overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

26.10.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення понесених нею судових витрат, зазначивши в позовній заяві, що 29.04.2011 року у Гожулівській сільській раді Полтавського району Полтавської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання сторони припинили по причині різних поглядів на подружнє життя, на підґрунті яких виникали постійні сварки, що призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, тому позивач прохав шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надала письмову заяву, в якій просить суд справу розглянути без її присутності, позовні вимоги підтримала в частині розірвання шлюбу, від стягнення понесених нею судових витрат відмовилася, після розлучення залишити прізвище «Мироненко». Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій прохав справу розглядати в його відсутність, позов визнав вказавши, що понесені [PERSON] витрати по сплаті нею судового збору за подачу позовної заяви до суду, відшкодував їй в повному обсязі. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання в листопаді 2011 року, майновий спір відсутній, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

26.10.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він з 28.10.1195 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на життя, втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, у родині часто виникають конфлікти, сварки, тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони повторно не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені, заперечень проти вимог позивача, відповідач не надала ( а.с. 11, 12, 13, 14, 17, 18). Позивач [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає ( а.с. 15 -\~\~заява). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~28 жовтня 1995 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Довгинцівської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу, зроблено актовий запис № 606 ( а.с. 6 - копія свідоцтва про укладання шлюбу). В період спільного проживання у шлюбі у них народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 7,8 копії свідоцтв про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дитини, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не надала заяву про зміну їй прізвища, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

26.10.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений 04.10.2012 року та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1441. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу у подружжя 03.04.2013 року народився син - [PERSON]. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити. При цьому позивач пояснив, що з 01.07.2016 року сторони разом не проживають, так як у нього є стосунки з іншою жінкою. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «Грищенко». Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 04.10.2012 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Гайсюк/ уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1441, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №177270 /а.с. 5/. 03.04.2013 року народився [PERSON], актовий запис № 3149, що слідує із свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 349953, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 10/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з 01.07.2016 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання сина, його утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач позовні вимоги визнала та просить шлюб розірвати, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

26.10.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матірю та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на дітей не недає, тому, позивач в судовому порядку просила стягнути з нього на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу. В судове засідання позивач не з'явилась. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку. Позивач в заяві не заперечувала проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. \~ \~ Як вбачається з довідки № 254, виданої 23.11.2016 року Асоціацією ОСББ Вогник № 2, діти проживають за адресою: вул. БОС-2[ADDRESS] разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обовязок є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Виходячи з положень вказаної статті та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, що передбачено ч.1 ст. 183 СК України. Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів щодо особи відповідача, що могли б вказувати на неможливість виконання [PERSON] своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей або вплинути на розмір аліментів, суд прийшов до висновку, що останній може сплачувати кошти (аліменти) на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, з дня подачі до суду позовної заяви, тобто, з 26.10.2016 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

26.10.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказує, що 03.12.2013 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Зелена, 52 в с. Лісне, Кобеляцького району, Полтавської області, що належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 09.03.1989 року, нотаріально посвідчено та зареєстрованого секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської Ради народних депутатів Кобеляцького району Полтавської області в Книзі запису нотаріальних дій під № 12. Спадкоємцем першої черги є позивач донька померлого [PERSON], яка прийняла спадщину. Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності спадкового будинку. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадковий житловий будинок. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просить суд розглянути справу в її відсутність, задовольнивши позов. Представник відповідача, Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області сільський голова [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 03.12.2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4). Спадкодавець доводився батьком позивачеві [PERSON] ( а.с.6), яка прийняла спадщину, однак внаслідок відсутності правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності спадкового будинку, нотаріусом відмовлено, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно (а.с.15,18). Оскільки, позивач [PERSON], внаслідок відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності спадкового будинку , не може оформити спадщину, належність цього майна [PERSON], який помер 03.12.2013 року, підтверджується відповідними документами (а.с.12,13,14), позивач має право на це майно в порядку спадкування за законом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

26.10.2016 року позивач звернувся в суд з позовом про встановлення додаткового строку - 3 місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON], який помер 07.11.2015 року в м. Первомайськ Миколаївської області, так як останньому належав житловий будинок № 33 по вул. Халтуріна в м. Первомайськ Миколаївської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є єдиним спадкоємцем і коли він звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотконтори, йому було відмовлено в звязку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Однак, вказаний строк був ним пропущений з поважної причини, а саме він здійснював постійний догляд за батьком дружини [PERSON], [INFO], який є інвалідом 2 групи і потребує постійного стороннього догляду. Позивач в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій вказав, що позов підтримує і просить його задовольнити, а справу просить слухати в його відсутність. Представник Первомайської міської ради Миколаївської області надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність та проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить поважними причини несвоєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини і знаходить достатньо законних підстав для задоволення позову, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України, так як із ксерокопії свідоцтва про смерть видно, що [PERSON] помер 07.11.2015 року в м. Первомайськ Миколаївської області, а із ксерокопії свідоцтва про народження видно, що він являється батьком позивача. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу видно, що [PERSON] 15.09.1995 року уклав шлюб з [PERSON], а згідно довідки Управління соцзахисту населення Первомайської міської ради від 07.09.2016 року позивач здійснює з 29.01.2015 року по теперішній час догляд за інвалідом 2 групи [PERSON], з яким мешкає разом згідно довідки квартального комітету № 46 від 08.09.2016 року. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. 60 ч.1 ЦПК України суд знаходить позовні вимоги доведеними та підлягаючими задоволенню згідно ст. 1272 ч.3 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

26.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 19736 грн. 63 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.09.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-31). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2016 року становить 19736 грн. 63 коп., та складається з: 1089,07 грн. - заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками 14031,53 грн., 3200,00 грн. заборгованості за пенею та комісією та 1416,03 грн. штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

26.10.2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка вказує на те, що з 16.07.2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення нею неповноліття. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач\~у судове засідання не зявився, повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 16 липня 2013 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. З лютого 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з нього на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до її повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп. та на користь позивача 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

26.10.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкуванняза законом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті її батька [PERSON], який помер 15.01.2007 року, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на земельну частку (пай) розміром 2,41 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на момент смерті батько позивача не оформив своє право та не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), оскільки помилково був не включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). У судове засідання позивач не зявилась, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідач - Карповецька сільська рада Чуднівського району Житомирської областіне забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої Карповецька сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. Відповідач - Чуднівська районна державна адміністрація Житомирської області про не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом представника відповідача [PERSON], згідно якої райдержадміністрація позов визнає і просить розглядати справу без участі представника відповідача. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved