Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

25.02.2019 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт батьківства громадянина України [PERSON], який помер 22 грудня 2018 року в селі Дмитрівка Приазовського району Запорізької області відносно [PERSON] (за шлюбом [PERSON]), [INFO], уродженки [INFO]. Заява обґрунтована тим, що 22 грудня 2018 року у віці 79 років в селі Дмитрівка Приазовського району Запорізької області помер рідний батько заявника [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, що складається із земельної ділянки площею 7,11 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Згідно довідки Дмитрівської сільської ради № 36 від 20.02.2019 року звісною спадкоємицею після смерті [PERSON] є заявниця (його дочка). Крім того, згідно господарського обліку житловий будинок, розташований по вул. Леніна, 38 в с. Дмитрівка Приазовського району Запорізької області обліковується за головою домогосподарства [PERSON], членами його сімї є: його дружина [PERSON] та донька [PERSON]. Інших спадкоємців не має. З метою подання заяви про прийняття спадщини, заявник звернулася до Приазовської районної державної нотаріальної контори, де їй було запропоновано звернутися до суду з заявою про встановлення факту батьківства між нею та батьком, оскільки документ, який би підтверджував цей факт відсутній. Мати заявника [PERSON] та батько [PERSON] почали разом проживати і вести спільне господарство в 1967 року за адресою: с. Дмитрівка вул. Леніна, 38. Проте, на час народження заявниці, батьками шлюб не був зареєстрований в органах РАЦС і тому в свідоцтві про народження заявниці відсутній запис про батька. В подальшому, 27.12.1982 року шлюб між матірю та батьком заявниці був зареєстрований, і після реєстрації шлюбу матері присвоєно прізвище «Помазан». 04.02.1989 року заявник зареєструвала шлюб із [PERSON] та після укладення шлюбу змінила прізвище з «Бондаренко» на «Шкіль». За життя батько [PERSON] визнавав заявницю своєю донькою. Встановлення факту батьківства має юридичне значення, оскільки дозволяє заявнику у встановленому законодавством оформити спадщину після померлого батька. Ухвалою судді від 04 березня 2019 року відкрито провадження у справі і призначено судове засідання на 28 березня 2019 року. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, 25.02.2019 року надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Дмитрівської сільської ради в судове засідання не зявився, в особі сільського голови [PERSON] надав заяву, в якій не заперечує проти задоволення вимог [PERSON], просить розглянути справу за відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матірю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. В пункті 3 цієї постанови наведені роз'яснення про те, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, при розглядів справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення викладені роз'яснення про те, що заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матірю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР. Враховуючи те, що заявник народилася 06.12.1967 року, суд при вирішенні справи застосовує положення ст.53 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, якою передбачено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 436638 від 27.12.2018 року [PERSON] помер 22.12.2018 року у віці 79 років в с. Дмитрівка Приазовського району Запорізької області. Відповідно до свідоцтва про народження серії V-УР № 0328854 від 20.12.1967 року, матір'ю [PERSON], яка народилася 06.12.1967 року в с. Дмитрівка є [PERSON]. Відомості про батька в свідоцтві не зазначені. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00022415551 від 21.03.2019 року матірю [PERSON], народженої 06.12.1967 року в с.Дмитрівка Приазовського району Запорізької області - є [PERSON] (дата народження минуло 28р.), а відомості про батька відсутні, але [PERSON] вказаний заявником. Заявник [PERSON] на теперішній час має прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС № 400993 від 04.02.1989 року. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖС № 495105 від 27.12.1982 року судом встановлено, що 27.12.1982 року громадянин [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, після чого [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON]. Згідно довідки Дмитрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області № 36 від 20.02.2019 року [PERSON] був зареєстрований та постійно мешкав з 09 березня 1955 року по день смерті 22.12.2018 року за адресою: вул. Центральна (Леніна), 38 с. Дмитрівка і відомим спадкоємцем є дочка [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO]. За виписками із по господарських книг виданими Дмитрівською сільською радою №№ 31, 32, 33, 34, 35 від 20.02.2019 року, згідно господарського обліку в період із 1967 року по 1982 рік житловий будинок, розташований по вул. Леніна (нині Центральна), 38 в с.Дмитрівка Приазовського району Запорізької області обліковується за головою домогосподарства [PERSON], [INFO]. Членами його сімї є: дружина [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП №064032 від 19.12.2002 року, [PERSON] на підставі рішення Приазовської райдержадміністрації № 278 від 24.07.2002 року передана у приватну власність земельна ділянка площею 7,11 гектарів, що розташована на території Дмитрівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до інформаційних довідок № 55454809 та № 55454799, наданих на запит суду завідувачем Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області, який діє в порядку заміщення завідувача Приазовської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 13.03.2019 року у Спадковому реєстрі інформація про заповіти/спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті 22.12.2018 року [PERSON] відсутня. Таким чином судом встановлено, що право на земельну частку (пай) входить до складу спадщини, згідно ст.1218 ЦК України, і може бути успадковане спадкоємцями першої черги, до яких відноситься донька померлого, відповідно до ст.1261 ЦК України. Із письмових заяв свідків [PERSON], [INFO], яка проживає [INFO] і [PERSON], [INFO], який проживає в [INFO], справжність підписів яких засвідчена секретарем Дмитрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області 21.03.2019 року, встановлено, що [PERSON] із 1967 року проживав і вів спільне господарство разом із матір'ю заявниці [PERSON]. Шлюб зазначених осіб був не зареєстрованим до 1982 року, але за життя [PERSON] визнавав [PERSON] своєю рідною дочкою, яка ставилася з повагою до нього, як до свого батька. В цих заявах вказані особи зазначили, що їм відомо про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання свідка та у зв'язку з похилим віком, прибути в судове засідання вони не можуть. Досліджені в судовому засіданні докази безспірно підтверджують, що померлий [PERSON] визнавав заявницю своєю дочкою, піклувався про неї та виховував, але в свідоцтві про народження [PERSON] не був записаний батьком, відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері, яка не перебувала на той час в шлюбі з [PERSON]І.). У зв'язку з викладеним суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог заявника, які є обґрунтованими та підтверджені, дослідженими в судовому засіданні, доказами. Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для охорони її прав та інтересів, створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, як спадкоємця першої черги після померлого батька.

Outcome: approved