overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

26 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Магдалинівська державна нотаріальна контора, про визначення часток у спільній власності. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що їй, її батькові, [PERSON] та відповідачам належить квартира [ADDRESS]. У серпні 2015 року батько позивача помер. Після його смерті відкрилася спадщина на частку вказаної квартири. Позивач звернулася до нотаріальної контори, проте їй було відмовлено через те, що частки померлого на момент смерті не була виділена. Зазначені обставини стали причиною звернення до суду з позовом про визначення часток співвласників у спільній власності (а.с.а.с. 2 4). Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, а [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти його задоволення. [PERSON], представник третьої особи до суду не зявилися, звернувшись з клопотаннями про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач доводиться дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с.а.с. 8, 7). 03 червня 1998 року на підставі розпорядження Державного житлово-комунального підприємства «Південне» від 03.06.1998 року №1726-98 було видано свідоцтво про право власності на житло, за яким позивач, її батьки та відповідачі набули право спільної власності на квартиру [ADDRESS] (колишня назва Кірова) у м. Дніпрі (колишня назва Дніпропетровськ) (а.с. 9). 17 квітня 2007 року [PERSON] склав заповіт на все своє майно на користь позивача (а.с. 8). 29 серпня 2016 року [PERSON] помер (а.с. 5). Після смерті батька позивач звернулася до третьої особи із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки на час смерті батька не була визначена його частки у спільній квартирі (а.с. 19). Відповідно до частини 4 статті 355 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з частиною 1 статті 357 ЦК частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку ані договором, ані законом не встановлено спільну сумісну власність співвласників на спірну квартиру, а тому ця квартира належала їм на праві спільної часткової власності, отже, за правилами частини 1 статті 357 ЦК, частки кожного з власників були рівними (по 1/5). Відтак, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити, встановивши, що кожному співвласникові спірної квартири належить по 1/5 її частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

26 жовтня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який 07 лютого 2009 року був зареєстрований Грицівською селищною радою. На даний час шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. З кінця жовтня 2015 року вона проживає з дітьми у своїх батьків, працює касиром у Грицівському відділенні ПриватБанку, утримує дітей самостійно. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливіст, так як працює та отримує заробітну плату близько 5000 гривень, офіційна частина якої становить 1294 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 108067 від 25.08.2009 року, виданим Грицівською селищною радою Шепетівського району Хмельницької області, та свідоцтвом про народження серії 1-БВ №204251 від 07.08.2013 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького управління юстиції у Хмельницькій області. З довідки Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області №2041 від 20.10.2016 року вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачкою. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

26 жовтня 2016 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання синів-Артема, [INFO] та [PERSON], 21.06.2012 р. у твердій грошовій сумі 1600 грн., по 800 грн. на кожну дитину щомісячно. Позивачка вказує на те, що з 22.12.2007 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають синів-Артема, [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідач матеріальну допомогу на утримання синів не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати синів належним чином. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 22 грудня 2007 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач працює неофіційно, має мінливий дохід, є фізично здоровий, інших утриманців немає, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання синів-Артема, [INFO] та [PERSON], [INFO] у\~твердій грошовій сумі по 800 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до їх повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

26 жовтня 2016 року позивач, ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 12.11.2007 року. Посилався на те, що 12.11.2007 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 9 200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 12 350 грн. 03 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 8 616 грн. 78 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 2 468 грн. 96 коп., заборгованість за пенею та комісією 200 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 564 грн. 29 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь \~ заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надавала. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати \~ справу у відсутність \~ \~ відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 12.11.2007 року укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 9 200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 12 350 грн. 03 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 8 616 грн. 78 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 2 468 грн. 96 коп., заборгованість за пенею та комісією 200 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 564 грн. 29 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

26 жовтня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 30 липня 1998 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу у є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не з'явився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомила. Відповідно до ухвали суду від 10 січня 2018 року прийнято рішення провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 1998 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується повторними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідно (а.с. 5, 6). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на позивача. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 640 грн та витрати на правову допомогу в сумі 500 грн, відповідно до квитанції Серії 10АААА 512299/337.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

26 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з 27.12.2003 року він з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області за актовим записом № 97. Від шлюбу у них [INFO] народилась донька - [PERSON]. Починаючи з кінця 2016 року та станом на момент подання позовної заяви до суду [PERSON] і [PERSON] фактично припинили сімейні відносини, їхній шлюб є лише формальним. У позовній заяві позивач вказує, що спільне життя із відповідачем не склалося тому що вони не змогли зберегти сім'ю, у них різні погляди на сімейне життя і обов'язки, а також втрачене почуття любові та взаємоповаги одне до одного. Крім цього [PERSON] зазначає, що між ним із [PERSON] часто відбуваються безпідставні сварки та непорозуміння у зв'язку з чим між ними склалися неприязні відносини, вони перестали вести спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, спроби примиритися не дали позитивних результатів. На думку позивача, збереження шлюбу є безперспективним. [PERSON] просить суд строк для примирення не надавати. Просить розірвати шлюб між ним і [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явився, однак 07.11.2017 року подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з'явилась, однак неодноразово була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Так, відповідно до відомостей відділу ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ Новодністровської міської ради Чернівецької області [PERSON] зареєстрована за адресою - [ADDRESS] (а.с. 15). Вся поштова кореспонденція, що відправлялася судом на дану адресу відповідача, поверталась із відміткою «Вручено особисто». В матеріалах справи відсутні відомості щодо іншого місця проживання чи перебування відповідача, а тому на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд дійшов висновку, що відповідач по справі був неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи те, що [PERSON] була неодноразово належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, а інших відомостей про місце проживання чи перебування відповідача в матеріалах справи немає, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

26 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що [PERSON] та [PERSON] 22.09.1990 року зареєстрували шлюб. Під час перебування у шлюбі в подружжя народилось двоє дітей: Тетяна, [INFO] та Катерина, [INFO]. На протязі останніх років стосунки між сторонами постійно погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Крім того, позивач і відповідач мають різні погляди на життя. [PERSON] вимагає розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] зареєстрований 22.09.1990 року. 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до Цивільного процесуального кодексу України та він викладений в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, ВВР, 2017, № 48, ст. 436. Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, цивільна справа розглядається відповідно до положень ЦПК України в редакції яка набула чинності 15 грудня 2017 року. В судовому засіданні позивач був відсутній, проте надав до суду заяву згідно змісту якої позов підтримує та прохає проводити судове засідання без його участі. Відповідач в судовому засіданні також був відсутній, проте і від неї надійшла заява відповідно до якої позов визнає та прохає розгляд справи проводити без її участі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22.09.1990 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ № 463135. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підставою звернення позивача до суду із вимогою розірвати шлюб, є небажання останнього мешкати із [PERSON] однією сім'єю. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

26 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, вказуючи, що 13.06.2017р. помер його батько, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 375743, актовий запис 7. Після його смерті відкрилась спадщина, яку він має намір успадкувати. Проте, через розбіжності у його Свідоцтві про народження, де помилково вказано імя батька «Іван» замість «Янко», не може реалізувати своє право на спадщину. Заявник в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив заяву задовольнити. (а.с. 11) Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, проте голова Розкопанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] телефонограмою повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 12). Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] дійсно є рідним сином [PERSON], який помер 13.06.2017р., зазначений факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

26 жовтня 2017 року [PERSON]\~ звернулась\~ з позовом до [PERSON]\~ про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №42. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 07 березня 2008 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]\~ Від шлюбу\~\~мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] та доньку Христину, [INFO]. З середини жовтня 2017 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. На даний час шлюб носить формальний характер, зберігати сім'ю позивач наміру не має.\~\~\~\~ В судове засіданні позивач не зявилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Форналь». Відповідач [PERSON]\~ в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, на розірвання шлюбу згоден. Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON]\~ та\~ [PERSON] зареєстрували шлюб 07 березня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №42. Після реєстрації шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища «Форналь» та «Форналь» відповідно /а.с. 4/. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] та доньку Христину, [INFO] /а.с. 5, 6/. [PERSON]\~ та\~ [PERSON]\~разом не проживають. Шлюб носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім'ї неможливо. В силу\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~позивач [PERSON]\~бажає залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу.

Outcome: approved