Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

26.11.2013 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошового боргу за договором позики обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 01.12.2010 року між дружиною позивача [PERSON] та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів, за умовами якого [PERSON] передала відповідачу грошові кошти в сумі 22000 грн на умовах строковості та зворотності, а відповідач зобов'язався повернути кошти до 20.06.2011 року. Свій обов'язок відповідач не виконав. [INFO] померла [PERSON], та відкрилася спадщина у вигляді грошового боргу в сумі 22000 грн., позивач прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. На його вимогу добровільно повернути борг відповідач відмовляється, тому він звернувся до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача 22000 грн. боргу, та після збільшення позовних вимог просить стягнути і 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 3733,97 грн, штрафні санкції в сумі 1600,00 грн., та моральну шкоду в сумі 3000 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, направивши свого представника [PERSON], який діє на підставі договору та в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові, з урахуванням збільшених позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає його неявку неповажною, і зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, у відповідності до норм статті 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні судом встановлено, що 01.12.2010 року [PERSON] передала в борг [PERSON] 22000 гривень, який забов'язався повернути їх 20.06.2011 року, що підтверджується написаною відповідачем [PERSON] розпискою (а.с.6). У встановлений договором позики строк, тобто 20.06.2011 року [PERSON] не повернув борг, чим порушив забов'язання. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.07.1973 року (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.11.2013 року позивач [PERSON] прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його дружини [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст. ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів. Їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник забов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі. Визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він забов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав грошового забов'язання та не повернув борг в сумі 22000 грн. позикодавцю [PERSON] у встановлений договором позики строк, тобто 20.06.2011 р. Відповідно до ст..1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.512 ЦК України Кредитор у забов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Таким чином, оскільки позивач є спадкоємцем всіх прав та обов'язків після смерті [PERSON], право вимоги за договором позики не являються такими, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, в розумінні ст.1219 ЦК України, тому він має право вимоги за договором позики. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в сумі 22000 грн. підлягають задоволенню. Крім того, суд погоджується з розрахунком позивача щодо 3% річних від простроченої суми, що складає 1600 грн. (22000грн.*3%/365 днів*885 днів=1600 грн.) та вважає, що в цій частині позов також підлягає задоволенню. Оскільки договором позики сторонами не було визначено розмір і порядок одержання процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. А саме, з 20.06.2011 року ( час повернення позики) по 2011.2013 року (час звернення з позовом0 облікова ставка НБУ встановлена на рівні 7% річних і розмір процентів за користування коштами, що підлягають стягненню з відповідача складає 3733,97 грн. (22000 грн.*7%/365/865 днів=3733,97 грн.). Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) У фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. 2) У душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої членів її сім'ї чи близьких родичів. 3) У душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. 4) У приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права позивача в сумі 3000 грн., не підлягає задоволенню, оскільки не обгрунтована, позивачем не доведено факт нанесення моральної шкоди, необґрунтовано її розмір. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд стягує судові витрати, понесені позивачем та підтвердженні платіжними документами з відповідача.

Outcome: partial