Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

25.10.2017 р. представник за довіреністю [PERSON] звернулась в інтересах[PERSON] до суду з позовом до [PERSON], третя особа Перша Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на ? частку житлового будинку в порядку спадкування за законом, в якому зазначив, що «12» жовтня 1990 року помер гр. [PERSON], який є батьком [PERSON]. [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [INFO]. Після смерті гр.[PERSON], відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, а саме: на житловий будинок № 1-А по вулиці Історичній (стара адреса: Павло-Кічкас, квартал 303, місце 58) у місті Запоріжжі. 28 листопада 1990 року Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за законом була заведена спадкова справа № 707/1990 після померлого «12» жовтня 1990 року гр.[PERSON]. Крім позивача, є інші спадкоємці за законом згідно із ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року: син - гр.[PERSON], [INFO], що був зареєстрований за адресою: [INFO], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, так як помер 08 березня 2001 року, спадкоємцем якого є його син гр.[PERSON], [INFO], що зареєстрований за адресою: [INFO]. Спадкоємців за заповітом немає. Коли позивач звернувся до Першої Запорізької державної нотаріальної контори для подальшого оформлення спадщини після померлого «12» жовтня 1990 року гр.[PERSON], для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок на 1/2 частку та його державної реєстрації, то йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на таке майно. Позивач просить в позові визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку в порядку спадкування за законом. Відповідач [PERSON] в ході розгляду справи 30.11.2017р. звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], треті особи Перша Запорізька державна нотаріальна контора, [PERSON], про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку в порядку спадкування за законом. В позові зазначив, що він не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на 1/2 частку житлового будинку № 1-А по вулиці Історичній у місті Запоріжжі після померлого «08» березня 2001 року гр.[PERSON] - батька, що мешкав та був зареєстрований за адресою: [INFO], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після померлого батька 12 жовтня 1990 року гр.[PERSON], так як на момент смерті [PERSON] не був зареєстрований із спадкодавцем за однією адресою, у нього відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно, не подавав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. В своєму зустрічному позові [PERSON], просить в позові визнати за ним порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку житлового будинку № 1-А по вулиці Історичній (стара адреса: Павло-Кічкас, квартал 303, місце 58) у м. Запоріжжі Запорізької області, що належало гр.[PERSON] - батьку, який помер «12» жовтня 1990 року, спадкоємцем якого був син - гр.[PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Предствник позивача та відповідач в судове засідання не зявились, представник позивача надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності позов підтримав, проти зустрічного позову [PERSON] не заперечував. Відповідач надав суду заяву з проханням розглядати справу без нього та свій зустрічний позов підтримав, позов [PERSON] визнав повністю, про що подані відповідні письмові заяви. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. «12» жовтня 1990 року помер гр.[PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 7113, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть, видане повторно Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізькога обласного управління юстиції 15 березня 2007 року [PERSON]: І-ЖС №061808 (а.с.8). Померлий «12» жовтня 1990 року гр.[PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Орджонікідзевським ЗАГС м.Запоріжжя на російській мові 17 січня 1950 року ЯХ №795836, про що в книзі актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 97 (а.с.9). Також він є батьком гр.[PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Бюром записів актів громадянського стану м.Запоріжжя Виконкомом Орджонікідзевської районної Ради депутатів трудящих Запорізької області 05 вересня 1960 року І-УР №401947, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 35, в якому на українській мові прізвище переклали з російської мови та записали через «і» - [PERSON], а не [PERSON] (а.с.64). Померлий гр.[PERSON], [INFO], на день смерті був зареєстрований за адресою: [INFO], про що свідчить довідка, видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 13.05.2017 року №04-07/3/10027 (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, а саме: на житловий будинок № 1-А по вулиці Історичній (стара адреса: Павло-Кічкас, квартал 303, місце 58) у місті Запоріжжі. На час відкриття спадщини, тобто на «12» жовтня 1990 року діяв Цивільний кодекс Української PCP від 18.07.1963 року. Пунктом 1 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленуму Верховного Суду України, передбачено, що «У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року». Дії, що свідчать про прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК УРСР редакції 1963 року, які повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцями за законом згідно із ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року, являються: перша дружина - гр.[PERSON], [INFO], що була зареєстрована за адресою: [INFO], померла 11 травня 1983 року (а.с.13); друга дружина - гр.[PERSON], що проживала за адресою: [INFO], померла 23 червня 1999 року, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 06.07.2017 року №00018315665, після якої спадкова справа не заводилась, про що свідчить Інформаційна довідка (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.07.2017 року №48316637. син - [PERSON], [INFO]. син - гр.[PERSON], [INFO], що був зареєстрований за адресою: [INFO], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, так як помер 08 березня 2001 року (а.с.11), спадкоємцем якого є його син гр.[PERSON], [INFO], що зареєстрований за адресою: [INFO] та підтверджується Свідоцтвом про народження І-ЖС №377292 за актовим записом №380 (а.с.62). 28 листопада 1990 року Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за законом була заведена спадкова справа № 707/1990 після померлого «12» жовтня 1990 року гр.[PERSON], що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи) від 28.03.2007 року № 9073854 (17). 13.12.1990 р. ще при житті, гр.[PERSON] звернувся до Першої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого «12» жовтня 1990 року [PERSON], але не встиг оформити своїх спадкових прав. Ні [PERSON], ні дружина померлого не були разом з гр.[PERSON] на день його смерті зареєстровані за однією адресою та не подавали до Першої запорізької державної нотаріальної контори та заяву про прийняття спадщини за законом згідно із ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року після померлого «08» березня 2001 року гр.[PERSON], який мешкав і був зареєстрований за адресою: [INFO]. 22 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до Першої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого «08» березня 2001 року гр.[PERSON] - батька. Згідно із консультативним листом на заяву Першої Запорізької державної нотаріальної контори від 26.09.2017 року за вих.№2260/01-16 він вважається таким, що не прийняв спадщину після померлого «08» березня 2001 року гр.[PERSON] - батька, який був зареєстрований за адресою: [INFO], у строк, встановлений ст.549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року. Але право власності на 1/2 частку житлового будинку № 1-А по вулиці Історичній у місті Запоріжжі я можу визнати у судовому порядку при наданні доказів фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном (а.с.67). Гр.[PERSON], [INFO], не подавав протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до Першої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після померлого «08» березня 2001 року гр.[PERSON] батька. Факт прийняття ним спадщини після смерті його батька шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, незважаючи на те, що на момент смерті батька він був зареєстрований з 22 липня 1997 року по 31 липня 2001 року за адресою: вул. Республіканська, буд.51/46, кв.41, м. Запоріжжя, але фактично без реєстрації з грудня 2000 року по серпень 2001 року він проживав разом з батьком за адресою: вул. Історична, буд. 1-А, м.Запоріжжя, що підтверджується довідкою № 22 від 05.10.2017 року квартального комітету № 59 Заводського району м.Запоріжжя (а.с.68). Таким чином, [PERSON] фактично прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті мого батька відповідно до ст. ст.549 Цивільного Кодексу Української PCP, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Тільки вже після смерті батька 02 серпня 2001 року [PERSON] зареєструвався за адресою: вул. Історична, буд. 1-А, м.Запоріжжя. Коли [PERSON] звернувся до Першої Запорізької державної нотаріальної контори для подальшого оформлення спадщини після померлого «12» жовтня 1990 року гр.[PERSON], що був зареєстрований за адресою: [INFO], для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок на 1/2 частку та його державної реєстрації, то йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року після вищезазначеного померлого у звязку із відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на таке майно, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 серпня 2017 року №1790/02-31. Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 10.05.2017 року за вих. № 4723 та технічного паспорту на житловий будинок складеного станом на 06.01.1984 року, житловий будинок № 1-А по вулиці Історичній (стара адреса: Павло-Кічкас, квартал 303, місце 58) у м. Запоріжжі Запорізької області з відповідними надвірними будівлями та спорудами, зазначений в плані літерою А, розташований на земельній ділянці площею 483 кв.м., житловою площею 50,5 кв.м., загальною площею 68,0 кв.м., належав померлому гр.[PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти включно, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 13 листопада 1956 року за реєстровим №1-4904, що також підтверджується і висновком про реєстрацію будинку від 11.03.1984 року. Таким чином, виникла ситуація при якій позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом не мають можливості оформити спадщину у нотаріуса шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року на житловий будинок № 1-А по вулиці Історичній (стара адреса: Павло-Кічкас, квартал 303, місце 58) у місті Запоріжжі Запорізької області на 1/2 частку, який належав померлому «12» жовтня 1990 року гр.[PERSON] - батьку мого довірителя, що був зареєстрований за адресою: [INFO], так як у мого відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно, а саме: оригінал договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти включно, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 13 листопада 1956 року за реєстровим №1-4904. А також у позивача за зустрічним позовом виникла ситуація при якій він не може оформити спадщину у нотаріуса шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року, а також отримати від нотаріуса як державного реєстратора протягом пяти робочих днів Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, тому що він не на день смерті не був зареєстрований із спадкодавцем за однією адресою, не подавав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Враховуючи те, що у статті 5 Цивільного кодексу України визначені загальні правила дії актів цивільного законодавства в часі, за якою акти цивільного законодавства регулюють цивільні відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Певні особливості передбачені розділом «Прикінцеві та перехідні положення». Відповідно до п. 4 вказаного розділу щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення ЦК застосовуються до тих прав та обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пункт 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК 2003 року встановлює, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цього Кодексу. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України у разі спадкування права та обовязки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття та відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно ст.. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Окрім того, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved