Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

25 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить: - визнати за нею та [PERSON] право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, площею 0,1546 га, кадастровий номер [NUMBER], яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS]; - визнати в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за нею право власності на 1/2 частину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, площею 0,1546 га, кадастровий номер [NUMBER], яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS]. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що з березня 1984 року по 12 вересня 1990 року вона проживала з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується актом обстеження домогосподарства від 24.09.2015 року (а.с.20) та актом, який складено майстром технічної дільниці ЖЕД-409 в присутності сусідів-свідків (а.с.22). В період з 12 вересня 1990 року по 16 листопада 2012 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу та копією рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.11.2014 року (а.с.12-14). [INFO] року помер її колишній чоловік [PERSON] (а.с.37), внаслідок чого відкрилась спадщина. За життя [PERSON] придбав глиняний житловий будинок, вкритий шифером, загальною площею 19 кв.м та надвірні будівлі: сарай та льох, який розташований у с. Медвин, Богуславського району, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 11.09.1989 року (а.с.8). Після цього, під час шлюбу внаслідок спільних трудових та грошових затрат вони здійснили добудови до житлового будинку та побудували господарські будівлі і споруди, чим самим істотно збільшили вартість нерухомого майна, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок від 07.07.2008 року (а.с.16-18) та рішенням Медвинської сільської ради від 28.08.2008 року №40 (а.с.9). Крім того, під час перебування в шлюбі [PERSON] отримав у власність земельну ділянку, площею 0,1546 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по [ADDRESS], що підтверджується Державним актом на земельну ділянку від 17.06.2009 року (а.с.19). Оскільки, вона на даний час не може належним чином розпоряджатись майном, що було придбано під час шлюбу з [PERSON], тому вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримала, посилаючись на вищевказані обставини та пояснила, що вона познайомилась із своїм майбутнім чоловіком [PERSON] по роботі в 1974 році. Після знайомства вони тривалий час спочатку мали дружні відносини, а з березня 1984 року почали спільно проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу. У них був спільний бюджет, вони спільно вели господарство, обробляли 15 соток землі, разом їздили відпочивати в м. Сухумі та в 1989 році за спільні кошти купили будинок. На той час будинок складався із однієї кімнати. Після укладення шлюбу вони розібрали та викинули грубу, яка стояла по середині кімнати у будинку, із комори викинули котел, зняли з будинку дах, щоб замінити на новий, але глиняні стіни почали валитись. Тоді вони найняли майстрів - будівельників, які зробили новий фундамент для будинку та його перепланували, стіни укріпили, накрили будинок новим дахом, добудували веранду і тому площа будинку значно збільшилась. Внаслідок проведених будівельних робіт будинок складається із 4 кімнат. Крім того, під час шлюбу вони побудували гараж і сарай та встановили нову огорожу, ворота та хвіртку. В зв'язку з тим, що її чоловік був інвалідом і йому було важко пересуватися, вона особисто займалась вирішенням питань по оформленню права власності на житловий будинок та земельну ділянку. Збираючи необхідні документи їй спеціалісти порадили, щоб швидко оформити право власності на нерухоме майно необхідно його записати на ім'я чоловіка, оскільки він був стороною у договору купівлі-продажу будинку. Тому житловий будинок та земельна ділянка оформлені на її чоловікові, не дивлячись на те, що це майно було придбано під час шлюбу. Просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити позов, посилаючись на вищевказані обставини. Медвинська сільська рада Богуславського району в судове засідання свого представника не направила, але письмово повідомили, що повністю визнають вимоги позивача [PERSON] і не заперечують проти задоволення її позову та просили розглянути справи без участі їх представника (а.с.32). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, не дивлячись на те, що належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомила. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні своїми поясненнями підтвердили факт про те, що позивач [PERSON] спільно проживала однією сім'єю без укладення шлюбу з [PERSON], оскільки вони разом придбали спірний будинок, за спільні кошти та власною працею здійснили в цьому будинку ремонт та добудову веранду і побудували нові господарські будівлі. Всі сусіди вважали їх чоловіком та дружиною. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази, надані сторонами по справі, враховуючи положення ч. 4 ст.174 ЦПК України, ст. 25 КпШС, ст. 17 Закону України «Про власність», ст.ст. 60, 62, 63, 68 СК України, ст. 120 ЗК України, ч.2 п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. ст. 321, 368, 377 ЦК України, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача [PERSON] З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved