Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

24.11.2015року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні йому майном, а саме огорожею, що розташована на його земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], шляхом знесення огорожі, яка споруджена по межах згаданої вище огорожі по східній та південній стороні, розташованої на земельних ділянках №2 та №3; стягнути із [PERSON] та [PERSON] майнову шкоду у розмірі 20 266,00 гри на його користь; стягнути із [PERSON] та [PERSON] кошти за проведення будівельно-технічного дослідження у розмірі 2000,00 гри на його користь; стягнути судові витрати з відповідачів. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у [ADDRESS] розміщенні три земельні ділянки: земельна ділянка 1 (кадастровий номер - [NUMBER]), що належить на праві приватної власності [PERSON] ( надалі - «земельна ділянка №1»), розташована за адресою: [ADDRESS] (Шевченківський район міста Львова), кадастровий номер: [NUMBER], загальною площею 0,0610 га, цільове призначення-для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (підрозділ 02.01, розділу 02, секція В «Землі житлової та громадської забудови», відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №548 від 23.07.2010 року, зареєстрованого в міністерстві юстиції України за №1011/18306 01.10.2010 року (документи, що підтверджують право власності додаються до Позовної заяви). земельна ділянка 2 (кадастровий номер - [NUMBER]), що належить на праві власності [PERSON] ( надалі - «земельна ділянка №2») - межує із земельною ділянкою №1 і розташована з її (земельної ділянки №1) південної сторони, передана на праві забудови (суперфіцій) [PERSON]; земельна ділянка 3 (кадастровий номер - [NUMBER]), що є у комунальній власності Брюховецької селищної ради та передана на праві оренди [PERSON], Ця земельна ділянка, розташована зі східної сторони земельної ділянки №1 і земельної ділянки №2 та межує із ними. Документи, що посвідчують право користування на умовах оренди (були отриманні представником Позивача- адвокатом Подільчаком А.М. шляхом отримання відповіді на адвокатський запит від 09.10.2015 року): Договір оренди земельної ділянки від 04.08.2015 року; Акт приймання передачі об'єкта оренди; Рішення Брюховицької селищної ради №628 від 02.07.2015. Земельна ділянка [ADDRESS] загальною площею 4,5 га, кадастровий номер -[NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення (підрозділ 07.01, розділу 07, секція Е «Землі рекреаційного призначення», відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №548 від 23.07.2010 року, зареєстрованого в міністерстві юстиції України за№1011/18306 01.10.2010 року). На земельній ділянці № 1 (по її периметру) розміщена огорожа, яка, в тому числі, межує із земельними ділянками №2 та №3. Станом на сьогодні, на земельній ділянці №3 та на земельній ділянці №2 збудовано капітальну споруду, а саме - мурований (цегляний) паркан (огорожа) висотою понад 2 (два) метра із залізобетонною основою (фундаментом) (надалі - «огорожа»). Вказана огорожа розташована впритул до огорожі, яка споруджено на земельній ділянці №1 по її периметру. Огорожа на земельних ділянках №2 та №3 через своє розташування у співвідношенні із огорожею, що розташована на земельній ділянці №1, завдає йому значних незручностей, а саме: - в процесі спорудження огорожі (який станом на сьогоднішній день завершено) завдано зовнішні пошкодження огорожі Позивача (завдано збитків): - огорожа споруджена таким чином, що повністю перекриває деякі ділянки, у яких створено вихід із земельної ділянки [PERSON], що унеможливлює Позивачу належним чином використовувати її за цільовим призначенням; - взагалі спорудження вказаної цегляної огорожі, при будівництві якої завдано збитків майну Позивача та яка перешкоджає позивачу користуватися своїм майном, є по суті самочинним будівництвом в часті її спорудження на території земельної ділянки №3 (орендованої) та частиною самочинного будівництва, що ведеться на земельній ділянці №2 (суперфіцій). Як наслідок, з метою відновити порушене право та запобігти подальшим порушенням, виникає потреба у вирішенні даної ситуації у судовому порядку, оскільки шляхом переговорів та мирним досудовим урегулюванням спору (медіацією) даного питання сторонами не вдалося вирішити. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про особисте вручення та у відповідності до п.9 ст.74ЦПК України повідомленням у газеті «Високий замок» від 13-15 травня 2016року, заперечень на позовну заяву відповідачами суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки (кадастровий номер - [NUMBER]), розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,0610 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (підрозділ 02.01, розділу 02, секція В «Землі житлової та громадської забудови», відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №548 від 23.07.2010 року, зареєстрованого в міністерстві юстиції України за №1011/18306 01.10.2010 року (документи, що підтверджують право власності додаються до Позовної заяви). Земельна ділянка (кадастровий номер - [NUMBER]), що належить на праві власності [PERSON] ( надалі - «земельна ділянка №2») - межує із земельною ділянкою №1 і розташована з її (земельної ділянки №1) південної сторони, передана на праві забудови (суперфіцій) [PERSON]; Земельна ділянка (кадастровий номер - [NUMBER]), що є у комунальній власності Брюховецької селищної ради та передана на праві оренди [PERSON], Ця земельна ділянка, розташована зі східної сторони земельної ділянки №1 і земельної ділянки №2 та межує із ними. Документи, що посвідчують право користування на умовах оренди (були отриманні представником Позивача - адвокатом Подільчаком А.М. шляхом отримання відповіді на адвокатський запит від 09.10.2015 року): Договір оренди земельної ділянки від 04.08.2015 року; Акт приймання передачі об'єкта оренди; Рішення Брюховицької селищної ради №628 від 02.07.2015. Відповідно до Висновку №19/15 с від 05.11.2015 року встановлено, що під час мурування цегляної огорожі (примітка - цегляної огорожі, збудованої Відповідачами), залишки цементно-вапняного розчину попадали на елементи досліджуваної огорожі (примітка - огорожі, розташованої на території земельної ділянки Позивача). Окрім цього, є наявні інші зовнішні пошкодження, що спричинені будівництвом огорожі (Відповідачів). Вартість відновлювального ремонту огорожі (Позивача), встановленої на земельній ділянці по [ADDRESS], внаслідок пошкоджень завданих при влаштуванні цегляної огорожі на сусідніх ділянках (Відповідачів), становить 20 266,00 грн (двадцять тисяч двісті шістдесят шість грн. 00 коп.). Згідно частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.386 Цивільного кодексу України , держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. №б «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільній і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Висновком №19/15 с від 05.11.2015 року, що паралельно до досліджуваної огорожі, на відстані до 40 см., по всій довжині (31,96 м) зі сторони землі гр. [PERSON] вимурувана цегляна огорожа висотою 2,6 м., а також на відстані 10-15см по всій довжині (18,6 м) зі сторони землі Брюховицької селищної ради (оренда гр. [PERSON].) та зі сторони землі гр. [PERSON] довжиною 6,2 м. вимурувана цегляна огорожа висотою 2,3 м. В подальшому у висновку вказується, що для обслуговування стін будівель і споруд, згідно із вимог Державних Будівельних Норм (ДБН 360-92) «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», для огляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту, відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стін треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель будівель на територію суміжних ділянок. В даному випадку ці норми не дотримані. Як наслідок, така близька відстань між огорожами, сприятиме утворенню між ними снігового мішка взимку, що впливатиме на постійне замокання конструкцій огорожі, поганому вентилюванню і, як наслідок, руйнування огорожі як однієї, так і другої. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Окрім того, неодноразово громадянином [PERSON], який постійно перебуває на будівництві, що здійснюється на сусідній земельній ділянці №2 , яка є суміжною земельною ділянкою із земельною ділянкою №1 та земельною ділянкою №3, стверджувалося, що забудовником та відповідальним за спорудження будь-яких споруд і будівель на орендованій земельній ділянці №3 є він. За його ж словами усі дозвільні документи на здійснення будівництва на вказаній земельній ділянці та погодження відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування у нього є. Спірна огорожа споруджена таким чином, що повністю перекриває деякі ділянки, у яких створено вихід із земельної ділянки №1, відтак, позивач не має можливості реалізувати своє право на користування майном, оскільки існують перешкоди у такій реалізації зі сторони Відповідачів. Згідно зі ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. На підставі ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, установленому законом. Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом, крім іншого, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб , майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України від ЗО. 03.2012 року № б «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про знесення самочинно збудованого нерухомого майна. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК). Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК статтею 103 ЗК. Позов може бути пред'явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов'язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасній відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені яку разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, установленому законом. Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами. Тому суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial