Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

25 березня 2020 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 30 жовтня 2018 року №25-8430/14-18-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Світличненської сільської ради Варвинського району Чернігівської області та надано останньому у власність земельну ділянку площею 2000,00 га, кадастровий номер 7421184000:07:000:0708, для ведення особистого селянського господарства на території вказаної сільської ради. На підставі зазначеного наказу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10 січня 2019 року зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, номер запису про право власності: 29867126. Проте [PERSON] не мав права на отримання у власність земельної ділянки площею 2000,00 га, кадастровий номер 7421184000:07:000:0708, для ведення особистого селянського господарства, оскільки наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 13 грудня 2016 року №25-20355/14-16-сг він вже отримав у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Канівщинської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, а відповідно до ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться лише один раз по кожному виду використання. Прокуратурою було направлено до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру лист щодо необхідності врегулювання питання правомірності повторного отримання [PERSON] земельної ділянки, на що отримано листи, у яких адресат констатував порушення [PERSON] принципу разової приватизації землі по кожному виду використання, однак реальних заходів, спрямованих на усунення порушення, не вжито. Зважаючи на те, що [PERSON] отримав незаконні переваги порівняно з іншими громадянами, порушив суспільний інтерес, а Головне управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області, затверджуючи наказ про передачу земельної ділянки йому у власність, не перевірило, чи має [PERSON] на це право, прокурор просить визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 30 жовтня 2018 року №25-8430/14-18-сг, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2 га, кадастровий номер 7421184000:07:000:0708, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Світличненської сільської ради Варвинського району Чернігівської області; скасувати запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7421184000:07:000:0708 за [PERSON] , що внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під номером 29867126; а також стягнути з відповідачів на користь прокуратури Чернігівської області сплачений судовий збір у сумі 4204,00 грн. Ухвалою суду від 31 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено відкрите підготовче судове засідання у справі за правилами загального позовного провадження на 28 квітня 2020 року. 17 квітня 2020 року до суду надійшов відзив Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області на позовну заяву (а.с. 45-47), відповідно до якого просять розглянути справу без участі представника управління та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 24 квітня 2020 року надійшла відповідь прокурора на відзив Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області(а.с. 57-60). Зазначає, що після прийняття рішення про затвердження документації із землеустрою, яка є підставою для державної реєстрації земельної ділянки, та надання органу Держгеокадастру копії такого рішення Державний кадастровий реєстратор вносить відповідні відомості до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі. Державний кадастровий реєстратор в день отримання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносить відомості про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних зазначеного Реєстру до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі. За таких обставин Головне управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області мало можливість перевірити за даними Державного земельного кадастру, чи не використав [PERSON] своє право на приватизацію земельної ділянки, та дізнатися, що останній вже не має такого права у зв`язку з його реалізацією. Ухвалою від\~28\~квітня 2020\~року залучено\~до участі\~у справі\~третю особу,\~яка не\~заявляє\~самостійних\~вимог щодо\~предмета\~спору, - Сільськогосподарське товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Дружба-Нова». 30 квітня 2020 року з Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області надійшли додаткові письмові пояснення по справі, відповідно до яких управління частково визнало позов, а саме у частині скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку (а.с. 82-84). 14 травня 2020 року до суду надійшов відзив [PERSON] , щодо якої в матеріалах справи відсутні відомості про право представляти інтереси відповідача [PERSON] (а.с. 93-94). 20 травня 2020 року прокурор подав до суду відповідь на відзив [PERSON] (а.с. 105-107), у якому просив залишити вказаний відзив без розгляду, оскільки в матеріалах справи відсутні та [PERSON] не додала до свого відзиву доказів на підтвердження того, що вона має право представляти інтереси свого сина [PERSON] , який є повнолітньою та дієздатною особою. Ухвалою від 25 травня 2020 року підготовче засідання відкладено до 15 червня 2020 року у зв`язку з необхідністю витребування інформації про перебування відповідача [PERSON] на військовій службі. Оскільки станом на 15 червня 2020 року запитувана інформація до суду не надійшла, підготовче засідання відкладено до 03 липня 2020 року та надіслано до військової частини повторний запит. Ухвалою від 15 червня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] , про зупинення провадження у справі, оскільки проходження відповідачем військової служби за контрактом не утворює обов`язку суду та не наділяє суд правом зупиняти провадження. Ухвалою суду від 03 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 28 липня 2020 року. За клопотанням представника відповідача [PERSON] [PERSON] , судовий розгляд відкладено до 14 вересня 2020 року. Прокурор у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій підтримала позов у повному обсязі, судовий збір просила стягнути на користь Чернігівської обласної прокуратури, яка є правонаступником Прокуратури Чернігівської області. Позивач Державна\~служба України\~з питань\~геодезії,\~картографії та\~кадастру до\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області свого представника в судове засідання не направила, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від відповідача\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 45-47), відповідно до якого просять розглянути справу без участі представника управління та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, а в подальшому додаткові письмові пояснення (а.с. 82-84). З наданих пояснень вбачається, що управління визнає позовні вимоги частково та просить суд скасувати запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7421184000:07:000:0708 за [PERSON] , що внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 29867126, а у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 30 жовтня 2018 року №25-8430/14-18-сг відмовити, оскільки він є актом одноразового застосування і вичерпує свою дію шляхом виконання. В обґрунтування вказаної позиції посилаються на рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009, правові висновки Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №359/2258/17-ц та Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі №922/614/19. Крім того, зазначають, що у повторному наданні у власність [PERSON] земельної ділянки відсутня їх вина, адже реєстрацію здійснив державний реєстратор, який і порушив законодавство про державну реєстрацію прав, здійснивши реєстрацію за наявності суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на земельну ділянку. Водночас зазначають, що вони не обліковують осіб за ознакою безоплатного надання їм земельних ділянок по кожному виду використання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву чи заяв з процесуальних питань не подав, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Представник відповідача\~та\~третьої особи,\~яка\~не\~заявляє самостійних\~вимог\~щодо\~предмета спору, - Сільськогосподарського товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Дружба-Нова», адвокат Литвиненко Д.Г. подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Пояснень щодо\~позову та\~заперечень проти\~позову від\~третьої особи,\~яка\~не\~заявляє самостійних\~вимог\~щодо\~предмета спору, - Сільськогосподарського товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Дружба-Нова», до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 19 вересня 2016 року (а.с. 17), наказу Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області №25-15691/14-16сг від 29 вересня 2016 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» (а.с. 18) та наказу Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області №25-20355/14-16-сг від 13 грудня 2016 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» (а.с. 19) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за відповідачем [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7424184000:06:000:0451, площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, номер запису про право власності: 18219651, на території Канівщинської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с. 14-16). У подальшому, на підставі заяви [PERSON] від 26 лютого 2018 року (а.с. 20), наказу Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області №25-2069/14-18сг від 29 березня 2018 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» (а.с. 21) та наказу Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області №25-8430/14-18-сг від 30 жовтня 2018 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» (а.с. 22) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за відповідачем [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7421184000:07:000:0708, площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, номер запису про право власності: 29867126, на території Світличненської сільської ради Варвинського району Чернігівської області (а.с. 14-16). Статтею 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно з п. б ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться лише один раз по кожному виду використання. Отже, відповідач [PERSON] не мав права на повторне отримання у власність земельної ділянки площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства. Частина 10 ст. 79 ЗК України чітко визначає, що державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно з\~п.п.\~112-113\~Порядку ведення\~Державного земельного\~кадастру,\~затвердженого Постановою\~Кабінету Міністрів\~України №1051\~від 17\~жовтня 2012\~року,\~після прийняття\~органом державної\~влади чи\~органом місцевого\~самоврядування рішення\~про затвердження\~документації із\~землеустрою,\~яка є\~підставою для\~державної реєстрації\~земельної ділянки,\~та надання\~Держгеокадастру або\~його територіальному\~органові відповідно\~до компетенції\~засвідченої копії\~такого рішення\~Державний кадастровий\~реєстратор протягом\~двох робочих\~днів з\~моменту її\~отримання вносить\~відповідні відомості\~до Поземельної\~книги в\~електронній (цифровій)\~та паперовій\~формі. До Поземельної книги в паперовій формі додається засвідчена копія рішення, яке є підставою для внесення відомостей до неї. Державний кадастровий реєстратор в день отримання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносить відомості про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних зазначеного Реєстру до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі. Оскільки передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗК України, провадиться один раз по кожному виду використання, то розпорядник земель, яким в даному випадку є Головне управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області, повинен з`ясовувати факт наявності у осіб права на безоплатну приватизацію земельної ділянки відповідної категорії. Враховуючи наведене, суд критично ставиться до твердження відповідача Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області про те, що вони не обліковують осіб за ознакою безоплатного надання їм земельних ділянок по кожному виду використання, а також про відсутність їхньої вини у повторному безоплатному наданні [PERSON] земельної ділянки по одному виду використання, адже перед затвердженням документації із землеустрою управління мало можливість та зобов`язане було перевірити, чи не реалізував [PERSON] своє право на отримання земельної ділянки у власність по вказаному виду використання раніше. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що саме наказ Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області №25-8430/14-18-сг від 30 жовтня 2018 року є підставою виникнення права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 7421184000:07:000:0708 на території Світличненської сільської ради Варвинського району Чернігівської області. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. За таких обставин не заслуговує на увагу твердження управління про те, що наказ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність не підлягає скасуванню, оскільки є актом одноразового застосування і вичерпав свою дію шляхом виконання. Більш того, на обґрунтування вказаної позиції суду, свідчить і те, що на відміну від рішень державного реєстратора про здійснення реєстраційних дій, які за судовою практикою визнаються актами одноразового застосування та не підлягають скасуванню, наказ відповідача про затвердження документації із землеустрою, оформлений документально, існує фізично як документ, та в свою може бути підставою для його державної реєстрації повторно. Крім того, суд зауважує, що державний реєстратор не мала підстав не зареєструвати право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7421184000:07:000:0708, на території Світличненської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, за [PERSON] , адже суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на земельну ділянку з наданого реєстратору наказу Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області №25-8430/14-18-сг від 30 жовтня 2018 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» не вбачалось. Суд не приймає до уваги посилання відповідача Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області на рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009, правові висновки Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №359/2258/17-ц та Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі №922/614/19, адже вказані рішення та правові висновки стосуються інших правовідносин. Згідно зі ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Судом встановлено, що передача у власність земельної ділянки відповідачу [PERSON] відбулася з порушенням закону, а отже, повернення земельної ділянки, незаконно відчуженої фізичній особі, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів, щоб таке використання відбувалося в рамках закону. У зв`язку з цим загальний інтерес у контролі за використанням земельної ділянки у цій справі переважає приватний інтерес [PERSON] у збереженні права на земельну ділянку, а позбавлення права на земельну ділянку останнього не порушуватиме принцип пропорційності втручання у право мирного володіння майном. Зважаючи на те, що [PERSON] порушив вимоги ч. 4 ст. 116 ЗК України та повторно отримав у власність земельну ділянку по одному й тому ж виду використання, а Головне управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області, затверджуючи наказ від 30 жовтня 2018 року №25-8430/14-18-сг про передачу земельної ділянки йому у власність, не перевірило, чи не реалізував [PERSON] таке право раніше, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідачів у рівних частинах. Проте оскільки відповідач [PERSON] відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору (а.с. 95, 96), то на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати прокуратури пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, заявлених до [PERSON] , компенсуються за рахунок держави.

Outcome: approved