Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

25 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30 грудня 1997 року він, його дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] набули право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , про що було видано відповідне свідоцтво про право власності на житло. В подальшому оригінал вказаного свідоцтва ними було втрачено. При зверненні до відповідача про видачу дубліката втраченого свідоцтва він одержав відмову через відсутність архівних даних щодо приватизації вказаної квартири і йому було запропоновано звернутися до суду. Посилаючись на те, що він з членами своєї сім`ї правомірно набув право власності на спірну квартиру, просив визнати визнання право спільної сумісної власності його та третіх осіб [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи без їхньої участі. Позивач, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю, треті особи зазначили. що не заперечують проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. На підставі рішення виконкому Очаківської міської ради № 150 від 27 червня 1989 року позивачеві [PERSON] із сім`єю 30 червня 1989 року було видано ордер на жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] (а.с. 7). 30 грудня 1997 року [PERSON] одержав свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , яке посвідчувало право спільної сумісної власності його та членів сім`ї - дружини [PERSON] , сина [PERSON] та доньки [PERSON] (а.с. 8). На підставі вказаного вище свідоцтва Очаківською міською філією КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» на ім`я позивача [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] (а.с. 9). Звернувшись до відповідача щодо видачі дубліката свідоцтва про право власності на житло, позивач одержав відмову через відсутність архівних даних щодо приватизації вказаної квартири; для вирішення спірного питання позивачеві було запропоновано звернутися до суду (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує йог оправо власності. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що іншого шляху реалізувати своє право власності на спірну квартиру у [PERSON] немає; обставин, які б вказували, що він та члені його сім`ї набули це право власності неправомірно, в суді не встановлено. Таким чином позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача за клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved