Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

24 травня 2019 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що померлий [INFO] [PERSON] проживав однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] , [INFO] , з травня 2004 року до жовтня 2018 року. В обґрунтування заяви посилається на те, що 14 травня 2004 року по [INFO] року з ним проживав та був зареєстрований [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . 12 січня 2005 року він та [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на житло по Ѕ частині за адресою: [ADDRESS] , а 12 лютого 2005 року зареєстрували право власності на зазначену квартиру в рівних долях. [PERSON] не мав родичів і як людина похилого віку потребував сторонньої допомоги. Він піклувався за ним, стежив за станом його здоров`я, дбав про належні умови його життя і вони разом вели спільне господарство. [PERSON] помер [INFO] у м. Світлодарську. Після його смерті він займався його похованням і всі витрати, пов`язані з цією процедурою, він взяв на себе. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у вигляді Ѕ частини квартири за адресою: [ADDRESS] , що належало померлому, спадщину якого він прийняв відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проживаючи зі спадкодавцем однією сімєю не менш як п`ять років до часу його смерті. Спадкодавець заповіту на вказане нерухоме майно не складав. Спадкоємці за законом першої-третьої черги відсутні. На спадкове майно ніхто не претендує, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Він своєчасно подав нотаріусу заяву про бажання прийняти спадщину після смерті спадкодавця, але він відмовив у її прийнятті у зв`язку із тим, що відсутні документи, що підтверджують його право на спадок. Отже, встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років необхідно йому для оформлення спадкових прав. У зв`язку із наведеним, заявник звернувся до суду із зазначеною заявою. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2019 року відкрито окреме провадження у справі та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити. Додатково пояснив, що померлий [PERSON] був цивільним чоловіком його бабки та вони проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Вони з матір`ю також проживали разом з дідом та бабою з народження. Потім його мати отримала нову квартиру та стала проживати окремо від них, а він залишився у квартирі бабки. Після смерті бабки вони з дідом приватизували квартиру на двох. Він живе один, дружини та дітей у нього немає. Деякий час він був зареєстрований у квартирі матері за адресою: [ADDRESS] , але постійно з народження проживав разом з дідом та бабкою у квартирі бабки за адресою: [ADDRESS] . Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримав вимоги заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю та просив їх задовольнити з мотивів, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи - Світлодарської міської ради у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином. 01 липня 2019 року за № 20232 надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника Світлодарської міської ради, проти вимог заяви не заперечує. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Свідок [PERSON] суду пояснила, що заявник є її сином. Син з 1979 року, тобто з дитинства, проживав за адресою: [ADDRESS] . Вона раніше також проживала за вказаною адресою. Потім у неї з`явилося інше житло та вона стала проживати за іншою адресою. Син [PERSON] постійно проживав разом з дідом [PERSON] , вони приватизували квартиру, разом проживали та вели спільне господарство. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знає заявника [PERSON] , оскільки він є її сусідом у м. Світлодарську, вона проживає у квартирі № [ADDRESS] . Він з самого народження проживав з бабкою та дідом, його мати також раніше з ними проживала. Після смерті бабки він залишився проживати з дідом [PERSON] . Вона проживає у вказаному будинку з 1998 року, заявник на той час вже проживав у цьому будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що також є сусідкою заявника [PERSON] та проживає у квартирі № [ADDRESS] . [PERSON] вона знає з 1983 року. Її дочка та він є ровесниками. Спочатку заявник проживав з бабкою та дідом [PERSON] . Його мати також раніше проживала в їх квартирі. Потім бабка померла більше десяти років тому і [PERSON] залишився проживати з дідом, вони жили дружньо, вели спільне господарство. Вона чула, що заявник є хазяїном квартири. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході судового розгляду встановлено, що встановлення факту, якого вимагає заявник, породжує правові наслідки. Встановити такий факт іншим шляхом неможливо. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Задоволення заяви для заявника має юридичне значення, оскільки останній має намір реалізувати своє право на прийняття спадщини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Дебальцівським МВ УМВС України в Донецькій області 25 червня 2003 року, заявник [PERSON] народився [INFO] та з 14 травня 2004 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-15). Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 січня 2005 року Вуглегірською ТЕС м. Світлодарська та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12 лютого 2005 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної, спільної часткової власності [PERSON] - Ѕ частина, [PERSON] - Ѕ частина (а.с. 4-5). Як видно з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 жовтня 2018 року, [PERSON] помер [INFO] у м. Світлодарську Бахмутського району Донецької області (а.с. 3). Згідно з довідкою Світлодарської міської ради № 6845 від 26 жовтня 2018 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно був зареєстрований в [ADDRESS] по день смерті [INFO] . На день смерті за вказаною адресою також був зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Актом про встановлення факту фактичного проживання від 13 травня 2019 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживав з [PERSON] з 14 травня 2004 року однією сім`єю та вели спільне господарство до моменту смерті [PERSON] [INFO] року (а.с. 7). [PERSON] проводив поховання [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується довідкою Світлодарської міської ради № 166 від 22 жовтня 2018 року (а.с. 17). У судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] відсутні інші спадкоємці, окрім заявника [PERSON] 12 червня 2019 року за № 18251 до суду надійшов лист завідувача Другою бахмутською державною нотаріальною конторою Балицької Л.А., в якому зазначено, що згідно з даними зі Спадкового реєстру після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не відкривалася, тому свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Про вказаний факт також свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 56498285 від 12 червня 2019 року. Відповідно до п. 1 ст. 1221 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом почергово отримують особи, які вказані в ст.1261-1265 ЦК України. Як передбачено ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судом враховано правила частини другої статті 3 СК України, згідно якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Підсумовуючи викладене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, насамперед як спосіб захисту прав, свобод та інтересів заявника, оскільки наявними доказами підтверджено, що померлий [INFO] [PERSON] проживав однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] , [INFO] , з травня 2004 року до жовтня 2018 року. Задоволення заяви не порушує прав, свобод та інтересів заінтересованої особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved