Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

24 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на квартиру, третя особа Приватне акціонерне товариство «Армапром». Просив визнати за нею право власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] В позовній заяві посилалася на те, що з 27 березня 1978 року її прийнято на роботу до Миргородського арматурного заводу до механоскладального цеху №12 на посаду токаря револьверника 2-го розряду. Перебуваючи у трудових відносинах із ВАТ «Армапром Миргородський Арматурний завод» вона потребуючи поліпшення житлових умов у 1990 році отримала квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] та було видано ордерна зазначену квартиру. На теперішній час нею ордер загублено та не має можливості отримати дублікат ордеру, оскільки це є разовим документом про вселення у житлове приміщення. Листом від 17.08.2020 ПАТ «Армапром» повідомило, що квартири надавалися завжди на підставі ордера. Списки на період видачі квартир працівникам підприємства велися, але в зв`язку зі значним терміном часу з моменту останнього отримання житла працівниками, дані списки не збереглися. Особа, яка вела дані списки, [PERSON] , вже близько 20 років знаходиться на пенсії. її місце проживання підприємству невідоме. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Миргородської міської Ради народних депутатів від 28.02.1990 № 56 в зв`язку з закінченням будівництва 180 - ти квартирного житлового будинку для малосімейних [ADDRESS] , виконкомом міської Ради народних депутатів будинок передано на баланс виробничому управлінню житлово - комунального господарства. Згідно копії архівного витягу із рішення виконавчого комітету Миргородської міської Ради народних депутатів Полтавської області «Про ведення квартирного обліку та розподіл житлового фонду, перевод квартир в жилих будинках Лубенської КЕЧ району» від 21 березня 1990 року № 70 затверджено список громадян на заселення звільненого житлового фонду. Та виходячи з клопотання конференції трудового колективу арматурного заводу від 6 та 21 лютого 1990 року, відповідно до якого дозволено 1 під`їзду будинку [ADDRESS] по [ADDRESS] включно) використовувати під гуртожитки для сімейних працівників арматурного заводу. Відповідно до копії рішення Конференцій трудового колективу арматурного заводу від 06 та 21 лютого 1990 року, ордера на житлову площу в гуртожитку квартири з № 1 по № 90 включно заводом видані 23 лютого 1990 року. Згідно копії виписки із протоколу конференції трудового колективу Миргородського арматурного заводу від 06.02.1990 прийнято для тимчасового забезпечення житловим приміщенням родин працівників арматурного заводу, використовувати один під`їзд дому по [ADDRESS] у якості сімейного гуртожитку. Вона до теперішнього часу постійно разом із родиною проживає за вище зазначеною адресою., утримує житло, проводить поточний ремонт, оплачує всі комунальні послуги. На її ім`я укладені: договір про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів з КП «Спецкомунтранс», договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення з ОКВПВКГ «Миргородводоканал», договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води з ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго», договір про надання населенню послуг з газопостачання з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз», договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територіях з Миргородським комунальним житлово - експлуатаційним управлінням. Згідно довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 05 лютого 2020 року № 86 -Т право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. На даний час вона не може зареєструвати своє право власності у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, за таких обставин змушена звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до ухвали судді від 06 жовтня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін . Представник позивача, адвокат, [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимога, просила позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Суду пояснила, що позивач не має можливості використати право на приватизацію квартири, оскільки в ній зареєстрований син [PERSON] , місце перебування якого не відоме. Позивач не бажає в судовому порядку визнавати його втратившим право користування квартирою. Миргородська міська рада надала позивачу перелік документів, які необхідно надати для приватизації, однак позивач не бажає використовувати право приватизації. Позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача, Миргородської міської ради в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 50,58,65). Представник третьої особи ПАТ «Армапром» в судовому засіданні не заперечував, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з підприємством , їй був наданий документ на її право проживання та членів сім`ї в квартирі. Вказана квартира була надана позивачу, як кімната в гуртожитку. 28 лютого 1990 року будинок по [ADDRESS] був переданий на баланс житлово експлуатаційного господарства. Однак вважає, що позивач передчасно звернулася до суду, оскільки могла використати можливість приватизувати квартиру. Свідок [PERSON] пояснила, що оскільки будинок по [ADDRESS] був гуртожитком, то ордера не видавалися. Видавався документ на право проживання всіх членів сім`ї позивача, на підставі якого вселялися в гуртожиток. Заслухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно рішення Виконавчого комітету Миргородської міської Ради народних депутатів від 28.02.1990 № 56 в зв`язку з закінченням будівництва 180 - ти квартирного житлового будинку для малосімейних [ADDRESS] , виконкомом міської Ради народних депутатів будинок передано на баланс виробничому управлінню житлово - комунального господарства (а.с. 30). Згідно рішення виконавчого комітету Миргородської міської Ради народних депутатів Полтавської області «Про ведення квартирного обліку та розподіл житлового фонду, перевод квартир в жилих будинках Лубенської КЕЧ району» від 21 березня 1990 року № 70 затверджено список громадян на заселення звільненого житлового фонду та виходячи з клопотання конференції трудового колективу арматурного заводу від 6 та 21 лютого 1990 року, відповідно до якого дозволено 1 під`їзду будинку [ADDRESS] по [ADDRESS] включно) використовувати під гуртожитки для сімейних працівників арматурного заводу (а.с. 32). Відповідно рішення Конференцій трудового колективу арматурного заводу від 06 та 21 лютого 1990 року, ордера на житлову площу в гуртожитку квартири з № 1 по № 90 включно заводом видані 23 лютого 1990 року (а.с.33). Згідно виписки із протоколу конференції трудового колективу Миргородського арматурного заводу від 06.02.1990 прийнято для тимчасового забезпечення житловим приміщенням родин працівників арматурного заводу, використовувати один під`їзд дому по [ADDRESS] у якості сімейного гуртожитку (а.с.35). Відповідно до довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 05.02.2020 №86-Т право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 25). Позивач [PERSON] відповідно до відмітки в паспорті громадянина України та довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Миргородської міської ради від 31.01.2020 №06-34/386 зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . З нею зареєстровані особи: [PERSON] , 1984 року народження, [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 1951 року народження, [PERSON] , 1975 року народження (а.с. 7,8) Приватизація приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що були включені до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації ( корпоратизації) . набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їхньої передачі у власність відповідної територіальної громади. Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено поняття приватизація державного житлового фонду відповідно якого це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету Миргородської міської Ради народних депутатів Полтавської області дозволено 1 під`їзду будинку [ADDRESS] по [ADDRESS] включно) використовувати під гуртожитки для сімейних працівників арматурного заводу та відповідно рішення Конференцій трудового колективу арматурного заводу від 06 та 21 лютого 1990 року, ордера на житлову площу в гуртожитку квартири з № 1 по № 90 включно заводом видані 23 лютого 1990 року, позивачу та членам її сім`ї надано ордер .на вселення в квартиру [ADDRESS] . Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що у позивача виникло право на приватизацію кімнати в гуртожитку по [ADDRESS] . Частиною 2 статті Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у гуртожитках, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Оскільки у позивача виникло право на приватизацію кімнати гуртожитку, своє право на приватизацію спірної кімнати позивач не реалізувала, суд вважає, що визнання права власності на кімнату в гуртожитку є неправильно обраним способом захисту позивачем свого права, а тому позов задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed