Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

25 жовтня 2016 року на адресу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, обґрунтовуючи свої вимог тим, що з відповідачем вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, від якого [INFO] у них народилася дитина - [PERSON]. У 2011 році вони припинили стосунки, дитина залишилась проживати разом з нею, повністю знаходячись на її утриманні та вихованні. Заочним рішення Слов'янського міськрайонного суду від 02 лютого 2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 24 листопада 2014 року і до повноліття дитини. Відповідач рішення суду не виконував, аліменти не сплачував, маючи заборгованість по ним, наслідком чого, за її зверненням відповідача, як боржника, було оголошено у розшук. Відповідач свої батьківські обов'язки не виконує, тим самим самоусунувся від утримання, виховання дитини. У зв'язку з нестабільною ситуацією в регіоні через проведення активної фази АТО, бойових дій на території Донецької і Луганської областей, в т.ч. в м. Донецьку, у неї виникла нагальна потреба у необхідному випадку (з метою схоронення життя і здоров'я доньки) швидкого виїзду її та дитини за кордон, а також безперешкодного перетинання лінії розмежування на території проведення АТО, де в неї з дитиною залишились рідні та близькі люди, а також квартира. Проте для цього згідно вимог чинного законодавства України їй необхідно отримати, нотаріально посвідчений, дозвіл батька (в даному випадку відповідача) про надання ним згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України від 21.01.1994 року № 3857-ХХ11 «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами) та постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом, так як будь-який іншим шляхом реалізувати своє законне право і право дитини на виїзд з України та зворотній в'їзд не має можливості. Просить суд надати їй, [PERSON], [INFO], уродженки м. Донецька, громадянки України, яка зареєстрована в Куйбишевському районі [ADDRESS], тимчасово зареєстрована і мешкає в [ADDRESS], дозвіл на тимчасовий виїзд з України в її супроводі малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], яка тимчасово зареєстрована в [ADDRESS], за кордон, а саме: до Російської Федерації і Республіку Крим, без згоди батька дитини [PERSON], [INFO], уродженця с. Старомихайлівка Марїнського району Донецької області, громадянина України, з правом повернення дитини у супроводі матері на територію України, а також тимчасові, неодноразові та безперешкодні перетинання лінії зіткнення в зоні проведення антитерористичної операції в м. Донецьку Донецької області на період з 01 листопада 2016 року по 01 листопада 2017 року. Позивач [PERSON] про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. 08 листопада 2016 року до суду надала Заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути у її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с.16). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с.14). Про причини своєї неявки в суд не повідомив. У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи - Органу опіки і піклування Слов'янської міської ради Донецької області до судового засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 08 листопада 2016 року від представника третьої особи надійшла Заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі та винести рішення на розсуд суду (а.с.15). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи: Органу опіки і піклування Слов'янської міської ради Донецької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено Свідоцтвом про народження, серія [NUMBER], виданого 30 березня 2010 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, батьками дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до копії паспорта громадянина України серія [NUMBER], виданого 15 серпня 2007 року Мар'їнським РВ ГУМВС України в Донецькій області, місце проживання позивача [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до Довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, виданої 05 грудня 2014 року за № 1429011309 Управлінням соціального захисту населення, місце перебування [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS]. Також в довідці зазначено, що разом з [PERSON] прибула неповнолітня особа - донька [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с. 10). Згідно Заочного рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2015 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, починаючи з 24 листопада 2014 року до повноліття дитини (а.с.6). Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2015 року [PERSON], [INFO], оголошено у розшук (а.с.7). Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України». У відповідності з абзацами 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.п. 5.1.1 та 5.1.2 Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого Наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12 червня 2015 року № 415ог, слідує, що в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України (надалі - Правила), затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Відповідно до п. 3-4 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України осіб, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків може бути здійснено за нотаріально посвідченою згодою батьків, або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. У ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У ст. ст. 3, 6 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст. 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 257 Сімейного кодексу України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Як встановлено в судовому засіданні сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем [PERSON], відповідач покинув сім'ю, участі у вихованні та утриманні доньки не приймає. Проведення антитерористичної операції на території Донецької області триває. Позивач бажає тимчасово виїхати разом із малолітньою донькою за межі України і отримати на це офіційний дозвіл відповідача не має змоги. Суд вирішуючи позовні вимоги в частинні надання позивачу дозволу на виїзд дитини за межі України, без згоди та супроводу відповідача, враховує, що виїзд дитини за межі України сприятиме її всебічному та гармонійному розвитку, розширенню кругозору, спілкування з близькими родичами, тому відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved