Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

26 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 06 жовтня 2007 року, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин та більше як рік окреме проживання. Одруження виявилося невдалим, сімейне життя не склалось внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та сім'ю. Шлюб існує формально та породжує для позивача ряд негативних наслідків, підстави для примирення відсутні. Спір про майно відсутній. Від шлюбу дітей не мають, і на переконання позивача, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище Мусієнко . Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданої заяви Позивач просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує і не заперечує проти заочного розгляду справи/ ас 36 /. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому частиною пятою статті 74 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України /ас 30-32,37-39/, причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб на підставі наявних у ній доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 158, 169, 197, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. За матеріалами справи Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання припинення шлюбу, і врегульовані нормами Сімейного Кодексу України /далі СК України/. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин суд встановив, що сторони у справі зареєстрували шлюб 06 жовтня 2007 року в м. Острава - Слезська Острава, № 138 Чеської республіки, том 7, 2007 р, сторінка 125, запис № 208, проживали однією сім'єю, проте як зазначає позивач більше року не ведуть спільного господарства, як подружжя не підтримують відносин, проживають окремо, дітей не мають /копії ас 8-12/ Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейних відносин не існує. Згідно пункту першого та третього статті 30 Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах підписаного 28 травня 2001 року та ратифікованого Верховною Радою України 10 січня 2002 року , у справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на час подачі заяви про розлучення.; у справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 1 цієї статті, компетентними є органи юстиції Договірної Сторони, громадянами якої подружжя є на час подачі заяви про розлучення. Якщо на час подачі заяви про розлучення обоє з подружжя є громадянами однієї Договірної Сторони і проживають на території другої Договірної Сторони, то компетентними є органи юстиції обох Договірних Сторін, які при розгляді справи застосовуватимуть матеріальне право тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, частина перша якої передбачає право подачі позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд розглядає справу у відповідності до вимог статті 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у відповідності до вимог статей 60, 137 ЦПК України. Згідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, суд знаходить, що сімейне життя сторін не склалось внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та сім'ю, знайшло свого підтвердження формальність шлюбних відносин, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; з часу припинення шлюбних відносин, окремого проживання та часу знаходження позову в суді примирення між сторонами не відбулось, кожна з сторін не вважає можливим збереження сім'ї, доводи позивача відповідачем не спростовані, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. Спір про майно відсутній. Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили. Ураховуючи положення статті 113 СК України, при державній реєстрації розірвання шлюбу суд залишає [PERSON] прізвище «Мусієнко». Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір»», та стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у розмірі 640 грн 00 коп. за подання позовної заяви.

Outcome: approved