Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

26.01.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс» (надалі [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс») про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексації, компенсації, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що працював слюсарем-ремонтником гірничо-дробарного цеху у [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс». Наказом голови правління № 730 від 29.12.2014 року був звільнений з займаної посади. В день звільнення відповідач мав виплатити йому заборгованість по заробітній платі за період роботи з жовтня 2014 року по грудень 2014 року в сумі 8085 грн. 82 коп. та видати належним чином заповнену трудову книжку. З часу звільнення, всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів із ним розрахунку. Вказуючи на відмову відповідача провести із ним розрахунок в добровільному порядку, просив стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 8085 грн. 82 коп. Також, вважає, що у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, має право на компенсацію в сумі 3584 грн. 99 коп., індексацію заробітної плати в сумі 449 грн. 44 коп. та середній заробіток за період з 30.12.2014 року по 25.01.2016 року в сумі 46048 грн. 24 коп., які також просив стягнути із відповідача на його користь. Крім того, посилався на те, що порушення його законних прав привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і потребували від нього додаткових зусиль для організації свого життя та життя членів сім'ї, а тому просив стягнути з [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс» на його користь моральну шкоду в сумі 2000 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених у ньому, та суду пояснив, що неодноразово звертався до керівництва [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс» з вимогою виплатити заборгованість по заробітній платі. Незважаючи на це, жодних дій з 30.12.2014 року по день розгляду справи відповідач для виплати заборгованих йому сум не зробив, він лише постійно нервувався, переживав, страждав, що призводило до погіршення стану його здоровя. У звязку із цим, неодноразово змушений був лікуватись, про що надав суду довідки із медичних закладів. А тому, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс» [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс» [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, підтвердив, що позивач [PERSON] неодноразово звертався до відповідача з вимогою виплатити заборгованість по заробітній платі, однак на даний час заборгованість йому так і не виплачена. В частині визначення розміру середнього заробітку, який слід стягнути з відповідача на користь позивача поклався на розсуд суду, не заперечуючи проти позову і в цій частині. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. У ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. [PERSON] на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 94 КЗпП України, роботодавець зобов'язаний регулярно виплачувати працівникам заробітну плату. Відповідно до\~ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно\~ст. 116 КЗпП України,\~при звільненні працівника виплата всіх сум,\~що належать йому від підприємства, установи,\~організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення\~не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про\~нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника\~перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 10.09.1971 року працював у відповідача на різних посадах, а з 28.07.1998 року працював слюсарем-ремонтником у гірничо-дробарному цеху [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс». Наказом голови правління [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс» №730 від 29 грудня 2014 року позивач звільнений з роботи за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується записами у його трудовій книжці. Відповідно до довідок [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс» № 10 та № 10/1 від 18 грудня 2015 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] в жовтні 2014 року складає 1228 грн. 67 коп., в листопаді 2014 року 1801 грн. 34 коп., в грудні 2014 року 5055 грн. 81 коп., а всього заборгованість по заробітній платі становить 8085 грн. 82 коп. і саме вона підлягає стягненню з відповідача, оскільки на день розгляду справи розрахунки з позивачем проведені не були. Структуру заробітної плати визначено\~статтею 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата, зокрема, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовою частиною заробітної плати (додаткова заробітна плата). Відповідно до ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»\~компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. За правилами\~ст. 3 цього Закону\~сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно з п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159\~(із змінами і доповненнями), сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Суд погоджується з розрахунком наданим позивачем, проведеним із застосуванням даних Держкомстату та визнаним відповідачем щодо суми компенсації за період з жовтня 2014 року по грудень 2014 року, яка складає 3584 грн. 99 коп. Враховуючи, що відповідачем порушені строки виплати нарахованих доходів позивача, а сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 3584 грн. 99 коп. Відповідно до ч. 6\~ст. 95 КЗпП України,\~ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.2-4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, індексації підлягають доходи населення, в тому числі і заробітна плата, лише в тому разі, коли величина індексу споживчих цін перевищує встановлений поріг - 101 відсоток. Індекс інфляції щомісячно встановлює центральний орган виконавчої влади в галузі статистики і оприлюднює цей індекс в урядових офіційних виданнях. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції із статистики заробітної плати, затвердженої\~наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5. Наявність факту порушення трудового законодавства в частині невиплати позивачу заробітної плати та неврахування індексації визнана відповідачем і підтверджується матеріалами справи, у тому числі розрахунком сум індексації заробітної плати з жовтня 2014 року по грудень 2014 року в сумі 449 грн. 44 коп., що є підставою для стягнення індексації заробітної плати з відповідача. Крім того,\~ст. 117 КЗпП України\~передбачено вiдповiдальнiсть за затримку розрахунку при звiльненнi, а саме: в разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в\~ст.116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр, пiдприємство, установа, органiзацiя повиннi виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З матерiалiв справи вбачається, що вiдповiдно до довідки [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс» позивачу [PERSON]\~\~нарахована та не виплачена заробiтна плата за\~\~жовтень грудень\~\~2014 року в сумі 8085 грн. 82 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] погодився із розміром заборгованості по\~заробітній\~\~платі в сумі\~\~8085 грн. 82 коп.,\~\~яку просив стягнути з відповідача. Передбачений ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробiтку за час затримки розрахунку при звiльненнi настає за умови невиплати з його вини належних звiльненому працiвниковi сум у строки, визначенi\~ст. 116 зазначеного Кодексу. При цьому визначальними є такi юридично значимi обставини, як невиплата належних працiвниковi сум при звiльненнi та факт проведення з ним остаточного розрахунку (постанова Судової палати у цивiльних справах Верховного Суду України вiд 27 березня 2013 р. у справi № 6-15цс13). Як вбачається з матерiалiв справи позивач\~\~просив суд стягнути середнiй заробiток за час затримки розрахунку при звiльненнi за 392 дні з 30 грудня 2014 року по 25 січня 2016 року в сумі 46048 грн. 24 коп. з урахуванням середньоденної заробітної плати в сумі 117 грн. 47 коп. Вирiшуючи позовнi вимоги про стягнення середнього заробiтку за час затримки розрахунку суд виходить із наступного. Так,\~\~відповідно до абзацу 3 пункту 2\~Постанови КМ України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»\~середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, в даній справі звільнення. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п. 8 Постанови № 100). Вiдповiдно до\~\~абз. 6 пункту 2 Порядку № 100, час, протягом якого працiвник згiдно з чинним законодавством або з iнших поважних причин не працював i за ним не зберiгався заробiток або зберiгався частково, виключається з розрахункового перiоду пiд час обчислення середньої заробiтної плати у всiх випадках, передбачених Порядком. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачем надана довідка про середньоденну заробітну плату позивача, що складає 117 грн. 47 коп. Проте, суд не погоджується із розміром середньоденного заробітку зазначеним у вказаній довідці. Отже, середньоденна заробітна плата позивача складає 127 грн. 33 коп. (2928 грн. 67 коп. заробітна плата за жовтень 2014 року + 2801 грн. 34 коп. заробітна плата за листопад 2014 року : 45 роб. днів). Пунктом 20\~\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз'яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Враховуючи той факт, що [PERSON] в день звільнення - 29.12.2014 року був на роботі, середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні необхідно рахувати з 30.12.2014 року і по день постановлення рішення суду 18.02.2016 року. З 30.12.2014 року по 18.02.2016 року - 284 робочих днів (далі - р.д.): 2014 рік: грудень - 2 р.д.; 2015 рік: січень - 19 р.д.; лютий - 20 р.д.; березень - 21 р.д.; квітень - 21 р.д.; травень - 18 р.д.; червень - 20 р.д.; липень - 23 р.д.; серпень - 20 р.д.; вересень - 22 р.д.; жовтень - 21 р.д.; листопад - 21 р.д.; грудень -23 р.д.; 2016 рік: січень -19 р.д.; лютий -14 р.д. Таким чином, з [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.12.2014 року по 18.02.2016 року в сумі 36161 грн. 72 коп. (284 робочих днів х 127 грн. 33 коп. - середньоденна ЗП). Згідно вимог\~ст.237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться, якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і потребували від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З позовної заяви вбачається, що внаслідок протиправних дій відповідача, що виразились у невиплаті позивачу заробітної плати при звільненні,\~останній зазнав моральних страждань через неможливість задовольнити свої щоденні потреби, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, він вимушений був докладати додаткові зусилля для налагоджування свого життя, внаслідок чого погіршився і стан його здоровя, він неодноразово лікувався у медичних закладах, а тому оцінив завдану моральну шкоду в сумі 2000 грн. Розглядаючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням того, що відповідачем не прийнято жодних заходів для повного розрахунку із позивачем, чим порушено його право на своєчасне отримання винагороди за працю, гарантоване\~ст. 43 Конституції України, суд вважає, що йому завдано моральної шкоди. З урахуванням обставин справи, характеру та глибини душевних та фізичних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 2000 грн. Більше того, саме такий її розмір і визнано представниками відповідача у судовому засіданні. Відповідно до\~\~п. 2 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України,\~суд допускає негайне виконання рiшення у справах про присудження працiвниковi виплати заробiтної плати, але не бiльше нiж за один мiсяць. Отже судове рішення слід допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць в сумі 2417 грн. 89 коп., що складає розмір середньомісячної заробітної плати, згідно довідки № 13/01-16 від 21.01.2016 року, наданої відповідачем. Вiдповiдно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збiр», позивачi за подання позовiв про стягнення заробiтної плати звiльняються вiд сплати судового збору. Згiдно з ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рiшення, звiльнено вiд сплати судового збору, вiн стягується з вiдповiдача в дохiд держави пропорцiйно до задоволеної чи вiдхиленої частини вимог. З врахуванням викладеного, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 1378 грн. На підставі ст. 94, 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»,\~Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»,

Outcome: partial