Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

24.11.2017р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що заочним рішенням Савранського районного суду Одеської області від 17.12.2015р. з відповідача на її користь було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], по день його повноліття, який проживає біля неї. На даний час вказаний розмір аліментів є недостатнім для належного утримання сина, а тому позивач просить збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження з твердій грошовій суми в розмірі 400грн. на 1/4 заробітку (доходу) відповідача, але не менше,\~ніж 50%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку\~на утримання сина [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не зявився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов та/або заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. За таких обставин, враховуючи неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, встановив наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. При цьому, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що заочним рішенням Савранського районного суду Одеської області від 17.12.2015р. по справі за є.у.н.с. 512/882/15-ц з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], по день його повноліття, який проживає біля позивача. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилалася на те, що з часу ухвалення рішення син став доросліше і витрати на його утримання збільшились, а тому утримувати його за раніше встановлені аліменти неможливо. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.12, ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на час ухвалення рішення прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць за період з 01.01.2018р. по 30.06.2018р., встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017р. №2246-VIII, складає 1860грн., тобто мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 1860грн. х 50% = 930грн., отже визначений вищевказаним рішенням суду розмір аліментів в сумі 400грн. є значно меншим за мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років, встановлений ч.2 ст.182 СК України. Враховуючи, що відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, щодо надання заперечення проти позову, суд вважає доводи позивача щодо збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження з твердій грошовій суми в розмірі 400грн. на 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів обґрунтованими через дорослість дитини, що впливає на розмір витрат на неї та збільшення цін на харчування, одяг тощо. Суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України). На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 704,80грн..

Outcome: approved