Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

26.04.2021р. гр. [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту - факту того, що вона постійно проживає з серпня 1990 року до жовтня 1991 року та з 1993 року і по теперішній час на території України, у тому числі, і станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування вимог заяви повідомляє, що вона є уродженкою Азербайджанської Республіки, на даний час постійно проживає в [ADDRESS] , має посвідку на постійне проживання на території України, і їй необхідно отримати громадянство України і для цього є всі необхідні підстави - на територію України вона прибула у серпні 1990 року з Азербайджанської Республіки - свого місця проживання, де в той час почалися збройні конфлікти. пов`язані з національними непорозуміннями між азербайджанцями і армянами. Прибула в Україну вона зі своїм чоловіком і трьома малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Одразу вони стали проживати у с.Оксамитне - в сестри її чоловіка - [PERSON] , де прожили до жовтня 1991 року, коли ситуація в Азербайджанській Республіці покращилася, та повернулися до Азербайджану. В м.Баку, [INFO] вона. заявниця, народила дочку [PERSON] , однак в цей час ситуація в Азербайджані знову стала загострюватися, тому на початку 1993 року вона з родиною знову приїхала в Україну. Ії чоловік - [PERSON] - помер, і вона стала проживати з [PERSON] у с. Жовтневе Болградського району, де [INFO] в них народилася дочка [PERSON] . Таким чином, вона, заявниця, постійно проживала в Україні з серпня 1990 року до жовтня 1991 року, та з 1993 року по теперішній час. Наразі вона проживає на території України у Болградському районі, однак їй було відмовлено у видачі паспорту громадянина України на підставі роз`яснення Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України. Тому встановлення юридичного факту їй потрібно для отримання паспорту громадянина України, у зв`язку з чим вона звернулася з заявою до Болградського районного сектору Головного Управління міграційної служби України в Одеській області, де їй було роз`яснено правила отримання (підтвердження) громадянства, та те, що в її випадку - потрібно звернутися до суду для підтвердження юридичного факту. У судовому засіданні Заявниця підтримала заявлені вимоги, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені в заяві, просила заяву задовольнити. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надали суду свідчення. якими підтвердили суду, що заявниця [PERSON] постійно проживає з серпня 1990 року до теперішнього часу на території України, у тому числі, і станом на 24 серпня 1991 року, - лише ненадовго виїжджала у вересні 1991 року до [PERSON] , заявницю характеризують позитивно. Представник заінтересованої особи - районного сектору Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області - у судовому засіданні проти задоволення вимог заяви не заперечувала, підтвердивши, що заявниця не отримала паспорт громадянина України, тому наразі оформлення [PERSON] паспорту громадянина України без встановлення у судовому порядку факту проживання її на території України - у законний спосіб без ріш є неможливим. Вислухавши у судовому засіданні заявника, представника заінтересованої особи, пояснення свідків, дослідивши надані суду письмові матеріали, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ст.ст.4 і 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, що встановлений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991року чи 13.11.1991 року. Суд дослідженням доказів, що містяться в матеріалах справи, а також згідно пояснень, наданих в ході судового засідання, встановив наступне: - заявниця має посвідку на постійне проживання (серії [NUMBER] ), що їй була видана 04.09.2017р. органом 5101, РНОКПП [NUMBER] (а.с.4); - згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що було видане 29.10.2020р. Болградським районним відділом державної РАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), а/з №87, - заявниця 29.08.2020р. зареєструвала шлюб з [PERSON] ; - відповідно до довідки ВК Болградської міської ради від 29.03.2021 року за №1049 заявница [PERSON] , [INFO] , - зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Статтями 55,124,129-1 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або невизнаних прав, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.1ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови №5 від 31.03.1995р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», - встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Верховний суд України листом від 01.01.2012р. про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснював, що у порядку ч.2 ст.315 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення юридичних фактів, у тому числі, й постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991р., який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися з фактом постійного проживання на території України в певний час. У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що в разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. А згідно п.7 зазначеного «Порядку», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним з документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. Відповідно п.3ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає неоднозначне визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України та проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України через те, що в неї відсутній паспортний документ, що підтверджує її реєстрацію на території України станом на 24.08.1991року. Проте, факт її постійного безперервного проживання на території України з 1991 року і по теперішній час, у тому числі, й станом на 24.08.1991р., - підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, які досліджені судом, та поясненнями у судовому засіданні самої заявниці і свідків. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved