Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

25 лютого 2020 року до суду надійшла заява [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , заінтересована особа: Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління пенсійного фонду України, місцезнаходження якої: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 1977 року по 28 лютого 1980 року навчалась в Горлівському ордена «Знак Пошани» індустріальному технікумі ім.. К.А. Рум`янцева в м. Горлівка. Після закінчення технікуму проходила виробничу практику на Горлівському ордена «Трудового Червоного Прапору» машинобудівному заводі ім. С.М. Кирова, який перетворено з 15 червня 1993 року в ВАТ «Горлівський машинобудівельний завод», а з 26 травня 2011 року в ПАТ «Горлівський машинобудівельний завод». У зв`язку з початком трудової діяльності на її ім`я російською мовою, була заведена трудова книжка [NUMBER] . На титульному аркуші трудової книжки, відсутня також печатка підприємства, яким була заповнена трудова книжка. Через відсутність печатки пенсійний фонд не включає певний період до стажу роботи для нарахування пенсії, відомості про які внесені до зазначеної трудової книжки і відмовляється признати цю книжку дійсною. Просить заяву задовольнити. У судове засідання заявник не прибула, надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволені заяви наполягає. У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують проти задоволення заяви. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін, у відповідності до вимог статті 223, частини 2 статті 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3) вбачається, що « [PERSON] » (зазначено російською мовою) народилась [INFO] , 20 вересня 1981 року (а.с.4) вона вийшла заміж за « [PERSON] » (зазначено російською мовою) та після одруження отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 03 вересня 1991 року між ними шлюб був розірваний, після розірвання шлюбу обом залишено прізвище « [PERSON] » та « [PERSON] », про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.5) серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6) 12 липня 1996 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після чого йому та їй були присвоєні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] », а 10 червня 2002 року шлюб між ними був розірваний, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7) серії [NUMBER] , та після розірвання шлюбу заявнику присвоєне прізвище « [PERSON] », тобто дошлюбне. З копії трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.12-22), а саме з титульної сторінки, виданої 12 лютого 1980 року, вбачається, що прізвище ім`я по-батькові заявника викладено як спочатку «» [PERSON] » (російською мовою), потім мається перекреслення прізвища « [PERSON] » та вище зазначено прізвище « [PERSON] », також дійсно на цій сторінці відсутня гербова печатка підприємства, на якому працювала заявниця, проте далі при заповнені цієї трудової книжки вбачається, що маються відповідні її заповнення та відбитки гербової печатки та печатки відділу кадрів першого підприємства, де працювала заявниця, також стаж її роботи підтверджується копією довідки, яка видана 02 жовтня 2017 року Бахмутською об`єднаною державною податковою інспекцією (а.с.25-30), з відповідними додатками. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 статті 293 та пп.1 п.1 ст. 315 ЦПК України передбачений перелік підстав для розгляду справ в порядку окремого провадження серед яких є і встановлення факту родинних відносин. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Ця теза підтверджена і п.1 Постанови Пленуму Верховного Cуду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того, пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено те, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог (п.1 ст. 81 ЦПК) За приписами ст.ст.76-81 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін; докази повинні бути належними, тобто містити інформацію щодо предмету доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні був доведений юридичний факт, а саме що позивачу належить трудова книжка серії [NUMBER] та є такою, що дійсна. Оскільки встановлення факту належності даних документів іншим чином неможливо. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved