Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

25.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, треті особи ПАТ «ПЗ «[PERSON] велетень», Зміївська державна нотаріальна контора в Харківській області, відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, який 06.11.2015 року було уточнено та залучено до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON]. В своєму позові [PERSON] просила визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом, після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 04.06.2002 року, право на земельну частку (пай) № 475 в ПАТ «ПЗ «Червоний Велетень», що розташована в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області, загальною площею 4,2330 га, в тому числі ріллі 4,0578 га, сіножаті 0,1752 га, яка належала спадкодавцю на підставі Протоколу № 4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 15.01.2002 року про затвердження списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), та Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 06.12.2003 року про розподіл земельних часток (паїв) шляхом жеребкування. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 04.06.2002 року помер її чоловік [PERSON], який на час смерті був пенсіонером, а раніше працював у період з 01.03.1975 року по 15.02.1989 року до пенсії на Держплемзаводі «Червоний Велетень», правонаступником якого стало ВАТ «Племінний завод «[PERSON] велетень». 27.12.1999 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого він в разі своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і загалом все те, що йому належатиме в день смерті і на що він по закону матиме право заповідав своїй дружині [PERSON], який було посвідчено нотаріально виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради народних депутатів Зміївського району Харківської області та зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 372. За життя чоловік позивача був власником 1/2 частини житлового будинку № 6 по вул. Гагаріна в с. Бірки Зміївського району Харківської області, та грошових вкладів з відсотками та всіма компенсаціями, що знаходяться в державній ощадній касі № 2838/036 с. Бірки по рахункам № 0773, № 01065, № 7302, № 3030, № 0571346, № 057441, № 0571438, в державній ощадній касі № 2838/011 р-пу [PERSON] по рахунку № 4746 та простих іменних акцій номінальною вартістю 0,25 грн., в кількості - 1412 шт. ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», що підтверджується сертифікатом серія А № 0000767. Крім того, [PERSON] був власником права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у користуванні ПАТ «Племінний завод «[PERSON] велетень», розміром - 4,2330 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. За життя [PERSON] брав участь у розпаюванні земель колективної власності ВАТ «Племінний завод «[PERSON] велетень» на загальних зборах трудового колективу і пенсіонерів, що раніше перебували з ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» у трудових відносинах, які відбулися 15.01.2002 року, та був внесеним до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) під № 179. В результаті розпаювання земель та передачі їх у приватну власність чоловік позивача одержав пай у вигляді земельної ділянки, площею 4,2330 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради. Внаслідок розподілу земельних (паїв) шляхом жеребкування, в якому брав участь і спадкодавець, яке відбулося на загальних зборах власників земельних ділянок (паїв) ВАТ «Племінний завод «[PERSON] велетень» 06.12.2003 року [PERSON] виділено земельну ділянку (пай) під № 475, загальною площею 4,2330 га, т.ч. рілля - 4,0578 га, сіножаті - 0,1752 га. Однак, незважаючи на те, останній був включеним до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) під № 179, що додавався до Протоколу № 4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 15.01.2002 року, він за час свого життя через свій похилий вік та юридичну несвідомість не встиг одержати державний акт на право на земельну частку (пай). Таким чином, право [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у нього за життя, є майновим правом, яке не припинилось внаслідок його смерті, та входить до складу спадщини, та у будь-якому випадку повинно бути успадковане. Єдиним спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON], померлого 04.06.2002 року є [PERSON] - його дружина, яка поховала свого чоловіка, з яким разом проживала та була зареєстрована по день смерті за адресою: Харківська обл., Зміївський район, с. Бірки, вул. Гагаріна, буд. № 6. Отже, позивач після смерті чоловіка фактично вступила в управління спадщиною у вигляді 1/2 частини житлового будинку та грошових вкладів з відсотками та всіма компенсаціями, однак, окрім земельної ділянки (паю) № 475 в землі, яка перебуває у користуванні ВАТ «Племінний завод «[PERSON] велетень», загальною площею - 4,2330 га, оскільки був відсутній правовстановлюючий документ на це майно. Отже, враховуючи ті факти, що [PERSON] має право на вказане вище майно в порядку спадкування за заповітом та на день смерті її чоловіка, останнім не було одержано державного акту на право на земельну частку (пай), одержати Свідоцтво про право на спадщину через державну нотаріальну контору неможливо, а тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, свої інтереси довірила представляти [PERSON], яка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог своєї довірительниці наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог [PERSON] не заперечував. Представник [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не зявився, до канцелярії суду надійшов лист [PERSON] сільського голови [PERSON] про визнання позову [PERSON], розгляд справи за відсутності представника сільської ради та відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог. Представник ПАТ «Племінний завод «[PERSON] велетень» у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутність заперечень проти позову [PERSON] Представник Зміївської державної нотаріальної контори в Харківській області у судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Представник відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області у судове засідання також не зявився, надавши письмові пояснення щодо позовних вимог [PERSON], в якому, зокрема, виклав своє клопотання про розгляд справи за його відсутності. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] була дружиною померлого 04.06.2002 року [PERSON]. Дані факти підтверджуються копією Свідоцтва про одруження, серія І-ВЛ № 025824, актовий запис № 31 та копією Свідоцтва про смерть, серія 1-ВЛ № 323573, актовий запис № 51 /а.с. 10, 18/. Як вбачається з копії трудової книжки, [PERSON] працював у радгоспі «Червоний Велетень» у період з 01.03.1975 року по 15.02.1989 року, який перейменований на держплемзавод «Червоний Велетень», правонаступником якого є ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», після чого вийшов на пенсію /а.с. 11/. За життя [PERSON] брав участь у розпаюванні земель колективної власності ВАТ «Племінний завод «[PERSON] велетень» на загальних зборах трудового колективу і пенсіонерів, що раніше перебували з ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» у трудових відносинах, які відбулися 15.01.2002 року та був внесеним до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) під № 179. В результаті розпаювання земель та передачі їх у приватну власність [PERSON] одержав пай у вигляді земельної ділянки площею 4,2330 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради. Внаслідок розподілу земельних (паїв) шляхом жеребкування, на загальних зборах власників земельних ділянок (паїв) ВАТ «Племінний завод «[PERSON] велетень» 06.12.2003 року [PERSON] було виділено земельну ділянку (пай) під № 475, загальною площею 4,2330 га, т.ч. рілля - 4,0578 га, сіножаті - 0,1752 га /а.с. 19-21, 22-37, 38-40, 41-57, 79-81, 82-98/. 01.04.1998 року ВАТ «Племінний Завод «[PERSON] велетень» видано Державний акт на право постійного користування землею, серія І-ХР № 001133 /а.с. 103-110/. За життя [PERSON] не виготовив земельно-правову документацію та відповідно не одержав Державний акт на право власності на земельну частку (пай), що є перешкодою у видачі Свідоцтва про право на спадщину на ім'я [PERSON], зокрема вказана обставина підтверджується даними з листа відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, який надійшов до канцелярії суду 19.10.2015 року /а.с. 99-101/. Судом також встановлено, що [PERSON] був власником 1/2 частини житлового будинку № 6 по вул. Гагаріна в с. Бірки Зміївського району Харківської області, та грошових вкладів з відсотками та всіма компенсаціями, що знаходяться в державній ощадній касі № 2838/036 с. Бірки по рахункам № 0773, № 01065, № 7302, № 3030, № 0571346, № 057441, № 0571438, в державній ощадній касі № 2838/011 р-пу [PERSON] по рахунку № 4746 та простих іменних акцій номінальною вартістю 0,25 грн., в кількості - 1412 шт. ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», що підтверджується сертифікатом серія А № 0000767 /а.с. 12/. 27.12.1999 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого він в разі своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і загалом все те, що йому належатиме в день смерті і на що він по закону матиме право заповідав своїй дружині [PERSON], який було посвідчено нотаріально виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради народних депутатів Зміївського району Харківської області та зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 372 /а.с. 13/. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки [PERSON] помер 04.06.2002 року, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року, то до даних спірних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу, які діяли на момент смерті вищевказаної особи, тобто ЦК в редакції від 1963 року. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно з ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Копіями довідок виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області підтверджено той факт, що [PERSON] поховала свого чоловіка, з яким разом проживала та була зареєстрована по день смерті останнього за адресою: Харківська обл., Зміївський район, с. Бірки, вул. Гагаріна, буд. № 6 /а.с. 14, 15, 16/. Крім того, той факт, що позивач після смерті свого чоловіка фактично вступила в управління спадщиною, підтверджено також копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.01.2003 року, яким за позивачем визнано право власності на спадщину у вигляді 1/2 частини житлового будинку № 6 по вул. Гагаріна в с. Бірки Зміївського району Харківської області, та грошових вкладів з відсотками та всіма компенсаціями, що знаходяться в державній ощадній касі № 2838/036 с. Бірки по рахункам № 0773, № 01065, № 7302, № 3030, № 0571346, № 057441, № 0571438, в державній ощадній касі № 2838/011 р-пу [PERSON] по рахунку № 4746 /а.с. 17/. З огляду на вищевикладене вбачається, що [PERSON] не було одержано державного акту на право на земельну частку (пай), у звязку з чим одержати [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину через державну нотаріальну контору неможливо. Відповідно до ч. 1 п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. За змістом ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю. Отже, з огляду на вищенаведені положення право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Як зазначалося вище, в матеріалах справи наявний Державний акт на право постійного користування землею, серія І-ХР № 001133, з якого вбачається, що рішенням Зміївської районної ради народних депутатів від 05.02.1998 року № 70 ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» надано у постійне користування 4772,3 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва /а.с. 103-110/. Таким чином, право [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у нього за життя і є майновим правом, яке не припинилось внаслідок його смерті, та входить до складу спадщини. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із шляхів здійснення захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання права. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивачем надано достатні докази на підтвердження того, що вона є спадкоємцем померлого, прийняла спадщину, зокрема, отримала Свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, право власності спадкодавця на яке підтверджено правовстановлюючими документами, однак, в той же час [PERSON] не має змоги оформити свої спадкові права нотаріально земельну частку (пай) № 475, оскільки [PERSON] за життя не встиг одержати державний акт на право на земельну частку (пай). За таких обставин, визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а позовна заява [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved