Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

25 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову посилається на те, що в серпні місяці 2013 року за проханням відповідача - [PERSON], вона позичила йому гроші в сумі 500 Євро, 300 доларів США та 3000 грн., при цьому домовившись, що відповідач поверне їй борг через один місяць, тобто у вересні 2013 року. Однак, пройшов рік, проте [PERSON] гроші їй не повернув, хоча вона його про це просила, так як помер її чоловік і їй необхідні були гроші. Вказує, що 11 січня 2014 року відповідач [PERSON] перепросив її ще відстрочити термін повернення боргу і написав їй в юридичній консультації, яка знаходиться в м. Хотині, Чернівецької області розписку в присутності адвоката [PERSON], в якій [PERSON] зобовязався повернути їй гроші до 01 березня 2014 року, що підтверджується копією розписки. Зазначає, що з березня місяця 2014 року вона неодноразово зверталась до [PERSON] з проханням про повернення їй боргу, проте відповідач відмовляється повернути їй гроші, мотивуючи тим, що у нього ще не погашений кредит в банку. Між тим, [PERSON] утримує свійські тварини, користується земельними ділянками, володіє житловими будинками, а тому вона вважає, що відповідач може повернути їй гроші, які отримав в борг. Також зазначає, що вона погоджувалась навіть на те, щоб відповідач повертав гроші частками щомісячно, але він цього не робить, і її сподівання на це виявилися марними. Зазначає, що згідно довідки Хотинського відділення ощадного банку України, курс Євро та долара США по відношенню до української гривні, станом на 25 серпня 2015 року складає: 100 євро - 2492,5983 грн., 100 доларів США - 2209,5544 грн., а тому відповідач [PERSON] зобов'язаний повернути їй борг в розмірі 22091, 65 грн. Тому, підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг у сумі 22091,65 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, суду пояснив, що кошти в борг у [PERSON] брав особисто його син [PERSON], а не він, згідний повернути позивачу борг, проте в даний час немає змоги цього зробити. Також пояснив, що розписку в юридичній консультації він складав від свого імені, оскільки у [PERSON] не було паспорта, а крім того гроші були потрібні його сину [PERSON] Наслідки складання вказаної розписки йому були розясненні і зрозумілі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтвердив той факт, що дійсно кошти в борг у позивача [PERSON] брав він, а розписку було складено від імені його батька [PERSON], так як в нього не було паспорта. Також пояснив, що кошти, які отримав в борг згідний повернути, але в даний час немає змоги цього зробити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дійсно 11 січня 2014 року в юридичній консультації, що знаходиться в м. Хотині, в його присутності та присутності позивача [PERSON], відповідача [PERSON], його сина [PERSON] була складена розписка, в якій відповідач [PERSON] зобовязався повернути борг [PERSON] до 01 березня 2014 року. Також підтвердив той факт, що він особисто завіряв цю ж розписку. Крім того ним були розясненні наслідки складання вказаної розписки. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Судом встановлено, що в серпні місяці 2013 року за проханням відповідача - [PERSON], позивач [PERSON] передала в борг його сину [PERSON] кошти в сумі 500 Євро, 300 доларів США та 3000 грн., при цьому домовившись, що останній поверне їй борг через один місяць, тобто у вересні 2013 року, на що, відповідач [PERSON] залишив їй правовстановлюючі документи на житловий будинок, який ним успадкований. Згідно із ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Як встановлено судом, 11 січня 2014 року, в звязку із виниклою необхідністю отримання від позивача [PERSON] правовстановлюючих документів на житловий будинок, які були передані останній в серпні місяці 2013 року, [PERSON] та [PERSON] перепросили позивача відстрочити ще термін повернення їй боргу і взамін на отримання вищевказаних документів склали в юридичній консультації, що знаходиться в м. Хотині, Чернівецької області в присутності адвоката [PERSON] розписку, в якій [PERSON] зобовязався повернути суму боргу в розмірі 500 Євро, 300 доларів США та 3000 грн. до 01 березня 2014 року, що підтверджується копією розписки (а.с.5). Проте, як вбачається з матеріалів справи, та пояснень позивача в судовому засіданні, станом на день звернення до суду відповідач [PERSON] борг позивачу так і не повернув, хоча з березня місяця 2014 року позивачка неодноразово зверталася до відповідача [PERSON] з проханням повернути їй борг, проте відповідач відмовився повернути їй кошти, мотивуючи тим, що у нього ще не погашений кредит в банку. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику - кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними. Отже, як встановлено судом, жодних дій, щодо виконання свого зобовязання з повернення боргу відповідачем на сьогоднішній день не вчинено. Крім того, як було стверджено в судовому засіданні, поясненнями відповідача [PERSON] та поясненнями представника відповідача [PERSON] суму боргу вони визнають в повному обсязі, згідні повернути кошти, які отримали в борг, проте в даний час не мають змоги цього зробити. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином та відповідно до умов договору чи закону. Також судом встановлено, що у відповідності до ч. 1 ст. 259 ЦК України строки позовної давності позивачем не пропущені. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути суму боргу за договором позики в розмірі 500 Євро, 300 доларів США та 3000 грн., що у відповідності до офіційного курсу НБУ станом на 25.08.2015 року становить 22 091,65 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати в розмірі 243,60 гривень, сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved