Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

25.11.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та уточнивши позовні вимоги просив визнати Договір поруки № 04/П-702 від 03.10.2007 року укладений між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» припиненим. Свої вимоги мотивує тим, що 03.10.2007 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»), було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 389/55/07-Пі від 03.10.2007 року, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування грошові кошти частинами, в межах максимального ліміту, який на дату укладання Договору встановлюється в розмірі 193 900,00 доларів США 00 центів зі сплатою 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 02 жовтня 2022 року. Позивач зазначає, що 03.10.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») [PERSON] та [PERSON], було укладено Договір поруки № 04/П-702, відповідно до умов якого Поручитель зобов'язався перед Банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення суми Кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі, строки та в порядку, передбаченому Договором кредиту. Також, позивач посилається, що 18.10.2012 року він отримав вимогу про сплату заборгованості за договором кредиту, а 15.07.2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» було подано позов до Третейського суду при Асоціації українських банків про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позивач вважає, що оскільки з позовом до суду кредитор звернувся лише 15.07.2014 року, а письмові вимоги про повне дострокове повернення заборгованості за кредитним договором поручителем були отримані 18.10.2012 року, то у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя порука припиняється. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначила, що оскільки кредитним договором чітко визначений строк повернення кредиту - 02.10.2022 року, то пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами. Вимоги до боржника та поручителя про дострокове повернення всієї суми заборгованості , кредитором не направлялася, а тому вважає, що в розумінні вимог п.4 ст. 559 ЦК України , порука не припинилася. Враховуючи вищевикладене, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 03.10.2007 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»), було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 389/55/07-Пі від 03.10.2007 року, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування грошові кошти частинами, в межах максимального ліміту, який на дату укладання Договору встановлюється в розмірі 193 900,00 доларів США 00 центів зі сплатою 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 02 жовтня 2022 року (а.с.7-11). Судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання вищезгаданого Кредитного договору 03.10.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») [PERSON] та [PERSON], було укладено Договір поруки № 04/П-702 (а.с.12-14). Відповідно до п.1.1. Договору поруки, Поручитель зобов'язався перед Банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником його обов'язків, що випливають з укладеного між Позичальником та Кредитором Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 389/55/07-Пі від 03.10.2007 року, зокрема обов'язків щодо повернення суми Кредиту, виплати процентів за Кредитом, комісій, неустойки (штрафів та пені) в розмірах та на умовах, визначених Договором кредиту. Згідно пю1.2.1. Договору поруки, повернення Позичальником Кредиту, отриманого за Договором кредиту має здійснюватися в межах Максимального ліміту заборгованості 193900,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення останньої його частини не пізніше 02.10.2022 року. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Позивач в своїй позовній заяві просить визнати Договір поруки № 04/П-702 від 03.10.2007 року припиненим у зв'язку з пропуском позивачем шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя. Згідно п. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п.6.6. Договору поруки вбачається, що цей договір набирає чинності, а також всі права та обов'язки Сторін за цим Договором виникають з моменту укладення цього Договору та припиняються повним виконанням Забезпечених порукою зобов'язань, а також в інших випадках, передбачених законами України. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Так, сама по собі умова про дію договору до повного його виконання позичальником зобов'язання перед кредитором або до повного виконання поручителем взятих зобов'язань, не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно якого строк визначається роками, місяцями, тижнями , днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих коштів у кредит має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. При цьому, суд враховує, що саме пред'явлення позову, а не будь-якої іншої вимоги, є належним пред'явленням вимоги до поручителя, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі №6-53 цс 14 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.09.2014 року. В п.1.1.3. Кредитного договору зазначено дату повернення кредиту - 02 жовтня 2022 року, тобто встановлений строк виконання основного зобов'язання. Таким чином, шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя має рахуватися з 02.10.2022 року, тобто з дня настання строку виконання основного зобов'язання та відповідно закінчується 02.04.2023 року. Згідно п.3.3.1. Договору поруки, обов'язком Кредитора є: протягом п'яти робочих днів від дати порушення будь-якого обов'язку з Забезпечених порукою зобов'язань повідомити про це Поручителя. Вбачається, що 14.09.2012 року відповідачем були направлені вимоги до боржника та позивача, як поручителя, про погашення кредитної заборгованості (а.с.21-22). Разом з тим, в даних вимогах було зазначено про наявну (прострочену) заборгованість за кредитним договором та про необхідність її сплати. Дані вимоги не є вимогами про дострокове виконання зобов'язання по кредитному договору та відповідно позивачем не було змінено чи встановлено новий строк виконання основного зобов'язання. З огляду на викладене, суд вважає, що посилання позивача щодо припинення поруки, є необґрунтованими. Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для припинення поруки з підстав передбачених п.4 ст. 559 ЦК України. Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2015 року, оскільки в частині визнання виконавчого листа щодо стягнення з [PERSON] заборгованості таким, що не підлягає виконанню, вона була скасована ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.01.2016 року. Та обставина, 02.09.2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків, прийнято рішення про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту №389/55/07-Пі від 03.10.2007 року у розмірі 2805752,24 грн. та третейський збір у сумі 25500,00 грн. також в розумінні вимог чинного законодавства не є вимогою про дострокове повернення кредитної заборгованості. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed