Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

25 червня 2019 року лікар - психіатр відділення № 10 Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька Гармата Л.С. звернулась до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , 24 червня 2019 року доставлена машиною швидкої допомоги в супроводі працівників поліції та сина - [PERSON] , до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька за рішенням чергового лікаря [PERSON] та письмовою заявою мешканців будинку [ADDRESS] , в зв`язку із неадекватною поведінкою, зокрема, емоційною нестійкістю, вираженим тривожно-афективним напруженням, активними погрозам помсти, розправи та відсутністю критики до свого стану, відмовою від амбулаторного лікування. 25 червня 2019 року вказана громадянка оглянута комісією лікарів-психіатрів, згідно висновку яких, [PERSON] , [INFO] , страждає на тяжкий психічний розлад у формі «Хронічного маячного розладу», внаслідок якого вона вчиняє і виявляє реальні наміри вчиняти в подальшому дії, які являють безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, та потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. З наведених підстав та з посиланням на приписи ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», просить суд задовольнити заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] . В судовому засіданні заявник - представник Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька лікар-психіатр Гармата Л.С. підтримала заяву, з викладених пісдстав, просила її задовольнити. Законний представник [PERSON] заперечив щодо задоволення заяви. Особа, стосовно якої вирішується питання про госпіталізацію, [PERSON] , заяву не визнала, вказувала, що не вважає себе хворою, заперечує щодо необхідності лікування. Представник особи, стосовно якої вирішується питання про госпіталізацію - [PERSON] заперечив щодо задоволення заяви, вказав, що для цього немає жодних підстав. Прокурор в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви, вказуючи, що підстав для госпіталізації [PERSON] в примусовому порядку немає. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, з наступних підстав. Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених Законом та іншими законами України. Згідно з ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Отже, виходячи із змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, крім наявності в неї тяжкого психічного розладу, є вчинення нею чи прояв нею реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність такою особою самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до висновку викладеного в Постанові Великої Палати Верховного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею, включно з правом на відшкодування будь-якої шкоди, завданої позбавленням свободи, якщо воно буде визнане таким, що не відповідає чинному законодавству України. Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції. Проте відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу. Судом встановлено, що [PERSON] , 24 червня 2019 року доставлена машиною швидкої допомоги в супроводі працівників поліції та сина - [PERSON] , до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька за рішенням чергового лікаря [PERSON] та письмовою заявою мешканців будинку [ADDRESS] , в зв`язку із неадекватною поведінкою, зокрема, емоційною нестійкістю, вираженим тривожно-афективним напруженням, активними погрозам помсти, розправи та відсутністю критики до свого стану, відмовою від амбулаторного лікування. 25 червня 2019 року вказана громадянка оглянута комісією лікарів-психіатрів, згідно висновку яких, [PERSON] , [INFO] , страждає на тяжкий психічний розлад у формі «Хронічного маячного розладу», внаслідок якого вона вчиняє і виявляє реальні наміри вчиняти в подальшому дії, які являють безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, та потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару (а.с.2). Як пояснила в судовому засіданні лікар-психіатр, до такого висновку комісія дійшла з урахуванням того, що [PERSON] стаціонарно лікувалась вперше в 2003 р. та ще тричі у 2011р., 2012., 2014 р., а також зі слів та колективної заяви сусідів, як вказували на неадекватну та агресивну поведінку [PERSON] . Відтак, суд критично ставиться до вказаного висновку, так як він не містить належного обгрунтування щодо психічного стану [PERSON] на момент огляду. Зокрема, у висновку міститься посилання на лист поліції, звернення сусідів [PERSON] та її власні висловлювання під час огляду, без належного аналізу можливих загроз її поведінки без примусової госпіталізації. Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши пояснення лікаря-психіатра про те, що за час перебування [PERSON] в ВОПЛ №1 м. Луцька, остання почувалася краще , враховуючи поведінку [PERSON] в судовому засіданні, яка послідовно та детально викладає свою позицію з приводу необґрунтованості доводів про необхідність її госпіталізації, не проявляє ознак неадекватної поведінки чи агресії, а також відсутність доказів на підтвердження існування обставин, які б переконливо свідчили, що [PERSON] не спроможна задовольнити свої життєві потреби або вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих чи завдасть шкоди своєму здоров`ю, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви за відсутності передбачених законом підстав для примусової госпіталізації до психіатричного закладу [PERSON] без її згоди. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, прийшов до висновку, у задоволення заяви слід відмовити. Однак, вказане не позбавляє права представника психіатричного закладу, у випадку наявності обґрунтованих підстав, звернутися до суду із заявою про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 341-342, 354 ЦПК України, ст.ст. 1, 7, 13, 14 Закону України «Про психіатричну допомогу, суд, -

Outcome: dismissed