Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

24 жовтня 2019 року до Рівненського міського суду звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що 13.07.2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час перебування в шлюбі, в них з відповідачем по справі, народилось двоє синів: син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] . Вказує, що приблизно з часу народження їхньої другої дитини, їхні відносини з відповідачем почали суттєво погіршуватись. В той же період таке погіршення мало хоча не постійний характер, проте негаразди з того часу почали носити більший та переважний характер. Певний період, не маючи уявлення про дійсні причини викладеного, вона намагалася не загострювати сімейні відносини, та вимушено робила вигляд, що погоджується з такими поясненнями відповідача, оскільки прагнула збереження сімейних відносин. Протягом останнього часу їхні відносини з відповідачем погіршились, в наслідок чого вони взаємно втратили почуття любові та поваги один до одного. Більше року часу відповідач з`являється на місці свого проживання періодично, посилаючись на ту обставину, що він виїхав до Польщі на заробітки. Оскільки сім`ю він більше не утримує, то з цього приводу вона відповідно більше нічого повідомити не може, та відповідно самостійно утримую їхніх дітей за власний кошт, котрі проживають також зі нею. З того часу вони практично не спілкуються, сумісно не проживають та не ведуть спільного господарства. За таких обставин фактично кожен з них живе окремим життям по відношенню до іншого та фактично не цікавиться життям іншого. Наведене означає що станом на сьогоднішній день їхня сім`я фактично існує лише на папері, і то лише з суто юридичної точки зору внаслідок чого, станом на сьогоднішній день, вирішується питання розірвання шлюбу у судовому порядку. При цьому, як зазначила вище, в них з відповідачем на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей. Вказує, що відповідач має, як він стверджує, неофіційне місце роботи де фактично отримує дохід понад 35 000 грн., з яких 6 000 грн. має виплачувати на утримання дітей. У зв`язку з цим вона звертається до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що він дійсно працює водієм у Польщі і отримує заробітну плату 1200 злотих, що в перерахунку становить 7200 гривень. Також пояснив, що на початку 2019 року подарував сину 1/2 частки квартири, в якій проживає позивач з дітьми. Пояснив, що у звязку з скрутним матеріальним становищем може сплачувати мінімальний розмір аліментів. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказала що відповідач отримує заробітну плату в розмірі 7200 гривень, а тому сума, яку позивач може сплачувати на двох дітей становить 2400 гривень, оскільки дана сума буде достатньою для забезпечення потреб дітей. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають\~сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 серпня 2015 року. Від шлюбу сторони мають\~сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 січня 2017 року. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~та ст. ст.\~150,\~180 Сімейного кодексу України\~передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно достатті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 2статті 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1\~ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державнийбюджет Українина 2020рік»\~встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років:з 1січня 2020року -1779гривень,з 1липня -1859гривень,з 1грудня -1921гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що стягнення аліментів в сумі 2000,00 грн. на кожну дитину відповідає чинним нормам\~Сімейного кодексу України\~та не порушує прав позивачки як отримувача і прав відповідача як платника аліментів. До довідки №100502833 про заробітну плату, на яку посилається відповідач суд відноситься критично, оскільки вона не перекладена належним чином, та з даної довідки не можливо встановити всі обставини зазначені у ній. Допитані в судовому засіданні свідок [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] (мати відповідача) дали суду показання, що вони надають допомого позивачу, оскільки вона сама не в змозі утримувати дітей. Зі слів відповідача їм достовірно відомо, що він працює в Польщі і отрмує заробітну плату більшу ніж вказано в довідці. Отже, враховуючи фактичні обставини цієї справи, досліджені докази, виходячи з принципу справедливості та розумності,\~те що згідно статті 141\~СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, тобто обидві сторони у даній справі зобов`язані у рівних обсягах матеріально утримувати малолітню доньку, тому суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог\~статті 182 СК України\~розмір аліментів в твердій грошовій сумі 2000.00 гривень на кожну дитину є необхідним та достатнім. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що відповідач є працездатною особою, та те, що відповідач частково визнав позовні вимоги. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК Україниз відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial