Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

26 листопада 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 27 березня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 500263929, відповідно до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 80 179,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, із строком повернення кредиту до 28 березня 2017 року. В порушення умов кредитного договору, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в зв'язку з чим, станом на 11 листопада 2015 року виникла заборгованість в сумі 86 012,47 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 55 772,79 грн., заборгованість по процентам - 18 954,83 грн., заборгованість по комісії - 11 284,85 грн. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» просило суд стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 500263929 від 27 березня 2012 року в сумі 86 012,47 грн., судові витрати в сумі 1 290,19 грн. Ухвалою суду від 22 лютого 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача - Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» В судове засідання представник позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. На підставі ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що 27 березня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 500263929, відповідно до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 80 179,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, із строком повернення кредиту до 28 березня 2017 року. Згідно умов договору, відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, станом на 11 листопада 2015 року виникла заборгованість в сумі 86 012,47 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 55 772,79 грн., заборгованість по процентам - 18 954,83 грн., заборгованість по комісії - 11 284,85 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Банку. У відповідності до п. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що судом встановлено, що 21 червня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» був укладений договір факторингу № 1, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 500263929 від 27.03.2012 року, який укладений з [PERSON]. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В зв'язку з наведеним, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» перейшли права кредитора та право вимоги за кредитним договором та позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 1 290,19 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved