Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

26.07.2021р. [PERSON] в особі представника - адвоката Бартош-Стрєльнікової Т.М. (діє на підставі ордеру від 24.07.2021р. - а.с. 74) звернувся до суду із позовом до ТОВ «Українська Боргова компанія» про скасування рішення державного реєстратора, визнання права власності на нерухоме майно та визнання іпотеки припинено, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Київського МНО Пономарьову Д.В. (а.с. 2-7). Ухвалою судді Наумової О.С. від 27.07.2021р. відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу у загальному позовному провадженні, призначено проведення підготовчого засідання, витребувано у приватного нотаріуса Київського МНО Пономарьової Д.В. належним чином завірену копію нотаріальної справи про реєстрацію правочину щодо права власності на квартиру [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Боргова компанія», а також копії всіх документів, що стали підставою для реєстрації даного правочину (а.с. 77-78). Ухвалою судді Демидової С.О. від 21.07.2021р. забезпечено позов [PERSON] шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 118-120). Підготовче засідання закрите 31.08.2021р. та справа призначена до розгляду в судове засідання (а.с. 190). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.02.2006р. він уклав з ТОВ «Український промисловий банк» кредитний договір № 23, за яким банк надав позичальнику 60 000,00 доларів США на 120 місяців. З метою забезпечення зобов`язань по кредитному договору укладено іпотечний договір від 09.02.2006р. № 23, предметом якого є квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Позичальник виконував кредитний договір на користь ТОВ «Український промисловий банк». Однак рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2012р. стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 09.02.2006р. № 23 в сумі 356 436,84 грн. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.10.2013р. рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2012р. скасовано, у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено у зв`язку із недоведенням позивачем наявності заборгованості перед банком. Позивач не отримував жодних повідомлень про відступлення прав за іпотечним договором на користь ПАТ «Дельта Банк». У зв`язку з чим не знав, що має сплачувати щомісячні платежі іншому банку. 13.07.2021р. позивач мав намір оформити договір дарування квартири, однак з`ясувалося, що 19.02.2021р. право власності на квартиру зареєстроване за ТОВ «Українська боргова компанія». Проте жодних повідомлень позивач від нового іпотекодержателя не отримував. Зазначає, що у зв`язку із виконанням зобов`язань за кредитним договором в силу ст. 17 Закону України «Про іпотеку» припинилися зобов`язанням за іпотечним договором, однак у порушення вказаної норми іпотека не була припинена, а право власності безпідставно зареєстроване за новим іпотекодержателем без відома позивача. На підставі викладеного, просив скасувати в Державному реєстрі прав на нерухоме майно запис про право власності № 40645791 від 19.02.2021р., згідно з яким державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського МНО Пономарьовою Д.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56718400, право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія», код ЄДРПОУ 37535394. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2295566512101; визнати за собою право власності на квартиру; визнати припинено іпотеку належним виконанням кредитного зобов`язання, зняти заборону на нерухоме майно від 09.02.2006р., номер запису про обтяження: 40645734, зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 2862396, 09.02.2006р. приватним нотаріусом Київського МНО Пономарьовою Д.В. підставі договору іпотеки. Представник позивача - адвокат Бартош-Стрєльнікова Т.М. 18.10.2021р. в судове засідання надала заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити (а.с. 194). Представник відповідача - ТОВ «Українська Боргова компанія» в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 79, 186, 187, 191, 193). Представник відповідача - Орлов А.Є. (діє на підставі довіреності від 05.08.2021р. - а.с. 185) отримав копію позову з додатками (а.с. 184), правом на надання відзиву не скористався, заяв, клопотань не надав. Приватний нотаріус Київського МНО Пономарьова Д.В. в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 79, 186, 188, 191, 192), також правом на надання відзиву не скористався, заяв, клопотань не надав. 20.08.2021р. від приватного нотаріуса Київського МНО Пономарьової Д.В. надійшли витребувані докази (а.с. 123 - 183). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, прийшов до таких висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). З матеріалів справи установлено, що 09.02.2006р. [PERSON] уклав з ТОВ «Український промисловий банк» кредитний договір № 23, на підставі якого отримав кредит на придбання житла в розмірі 60 000,00 доларів США строком на 120 місяців з кінцевим строком погашення - до 08.02.2016р. (а.с. 14 - 16). За рахунок кредитних коштів позивач придбав квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири від 09.02.2006р. Право власності зареєстроване за [PERSON] у встановленому законом порядку, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності КП «Дніпропетровське МБТІ» від 06.03.2006р. (а.с. 22 - 25). З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між ТОВ «Український промисловий банк» і [PERSON] укладено іпотечний договір від 09.02.2006р. № 23, предметом якого є вищевказана квартира (а.с. 18 - 21). Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Позивач стверджує, що не отримував від кредитодавця жодних повідомлень про відступлення прав за іпотечним договором на користь ПАТ «Дельта Банк», тому не знав, що має сплачувати щомісячні платежі на інші рахунки іншого банку. 13.07.2021р. позивач мав намір оформити договір дарування, однак дізнався, що 19.02.2021р. право власності на квартиру зареєстроване за ТОВ «Українська боргова компанія» (а.с. 26 - 28). Як установлено з наданих приватним нотаріусом Київського МНО Пономарьовою Д.В. витребуваних доказів, 30.06.2010р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та Національним банком України укладений договір про передачу активів та кредитних зобов`язань «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 129 - 134). 15.07.2020р. між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги банку до позичальників (заставодавців, іпотекодавців), поручителів, вказаних у додатку № 1 до договору (а.с. 138 - 139). Однак вказаного додатку до договору до нотаріальної справи не долучено. 19.09.2020р. відомості про державну реєстрацію іпотеки на квартиру за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і Гарантія» внесені рішенням державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського МНО Шевченко І.Л. до Державного реєстру іпотек на підставі Договору про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта банку (а.с. 158). В матеріалах нотаріальної справи містяться вимоги про усунення порушень та повідомлення про відступлення прав за договором іпотеки від 11.09.2020р. та від 04.11.2020р., які направлені ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і Гарантія» позивачеві на адресу: [ADDRESS] рекомендованими листами з описом вкладення, одна листи повернуті без вручення (а.с. 143 - 147, 149 - 152). 19.02.2021р. між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і Гарантія» і ТОВ «Українська боргова компанія» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого є квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 123 - 124). Як вказано у цьому договорі, право власності на квартиру належить продавцю на підставі: 1) договору про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на Користь Дельта Банку, посвідченого 30.06.2010о. приватним нотаріусом Київського МНО Соколовим О.Є., укладеного 30.06.2010р. між ТОВ «Український промисловий Банк», Національним Банком України та ПАТ «Дельта Банк»; 2) договором № 2286/К про відступлення прав вимоги, посвідченого 15.07.2020р. приватним нотаріусом Київського МНО Шевченко І.Л., укладеного 15.07.2020р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія». Права продавця як Іпотекодержателя нерухомого майна, що відчужується за цим договором, підтверджуються Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 245087766, отриманою 19.02.2021р. приватним нотаріусом Київського МНО Пономарьовою Д.В., номер запису про іпотеку: 38262470 (спеціальний розділ). 19.02.2021р. приватним нотаріусом Київського МНО Пономарьовою Д.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56718400 від 19.02.2021р., згідно із яким право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за ТОВ «Українська боргова компанія», код ЄДРПОУ 37535394, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2295566512101. При цьому, підставою реєстрації права власності вказаний договір купівлі-продажу від 19.02.2021р. № 355 (а.с. 26 - 28). У відповідності до п. 4.4.2 іпотечного договору № 23 від 09.02.2006р. у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним із засобів, зокрема, шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити Іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет Іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або на підставі незалежної оцінки предмета іпотеки. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цього договору є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на предмет іпотеки. Як свідчать матеріали нотаріатові справи, договір купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем - [PERSON] та новим іпотекодержателем - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у відповідності до п. 4.4.2 іпотечного договору № 23 від 09.02.2006р. не укладався, і ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не реєструвало за собою право власності на квартиру на підставі такого договору, а тому твердження ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 19.02.2021р., укладеному між ТОВ «ФК «Довіра і Гарантія» і ТОВ «Українська боргова компанія» про те, що право власності на квартиру належить продавцю - ТОВ «ФК «Довіра і Гарантія», не відповідають дійсності. Водночас ТОВ «Українська боргова компанія» зареєструвало за собою право власності на спірну квартиру фактично на підставі договору про відчуження майнового права на іпотеку, оскільки продавець - ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» не було власником предмета іпотека, а лише іпотекодержателям і не реєструвало за собою право власності на предмет іпотеки. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що право власності за ТОВ «Українська боргова компанія» зареєстроване з порушенням умов п. 4.4.2 іпотечного договору № 23 від 09.02.2006р., без укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем [PERSON] та новим іпотекодержателем. Окрім того встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2012р. по справі № 412/9784/2012 стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 09 лютого 2006 року № 23 у сумі 356 436,84 гривень, де 286 706,08 гривень - сума заборгованості за кредитом, 69 730,76 гривень - сума заборгованості по відсоткам. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.10.2013р. рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2012р. скасовано. У задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (а.с. 29 - 31). Як встановлено судом апеляційної інстанції, 09.02.2006р. між ТОВ «Український промисловий банк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») і [PERSON] укладено кредитний договір № 23, відповідно до якого, банк надав позичальнику кредит в сумі 60 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 08.02.2016р. На виконання вищезазначеного договору між банком та [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] зобов`язався відповідати в повному обсязі перед банком за повне та своєчасне виконання кредитного договору. Позивач в позові посилався на те, що [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконувалися, про що неодноразово він повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги Банку про виконання зобов`язань згідно умов кредитного договору. В зв`язку з чим, станом на 28.02.2012р. виникла заборгованість 356 436,84 грн., де 286 706,08 грн. - сума заборгованості за кредитом, 69 730,76 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Враховуючи невиконання відповідачами умов кредитного договору та договору поруки, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Проте з таким висновком суду апеляційний суд не погодився. Встановлено, що 30.06.2010р. був укладений договір між ПАТ «Дельта Банк», Товариством «Укрпромбанк» та Національним банком України про передачу активів та Кредитних зобов`язань «Укрпромбанку» на користь «Дельта Банку». В судовому засіданні суду першої інстанції відповідач [PERSON] посилався на те, що заборгованість за кредитним договором ним погашалася на рахунки Товариства «Український промисловий банк», але при передачі боргових активів Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» ці суми не були враховані. В апеляційній скарзі і в судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача [PERSON] посилався на ці ж обставини. В судових засіданнях апеляційної інстанції 21.02.2013р., 18.04.2013р., 19.07.2013р. з участю позивача та відповідачів по справі оголошувалася перерва для проведення звірки розрахунку між сторонами по сплаті грошових коштів за кредитними зобов`язаннями. Звірка проведена не була. В судовому засіданні 30.08.2013р. по даній справі також оголошувалася перерва та в черговий раз сторони ухвалою колегії суддів від 30.08.2013р. зобов`язані були провести звірку розрахунків, в судове засідання представник позивача 30.08.2013р. не з`явився, вказана ухвала була отримана позивачем 23.09.2013р., але звірка розрахунків сторін проведена не була. Тому позивач позовні вимоги про розмір заборгованості відповідачів за кредитним договором не довів, свідомо ігноруючи і ухвалу колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.08.2013р., якою сторони зобов`язано було в черговий раз провести звірку розрахунків. За таких обставин колегія суддів вважала позовні вимоги позивача не доведеними, у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції було скасоване з ухваленням нового рішення про відмову Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» у задоволенні позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не показуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Системний аналіз зазначених вище норм матеріального права дає підстави зробити висновок, що після сплати боргу перед банком, кредитний договір припиняється у зв`язку з виконанням зобов`язання, а отже і припиняється дія всіх забезпечувальних договорів. На підтвердження повного виконання зобов`язань представник [PERSON] надала платіжні доручення, які підтверджують виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором перед ТОВ «Український промисловий банк» (а.с. 195 - 249). Відповідач, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, не надав суду доказів на спростування погашення позивачем заборгованості за кредитним договором. Таким чином, з погашенням заборгованості за кредитним договором, іпотека припиняється і силу положень ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Відповідно до ч. 1 ст. 593 ЦК України припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням є свідченням припинення додаткових зобов`язань за договорами іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пп «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому пп «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, належним способом захисту є скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та визнання права власності на спірну квартиру за позивачем. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що позовні вимоги задоволено, витрати по сплаті судового збору в сумі 11 350,00 грн. (а.с. 1, 86) покладаються на відповідача. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved