overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

24.11.2015 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину до досягнення нею повноліття. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Позивач посилається на те, що в сторін у шлюбі [INFO] народився син [PERSON], який на цей час перебуває на повному її утриманні, адже відповідач дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання та виховання в добровільному порядку не надає, тобто ухиляється від належного виконання обов'язку утримувати дитину. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подавши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши суду письмову заяву, відповідно до якої позов визнає повністю, не заперечує проти задоволення позовних вимог та стягнення з нього аліментів у розмірі, про який просить позивач; просить справу розглянути за його відсутності. Дослідивши позовну заяву, письмові заяви позивача і відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. На підставі пункту 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подання позовної заяви) позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 487,20 грн., що відповідає вимогам підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

24.11.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за розпискою у розмірі 14000 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що 03.08.2014 року між ним та відповідачем укладено договір позики у формі письмової розписки, згідно з якою він передав відповідачу грошову позику у розмірі 14000 грн. зі строком повернення до 01.10.2015 року. До теперішнього часу відповідач свої зобов'язання не виконав, гроші не повернув. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з оригіналом розписки, 03.08.2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошову позику у розмірі 14000 грн., яку зобов'язався повернути до 01.10.2015 року. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що позивачем надано оригінал розписки від 03.08.2014 року, а відповідач визнав позовні вимоги, то є достатні підстави вважати, що відповідачем грошова сума 14000 грн., не повернута позикодавцю. На підставі викладеного, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за розпискою у розмірі 14000 грн. підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

24.11.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 29.05.2010 року Чогодарівською сільською радою Ширяївського району Одеської області, актовий запис № 01. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося у звязку з різністю характерів та морально-етичними поглядами на життя. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 29.05.2010 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Чогодарівською сільською радою Ширяївського району Одеської області, актовий запис № 01, (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 120865). Від даного шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 272786 від 16.08.2011 року, який проживає з матірю. Відповідно до матеріалів справи шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2012 року, спільне господарство не велось, проживають окремо. Основною причиною припинення сімейних відносин є відсутність спільних інтересів та різність характерів. Майнового спору та спору про місце проживання дитини у сторін не має. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони вирішили прізвища залишити без змін. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

24.11.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.11.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 118, посилаючись на те, що шлюбні відносини припинено через відсутність порозуміння, різні погляди на життя. Сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведеться, спір про майно відсутній, сторони фактично мешкають окремо. Отже, враховуючи, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, [PERSON] просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій вказала, що не заперечує проти розірвання шлюбу, справу просила розглядати за її відсутності. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - «[PERSON]». У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про одруження, серія [NUMBER], 01.11.2003 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 118 /а.с. 3/. Сторони мають дитину [PERSON], [INFO], копія Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 25 /а.с. 6/. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, проживають окремо, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спору про майно немає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

24.11.2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що проживаючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у них народився син [PERSON], [INFO], який в даний час знаходиться на повному утриманні матері. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 08.09.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв'язку з чим просить суд, стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Просив, щоб позивач не чинила перешкод у спілкуванні з сином. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін народився син син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 6). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 08.09.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що відповідач приймає неналежну участь в утриманні та вихованні неповнолітньої дитини, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу сину, яка знаходиться на утриманні та вихованні матері. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище сторін, а також прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Суд вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

24.11.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON]\~про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01 вересня 2009 р. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №139570 від 01.09.2009 р. видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.09.2009 року, шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 06. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Андрущенко» (а.с.4). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ №381404, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), також як вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1-КИ № 247266 доньку [PERSON] [INFO] (а.с.6). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 487,20 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

24.11.2015 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання малолітньої доньки Вікторії, [INFO], в розмірі ? частини усіх його видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем з 06.06.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого у них 28.06.2014 року, народилась донька Вікторія, яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Їхнє сімейне життя не склалося і в даний час сторони не проживають разом, сімейні стосунки не підтримують. Також вказувала на те, що на даний час позивач самостійно забезпечити дитині достатній рівень життя не спроможна, на утримання доньки коштів в неї не вистачає, відповідач не приймає матеріальної участі в утриманні та розвитку дитини. Позивач до судового засідання не зявилась, але надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її присутності, та зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судові засідання 08.12.2015 року та 22.12.2015 року не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, відзив або заперечення на позов [PERSON] до суду не надав, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, що підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулись на адресу суду. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив постановити заочне рішення по справі. Суд, ознайомившись із заявою позивача, оцінивши докази, що є у справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що позивач сама виховує дітей, а відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

24.11.2015 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22 липня 2007 року Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №39, мотивуючи тим, що шлюбні стосунки між ними припинені, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові, поваги, шлюб має формальний характер. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Примирення вважає неможливим. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні, про що надав письмову заяву. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, що підтверджується письмовою заявою. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Іванова) 22 липня 2007 року був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЖД №057118, виданим Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №39. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові, поваги. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведеться. Примирення позивач вважає неможливим. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також з огляду на те, що відповідач позов визнала, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

24.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, надали до суду заяву, в якій просили розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали і просили задовольнити. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. У звязку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2002 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ було зроблено запис за №670 (свідоцтво про шлюб серії І-ФП №084317 від 13.12.2012). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якої в актовому записі про народження вказаний відповідач (свідоцтво про народження серії І-ФП №182776 від 04.04.2013 р., актовий запис №1128 від 08.04.2008 року). Дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, вихованням не займається, чим порушує право на забезпечення дитини гідними умовами життя та всебічного розвитку. Відповідач здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст. ст. 180-184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоровя і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан та вважає за можливе стягнути аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 24.11.2015 року і до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

24.11.2015 року до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги аргументовано тим, що 08.12.2012 року сторони зареєстрували шлюб в органі Сквирського райрнного управління юстиції у Київській області, актовий запис №93. Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, оскільки на протязі тривалого часу вони не можуть досягнути порозуміння. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим тому, що шлюб має формальний характер і бажає його розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася. Направила суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутності. Позовні вимоги підтримує і на розірванні шлюбу наполягає. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча була повідомлений належним чином про час та дату судового засідання. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з постановленням заочного рішення суду, так як проти цього вони не заперечують. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає, так як збереження сім'ї є не можливим. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ч.3ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved