Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

26.08.2014 року [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], третя особа Малиновський районний відділ ДМС у м. Одеса, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та про зняття з реєстраційного обліку. При цьому позивач посилається на те, що згідно договору дарування від 25.11.2009 року йому належить квартира [ADDRESS]. Також позивач зазначає, що у квартирі, розташованій за адресою:[ADDRESS], зареєстрований він, а з 19.02.2010 року зареєстрований відповідач - [PERSON] Однак з моменту реєстрації по даний час [PERSON] не проживає у даній квартирі, не виконує свій обов'язок по сплаті комунальних платежів. Наскільки відомо позивачу, відповідач проживає у іншому місті, у телефонному режимі на вимогу знятись з реєстраційного обліку відповідач відмовляється, внаслідок чого позивачу доводиться сплачувати по рахункам за комунальні платежі за відповідача. Відповідач добровільно з 2010 року змінив своє місце реєстрації, вибувши в інше жиле приміщення та з цього приводу втратив права користування квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу належить квартира [ADDRESS]. Вказане підтверджується Договором дарування квартири від 25.11.2009 року серія ВМО № 732894 . 19.02.2010 року позивач зареєстрував [PERSON] у квартирі, розташованій за адресою:[ADDRESS]. Вказане підтверджується довідкою про склад родини та реєстрацію від 30.05.2013 року № 2047. Однак з моменту реєстрації по даний час [PERSON] не проживає у даній квартирі, не виконує свій обов'язок по сплаті комунальних платежів. Це підтверджується актом сусідів про не проживання відповідача. Протягом тривалого проміжку часу відповідач залишається бути зареєстрованим в квартирі, в якій не проживає фактично, що завдає позивачу додаткових незручностей та збільшує оплату за житлово-комунальні послуги, які формуються з урахуванням кількості осіб, що зареєстровані в помешканні у встановленому законом порядку. Реєстрація відповідача у квартирі [ADDRESS], перешкоджає позивачу у повному обсязі розпорядитися належним йому майном на свій розсуд. Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Крім того, як вбачається із ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином з урахуванням необхідності проводити розгляд справи за наявними в ній доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved