Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

25.01.2019 р. до суду з позовною заявою звернулась Миронюк (дошлюбне прізвище Луценко) Н.В. до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що 08.10.2013 р. сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №2757, у якому в них 27.02.2013 р. народився син [PERSON] та 14.01.2014 р. народилася дочка [PERSON] Спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини між ними припинено, спільного господарства вони не ведуть, разом не проживають півтора роки. Примирення і збереження шлюбу позивач вважає неможливим і таким, що буде суперечити її інтересам. З підстав зазначених вище, позивач звернулась до суду із даною позовною заявою. 08.02.2019 р. у даній справі відкрито провадження. В підготовче засідання позивач не зявилась, однак надала на адресу суду заяву, у відповідності до якої просила суд розглянути справу у її відсутність, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не зявився, однак надав на адресу суду заяву у відповідності до якої просив суд розглянути справу у його відсутність, позов визнає в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.10.2013 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-АМ №138387 від 08.10.2013 р., виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №2757. Позивач з відповідачем мають спільних дітей: [PERSON], 27.02.2013 р., що підтверджується копією свідоцтва серія І-АМ №247359 від 05.03.2013 р., виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №843, та [PERSON], 14.01.2014 р., що підтверджується копією свідоцтва серія І-АМ №269945 від 17.01.2014 р., виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №235. Також, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами розірванню, оскільки судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам одного із подружжя, а саме позивачу по справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., слід стягнути з відповідача на користь позивача На підставі викладеного та

Outcome: approved