Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

25 червня 2019 року представник позивача Чинадіївського дошкільного навчального закладу інтернатного типу Закарпатської обласної ради Софілканич С.Й. звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів\~на утримання\~неповнолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] \~у розмірі\~не менше\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно від\~доходу (заробітку)\~батьків до\~повноліття дитини,\~починаючи з\~дня подання\~заяви до\~суду. Позовні вимоги мотивує тим, що громадянка [PERSON] э матір`ю неповнолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , [PERSON] ,\~ [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дитина [PERSON] перебуває на повному державному утриманні (навчанні та вихованні) у Чинадіївському дошкільному навчальному закладі інтернатного типу Закарпатської обласної ради з 09.01.2014 року, як дитина позбавлена батьківського піклування. Мати дитини [PERSON] перебуває в Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» у зв`язку зрозглядом Франківським районним судом міста Львова кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.п.2, 12, ч.2, ст..115 КК України. Оскільки передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від виконання обов`язку батьківського піклування щодо дитини, просять суд стягнути з відповідача аліменти в судовому порядку. 06.09.2019 року представником Чинадіївського дошкільного навчального закладу інтернатного типу Закарпатської обласної ради подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] на його особистий рахунок № UА453123560000026207009387408, ТВБВ 10006/076 філії ЗОУ АТ «Ощадбанк», код банку 312356, ЄДРПО 09312190 у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня подання заяви до суду. Відповідно до ч.2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.07.2019 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідач отримала 25.07.2019 року. Однак, у наданий судом строк та станом на 09 жовтня 2019 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалася, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст.\~178\~та ч. 5 ст.\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.\~12,\~13,\~44,\~76-82\~ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Встановлено та підтверджується документально, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.4). Неповнолітньому [PERSON] , згідно рішення виконавчого комітету Чопської міської ради Закарпатської області № 12 від 22.01.2014 року, надано статус дитини позбавленої батьківського піклування і з 09.01.2014\~року останній перебуває на повному державному утриманні утриманні (навчанні та вихованні) у Чинадіївському дошкільному навчальному закладі інтернатного типу Закарпатської обласної ради (а.с.7, 8, 11). В матеріалах справи міститься лист Львівського апеляційного суду №2754/19 від 11.02.2019 року, з якого вбачається, що мати дитини [PERSON] перебуває в Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19», а кримінальне провадження відносно неї передано на розгляд Франківського районного суду м. Львова (а.с.9). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2\~ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно із\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 3\~ст. 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 ч.2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого\~Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2019 рік», який на період з 01 липня по 30 листопада 2019 року становить: для дитини віком від 6 років до 18 років 2118 гpивень. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»\~частину другу ст.182 викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Проаналізувавши надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи позицію позивача та відповідача, яка не подала відзиву на позов, суд дійшов висновку, що з відповідача на утримання дитини необхідно стягнути аліменти у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня подання заяви до суду. Разом з цим, за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Згідно ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно із вимогами\~ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved