Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

26.04.2016 р. ПАТ «КРИСТАЛБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та з врахуванням заяви про зміну предмета позову від 27.07.2016 р. просить звернути стягнення на користь ПАТ «КРИСТАЛБАНК» на предмет іпотеки за Іпотечним договором № І/2012/33-20 від 20.07.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON], реєстровий № 664, що належить на праві власності [PERSON], а саме на квартиру № 14, загальною площею 115,2 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., що розташована за адресою : м. Одеса, проспект Шевченка, 29-а, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 3000000,00 гривень без ПДВ з метою погашення пропорційно вартості предмету іпотеки частини заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №К/2012-32-20 від 20.07.2012р., в розмірі 3982429,71 грн. Стягнути на користь ПАТ «КРИСТАЛБАНК» з [PERSON] судовий збір у розмірі 45000 грн. та 800 грн. витрат за проведення оцінки майна. При цьому посилається на те, що між ПАТ «ТЕРРА-БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №К/2012-32-20 від 20.07.2012 р., відповідно до якого [PERSON] було надано грошові кошти в сумі 1200000 гривень, які позичальник зобовязався повернути не пізніше 18.07.2014 року та здійснювати погашення кредиту згідно графіку та сплачувати проценти в розмірі 24% річних. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № І/2012/33-20 від 20.07.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON], реєстровий № 664. Предметом іпотеки є квартира № 14, загальною площею 115,2 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, 29-а. Постановою Правління НБУ від 21.08.2014 року № 518 ПАТ «ТЕРРА-БАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних. Для виведення з ринку неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА-БАНК» було створено ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК». 22.12.2014 р. між ПАТ «ТЕРРА-БАНК» та ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» було складено та підписано акт приймання-передавання активів та зобовязань, після підписання якого ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» набуло всіх прав кредитора за кредитним договором по відношенню до [PERSON], а також прав іпотекодержателя за Іпотечним договором по відношенню до [PERSON] 14.04.2015 р. ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» змінив назву на ПАТ «КРИСТАЛБАНК». [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконав. Рішенням Соломянського районного суду м.Києва від 12.12.2014 р. з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 2046226,69 гривень. Проте заборгованість не погашена. Станом на 07.04.2016 р. заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 3982429,71 гривень. В звязку з викладеним вони звернулися до суду з вказаним позовом та просять його задовольнити. 27.07.2017 р. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ «КРИСТАЛБАНК», третя особа [PERSON] про припинення договору, в якому просить визнати поруку, що виникла з Договору № І/2012-33-20 від 20 липня 2012 року, укладений між ПАТ «ТЕРРА-БАНК» та [PERSON] припиненою. Скасувати заборону відчуження квартири № 14, яка розташована: пр.-т Шавченка, 29-А, м. Одеса, яка накладена відповідно до умов іпотечного договору № І/2012-33-20 від 20 липня 2012 року. При цьому посилається на те, що вона є майновим поручителем [PERSON] за кредитним договором № К/2012-32-20 від 20.07.2012 р. Вимогу ПАТ «КРИСТАЛБАНК» від 02.07.2015 року про усунення порушень зобовязань за кредитним договором вона не отримувала та позивачем не надано доказів отримання нею вказаної вимоги. ПАТ «КРИСТАЛБАНК» пропущено строки звернення до суду з позовом до неї, як майнового поручителя боржника [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник ПАТ «КРИСТАЛБАК», в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги ПАТ «КРИСТАЛБАНК» про звернення стягнення на предмет іпотеки підтримав, просив позов задовольнити, стосовно зустрічного позову своєї думки в заяві не зазначив, заперечень проти зустрічного позову до суду не надав, просив справу розглянути у його відсутність. Представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «КРИСТАЛБАК» не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, вимоги зустрічної позовної заяви підтримала та просила задовольнити їх. Проти розгляду справи у відсутності представника ПАТ «КРИСТАЛБАК» не заперечувала. Третя особа - [PERSON], в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судове повідомлення повернулось з збіганням строку давності. Суд вважає можливим розглянути справу в його відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника [PERSON], повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов ПАТ «КРИСТАЛБАК» задоволенню не підлягає, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.07.2012 року між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та третьою особою - [PERSON], було укладено кредитний договір № К/2012-32-20, відповідно до п.1.2, 1.2.2. Кредитного договору [PERSON] зобовязався повернути кредит не пізніше 18.07.2014р., здійснювати погашення кредиту та сплачувати проценти у розмірі 24% річних, а також комісійну винагороду, інші платежі та можливу неустойку, в порядку, в строки та на умовах визначених Кредитним договором, а також інші зобовязання, передбачені умовами Кредитного договору. (а.с. 7 - 12) В забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за вказаним Кредитним договором між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та громадянкою [PERSON] Федерації [PERSON] було укладено іпотечний договір № І/2012-33-20 із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.07.2012р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 664. Предметом іпотеки за Іпотечним договором є квартира № 14, загальною площею 115,2 кв.м., яка має житлову площу 40,8 кв.м., та складається з двох кімнат, розташована за адресою : м. Одеса, проспект Шевченка, 29-А та належить [PERSON] (а.с. 13 - 19) 06.08.2014 року Постановою Правління Національного банку України № 463/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ТЕРРА-БАНК» до категорії проблемних» віднесено до категорії проблемних. Постановою Правління Національного банку України від 21.08.2014р. № 518 «Про внесення Публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК» до категорії неплатоспроможних ПАТ «ТЕРРА БАНК» віднесено до неплатоспроможних. З метою виведення неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було створено ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК». 22 грудня 2014 року між ПАТ «ТЕРРА-БАНК» і ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» було укладено договір про передачу прав за договорами іпотеки та договорами застави ПАТ «ТЕРРА-БАНК». Актом приймання передавання прав за договорами іпотеки та договорами застави від 22 грудня 2014 року ПАТ «ТЕРРА-БАНК» передано ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» актив, що виник із Кредитного договору № К/2012-32-20 від 20.07.2012р., який було укладено між ПАТ «ТЕРРА-БАНК» та [PERSON], також відповідно до зазначеного акту було передано від ПАТ «ТЕРРА-БАНК» до ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» права кредитора за всіма угодами про забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, у тому числі за Іпотечним договором № І/2012-33-20 від 20 липня 2012 року, що був укладений між ПАТ «ТЕРРА-БАНК» та [PERSON]. (а.с. 20 - 27) Таким чином, ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» набуло всіх прав кредитора за кредитним договором по відношенню до [PERSON], а також прав іпотекодержателя за Іпотечним договором по відношенню до [PERSON] З 14.04.2015р., згідно до змін в статуті ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК», було змінено назву Банку на ПАТ «КРИСТАЛБАНК». Відповідно позивач ПАТ «КРИСТАЛБАНК», є правонаступником всього майна, прав та зобовязань ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК». Позичальником, третьою особою [PERSON], обумовлені Кредитним договором зобовязання, перед Банком не виконуються, зокрема, своєчасно, у строк не повернуто кредиті кошти, нараховані проценти за користування кредитом. Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 12.12.2014р. № 760/15718/14-ц, стягнуто з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором в розмірі 2046226,69 грн. Рішення набрало законної сили. (а.с. 28 - 29) Так, представник ПАТ «КРИСТАЛБАНК» зазначає, що на час звернення з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, заборгованість за кредитним договором третьою особою не погашена. Заборгованість третьої особи [PERSON] за Кредитним договором № К/2012-32-20 від 20.07.2012р., станом на 07.04.2016р. становить 3982429,71 грн. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, кодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. [PERSON] є майновим поручителем [PERSON]. Відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У постанові Верховного Суду України від 17.09.2014р. за результатами розгляду справи № 6-53цс14 зроблено такий правовий висновок: виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед Банком або повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно, з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно з правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-68цс11, умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч.4 статті 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-69цс11, у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. При цьому звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Право поручителів не підлягає захисту шляхом припинення договору поруки, тобто за п. 7 ч. 2ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечить положенням ч. 1ст. 559 цього Кодексу. Таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою. Більше того, Верховний суд України розглядаючи справу № 6-272цс16 від 29.06.2016 р. зробив правовий висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: 1) протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); 2) протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); 3) протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Окремо необхідно наголосити, що Верховний суд України розглядаючи справу № 6-125цс14 зробив важливий висновок: «…предявленням вимоги до поручителя є предявлення до нього позову.». Разом з цим існує і окрема думка судді ВСУ [PERSON] у цій же справі: «Судова палата дійшла висновку, що предявленням вимоги до поручителя є предявлення до нього позову. Оскільки за умовами кредитного договору [PERSON] зобов'язаний погашати кредит періодичними платежами згідно графіку, узгодженому сторонами, ці умови ним не виконувались, а тому з часу неповернення ним чергового щомісячного платежу у банку виникло право протягом шести місяців пред'явити вимогу до поручителя. В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку із невиконанням [PERSON] кредитних зобов'язань, банк звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення заборгованості за спірним кредитним договором, за результатами якого було ухвалено рішення суду від 12 грудня 2014 року про стягнення з [PERSON] та ТОВ «Траєкторія» в солідарному порядку 2046226,69 грн. Оскільки строк дії поруки договором не визначено, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимоги до поручителя могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого порукою. У даному випадку шестимісячний строк сплинув. Доказів того, що Банк, до подання вказаного вище позову, звертався з вимогою до боржників про дострокове виконання ними зобов'язань, внаслідок чого строк виконання зобов'язання змінився та шестимісячний строк сплив, а відтак порука припинилась, суду надано не було. Враховуючи наведене вище, суд приходить висновку про обґрунтованість зустрічного позову, що є підставою для визнання поруки припиненою та відмови у позові ПАТ «КРИСТАЛБАНК» про звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved