Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

26 липня 2019 року до Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 16.07.2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 38294,23 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 13.06.2019 року має заборгованість 117454,31 грн., яка складається з наступного: 29732,17 грн. - заборгованість за кредитом; 18756,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 46381,92 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 22583,83 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПРИВАТБАНК». На цих підставах просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 117454,31 грн. за кредитним договором № б/н від 16.07.2015 року, яка складається з наступного: 29732,17 грн. - заборгованість за кредитом; 18756,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 46381,92 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 22583,83 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, та судові витрати в сумі 1921,00 грн. Ухвалою судді від 29.08.2019 року, після надходження до суду інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Ухвалу судді про відкриття провадження у справі, а також копію позовної заяви з додатками, відповідач отримав 02 жовтня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 08 жовтня 2019 року відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Зазначив, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, не підтверджена доказами зазначена у позовній заяві заборгованість, а також просить застосувати наслідки пропуску позивачем строку загальної та спеціальної позовної давності, відмовивши в задоволенні позову. Остання підстава обґрунтована тим, що крайній платіж на погашення боргу відповідачем було проведено 24.01.2016 року, а пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачено, що при порушенні відповідачем строків погашення заборгованості більше ніж на 31 день, строк повернення кредиту є 32-й день з моменту виникнення порушення. Тому з 26.02.2016 року розпочався строк порушення відповідачем зобов`язання і саме з цієї дати для Банку розпочався перебіг строку позовної давності для звернення до суду, який закінчився 28.03.2019 року, в той час як позивач звернувся до суду тільки 05.07.2019 року, а у суді позов зареєстровано 26.07.2019 року. Позивач та відповідач скористались своїм правом на подання, відповідно, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримали свої позиції, викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Судом, згідно наданих позивачем копій документів, встановлено, що 16.07.2015 року відповідачем було підписано Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, в якій зазначено, що він згоден з тим, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір. Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди Банк надав позичальнику кредит в сумі 38294,24 грн. на строк 24 місяці з 16.07.2015 року по 31.07.2017 року, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в сумі 38294,24 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця Позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1916,24 грн для погашення заборгованості по Кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.07.2017 року. Згідно п.2.2 Генеральної угоди в разі порушення Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, по зобов`язаннях, строк яких не настав, Сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по Кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Як вбачається з документів, наданих позивачем до суду, відповідач здійснив платіж на погашення кредиту 24 січня 2016 року (згідно виписки по рахунку, доданої до відповіді на відзив на позовну заяву). Після вказаної дати відповідач особисто не погашав заборгованість за кредитом. Згідно Розрахунку заборгованості за договором, доданої до позовної заяви, прострочена заборгованість за кредитом почала нараховуватись з 29 лютого 2016 року. Тобто, з цієї дати, згідно п.2.2 Генеральної угоди розпочався строк повернення кредиту. Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тобто, строк позовної давності, в межах якого позивач мав право звернутись з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом закінчився 28 лютого 2019 року. Строк спеціальної позовної давності, в межах якої позивач мав право звернутись з вимогою про стягнення неустойки закінчився 28 лютого 2017 року. Позивач звернувся безпосередньо до суду з позовною заявою 26 липня 2019 року, не дивлячись на те, що позовна заява датована 5 липня 2019 року, тобто за межами позовної давності, що не перешкоджало відкриттю провадження у справі. Згідно статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) Згідно ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що відповідач у відзиві на позовну заяву ставить питання про застосування позовної давності, позивач не вказує причини пропущення позовної давності, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі у зв`язку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed