Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

26.08.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона проживає в БМП-317 з 29 червня 1980 року. Мати позивача працювала з 25.07.1977 року по 02.11.1997 року у БМП-317 «Дніпротрансбуд», який станом на 2007 рік було реорганізовано в ТОВ «Дніпровськпромбуд». Для проживання батьків позивача, їм була надана квартира за адресою: [ADDRESS] . При вселенні в бараки усім мешканцям була вказана одна адреса, а саме: Дніпропетровська область, м. Синельникове, БМП-317, без зазначення конкретного бараку та номера квартири, згодом була присвоєна адреса: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є зареєстрованою за цією адресою з 10.12.2009 року, але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2010 року, тобто більше 10 років. Згідно довідки КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.08.2020 року №685, право власності на вказану квартиру не зареєстровано. В інформаційно-пошуковій підсистемі Регіонального відділення Фонду державного майна України, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , значиться за ВАТ «Дніпротрансбуд». На підставі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2002 року у справі №Б26/2/39/99, юридичну особу ЖЕК ВАТ «Дніпротрансбуд» ліквідовано. Об`єкти державної власності, у тому числі і вказаний житловий будинок, залишився без балансоутримувача. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області неодноразово зверталось до виконкому Синельниківської міської ради стосовно вирішення питання прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Синельникове житлових будинків, які не увійшли до статутного капіталу ВАТ «Дніпротрансбуд». Проте, рішення про передачу зазначеного житлового будинку до комунальної власності територіальної громади міста Синельникове, не прийняте. Вказаною квартирою [PERSON] володіє відкрито та безперервно з серпня 2010 року, проживає у ній, сплачує комунальні послуги, здійснює її ремонт. На підставі викладеного, позивач [PERSON] , посилаючись на ст. ст. 328, 344 ЦК України, просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. До початку проведення судового засідання представником відповідача Синельниківської міської ради Дніпропетровської області Ковтун А.О., надано суду заяву про розгляд справи без її участі, згідно вимог чинного законодавства. Свідок [PERSON] суду повідомив, що позивач проживає в квартирі [ADDRESS] з 2010 року. Квартира потребує ремонту. Будинок на балансі не знаходиться. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила суду, що позивач [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] , з 2010 року, сплачує комунальні послуги, вони між собою є сусідами. Вказане житло нікому не належало і не належить. Суд, заслухавши позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного. Відповідно до копії паспорта громадянина України, Серії [NUMBER] , виданого 29 вересня 2016 року Синельниківським РС ГУДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON] , [INFO] , є зареєстрованою з 10 грудня 2009 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.10), але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , згідно довідки про склад сім`ї та акту проживання від 11.08.2020 року, виданих квартальним комітетом №9 Синельниківської міської ради Дніпропетровської області (а.с.12, 17). Іншого нерухомого майна за [PERSON] в КП «Синельниківське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 року, не зареєстровано, що підтверджено довідкою вказаного підприємства від 02.02.2021 року. Згідно довідки КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.08.2020 №685, право власності на квартиру [ADDRESS] заінвентаризовано за [PERSON] , але станом на 31.12.2012 року (до вступу в дію Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), в КП «СМБТІ», не зареєстровано (а.с.18). Згідно листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях повідомлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] значиться в ІППС «Етап-майно», що веде Регіональне відділення, і є складовою частиною Єдиного реєстру об`єктів державної власності. Житловий фонд, у тому числі вказаний житловий будинок, в процесі приватизації не увійшов до статутного капіталу ВАТ «Дніпротрансбуд» (код за ЄДРПОУ 04691644), перебував на балансі його структурного підрозділу ЖЕК ВАТ «Дніпротрансбуд», який у 2000 році було виключено зі складу Товариства (ВАТ «Дніпротрансбуд»). Згідно з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2002 року по справі №Б26/2/39/99 юридичну особу ЖЕК ВАТ «Дніпротрансбуд» ліквідовано. Таким чином, житловий фонд, у тому числі житловий будинок [ADDRESS] , залишився без балансоутримувача. Згідно чинного законодавства України, а саме п.7 ст. 61 Кодексу України з процедури банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, у разі ліквідації підприємства-банкрута, зобов`язаного згідно із законодавством передати територіальній громаді об`єкти житлового фонду, орган місцевого самоврядування приймає такі об`єкти без додаткових умов, у порядку встановленому Законом. Виконавчим комітетом Синельниківської міської ради у липні 2020 року повідомлено [PERSON] , внаслідок розгляду її звернення, що будинок [ADDRESS] не перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Синельникове та не знаходиться на балансі підприємства, що здійснюють обслуговування житлового фонду (а.с.11). Згідно до ч.1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1\~ст. 344 ЦК України\~особа,\~яка\~добросовісно\~\~заволоділа\~\~чужим\~\~майном\~\~і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти\~\~років\~\~або рухомим майном - протягом п`яти років,\~\~набуває право власності на це майно (набувальна давність),\~\~якщо\~\~інше\~\~не встановлено цим Кодексом. Відповідно ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). З огляду на викладені вище обставини, судом встановлено, що на дату початку фактичного проживання позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме з 2010 року, вказане нерухоме майно на праві власності нікому не належало, про що вона була обізнаною, воно не мало балансоутримувача, у комунальну власність не перейшло, тому суд вважає доведеним та документально підтвердженим факт відкритого, безперервного, добросовісного заволодіння позивачем [PERSON] нерухомим майном квартирою [ADDRESS] в період з 2010 року по теперішній час, що становить більше десяти років. Таким чином, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що\~\~вимоги [PERSON] є обґрунтованими, повністю\~\~підтверджені\~\~документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved