Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

24.10.2014р. ПАТ «ВТБ Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно договору №R53113256730В від 15.05.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 50000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27% на рік, з кінцевим строком погашення заборгованості 15.05.2015 року. В свою чергу відповідач зобов'язався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. У добровільному порядку відповідач не виконує зобов'язання за договором, через що станом на 22.05.2014р. утворилась заборгованість в сумі 154884грн., яка складається з: неповернутої суми кредиту - 21270,58грн.; прострочена заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції - 30697,18грн.; прострочена заборгованість по відсоткам з урахуванням індексу інфляції - 28969,88грн.; заборгованість за відсотками - 145,67грн.; пеня за прострочення кредиту - 35895,37грн.; пеня за несвоєчасну сплату відсотків - 36366,96грн.; 3% річних за прострочення кредиту - 751,95грн.; 3% річних за прострочення відсотків - 786,81грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача сума заборгованості за кредитом у розмірі 154884,40грн., а також понесені позивачем судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 1548,84грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив позов задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України (далі за текстом - ЦК України). Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, що 15.05.2012 року між позивачем та відповідачем по справі укладений кредитний договір №R53113256730В, згідно якого позивач надав кредит Відповідачу в сумі 50000,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27% на рік, з кінцевим строком погашення заборгованості 15.05.2015 року. Згідно листа-вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом Відповідач попереджався про наявну заборгованість на необхідність її термінового погашення. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору заборгованість відповідача відповідно довідки розрахунку заборгованості за договором кредиту станом на 22.05.2014р. утворилась заборгованість в сумі 154884грн., яка складається з: неповернутої суми кредиту - 21270,58грн.; прострочена заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції - 30697,18грн.; прострочена заборгованість по відсоткам з урахуванням індексу інфляції - 28969,88грн.; заборгованість за відсотками - 145,67грн.; пеня за прострочення кредиту - 35895,37грн.; пеня за несвоєчасну сплату відсотків - 36366,96грн.; 3% річних за прострочення кредиту - 751,95грн.; 3% річних за прострочення відсотків - 786,81грн. З огляду на викладене, суд, вважає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1548,84грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved