, яку вони знають і з якою бажали добровільно проживати в повністю забезпечених умовах для повноцінного та гармонійного виховання, розвитку та навчання. З метою захисту своїх прав як опікуна та прав [PERSON] та [PERSON] від протиправних дій відповідачів позивач звернулась 07.02.2017 року з заявою до місцевого відділу поліції, який не вчинив належного реагування з метою повернення дітей від осіб, які утримували їх, на переконання позивача, незаконно. Така бездіяльність органу поліції зумовила наступне звернення позивача 08.02.2017 року до Новоукраїнського відділу прокуратури. Орган прокуратури 13.02.2017 року підготував лист за вих. №61-17, в якому фактично рекомендував звернутись позивачу з судовим позовом на захист своїх прав. Позивач, зважаючи на ситуацію, що склалась, звернулась до органу опіки та піклування на предмет визначення остаточної форми влаштування зазначених малолітніх дітей, бажаючи залишитись їх опікуном та розуміючи необхідність негайного втручання в ситуацію, яка склалась. Починаючи з 07.02.2017 року діти, які перебувають під опікою позивача, позбавлені можливості вільно пересуватись, оскільки постійно знаходяться вдома у відповідачів, які, на переконання позивача, здійснюють психологічний тиск на дітей, позбавивши їх можливості спілкуватись із позивачем як тіткою та опікуном, не надають можливості обстежити дітей та їх умови проживання органу опіки та піклування, працівникам поліції. Крім того [PERSON] та [PERSON] не відвідують навчальний заклад, до якого влаштовані, не приймають необхідне лікування, рекомендоване лікарями, про що будуть надаватись відповідні докази. 07.03.2017 року головою Новоукраїнської РДА Кіровоградської області було прийнято розпорядження №83-р «Про вибуття малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] із прийомної сім'ї [PERSON] до родини опікуна. Цим рішенням органу опіки та піклування було визначено форму влаштування вказаних вище малолітніх дітей у формі опіки, зберігши родинні відносини, з урахуванням рішення районної комісії з питань захисту прав дитини (протокол №1 від 02.03.2017 року). Дане розпорядження представник позивача отримала 09.03.2017 року, відповідач [PERSON] 10.03.2017 року, при цьому останній спеціалістами служби у справах дітей РДА було роз'яснено необхідність негайної передачі дітей опікуну, від чого [PERSON] категорично відмовилась. Вважає, що вищезазначені дії відповідачів порушують права дітей, що перебувають під опікою, які визначені ст.ст. 14,247 СК України, та унеможливлюють виконання своїх обов'язків та реалізацію прав опікуном, що визначено ст.67 ЦК України, ст.ст. 15,249 СК України. Посилається на те, що відповідно до ст.247 СК України та статті 62 ЦК України дитина, над якою встановлено опіку, має проживати з опікуном або за місцем проживання опікуна, або за місцем проживання дитини. Опікун визначає способи виховання дитини та має право вимагати повернення дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону. Нормами ст.ст. 11,12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків, а виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини... Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року, опіку (піклування) може бути встановлено при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки: судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини; визнані у встановленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними (психічно хворі, розумово відсталі або перебувають на тривалому стаціонарному лікуванні в лікувально-профілактичному закладі чи на державному утриманні в будинках-інтернатах); понад шість місяців не можуть займатись вихованням своїх дітей (засуджені до позбавлення волі на тривалий час за скоєння злочину, за станом здоров'я (інваліди І-ІІ групи) тощо); понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи або підкинули (залишили) дитину, і це підтверджено відповідними актами, складеними органами внутрішніх справ; відмовились від дітей в установленому законом порядку; виїхали на постійне місце проживання або на постійне місце роботи за кордон чи перебувають у довготривалому відрядженні; перебувають під слідством. В зв'язку з викладеним вище обставинами, позивач вважає за необхідне заявити відповідні позовні вимоги про повернення їй підопічних дітей та заборону вчинення відповідачами дій, які порушують сімейні права. Третя особа [PERSON] доводиться чоловіком опікуну [PERSON], і відповідно членом сім'ї дітям. Над якими призначено опіку, тому рішення в даній справі може впливати на права та обов'язки [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON], її представник [PERSON], а також третя особа [PERSON], заявлений позов підтримали, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, пояснили суду, що відповідачі неправомірно змінили місце проживання малолітніх дітей, фактично викравши їх, коли останні поверталися додому. Вважають протиправним, що відповідачі утримують цих дітей та відмовляються повертати їх в сім'ю опікуна, пояснили, що з 07.02.2017 року [PERSON] і [PERSON] не мають змоги спілкуватися із дітьми, переконані, що відповідачі психологічно тиснуть на дітей, перешкоджають їх поверненню в сім'ю опікуна, вважають, що причина неповернення дітей з боку відповідачів полягає у бажанні й надалі отримувати державні кошти на дітей, просять задовольнити позов у повному обсязі, відібрати дітей від відповідачів та заборонити їм у будь-який спосіб втручатися в процес виховання опікуном [PERSON] своїх обов'язків відносно підопічних малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] позов не визнали, пояснили, що 07.02.2017 року діти самостійно зі школи прийшли до них та виявили бажання жити з ними, повідомили суду, що не викрадали дітей, не тиснуть на них і не перешкоджають їм повертатися до сім'ї опікуна [PERSON] Представники третіх осіб [PERSON] і [PERSON] позов підтримали, пояснили, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу зверталась із заявами про вилучення з прийомної сім'ї малолітнього [PERSON], з яким вона не може знайти спільну мову, та доукомплектування сім'ї іншими прийомними дітьми, пояснили, що відповідачі попереджалися про обов'язок передачі дітей опікуну [PERSON], проте відмовилась це робити, посилаючись на те, що діти не бажають проживати із опікуном. Представники Служби у справах дітей приїжджали за місцем проживання дітей, проте до будинку попасти на змогли. Вважають, що опіка є пріоритетною формою влаштування дітей, просять задовольнити позов. Судом з'ясовувалась думка дітей стосовно заявленого позову, які висловили категоричне небажання проживати в сім'ї опікуна [PERSON] Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 24.09.2010 року Розпорядженням голови Новоукраїнської РДА Кіровоградської області №929-р «Про надання малолітнім [PERSON] та [PERSON] статусу дітей, позбавлених батьківського піклування» малолітнім дітям [PERSON], [INFO], та малолітній [PERSON], [INFO], було надано відповідний статус. Матір'ю даних дітей є [PERSON], яка являлась одинокою матір'ю та рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07.06.2010 року і була позбавлена відповідних батьківських прав (а.с.15,26,27). 26.08.2016 року, згідно з Розпорядженням Новоукраїнської РДА №311-р «Про вибуття дітей, позбавлених батьківського піклування із прийомної сім'ї [PERSON] та припинення її функціонування», функціонування прийомної сім'ї припинено. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.10.2016 року розпорядження Новоукраїнської РДА №311-р від 26.08.2016 року р «Про вибуття дітей, позбавлених батьківського піклування із прийомної сім'ї [PERSON] та припинення її функціонування» скасовано, ця постанова набрала законної сили 31.01.2017 року після розгляду судом апеляційної інстанції апеляційної скарги Новоукраїнської РДА (а.с.65-71). 29.12.2016 року згідно з Розпорядженням голови Новоукраїнської РДА Кіровоградської області №505-р «Про встановлення опіки над малолітніми [PERSON] та [PERSON]», [PERSON] було призначено опікуном над зазначеними малолітніми дітьми з відповідним наслідками. Дане рішення органом опіки та піклування прийнято на підставі рішення районної комісії з питань захисту прав дитини (протокол №13 від 28.12.2016 року) з урахуванням того, що опікун знаходиться в безпосередньому родинному зв'язку із малолітніми дітьми, переданими під опіку, за оформленої відповідним чином письмової згоди самих дітей. 30.12.2016 року діти були передані в сім'ю опікуна [PERSON] (а.с.16-20). 07.03.2017 року головою Новоукраїнської РДА Кіровоградської області було прийнято розпорядження №83-р «Про вибуття малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] із прийомної сім'ї [PERSON] до родини опікуна. Цим рішенням органу опіки та піклування було визначено форму влаштування вказаних вище малолітніх дітей у формі опіки, зберігши родинні відносини, з урахуванням рішення районної комісії з питань захисту прав дитини (протокол №1 від 02.03.2017 року) (а.с.28). Вирішуючи заявлений позов, суд виходить із наступного. Згідно ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У положеннях Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27 лютого 1991 року, зазначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, а частиною 1 статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В частині 2 статті 3 Конвенції зазначено, що держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У відповідності до вимог ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно ч.1 ст.162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. За таких обставин, суд вирішує даний позов в межах заявлених позовних вимог, і не вправі робити висновки щодо переваги тієї чи іншої форми влаштування малолітніх дітей, оскільки це питання передано на вирішення Кіровоградського окружного адміністративного суду. В даному випадку, суд з'ясовує лише наступні обставини, самочинно чи ні, правомірно чи неправомірно змінено відповідачами місце проживання малолітніх дітей. Як встановлено в судовому засіданні за поясненнями самих малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON], останні добровільно після закінчення шкільних занять прийшли до домоволодіння відповідачів та виявили бажання проживати разом із ними. Будь-якими іншими належними та допустимими доказами, ця обставина в судовому засіданні не спростована. Не встановлено також будь-яких порушень законодавства в діях відповідача і працівниками поліції, які розглядали заяву позивачки [PERSON] про викрадення дітей. За таких обставин, суд приходить до переконання, що відповідачі не вчиняли дій до самовільної зміни місця проживання малолітніх дітей, а прийняли їх до своєї домівки. Малолітні діти протягом тривалого часу проживали із відповідачами, як із своїми прийомними дітьми, а тому поведінка та намір дітей повернутися проживати до відповідачів є цілком правдоподібною. Крім цього, як встановлено в судовому засіданні, розпорядження Новоукраїнської РДА №311-р від 26.08.2016 року «Про вибуття дітей, позбавлених батьківського піклування із прийомної сім'ї [PERSON] та припинення її функціонування» скасовано постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.10.2016 року, яка набрала законної сили 31.01.2017 року після розгляду апеляційної скарги Новоукраїнської РДА. Таким чином, рішення органу опіки та піклування щодо припинення функціонування прийомної сім'ї визнано незаконним, й рішенням суду відновлено її функціонування, а тому малолітні діти фактично проживають із відповідачами на законних підставах за рішенням суду. В той же час суд, не даючи попередньої оцінки законності та обґрунтованості винесеному Новоукраїнською РДА розпорядженню, звертає увагу на той факт, що розпорядження Новоукраїнської РДА №505-р від 29.12.2016 року «Про встановлення опіки над малолітніми [PERSON] і [PERSON].», винесено поспішно, тобто до моменту вирішення судом апеляційної інстанції апеляційної скарги Новоукраїнської РДА. В той же час, орган опіки та піклування повинен був керуватися приписами ч.3 ст.19 СК України, згідно яких «у разі звернення з позовом до суду припиняється виконання рішення органу опіки та піклування». Саме ця поспішність Новоукраїнської РДА і спричинила наявність двох протилежних за своїм змістом, але фактично чинних розпоряджень, якими вирішена доля малолітніх дітей. Оскільки судом встановлено, що малолітні діти проживають із відповідачами на підставі чинного розпорядження Новоукраїнської РДА, підтвердженого рішенням суду, в судовому засіданні не надані докази того, що життю або здоров'ю дітей загрожує будь-яка небезпека, а тому, з урахуванням думки дітей, які, в силу свого віку та розвитку, висловили категоричне бажання проживати із відповідачами, підстави для відібрання дітей відсутні. З цих же підстав необгрунтованою є й позовна вимога щодо заборони відповідачів втручатися в процес виконання опікуном [PERSON] своїх обов'язків відносно малолітніх [PERSON] і [PERSON], оскільки на даний час діти фактично перебувають на вихованні у прийомній сім'ї відповідачів. Згідно ст.88 ЦПК України, судові витрати сілд залишити за позивачкою.

Outcome: dismissed