Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

26 квітня 2018 року позивачка звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В прохальній частині позову позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця, м. Дніпро, на її користь на утримання доньки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітної плати та інших доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на її користь на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітної плати та інших доходів щомісячно до досягнення дитиною 3-х років, тобто до 14.07.2020 року. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач [PERSON] є її чоловіком, з яким вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.04.2011 року. Від спільного життя мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Їхня сімя з відповідачем практично розпалася, разом не проживають та спільне господарство не ведуть. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач надає недостатньо. Крім того вона не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення трьох років, тому також має право на утримання матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач є працездатною особою, на обліку в лікувальних закладах не перебуває, інвалідом не є, тому може працювати та сплачувати аліменти (а.с. 1,2). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду (а.с. 11). В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, також пояснив, що в липні місяці давав на утримання дітей 1000 грн. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 29 квітня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис №149 та видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії №1-КИ №188691, прізвище [PERSON] було змінено на [PERSON] (а.с. 5). 03 липня 2011 року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №340021 виданим 15.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено актовий запис за №89 (а.с. 4). З свідоцтва про народження виданого 20 липня 2017 року Амур-Нижнодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається, що 14 липня 2017 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис за № 1045 (а.с. 3). У відповідності зі ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно з ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Суд виходить з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків з догляду та матеріального забезпечення власної дитини. При вирішенні спору суд керується положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитина має право розраховувати на повноцінне дитинство. Інтереси дитини підлягають переважному захисту у разі співставлення з правами та законними інтересами відповідача. Суд відзначає, що батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому, за приписами ст. 182 СК України судом враховано, що мати дитини здійснює догляд за нею, але можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. На підставі досліджених доказів та, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько малолітніх дітей повинен піклуватися про них та утримувати їх, а також утримувати матір його дитини в період догляду нею за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, однак матеріальної допомоги на утримання дітей і її матері не надає, суд приходить до висновку, що відповідач повинен виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення кожного із дітей повноліття та на утримання матері дітей в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, починаючи з дня подання до суду позовної заяви. Врахувати в суму сплачених аліментів грошові кошти в розмірі 1000 грн. наданих відповідачем на утримання дітей. Позивачку відповідно до п. 3 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі, визначеному згідно з ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За нормою статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1762 грн., в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі зазначеного, ст.ст. 75, 80, 84, 86, 88, 91, 141, 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved