overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

25 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Жуковського, 2-е/15. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.11.2016р. о 15 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.11.2016р. о 15 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого контакт формальний, на запитання відповідає не завжди в плані заданого. Мова прискорена за темпом, за типом монологу. Орієнтування всіх видів збережено. Мислення паралогічне, непослідовне. Повідомляє, що «в голові голоси, які щось увесь час говорять». [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-маячний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

25 листопада 2016 року заявник звернулася до суду з заявою про визнання недієздатною її доньки [PERSON], [INFO]. У своїй заяві посилається на те, що донька з дитинства страждає на тяжке хронічне психічне захворювання і є інвалідом 1-ої групи, внаслідок психічного розладу. Зазначила, що донька не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. Визнання доньки недієздатною їй потрібно для здійснення опіки над нею відповідно до вимог чинного законодавства. У судовому засіданні заявник свою заяву підтримала та просила її задовольнити, а в подальшому просила справу розглядати за її відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, але надали письмову заяву, в якій вимоги заявника визнали і не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Як вбачається з матеріалів справи і судом встановлено наступне. 14 січня 1989 року у подружжя [PERSON] і [PERSON] народилася донька [PERSON]. На даний час [PERSON] проживає разом з батьками за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Новопетрівське, вул. Центральна, 4/1. Зі змісту акту освідування (№ 004929) випливає, що [PERSON] з дитинства є інвалідом 1-ої групи, внаслідок психічного розладу. З амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 15.02.2017 р. за № 1330 видно, що [PERSON] страждає уродженим слабо розумом глибокою розумовою відсталістю За своїм психічним станом [PERSON] не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON], а також встановлення над нею опіки з призначенням опікуном заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

25 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 11.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївської області, актовий запис № 188. Від даного шлюбу мають дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачкою виявилися різними за характером людьми через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив розірвати між ними шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог, на примирення не згодна, просила залишити її прізвище «[PERSON]». Дослідивши письмові докази по даній справі, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 3) та мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO] (а.с.4). Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З таких підстав суд вважає, що відповідно до вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

25 листопада 2016 року позивач [PERSON]\~\~звернулася\~\~до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], які проживають з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/3 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з часу предявлення позову до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дітей. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу, який розірвано за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 320.03.2015 неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], батьками яких записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4,5). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд\~\~відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти\~\~на утримання дітей у\~\~розмірі 1/3\~\~частини з всіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 30% (на кожну дитину) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 листопада 2016 року до досягнення сином [PERSON] повноліття, а потім у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення дочкою [PERSON] повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

25 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 27.12.2014 року, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, вказала, що спільно господарство не ведеться, строк на примирення просила не надавати, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, внаслідок наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 27.12.2014 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], актовий запис № 2616. Від шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу, тому за таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

25 листопада 2016року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що 24 лютого 1996року він уклав шлюб з відповідачкою. Позивач зазначив, що від шлюбу сторони мають двох дітей, повнолітнього [PERSON] 23.11.1996року народження та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач вказав, що в останній час шлюбні відносини між подружжям фактично не склалися через відсутність взаєморозуміння з багатьох питань сімейного життя, постійні сварки. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 1996року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №287697 виданим Новоодеським РВ РАГС Миколаївської області 24.02.1996року. Сторони мають двох спільних дітей повнолітнього [PERSON] 23.11.1996року народження та неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Шлюбні стосунки між подружжям фактично не склалися через відсутність взаєморозуміння з багатьох питань сімейного життя, постійні сварки. Подальше перебування в шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Оскільки від відповідача не надходило клопотань про зміну прізвища після розірвання шлюбу то їй слід залишити прізвище «Дундук»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

25 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 2002 року, від якого мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст . 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 01.11.2002 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Примирення між сторонами з боку позивача не можливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

25 листопада 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, з травня 2016 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинено. У шлюбі мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, розглянути справу за його відсутності. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності згідно яких позивач свої вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи на підставі наявних у справі письмових доказів, з урахуванням думок сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 05.06.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та Медведенко (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO] (актовий запис №32), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №108047 (а.с.8). У шлюбі сторони мають сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-КЕ №134704 (а.с.9). Спільне життя сторін не склалося. На даний час спілкування сторін припинено. За таких обставин збереження шлюбу суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. Відповідно до ч.2 ст.104 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ст.112 СК, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про поділ майна між сторонами на даний час немає. Відповідно п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні у разі визнання позову проводиться згідно з правилами ст.174 ЦПК України, частина четверта якої, у разі визнання відповідачем позову та за наявності для того законних підстав, дозволяє ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 104, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 8, 10, 60, 130, 213-215, ч.1 ст.223 ЦПК, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

25 листопада 2016 року позивач звернувся із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 квітня 1997 року. Разом з цим зазначає, що подружнє життя між сторонами не склалось, протягом останніх трьох років проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з викладених у ньому підстав та просив розірвати шлюб, разом з тим, у зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача, наполягав на ухваленні заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась. За цих обставин, суд на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України, у зв'язку з відсутністю заперечень представника позивача, визнав причини неявки відповідача не поважними та визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 11 квітня 1997 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Московського району м. Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 302. Після реєстрації шлюбу відповідач взяла прізвище позивача [PERSON]. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, позивач бажає розірвати шлюб, який фактично розпався, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, позивачем позов не відкликано. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

25 листопада 2016 року позивач звернулась до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що вона з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії І-ОК № 258108 (а.с.4). Шлюб між сторонами розірвано, що стверджено рішенням Володарського районного суду Київської області (а.с.6-7). Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям, чим [PERSON] ухиляється від своїх обовязків по утриманню та вихованню сина [PERSON]. В судовому засіданні відповідач надав суду копію рішення Апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2013 року, згідно якого з [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини його доходу на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON]. Жодних доказів щодо того, що дане рішення виконується та проводиться стягнення аліментів відповідачем не надано. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved