Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

24 жовтня 2017 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує на те, що їх спільна донька [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З часу розлучення з грудня 2009 року відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки, не цікавиться її життям та здоров'ям, не виявляє бажання спілкуватися з нею, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного житя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. У судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, посилаючись на те, що вже декілька років відповідач жодного разу не бачився з дитиною та не цікавився її долею, дитина його взагалі не знає, отже побачення з батьком можуть в подальшому травмувати доньку. Позивачка вважає, що він ухиляється від виконання батьківських обов'язків, отже його участь у житті доньки в подальшому є недоцільною та просила позбавити відповідача батьківських прав стосовно його доньки, в тому числі і з метою усунення будь-якої залежності доньки від нього на майбутнє. Представник відповідача позов не визнав, зазначивши що відповідач не відмовляється від своїх батьківських прав та обов'язків щодо доньки, бажає налагодити з нею спілкування, приймати участь у її вихованні та стати хорошим батьком. Представник Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради просили про задоволення позову, оскільки відносини дівчинки з батьком є невизначеними через відсутність спілкування з ним, малолітня відчуває образу та злість на батька через те, що він зник з її життя, вважає його безвідповідальним та байдужим. На даний час почуття доньки дівчинка проектує на вітчима [PERSON] Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є сторони по справі, які перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2011 року. 24 грудня 2009 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно Акту обстеження умов проживання, неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю, вітчимом та сестрою у [ADDRESS], дитина забезпечена всім необхідним для навчання та гармонійного розвитку. Відповідно характеристики Миколаївської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 57 ім. Т.Г.Шевченка від 20.09.2017 року, [PERSON], [INFO], учениця 8-Б класу. Дівчина фізично розвинена, здорова, хронічних захворювань немає. Виховується в благополучній сім'ї. Вітчим і мати користуються у дочки незаперечним авторитетом, заснованим на повазі. Має молодшу сестру. За час навчання [PERSON] зарекомендувала себе здатною, організованою і старанною ученицею. Стосунки з однокласниками спокійні, конфліктів не було. Має друзів та підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Батько [PERSON] донькою не піклується, не цікавиться її успіхами, її фізичними та культурним розвитком, батьківські збори не відвідує. Відповідно до висновку від 16.02.2018 року Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], Після розлучення батьків у 2009 році малолітня залишилася проживати з матір'ю [PERSON] За місцем проживання мати створила для дитини належні умови для нормальної життєдіяльності та розвитку. Відповідно до соціально-психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді, мати постійно підтримує [PERSON], докладає зусиль для розвитку її здібностей, стосунки матері і доньки є емоційно доброзичливим та неконфліктними. Відносини дівчинки з батьком є невизначеними через відсутність спілкування з ним, малолітня відчуває образу та злість на батька через те, що він зник з її життя, вважає його безвідповідальним та байдужим. На даний час почуття доньки дівчинка проектує на вітчима [PERSON] З пояснень [PERSON] з'ясовано, що він заперечує проти позбавлення його батьківських прав, адже він начебто намагався після розлучення зустрічатися з дитиною, але через перешкоди з боку її матері припинив спроби, щоб не травмувати психіку дівчинки. За твердженням батька він щомісячно сплачує аліменти на утримання доньки, але згідно довідки Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на 01.12.2017 р. складає 25533,39 грн. За такого орган опіки та піклування виконком Миколаївської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] З огляду на наведені обставини, суд визнає поведінку відповідача фактично ухилянням від виконання батьківських обов'язків по вихованню доньки (адже жодних доказів перешкоджання йому у спілкуванні з боку матері дитини він не надав, як і не надав доказів того, що сам він намагався спілкуватися з донькою за останні роки), що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За ст. 164 Сімейного кодексу України - , мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON], будучи батьком неповнолітньої доньки [PERSON], дійсно не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки, не цікавився її життям, але в тому числі і через неприязнені стосунки з позивачкою. При цьому суд враховує, що відповідач визнає свою неналежну поведінку відносно доньки і бажає приймати участь у її вихованні і утриманні, налагодити спілкування з дитиною. Виходячи із наведених положень сімейного законодавства України - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. З огляду на наведені обставини, суд визнає поведінку відповідачки ухилянням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Зокрема, відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов'язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. За такого,

Outcome: dismissed