Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

25 травня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до Констянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення заборгованої заробітної плати та сплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначив, що його було призначено на посаду директора Констянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на підставі наказу ДК «Укроборонпром» № 308-к та було укладено трудовий контракт № 82к/14 від 08.10.2014 року та на підставі наказу від 07.10.2015 року трудовий контракт було припинено 07.10.2015 року у звязку із закінченням строку трудового договору , п.2 ст. 36 КЗпроП України. У день звільнення не було проведено розрахунок та згідно довідки заборогованість за період липень-жовтень 2015 року становить 77166,26 грн. Згідно довідки середньоденна заробітна плата складає 888,96 грн., тому просить стягнути з відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 77166,26 грн. та сплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 08.10.2015 року по день ухвалення судом рішення. Позивач у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутність. На задоволенні позову наполягав. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його вдсутність та довідки про розмір заборгованості по заробітній платі та розмір середньго заробітку позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 07.10.2014 року по 07.10.2015 року перебував у трудових відносинах із Констянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит», що підтверджується записами у трудовій книжці позивача, наказом ДК «Укроборонпром» № 308-к від 08.10.2016 року про призначення [PERSON] за контрактом по посаду директора Констянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит», трудовим контрактом № 82к/14 від 08.10.2014 року та наказом № 270-к від 07.10.2015 року про припинення трудового контракту. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно довідки № 1-525 від 02.09.2016 року, наданої відповідачем, заборгованість по заробітній платі позивача складає 77166,26 грн. та середньоденна заробітна плата складає 888,96 грн. та згідно довідки від 02.08.2016 року графік роботи позивача був за п'ятиденним графіком роботи. На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обов'язок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалась та остаточний розрахунок при звільненні проведений не був, оскільки мається заборгованість з виплати заробітної плати. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. На підставі викладеного позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню за період з 08.10.2016 року по 05.09.2016 року (день ухвалення рішення). Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд керується наступним. Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно ч.3 п. 3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Згідно пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідачем суду надано розрахунок середньоденного заробітку позивача, здійсненого на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що складає 888,26 грн., з яким суд погоджується. Виходячи з того, що позивач працював за графіком п'ятиденного робочого тижня, то кількість робочих днів за період з 08.10.2016 року по 05.09.2016 складає 230 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, складає 204460,8 грн. ( 230 днів х 888,26 грн.). Виходячи з наведеного на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 77166,26 грн., середній заробіток за затримку розрахунку 204460,8 грн., а всього 281627,06 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 4224,41 грн.

Outcome: approved