Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

25.02.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до АТ «ДТЕК Дніпроенерго» про стягнення середньої заробітної пати за час затримки виплати всіх сум при звільненні, в якому з урахуванням уточнених вимог просить стягнути з відповідача середню заробітну плату в розмірі 13179,76 грн. за затримку впродовж 22 днів виплат всіх сум, належних їй, при звільненні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14.01.2021 року на підставі наказу № 7-к директора ВП «Криворізька ТЕС» Дегтяренка С.М. її було звільнено з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. В цей же день на її картковий рахунок надійшли кошти в розмірі 18453,58 грн., 15.01.2021 року надійшли кошти в розмірі 1169,38 грн., а 05.02.2021 року надійшли кошти в розмірі 2,15 грн. Оскільки остаточна сума при звільненні в розмірі 2,15 грн. отримана позивачем лише 05.02.2021 року, тобто через 22 дні після звільнення, позивач вважає, що відповідачем порушено вимоги ст.116 КЗпП України, в зв`язку з чим просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. 17.03.2021 року судом за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 21.04.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву відповідач вказує, що 14.01.2021 року позивач на підставі наказу № 7-к звільнена із займаної посади на підставі п.2 т.40 КЗпП України. В день звільнення позивача останній виплачено кошти в розмірі 18453,58 грн., що складаються із заробітної плати, компенсації за дні невикористаної відпустки та вихідної допомоги, 15.01.2021 року позивачу виплачена допомога з тимчасової непрацездатності в розмірі 1169,38 грн. Нарахування заробітної плати працівникам АТ «ДТЕК Дніпроенерго» відбувається автоматично за допомогою системи обліку SAP HCM. При нарахуванні системою заробітної плати в січні 2021 року позивачу помилково нараховано індексацію заробітної плати в розмірі 2,68 грн., що було виплачено 05.02.2021 року, оскільки на момент проведення виплат у зв`язку зі звільненням позивача розмір індексації не перевищував встановленого розміру індексації випереджаючим шляхом. Також відповідач вказує, що ним не було порушено вимоги ст.116 КЗпП України при звільненні позивача, оскільки належні до виплати суми булі виплачені відповідно до приписів трудового законодавства. Також вказує на не співмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку з розміром заборгованості, характером заборгованості та діями позивача. 28.04.2021 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому позивач зазначає про необґрунтованість доводів представника відповідача, оскільки вказані пояснення не підтверджені доказами та суперечать діючому законодавству. Вважає, що суми заборгованості, яка була їй несвоєчасно виплачена відповідачем, не вистачало їй на придбання продуктів харчування та ліків її малолітнім дітям. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач працювала у відповідача та на підставі наказу № 7-к від 14 січня 2021 року була звільнена згідно п.2 ст.40 КЗпП України. 14.01.2021 року на підставі платіжного доручення № 5635697304 АТ «ДТЕК Дніпроенерго» перераховано на картковий рахунок [PERSON] кошти в розмірі 18453,58 грн. 15.01.2021 року на підставі платіжного доручення № 5638544665 АТ «ДТЕК Дніпроенерго» перераховано на картковий рахунок [PERSON] кошти в розмірі 1169,38 грн. 05.02.2021 року на підставі платіжного доручення № 5701640730 АТ «ДТЕК Дніпроенерго» перераховано на картковий рахунок [PERSON] кошти в розмірі 2,15 грн. (а.с.4-6). Факт нарахування суми індексації заробітної плати [PERSON] у січні 2021 року в розмірі 2,68 грн. підтверджується копією розрахункового листа, наданого позивачем, та не оспорюється відповідачем. Інших доказів на підтвердження позовних вимог позивачем до суду не надано. Таким чином, судом встановлено, що остаточний розрахунок в сумі 2,15 грн. з позивачем проведено 05.02.2021 року, тобто через 22 дні з моменту звільнення позивача. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. Судом встановлено, що відповідачем здійснено нарахування та виплату позивачу суми індексації заробітної плати у січні 2021 року в розмірі 2,15 грн., при цьому період затримки розрахунку складає 22 дні. Позивачем здійснено розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13179,76 грн. Вказаний розрахунок не оспорюється відповідачем, іншого розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідачем не надано до суду, тому суд погоджується з проведеним позивачем розрахунком. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, провадження № 14-623цс18, суд, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: -розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; -період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; -ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; -інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Як вбачається з матеріалів справи, під час звільнення позивач не заявляла про неправильність здійсненого з нею розрахунку, не повідомляла роботодавця про наявність підстав для виплати їй суми індексації заробітної плати за січень 2021 року в розмірі 2,15 грн. та про порушення у зв`язку з цим її прав. Позивач звернулася з даним позовом лише після отримання коштів в розмірі 2,15 грн. 05.02.2021 року та просить суд стягнути з відповідача заробітну плату за час затримки в розмірі 13179,76 грн., що у 6130 разів перевищує розмір виплаченої 05.02.2021 року заробітної плати в сумі 2,15 грн., при цьому позивачем не доведено тієї обставини, що неотримання коштів в розмірі 2,15 грн. в день звільнення призвело до майнових втрат позивача. Таким чином, враховуючи період затримки розрахунку при звільненні позивача, що складає 22 дні, а також поведінку відповідача, яким самостійно, без звернення позивача нараховано та виплачено суму індексації заробітної плати, а також враховуючи незначний розмір простроченої заборгованості, що складає 2,15 грн., суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем в порушення вимог ст.ст.12,13,81 ЦПК України не доведено ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат. Заперечуючи проти позову, представник відповідача вказав у відзиві на позов про помилкове нарахування суми індексації заробітної плати позивачу та на підтвердження факту помилкового нарахування суми індексації позивачу надав копію наказу генерального директора АТ «ДТЕК Дніпроенерго» від 25.04.2019 року № 18-Т «Про зміни в оплаті праці працівників АТ «ДТЕК Дніпроенерго», копію розрахунку індексації заробітної плати за період 04.2019- 01.2021 та копію відомості нарахування індексації по підприємству з 01.01.2021 по 31.01.2021 стосовно [PERSON] , складених головним бухгалтером ВП «Криворізька ТЕС» [PERSON] . Суд відхиляє вказані твердження як необґрунтовані, оскільки відповідачем не надано докази на підтвердження відображення у бухгалтерській звітності факту надмірно виплаченої позивачу суми індексації заробітної плати за січень 2021 року, вжиття відповідних заходів до відшкодування надмірно виплаченої заробітної плати тощо. При зверненні до суду з даним позовом позивачем судовий збір не було сплачено. З урахуванням висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) та постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 226/168/15-ц (провадження № 6-1121цс16), з 01 вересня 2015 року працівник не вважається звільненим від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Таким чином, відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved