Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

25 лютого 2020 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до Корюківської міської ради Чернігівської області третя особа на боці позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора, про визнання власності на майновий пай в порядку спадкування за законом та просить визнати за нею право власності на майновий пай у пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко, реорганізованого в ПОСП «Мир», с. Сахутівка Корюківського району Чернігівської області, у розмірі 3758,00 грн., що належав [PERSON] . В судове засідання позивач не прибула, в позовній заяві вказала про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Від відповідача в судове засідання подано відзив на позовну заяву в якому вказують про слухання справи без їх участі, заперечень не мають. Від третьої особи заперечень не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Батько за життя був членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко; відповідно до списку колишніх членів КСП ім. Шевченко, с. Сахутівка, які мають право на майновий пай, затвердженого загальними зборами колишніх членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко с. Сахутівка від 19 квітня 2001 року, набув право власності на майновий пай, частка якого визначена у розмірі 3758,00 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят вісім грн. 00 коп.); згідно запису у журналі обліку Свідоцтв про право на майновий пай реорганізованого КСП ім. Шевченко [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що підтверджується листом Корюківської міської ради від 21.12.2019р. №4024/04-03. Саме на дане майно і відкрилась спадщина. [PERSON] за життя не розпорядився своїм майном, заповіту не склав.На сьогоднішній день власником спадкового майна є позивач, [PERSON] , але коли вона виявила бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без правовстановлюючого документу вона цього зробити не зможе. За відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Відповідно до ст. 325 ЦК України, фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, а позивач сплатила 50% відсотків судового збору, тому сплачений судовий збір слід залишити за нею.

Outcome: approved