Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

25.03.2016 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Позов обґрунтовано тим, що 09 лютого 2015 року [PERSON] взяв в борг 600,00 доларів США, у [PERSON], які зобов'язався повернути до 01 квітня 2015, про що написав розписку у присутності свідків. У визначений термін відповідач боргу не повернув, на вимоги кредитора, про його повернення, не реагував. За таких обставин позивач вважає, що відповідач, крім повернення суми основного боргу, у розмірі 16 131,25 грн., у відповідності до приписів ст. 625 ЦК України, повинен сплатити, за період з 01 квітня 2015 по 16 березня 2016, 3% річних, що є 465 грн. 37 коп. Розрахунок: Сума основного боргу становить 600 доларів, що в еквіваленті по курсу Національного Банку України, станом на 16 березня 2016 , дорівнює 16 131 грн. 25 коп. 16 131,25 х 3% : 365 х 351дн.= 465,37 грн. Загалом: 16 131,25 + 465,37 =16 596,62 грн. З огляду на викладене кредитор змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення боргу, у якому просить: задовольнити її вимоги та стягнути з [PERSON], на її користь, суму основного боргу 16 596,62 грн, з урахуванням 3% річних - 465,37 грн., також стягнути з відповідача судові витрати у сумі 1 351,20 грн. Позивач, у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В своїх поясненнях посилалися на доводи та докази, що зазначені в позовній заяві та додатках до неї. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що згоден сплачувати борг, але просив розстрочити його виконання. Так, боржник має можливість сплачувати по 100,00 доларів щомісячно, в еквіваленті по курсу НБУ. Позивач не заперечувала проти запропонованого відповідачем розстрочення виконання рішення суду. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, та заслухавши пояснення сторін вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно письмової розписки від 09.02.2015, [PERSON], паспорт [NUMBER], прописаний в [ADDRESS] взяв в борг 600,00 (шістсот) доларів в [PERSON], які він зобов'язався повернути до 01.04.2015 р. Розписку засвідчили своїми підписами свідки: [PERSON], [PERSON].(а.с.7). Долучено довідку № 31 від 16.03.2016, з Райффайзен Банку Аваль, згідно до інформації з якої курс долара США, станом на 16.03.2016, становив 2688,5419 грн. за 100 доларів США, відповідно до курсів іноземної валюти НБУ (а.с.10). У матеріалах справи наявна угода № 94 про представництво клієнта адвокатом з юридичних питань від 16.03.2016, укладена між адвокатом [PERSON] та [PERSON] Згідно акту виконаних робіт по угоді № 94 від 16.03.2016, клієнтом [PERSON] сплачено гонорар адвокатові у розмірі 800,00 грн. (а.с.5,6) Правовим висновком, що викладений у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, визначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Дослідивши правову природу вищезазначеної розписки, суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, які випливають з договору позики грошових коштів. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою ст. 1050 ЦК України передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, та беручи до уваги те, що боржник повністю визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини, які випливають з договору позики грошових коштів, виконання зобов'язань порушено з вини відповідача, на день розгляду справи заборгованість за розпискою позивачу не сплачена, позивачем вірно розраховані грошові санкції за несвоєчасне повернення боргу, що передбачені ст.. 625 ЦК України, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повному обсязі. Разом з тим [PERSON] просив суд розстрочити виконання рішення у розмірі 100,00 (сто) доларів на місяць в еквіваленті по курсу НБУ. Статтею 217 ЦПК України передбачено те, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Отже, суд вважає за доцільне розстрочити виконання рішення шляхом виплати суми у розмірі 2688 грн. 54 коп. щомісячно на протязі 6 (шести) місяців та суми у розмірі 2281 грн. 95 коп. до кінця сьомого місяця, починаючи з моменту набрання рішення законної сили. Позивачем долучено документ, яким підтверджено сплату ним судового збору у розмірі 551, 20 грн. (а.с.2). Згідно з ч. 1 ст. 88, ч. 1 ст. 84 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.

Outcome: approved