Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

24.07.2020 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від належного матеріального утримання своїх дітей. У судовому засідання позивач пред`явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні. Вона пояснила, що є фізичною особою-підприємцем; через запроваджений урядом України карантин значно зменшилися її доходи від підприємницької діяльності, чим обумовлено визначення нею аліментів в розмірі Ѕ частки усіх видів заробітку. Відповідач визнав позов частково, при цьому погодився сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу). Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.05.2014 (цивільна справа № 750/3067/14) і мають двох спільних малолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4, 5). В зв`язку з розірванням шлюбу сторони проживають окремо, при цьому сини залишилися із позивачем і знаходяться на її утриманні; відповідач не надає позивачеві належної допомоги на утримання дітей, що стало причиною звернення до суду з цим позовом. За приписом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів є такою, що ґрунтується на законі. Вирішуючи питання розміру аліментів, суд враховує, що в силу закону батьки мають рівний обов`язок по утриманню своїх дітей, при цьому позивач не підтвердила належними доказами, що її матеріальне становище не дозволяє брати рівну з відповідачем участь в утриманні синів. За таких обставин, суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), що з урахуванням фінансової участі матері забезпечить їх належне матеріальне утримання. Виходячи з вищевикладеного, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial