Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

25 вересня 2018 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») за довіреністю Чепіга Д.О. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно позовної заяви відповідно до укладеного договору №б/н від 20 листопада 2013 року [PERSON] отримала кредит в банку в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між сторонами договір, що підтверджується підписом у заяві. Всупереч умовам договору відповідач не виконала свої зобов`язання, тому виникла заборгованість, яка станом на 31 липня 2018 року становить 55383,47 грн., з них: 3592,97 грн. - заборгованість за кредитом, 45770,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2907,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2613,50 грн. - штраф (процентна складова). На даний час [PERSON] продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача, тому АТ КБ «ПриватБанк» вказану суму боргу, а також сплачений судовий збір в сумі 1762,00 грн. просить стягнути з відповідача. 25 вересня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі і постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначене на 22 січня 2019 року. 30 жовтня 2018 року на вказану в позовній заяві адресу відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ) судом рекомендованим поштовим відправленням направлено повістку та матеріали позовної заяви, однак поштове відправлення повернулося до суду без відмітки працівника поштового зв`язку про причини повернення. 22 січня 2019 року судом направлено запити з метою отримання відомостей про реєстрацію місця проживання [PERSON] 28 січня 2019 року на вказану в позовній заяві адресу відповідача [PERSON] судом повторно рекомендованим поштовим відправленням направлено повістку та матеріали позовної заяви, однак поштове відправлення повернулося до суду з відміткою працівника поштового зв`язку, що адресат не проживає. 01 лютого 2019 року до суду надійшла відповідь Летичівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області згідно якої [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] . 21 лютого 2019 року до суду надійшла відповідь Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької області згідно якої [PERSON] (раніше [PERSON] ) зареєстрована по [ADDRESS] , але в даний час за даною адресою не проживає. 08 травня 2019 року на офіційному сайті Летичівського районного суду Хмельницької області опубліковано оголошення про виклик в судове засідання на 07 червня 2019 року [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданого клопотання просить розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в жодне судове засідання не з`явилася, не подала до суду ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. У відповідності до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка була направлена відповідачу за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повідомлення про виклики до суду розміщені на офіційному сайті суду у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, тому на підставі ст.ст. 130, 131 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про дату і час розгляду справи, не з`явилася в судове засідання без поважних причин і не повідомила причини неявки. Зазначені обставини в сукупності дозволяють суду провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У ч. 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно змісту ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, 20 листопада 2013 року [PERSON] була подана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Своїм підписом відповідач підтвердила свою згоду з тим, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту. Вона зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку. У витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» детально вказані умови кредитування. Отже, з урахуванням положень Умов і Правил надання банківських послуг суд вважає, що шляхом подання відповідачем анкети-заяви до Банку між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. Із розрахунку заборгованості за договором вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами. З позовної заяви, поданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 31 липня 2018 року заборгованість [PERSON] становить 55383,47 грн., з них: 3592,97 грн. - заборгованість за кредитом, 45770,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2907,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2613,50 грн. - штраф (процентна складова). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. У зв`язку із зазначеним позовні вимоги щодо стягнення штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 2613,50 грн. задоволенню не підлягають. Отже, відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконала. Відповідачем доказів, які б стосувалися відсутності заборгованості або існування заборгованості в іншому розмірі, суду не надано. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з вищевикладених підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задовольняються частково на загальну суму 52269,97 грн., при цьому ціна позову була визначена в сумі 55383,47 грн. Отже, судом задоволено позов на 94,38%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 38,9% від сплаченої ним суми судового збору, а саме 1662,98 грн.

Outcome: partial