Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

24 квітня 2020 року до Троїцького районного суду Луганської області надійшла вищевказана позовна заява, в обґрунтування вимог якої зазначено, що 01 червня 2013 року між позивачем та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Троїцького районного управління юстиції у Луганській області був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №14. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, сімейні обов`язки. Між ними зникла любов та повага один до одного, відсутнє взаєморозуміння, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з них живе окремим власним життям. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Позивач переконана, що подальше збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, у зв`язку з чим просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 28 квітня 2020 року відкрито провадження в даній справі. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач надала письмову заяву, згідно якої просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача на адресу суду також надійшла письмова заява, в якій він просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до такого. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 01 червня 2013 року, позивач та відповідач з 01 червня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Троїцького районного управління юстиції у Луганській області під актовим записом № 14 (а.с.7). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.07.2013 року, та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.10.2013 року (а.с.8, 9). Спору щодо визначення місця проживання дітей в рамках даної справи заявлено не було. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, сімейні обов`язки. Між ними зникла любов та повага один до одного, відсутнє взаєморозуміння, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з них живе окремим власним життям. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Позивач переконана, що подальше збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України в зв`язку з визнанням позову відповідачем, позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду.

Outcome: approved