Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

26.09.2016 року позивач-відповідач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем-позивачем [PERSON] сімейне життя не склалося у звязку з тим, що відповідач-позивач зраджував подружній вірності, на ґрунті чого, у сімї виникли систематичні сварки, а тому з урахуванням викладеного прохала шлюб, який укладений між нею і відповідачем-позивачем розірвати, залишити їй прізвище «Охріменко» та стягнути з [PERSON] судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також, позивач-відповідач прохає стягнути із відповідача-позивача щомісячно аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей, а саме двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку або доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з дня подачі заяви в суд і до повноліття дітей, оскільки відповідач-позивач [PERSON] має постійне місце роботи та стабільний заробіток, але у добровільному порядку допомогу на утримання дітей не надає. 24.10.2016 року відповідач-позивач [PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місце проживання малолітніх дітей, посилаючись на те, що малолітні діти з народження перебувають на його утриманні, оскільки він працює, має постійний заробіток, відповідне житло і побутові умови для їх проживання. Позивач-відповідач немає можливості матеріально утримувати дітей, а також не зможе створити належні побутові умови для їх проживання і виховання, оскільки ніде не працює та немає власного житла, а тому прохав задовольнити його зустрічний позов та визначити з ним місце проживання малолітніх дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні до початку розгляду справи по суті заявив клопотання про обєднання цивільної справи № 533/971/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місце проживання малолітніх дітей із цивільною справою № 533/880/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Ухвалою Козельщинського районного суду від 26.10.2016 року вирішено питання щодо обєднання в одне провадження цивільної справи № 533/971/16-ц (провадження 2/533/361/16) за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місце проживання малолітніх дітей та цивільної справи № 533/880/16-ц (провадження № 2/533/308/16) [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Присвоєно цивільній справі єдиний номер № 533/880/16-ц (провадження № 2/533/308/16). Судом, вирішено питання щодо залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача орган опіки та піклування Козельщинської райдержадміністрації, в цивільній справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місце проживання малолітніх дітей. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] позовну заяву про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримала та прохала задовольнити, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, примиритися з відповідачем-позивачем [PERSON] не бажає. Відповідач-позивач добровільно допомогу на утримання малолітніх дітей, які залишилися проживати разом з нею не надає. Останній має можливість надавати матеріальну допомогу. Також, в судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] надала пояснення, що зустрічний позов відповідача-позивача [PERSON] не визнає, оскільки малолітні діти повинні проживати разом з нею за новим її місцем проживання в [INFO]. На даний час вона перебуває в декретній відпустці. Для дітей вона створила необхідні побутові умови проживання, а тому вважає, що суд повинен визначити місце проживання дітей разом з нею. В судовому засіданні відповідач-позивач [PERSON] зустрічну позовну заяву про визначення місце проживання малолітніх дітей підтримав та прохав задовольнити, так як позивач-відповідач не зможе створити належні умови для проживання малолітніх дітей. Позов позивача-відповідача в частині розірвання шлюбу визнав та прохав задовольнити, так як збереження шлюбу суперечить його інтересам. Вимогу позивача-відповідача в частині стягнення аліментів не визнав, оскільки вважає, що його малолітні діти повинні проживати тільки разом з ним. Представник третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування Козельщинської райдержадміністрації [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення, що суд повинен відмовити відповідачу-позивачу в задоволенні зустрічної позовної заяви про визначення місце проживання дітей разом з батьком, оскільки згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації встановлено, що малолітнім дітям краще проживати разом з позивачем-відповідачем [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, третьої особи, показання свідків та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 28.11.2009 року позивач-відповідач [PERSON] та відповідач-позивач [PERSON] зареєстрували шлюб в Говтвянській сільській раді, Козельщинського району Полтавської області за актовим записом № 3 (а.с. 7). Сторони примиритися не бажають. Майновий спір між сторонами відсутній. Згідно до ст.ст. 110, 111, 112 СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вважає, що позовна вимога позивача-відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає до задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами втрачені і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Далі судом встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітніх дітей, а саме двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Сторони проживають окремо один від одного і між ними виник спір щодо місця проживання малолітніх дітей. У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року\~та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 статті 29 ЦК України\~встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Пунктом 18 вищезазначеної постанови передбачено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та зясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Згідно довідки Козельщинської селищної ради, а також інших письмових документів вбачається, що малолітні діти разом з позивачем-відповідачем [PERSON] зареєстровані за місцем проживання відповідача-позивача [PERSON] (а.с.40, 46-54). Відповідно до характеристики з місця роботи та довідки про доходи відповідача-позивача вбачається, що [PERSON] працює оператором АЗС в ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна та в період з квітня 2016 року по вересень 2016 року отримав заробітну плату в загальній сумі в розмірі 17\~714,59 грн. За час роботи по теперішній час [PERSON] зарекомендував себе виключно з позитивної сторони (а.с. 25, 44). Згідно довідки яка видана завідуючим ДНЗ «Дзвіночок» вбачається, що відповідач-позивач [PERSON] брав активну участь у житті малолітнього сина [PERSON] (а.с. 45). Відповідно до характеристики, яка видана Говтвянською сільською радою Козельщинського району Полтавської області, а також характеристики з місця роботи вбачається, що позивач-відповідач [PERSON] проживає на території с. Говта без реєстрації і зарекомендувала себе, як відповідальна, трудолюбива, добросовісна та чесна людина, серед односельців користується повагою. З 01.07.2013 року [PERSON] працює на посаді інструктора дільниці контрольно-експлуатаційних питань Полтавської дирекції УДППЗ «Укрпошта», серед колег користується повагою і авторитетом. З 29.10.2014 року перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3 років. (а.с. 75-76). Суд бере до уваги те, що позивач-відповідач [PERSON] проживає разом зі свідком мамою [PERSON] в житловому будинку, який належить останній та розташований в с. Говтва, Козельщинського району Полтавської області, що також підтвердила свідок [PERSON] Відповідно до висновку органу опіки та піклування Козельщинської райдержадміністраціївбачається, що адміністрація враховуючи вік дітей, ставлення кожного з батьків до виконання своїх обовязків, їх можливість забезпечити оптимальні умови для догляду, виховання та розвитку малолітніх дітей дійшла висновку про доцільність визначення місце проживання малолітніх дітей з матірю [PERSON], жителькою с. Говтва, Козельщинського району Полтавської області. Згідно принципу ст. 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1956 року, дитина може бути розлучена з матірю лише у виняткових випадках. Опитаний в судовому засіданні малолітній [PERSON] пояснив, що він дуже сумує за своїми батьками, але краще проживати разом із мамою. Суд, критично ставиться до показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в частині того, що на їх думку, краще щоб діти проживали з батьком або з мамою, оскільки кожен із допитаних свідків, будучи знайомим, близьким родичем або перебуваючи в дружніх чи в неприязних стосунках з однією із сторін, мають прихильність та зацікавленні у вирішенні позову на користь тієї чи іншої сторони. Також, суд не бере до уваги пояснення відповідача-позивача [PERSON], що він має кращі умови для проживання дітей, оскільки висновок органу опіки та піклування не містить висновку про те, що умов за місцем проживання матері\~дітей \~[PERSON]М для повноцінного розвитку дітей не створено. Суд, звертає увагу на те, що судова практика твердо стоїть на позиції, що кращі матеріально-побутові умови життя\~\~однієї із сторін не можуть бути самодостатньою підставою для передання тій чи іншій стороні малолітніх дітей, а отже не бере до уваги кращі матеріально-побутові умови відповідача-позивача [PERSON] З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків відносно малолітніх дітейта враховуючи інтереси малолітніх дітей, суд вважає, що в задоволенні зустрічної позовної заяви відповідача-позивача про призначення з ним місце проживання малолітніх дітей необхідно відмовити, оскільки в судовому засіданні не встановлено виняткових обставин, які свідчили про необхідність та давали підстав для визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком. Крім цього, беручи до уваги обовязкову правову позицію, яка міститься в п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», існування спору між сторонами щодо проживання малолітніх дітей, а також враховуючи інтереси малолітніх, суд вважає, необхідно визначити місце проживання малолітніх дітей разом з позивачем-відповідачем [PERSON] Згідно до ст.ст.\~141,\~155, 180, 182, 183 СК України\~вбачається, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Батьки повинні утримувати своїх дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку, (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Суд враховує, що відповідач-позивач [PERSON], як батько малолітніх дітей повинен приймати участь в утриманні своїх дітей, здоровий працездатний, інших аліментних зобовязань немає, малолітні діти потребують матеріальної допомоги та приходить до висновку, що позовна вимога позивача-відповідача [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволенню та вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача-позивача на користь [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку або доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з часу звернення позивачем із позовом до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також, відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дітей, допустити рішення в частині стягнення аліментів (суми платежу за один місяць) на утримання малолітніх дітей до негайного виконання. Відповідно до ст. 113 СК України вбачається, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, суд вважає, що з врахуванням письмового клопотання позивача-відповідача [PERSON] необхідно останній залишити прізвище «Охріменко». Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та до ст.88 ЦПК України, з відповідача-позивача [PERSON] на корить держави стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. за розгляд судом позовної вимоги позивача-відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнути з відповідача-позивача [PERSON] на користь позивача-відповідача [PERSON] судові витрати за розгляд позовної вимоги про розірвання шлюбу в розмірі 551,20 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved