Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

24 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого структурного підрозділу Зміївської ТЕС про оскарження рішення комісії по трудовим спорам, в якому просила скасувати рішення комісії по трудовим спорам ПАТ «Центренерго» ВСП Зміївська ТЕС від 03.09.2014 року № 7 як не законне, визнати незаконним розпорядження начальника ЗВВО № 14 від 06.03.2014 року, яке стало підставою для Наказу по підприємству № 232 від 30.04.2014 року, яким позивач була позбавлена 100 % премії за березень 2014 року та розпорядження начальника ЗВВО № 20 від 28.04.2014 року, яким позивач була позбавлена 100 % премії за квітень 2014 року. 08 грудня 2014 року позивач надала уточнену позовну заяву, в якій просила скасувати рішення комісії по трудовим спорам ПАТ «Центренерго» ВСП Зміївська ТЕС від 03.09.2014 року № 7 як незаконне, визнати незаконним Розпорядження начальника ЗВВО № 14 від 06.03.2014 року, яке стало підставою для Наказу ПАТ «Центренерго» Зміївська ТЕС № 232 від 30.04.2014 року, яким [PERSON] була позбавлена 100% премії за березень 2014 року, скасувати Наказ ПАТ «Центренерго» Зміївська ТЕС № 232 від 30.04.2014 року в частині депреміювання 100 % премії за березень 2014 року охоронника 3 розряду підрозділу ЗВВО [PERSON] за виробничі упущення та недоліки, невиконання доручених робіт, виробничих завдань та посадових обовязків, як незаконним, визнати незаконним Розпорядження начальника ЗВВО № 20 від 28.04.2014 року, яке стало підставою для Наказу по підприємству № 298 від 02.06.2014 року, яким [PERSON] була позбавлена 100% премії за квітень 2014 року, скасувати Наказ ПАТ «Центренерго» Зміївська ТЕС № 298 від 02.06.2014 року в частині депреміювання 100 % премії за квітень 2014 року охоронника 3 розряду підрозділу ЗВВО [PERSON] за виробничі упущення та недоліки, як незаконний. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що вона працює на Зміївський ТЕС ПАТ «ДЕК «Центренерго» в загоні відомчої воєнізованої охорони (далі ЗВВО), охоронником 3 розряду. В ЗВВО вона була переведена 03.10.2012 року з хімічного цеху за станом здоровя, на підставі висновку районної ВКК, яким встановлено хронічний правосторонній гайморит, етмоїдит, алергічний реніт, при яких протипоказані крім іншого переохолодження. Начальник загону відомчої воєнізованої охорони одразу почав безпідставно вимагати від позивача звільнитися за власним бажанням. Позивач - мати одиначка, сама виховує малолітнього сина [PERSON], 14.07.2003 року, вона не може залишитись без роботи в звязку з тим, що від матеріального забезпечення залежить її дитина. З ініціативи власника мене позивача як мати одиначку звільнити не можливо, тому начальник ЗВВО безпідставно почав притягувати її до дисциплінарної відповідальності. В 2014 році [PERSON] декілька разів за поданням начальника ЗВВО була притягнута до дисциплінарної відповідальності та майже кожний місяць за дисциплінарні проступки з неї знімається 100% премії. Позивач вважає, що усі дисциплінарні стягнення та депреміювання були застосовані до неї незаконно. В 2014 році за дисциплінарні проступки вона була депремійована: Наказом по підприємству № 232 від 30.04.2014 року, який було видано на підставі Розпорядження начальника ЗВВО № 14 від 06.03.2014 року в березні 2014 року вона була позбавлена 100% премії за те, що заступила на роботу без робочої форми. Згідно п. 11.5 Наказу [PERSON] та енергетики № 480 від 08.10.2007 року «Про організацію діяльності відомчої воєнізованої охорони [PERSON] палива та енергетики України», працівники відомчої воєнізованої охорони забезпечуються форменим одягом за рахунок коштів підприємства, на балансі яких вони перебувають. Служба охорони праці контролює забезпечення персоналу відомчої воєнізованої охорони спеціальним форменим одягом, взуттям, засобами індивідуального захисту. Як зазначала вище позивач 03.10.2012 року вона була переведена в загін відомчої воєнізованої охорони охоронником 3 розряду. В порушення Наказу [PERSON] палива та енергетики № 480 начальник ЗВВО формений одяг їй не видавав майже один рік та три місяці. 25.01.2014 року [PERSON] вперше отримала формений одяг, який був на декілька розмірів їй великим. Так, як до складу форменого одягу входить зимова куртка та інша зимова одежа, перешивка форменого одягу у неї зайняла тривалий час, а саме 19 днів. При видачі форменого одягу вона зазначала, що одяг їй видали чоловічий та великий на декілька розмірів, перешивати його потрібно повністю. Начальник ЗВВО не розяснив позивачу скільки днів вона має можливість перешивати формений одяг. 25.01.2014 року у позивача була робоча 24х часова зміна, 26.01.2014 року вона не мала можливості здати одяг на перешивку так як після 24-х часової зміни погано себе почувала та відпочивала. 27.01.2014 року вона захворіла, але ще два дні намагалась самостійно вилікуватися. 29.01.2014 року позивач звернулась до лікаря, який в амбулаторній карті зазначив, що до моменту звернення вона хворіла декілька днів. [PERSON] була на лікарняному до 19.02.2014 року, в звязку з чим не мала можливість віддати формену одежу на перешивку. Одразу після хвороби 20.02.2014 року позивач віддала форму на перешивку. Перешиття форми зайняло 19 днів, а саме до 10.03.2014 року. 06.03.2014 року на 13 день, після того як позивач віддала форму на перешивку, форма ще не була перешита і вона вимушена була прийти на роботу без форми, за що була позбавлена 100% премії за березень 2014 року. При цьому ані начальник ЗВВО, ані хто інший не повідомили її про де преміювання. Позивач дізналась про де преміювання в травні 2014 року коли отримала розрахунковий лист і побачила, що з неї знята премія, яка нараховується на місяць пізніше. Позивач вважає, що депреміювання було застосовано до неї незаконно. З вини підприємства вона отримала чоловічий, великий формений одяг, який вона вимушена була перешивати за власні кошти. Формений одяг було перешито в розумні терміни. Керівник ЗВВО не попередив її про терміни перешивання одягу, не надав можливість надати свої пояснення, без повідомлення позивача про депреміювання незаконно позбавив її 100% премії за березень 2014 року. Наказом по підприємству № 297 від 02.06.2014 року, який було видано на підставі Розпорядження начальника ЗВВО № 20 від 28.04.2014 року [PERSON] була позбавлена 100% премії за квітень 2014 року, за начебто порушення посадової інструкції, а саме за те, що вона відмовилась розписуватися про ознайомлення з Наказом № 219 від 25.04.2014 року. Наказ № 219 від 25.04.2014 року був виданий директором Зміївської ТЕС на проходження мною медичного обстеження. Позивач вказала, що начальник ЗВВО має до неї претензії особистого характеру, з причини неприязні до неї він заборонив надавати їй в руки будь-які документи, вона навіть не має можливості ознайомитися та отримати копію посадової інструкції. Усі накази, розпорядження до неї доводяться не належним чином, а саме швидко зачитуються, без можливості взяти копію чи повторно перечитати, чи ознайомитися. Наказ № 219 від 25.04.2014 року позивачу також швидко зачитали. Наказ складається з трьох чи чотирьох пунктів, тому вона не запамятала. [PERSON] не встигла запамятати строки проходження обстеження, також не зрозуміла другий пункт Наказу, що стосувався сертифікатів. Не зрозуміла, що це за медична комісія, так як щорічне обстеження вона повинна проходити тільки в вересні 2014 року. Позивач попросила дати їй можливість переписати Наказ, чи дати копію Наказу, чи можливість отримати копію за допомогою фототехніки, однак їй було відмовлено. На її прохання їй не було розяснено Наказ чи повторно зачитано, в звязку з чим вона відмовилась підписувати в Наказі № 219 про те, що ознайомлена з Наказом. До речі, позивач відразу письмово звернулась з заявою до керівництва підприємства про надання їй копії Наказу № 219, для можливості виконати його. На цей час вона не отримала ані копії Наказу, ані будь-якого розяснення чи просто відповіді. Тобто, з вини підприємства [PERSON] не має можливості до цього часу виконати Наказ № 219. За те, що вона відмовилась 02.06.2014 року підписувати про ознайомлення з Наказом № 219, начальник ЗВВО позбавив її 100 % премії на підставі Розпорядження № 20 від 28.04.2014 року, за начеб то невиконання посадової інструкції. Позивач вказує на те, що жодним чином вона не порушила посадової інструкції, тому депреміювання її на 100% за квітень 2014 року вважає незаконним. З огляду на вищевикладене, [PERSON] змушена була звернутися з даним позовом до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги свого довірителя і просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог [PERSON], просила відмовити у задоволенні позову, вважала його необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, 25 січня 2014 року охоронник 3 р. [PERSON] отримала формений одяг для виконання своїх посадових обовязків. При цьому керівництвом ЗВВО було вказано, що заступати на службу вона зобовязана в форменому одязі відповідно до Положення № 399 від 28.07.2008 року «Про організацію діяльності ЗВВО». 06 березня 2014 року [PERSON] прийшла на роботу без форменого одягу за що була позбавлена премії по висновкам господарської діяльності за березень 2014 року відповідно до розпорядження № 14 від 06.03.2014 року. Тим самим [PERSON] своїми діями порушила норми діючого законодавства, а також організаційно-розпорядчі документи підприємства, зокрема, відповідно до п. 4.10 посадової інструкції охоронника 3 та 5 розряду загону відомчої воєнізованої охорони Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» - охоронник на службу прибуває відпочилий і завчасно, охайно за формою одягненим, з акуратною зачіскою, готовим до виконання службових обовязків. Згідно з п. 1.1. ч. 1 Положення про предмети, правила носіння та норми належності форменного одягу персоналу підрозділів відомчої охорони [PERSON] та енергетики України № 1263/14530 від 12.11.2007 р. під час несення служби персонал підрозділів відомчої воєнізованої охорони [PERSON] палива та енергетики України зобовязаний носити встановлену для нього форму одягу, яка повинна відповідати встановленим зразкам, бути ретельно підігнано та в бездоганному стані. Відповідно до особової картки обліку спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту № 37 [PERSON], їй видавалася форма 44, 46 розміру. В січні 2014 року [PERSON] особисто під розпис отримала формений одяг без заперечень. Посилання позивача на той факт, що з 29.01.2014 року до 19.02.2014 року вона була на лікарняному не відповідають дійсності, а саме з листка непрацездатності АГР № 148780, виданого комунальним закладом охорони здоровя «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» [PERSON] перебувала у стаціонарі з 29.01.2014 року та її було виписано з лікарні зі стаціонару додому та вказано, що стати до роботи 08 лютого 2014 року. Відповідно до довідки обласної стоматологічної клініки [PERSON] знаходилася під динамічним наглядом лікаря-стоматолога з 10.02.2014 року по 19.02.2014 року, отже періодично перебувала дома і мала можливість вразі необхідності звернутися до ательє для підгону одягу. Отже, рішення комісії по трудовим спорам в даному питанні є законним та обґрунтованим, оскільки не нарахування премії було правомірне з огляду на те, що мало місце порушення вимог нормативно-правових актів. Окрім того, відповідач вважає, що на час звернення до суду [PERSON] відповідно до вимог ст. 225 КЗпП України пропущено строк оскарження розпорядження № 14 від 06.03.2014 року, оскільки з розпорядженням позивача було ознайомлено 06.03.2014 року, а до комісії вона звернулася 13.06.2014 року. Оскільки охоронник загону відомчої воєнізованої охорони [PERSON] неодноразово відмовлялася, посилаючись на стан здоровя, виконувати свої безпосередні обовязки, а саме нести чергування на відкритому повітрі в холодну пору року, для встановлення можливості виконання позивачем професійних обовязків охоронника загону відомчої воєнізованої охорони Зміївської ТЕС,

Outcome: partial