Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

25 січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] з вказаним позовом, в обґрунтування якого, послався на таке: він є власником будинку [ADDRESS] Будинок йому належить на підставі заповіту від 09 жовтня 1996 року посвідченого державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області В.А.Шаповаловою, і він вважається таким, що спадщину прийняв після смерті свого батька [PERSON] на частку спірного жилого будинку. Відповідач [PERSON] зареєстрована в якості сестри, а відповідач [PERSON] зареєстрований в якості сина, за зазначеною вище адресою, але тривалий час більше 4-х років там не мешкають. Наразі позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за відповідачів та не може оформити субсидію на ці послуги. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, через не проживання у ній понад 1 рік без поважних причин. Позивач до судового засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до судового засідання не прибули, хоча були належним чином сповіщені про день та час розгляду справи, якихось заперечень суду не надали. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS],який йому належить на підставі заповіту від 09 жовтня 1996 року посвідченого державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області В.А.Шаповаловою, і позивач вважається таким, що спадщину прийняв після смерті свого батька [PERSON] на частку спірного жилого будинку (а.с.7). Відповідач [PERSON] зареєстрована в якості сестри, а відповідач [PERSON] зареєстрований в якості сина, за зазначеною вище адресою, що вбачається з наданої довідки від 15.01.2018 року за № 101, виданої відділом ЖКГ ВК Первомайської міської ради (а.с.4), але тривалий час більше 4-х років там не мешкають, згідно акту № 2 від 22.01.2018 року, складеного комісією в складі інспектора з паспортизації населення відділу ЖКН МВК [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON] Позивач не має можливості отримати субсидію зі сплати комунальних послуг, це і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов'язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідачі, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання в будинку позивача більше року, визначили для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається і з акту № 2 від 22.01.2018 року, складеного комісією в складі інспектора з паспортизації населення відділу ЖКН МВК [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с.3), що в спірному будинку відповідачі не мешкають з 2014 року. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідачів без поважних причин. Ухвалою судді від 13.02.2018 року було відстрочено позивачу по справі [PERSON] сплату судового збору у розмірі 704, 80 грн. до ухвалення судового рішення у справі. Тому,відповідно до ст.ст. 136,141 ЦПК України слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved