Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

25 квітня 2019 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя звернувся позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено що з 11 жовтня 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинені протягом останніх двох років. Розлад сімейного життя стався через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Просив суд розірвати шлюб, укладений 11 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не з`явився, від якого до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду також не з`явилася, від якої до суду надійшла заява з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським Відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 11 жовтня 2014 року, актовий запис № 494 від 11 жовтня 2014 року. Як вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 05 листопада 2015 року, виданого Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції, від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено, оскільки шлюбні відносини припинені більше двох років тому, та примирення сторони вважають неможливим. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що клопотань щодо зміни прізвища від відповідача [PERSON] до суду не надходило, відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. Зокрема, у заяві позивач просив не стягувати з відповідача [PERSON] судовий збір, сплачений при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved