overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

24 липня 2014 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів. В заяві вказала, з відповідачем не перебуває в зареєстрованому, але фактично проживають сім'єю. Від спільного життя[INFO] року у них народився син [PERSON], який на теперішній час проживає з нею. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, та має тимчасові заробітки, але добровільно не надає допомогу дитині. Просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини, щомісячно і до повноліття дитини. У судове засіданні позивач не з'явився, але надіслала письмову заяву, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач у судове засіданні не з'явився, але надіслав письмову заяву. Позовні вимоги визнав повністю та бажає надавати допомогу сину і проти їх задоволення не заперечує. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON], та [PERSON], не перебувають в зареєстрованому шлюбі, але фактично проживають однією сім'ю. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, та згоден надавати матеріальну допомогу сину в розмірі 14 частини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті на користь держави судового збору у сумі 243,60 гривень

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

24 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 27.12.2013 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без неї. Відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 грудня 2013 року (а.с.7). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

24 липня 2014 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернувся позивач з вищеназваним позовом в якому просить усунути перешкоди у користуванні його майном у вигляді електропристроїв та іншого майна, яке зберігається у відповідачки по місцю її проживання, шляхом зобов'язання відповідачки повернути позивачу вищевказане рухоме майно. В ході судового засідання позивач вимоги підтримав. Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнають. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. З пояснень відповідачки [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], видно що по місцю її проживання, зберігається майно позивача [PERSON] [INFO], саме лобзик ручний електричний ПМ4-700є,ПМ5-720є заводський номер № 73274 (бп) та підтверджується матеріалами кримінального провадження № 1кп/1521/5966/12 за обвинуваченням [PERSON] за обвинуваченням за ст. ст. 129 ч.1, 263 ч.1 КК України (а.с.11,34,44 та іншими матеріалами справи ). Право приватної власності на лобзик ручний електричний позивач [PERSON], підтверджує гарантійним талоном які він отримав при придбанні даного майна. Позивач просить витребувати у відповідачки наступне рухоме майно, а саме: бетонозмішувач, пила циркулярна, дріль електрична, лобзик ручний електричний ПМ4-700є, ПМ5-720є заводський номер № 73274 (бу),турбіна електрична, фен електричний виробничий, наждак електричний, переноска електрична довжиною 50 м., дробина металева складна висотою 3 м., стрем'янка металева, рівень металевий 2, 5 м., рівень 60см, правило 2м., цвяходер, кайло велике, лопата, при цьому позивач не надав належних та допустимих доказів того, що дане майно дійсно зберігається по місцю проживання відповідачки. З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що по місцю проживання відповідачки зберігається дане рухоме майно, відповідачка в ходу судового розгляду пояснила, що дійсно по місцю її проживання знаходиться вузли та агрегати від бетонозмішувач, які безпосереднє пошкодив позивач, але іншого майна позивача у неї не зберігається. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. При цьому кожна із сторін повинна довести ті обставини на які вона посилається і має право розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, а тому суд вважає можливим задовольнити позов в частині майна, яке фактично зберігається у відповідачки, а саме лобзик ручний електричний ПМ4-700є,ПМ5-720 є заводський номер № 73274 (бп), а в іншої частині відмовити. При подані позову позивачка сплатила державне мито у повному обсязі, вина відповідачки доведена, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 к. в повному обсязі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

24 липня 2014 року до суду звернувся [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON], в якому свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачкою по справі він перебуває у шлюбі, який зареєстровано 14 липня 1990 року виконкомом Манухівської сільської ради Путивльського району Сумської області згідно з актовим записом №10. Від спільного шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду стали ті обставини, що спільне життя між подружжям не склалося, між ними немає взаєморозуміння, шлюбні стосунки фактично припинені. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї стало неможливим. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі. Відповідачка [PERSON] до суду також не з'явилась, надала заяву, в якій позов визнала, просила справу розглядати без її участі. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб вбачається, що 14 липня 1990 року виконкомом Манухівської сільської ради Путивльського району Сумської області згідно з актовим записом №10 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.4). Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

24 липня 2014 року до суду з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 28.09.1991 року в Мереф'янській міській раді Харківського району Харківської області за актовим записом №194. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він зареєстрував шлюб з відповідачем 28.09.1991 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сумісне життя з відповідачем не склалося. Сімейні стосунки з відповідачем не будуються на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з січня 2011 року, спільно господарство не ведеться. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливі. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 28.09.1991 року в Мереф'янській міській раді Харківського району Харківської області за актовим записом №194 (а.с.6). Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що подальше зберігання сім'ї неможливо та суперечить інтересам подружжя, позивач категорично не бажає зберегти шлюб з відповідачем, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

24 липня 2014 року до суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона не перебувала в шлюбі з відповідачем. В позивача з відповідачем є діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим, суд визнає неявку відповідача в судове засідання неповажною. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON](а.с.2,3). Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом зі своєю матір'ю [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу на дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, наявні підстави для задоволення позову [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

24 липня 2014 року до суду з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 01.08.2008 року в Бабаївській селищній раді Харківського району Харківської області за актовим записом №24. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що 01.08.2014 року вони зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні відносини з ведення спільного господарства та виховання дитини. Ведення сумісного господарства та спільне проживання припинено з 05.03.2012 року. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, строк на припинення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,згідно положень ст.224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 01.08.2008 року в Бабаївській селищній раді Харківського району Харківської області за актовим записом №24 (а.с.8). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6) Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що подальше зберігання сім'ї неможливо та суперечить інтересам подружжя, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

24 липня 2014 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій вказав, що через допущену у свідоцтві про право власності на житло - квартиру [ADDRESS], виданому 10.08.1998 року відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому, помилку його по-батькові, зазначене у свідоцтві «[PERSON]» не відповідає його по-батькові, зазначеному у його паспорті, картці платника податків, свідоцтві про народження - «[PERSON]». На даний час помилка в свідоцтві про право власності на житло від 10.08.1998 року є перешкодою для розпорядження заявником належною йому квартирою, в зв'язку з чим він просить встановити факт належності йому вказаного свідоцтва. В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на - квартиру [ADDRESS], виданому 10.08.1998 року відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому, заявнику на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У зазначеному документі його прізвище, ім'я та по батькові вказано «[PERSON]», що не відповідає імені, зазначеному в свідоцтві про його народження, паспорті громадянина України, картці платника податків, де зазначено «[PERSON]». Неправильне зазначення по-батькові заявника в правовстановлюючому документі - свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS], позбавляє його можливості розпоряджатися власністю (вказаною квартирою), що є порушенням його прав, передбачених ст. 319 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а тому вимоги заявника суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

24 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1945р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.07.2014р. о 10 год. 50 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, потребує подальшого лікування в умовах психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.07.2014 р. о 10 год. 50 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий злобний, агресивний, висловлює маячні ідеї відношення, збитку, отруєння на адресу дружини. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

24 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO]., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.07.2014р. о 14 год. 10 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, потребує подальшого лікування в умовах психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.07.2014р. о 14 год. 10 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Брандзе Т.А. лікарні Дніпропетровська ЦРЛ. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора не спить, збуджена, без причини сміється, агресивна до матері, дитиною не займається. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

24 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.07.2014р. о 16 год. 06 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, потребує подальшого лікування в умовах психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.07.2014р. о 16 год. 06 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, розмовляє з віртуальними співрозмовниками, висловлює маячні ідеї впливу. [PERSON] було поставлено попередній діагноз -органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved