Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

24 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.10.2013 Скибинською сільською радою Жашківського району. Черкаської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів вчинено запис за № 13, та стягнення аліментів на дочку [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2\~000,00 грн. і утримання на дружину до досягнення дитиною трирічного віку в сумі 1\~000,00 грн. Позивач посилається на такі обставини. Сторони прожили у спільному шлюбі майже три з половиною роки, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Але це стосується першого року спільного життя, а за останні роки вони не можуть ні проживати разом як сімя, ні виконувати сімейні обовязки, не можуть спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності дитини. Все це може суттєво та негативно вплинути на психіку дочки, на її подальші погляди на життя, формування її світогляду на життя в шлюбі, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою в будь-якій сімї. Протягом останніх років неодноразово намагалася знайти порозуміння з відповідачем, але ніяких результатів це не дало. У сімейних стосунках за останніх кілька років нічого не змінювалось на краще. Відносини переросли в ще більш ворожі, шлюбні відносини між ними фактично припинились. Оскільки укладання шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги, то збереження подружніх відносин неможливо, якщо втрачена їх основа. Дочка сторін [PERSON] проживає та буде проживати з матір'ю, а питання розподілу майна, набутого сторонами за час перебування в шлюбі, вирішуватиметься в позасудовому порядку. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріально ні їй, ні дитині не допомагає, участі в її вихованні не приймає. Внаслідок цього вона не має можливості сама утримувати їх малолітню дочку. У зв'язку з доглядом за дитиною вона не має можливості працювати, єдині кошти на утримання себе та дитини отримує у вигляді соціальної допомоги. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обовязком батьків, однак відповідач ухиляється від свого обовязку щодо утримання дитини. Між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. На протязі останнього року відповідач не надає їй та дочці ніякої матеріальної допомоги, і вона не має достовірних відомостей про його доходи. Позивачу відомо, що розмір його офіційної заробітної плати є незначним, порівняно з його дійсними доходами. Доказами цього є довідка КП «Уманська стоматологічна поліклініка», де відповідач офіційно оформлений зубним техніком на 0,25 ставки, але він зайнятий на роботі не тільки повний робочий день, а навіть у позаробочий час, а до фактичного припинення шлюбних стосунків надавав для утримання сімї вчетверо більші кошти, ніж вказано в довідці. Це свідчить про те, що значну частину доходів відповідача становлять доходи від неофіційних джерел. Тому є підстави для визначення розміру аліментів дитину і утримання на неї у твердій грошовій сумі. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти і кошти на її утримання, так як він знаходиться у працездатному віці, може працювати, інших дітей чи непрацездатних батьків не має. Відповідач [PERSON] подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: вимога про розірвання шлюбу, з якою він згоден, може бути задоволена; вимога про стягнення аліментів на дочку може бути задоволена в розмірі не більше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а у стягненні коштів на утримання дружини необхідно відмовити, оскільки він не має можливості надавати таке утримання позивачу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки вважає, що шлюб існує формально, сім'я розпалась остаточно і не може бути відновлена, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Також просила стягнути з відповідача аліменти на дочку [PERSON], [INFO] у розмірі 2000\~грн. та утримання на неї в сумі 1\~000 грн. Такий розмір аліментів та утримання є мінімально необхідним для нормального утримання та навчання дитини і для того, щоб вона могла прожити і належно виконувати свої батьківські обов'язки, а відповідач має можливість сплачувати такі суми, оскільки має додаткові доходи, які не вказані у довідці про його офіційну заробітну плату. Після розірвання шлюбу бажає залишити своє теперішнє прізвище Василюк. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково: погодився на розірвання шлюбу і стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі 30 відсотків від його доходів, зазначених у довідці про зарплату, та заперечив повністю проти стягнення з нього коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Сторони заперечили проти надання їм строку для примирення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії 1-СР №077229 від 15.10.2011 [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 15.10.2011 у Скибинській сільській раді Жашківського району Черкаської області, актовий запис за №\~13 в Книзі реєстрації шлюбів. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка і дружини Василюк. У сторін в шлюбі 28 січня 2013 року народилася дочка [PERSON], яка проживає з матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР №\~168658, виданим 13.02.2013 відділом РАЦС по м.\~Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, та довідкою про склад сім'ї від 17.02.2015 № 289, виданою ВЖ РЕУ №\~2. Позивач [PERSON] не працює, перебуває на обліку в Управлінні праці і соціального захисту населення м. Умань та отримує державну допомогу по догляду за першою дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Відповідач [PERSON] працює постійно на посаді техніка зубного в КП «Уманська стоматологічна поліклініка», на 0,5 ставки з 01.01.2015. Вказані обставини підтверджені відповідними довідками. Як визнали сторони, протягом останніх двох років між ними склалися неприязні стосунки, часто виникали сварки, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Обидві сторони вважають неможливим відновлення сім'ї, тому просили не надавати строк для примирення та розірвати шлюб між ними. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] бажає залишити своє теперішнє прізвище Василюк. Як повідомили та визнали сторони, в кожного з них не має інших непрацездатних осіб на утриманні, їх стан здоров'я нормальний, вони працездатні, дитина здорова, у дитини власного доходу не має. Відповідач згоден сплачувати аліменти на дитину в розмірі 30 відсотків від своїх офіційних доходів, що на час розгляду справи в суді становить приблизно 230 гривень. Доказів того, що всі витрати на утримання, навчання дитини несе лише позивач, так само як і доказів надання відповідачем матеріальної допомоги на дитину суду не було надано. Правовідносини, що виникли та існують між сторонами, регулюються такими нормами закону. Нормами статей 10, 31 ЦПК України визначено, що відповідач розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд і має право визнати позов повністю або частково. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі наведеного вище, суд вважає, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечить їх інтересам, тому позов у частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У частині 1 ст.\~184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст.\~191 СК України). При цьому суд враховує, що згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років встановлений з 1 січня 2015\~року 1032,00\~гривні. Згідно зі ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Статтею 80 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається судом у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі наведеного вище, враховуючи, що відповідач працевлаштований на неповний робочий день, не має регулярного і стабільного доходу у певному розмірі, здоровий, інших осіб на утриманні не має; стан здоров'я та матеріальне становище дитини; вимоги Сімейного кодексу України щодо часу, до якого присуджуються аліменти на дитину та утримання на дружину, з якою проживає дитина, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів і утримання підлягають задоволенню частково, а саме: з відповідача на користь позивача від дня подання позовної заяви підлягають стягненню аліменти на дитину в розмірі половини прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, та кошти на утримання позивача [PERSON] у твердій грошовій сумі 200 гривень, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує понесені останнім і документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору за вимогою про розірвання шлюбу. Оскільки судом задовольняються вимоги позивача майнового характеру про стягнення аліментів, то суд визначає суму судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави, на підставі норм підпункту 1 п. 1 ч.\~2 ст.\~4 Закону України «Про судовий збір», п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», в сумі 243,60\~грн. На підставі статтями 80, 84, 105, 110, 112, 113, 180-184, 191 СК України,

Outcome: partial