Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

25.01.2017 позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Львівгаз збут» про визнання дій протиправними і незаконними та зобов`язання провести перерахунок оплати за газ. Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, 12.03.2019 року через канцелярію суду подав заяву про 6-те доповнення до позову і матеріалів справи та уточнення позовних вимог, згідно якої просить визнати дії відповідача протиправними та незаконними щодо обрахунку сплати за газ за період з жовтня 2016 по 01 серпня 2017 року на суму 827,75 грн. за граничними об`ємами споживання природного газу 9,8 м3 на людину на місяць і невчасного проведення перерахунку сплати за газ за законними нормами, що показують надані квитанції; та зобов`язати відповідача у подальшому часі нарахування сплати за газ здійснювати відповідно до норм споживання природного газу, у разі відсутності газового лічильника, що встановлені та підтверджені поставною Кабінету Міністрів України №203 від 23 березня 2016 року «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», зі змінами. Внесеними згідно Постанови КМ №316 від 27.04.2016 року та №609 від 18.08.2017 року (якою змінено норма споживання газу з 4,4 куб.метра на одну особу на місяць на 3,3 куб. метра на одну особу на місяць) і зазначено в ч.3 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що 29.11.2016 року позивач на ім`я директора ТОВ «Львівгаз збут» подав заяву про перерахунок оплати за газ за жовтень 2016 року за нормою 4,4 м3 на одну людину в місяць, з врахування права на 100% пільгу та скасування безпідставного нарахування 74,21 грн., надання пропозиції щодо безкоштовного встановлення газового лічильника для обліку спожитого газу для газової плити, і орієнтовний період часу його встановлення; до встановлення лічильника газу, нарахування оплати за спожитий газ здійснювати за законною нормою 4,4 куб.метра на особу в місяць, відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року №203. 14.12.2016 року позивач отримав відповідь про переправлення його заяви для розгляду керівнику відповідного органу ПАТ «Львівгаз». Вважає, що ухилення відповіді є порушенням його прав і свобод. Перерахунку оплати за газ за жовтень і відповіді на запитання в заяві від 29.11.2016 року позивач не отримав. 03.01.2017 року позивачем до ТОВ «Львівгаз збут» була подана друга заява про перерахунок оплати за газ за жовтень і листопад. 31.05.2017 року представником відповідача подано заперечення на позовну заяву, в якій просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги, щодо визнання дій ТОВ «Львівгаз збут» неправомірними і незаконними щодо обрахунку і не проведення перерахунку на підставі акту про порушення №261-26/16 від 07.09.2017 року не можуть бути задоволені судом, оскільки оскарження таких не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи, а акт про порушення від 07 вересня 2017 року є лише фіксацією порушення, яке було виявлено працівниками ПАТ «Львівгаз», у разі виникнення спору він повинен оцінюватися судом як доказ, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України. Вказує, що Товариством правомірно здійснюється нарахування фактичного об`єму спожитого природного газу побутових споживачів будинку [ADDRESS] вул.В.Великого, [ADDRESS] за граничними об`ємами споживання природного газу населення, визначеними у додатку №10 Кодексу газорозподільних систем, а саме 9,8 м3 за календарний місяць на особу. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги, зазначені у заяві про збільшення позовних вимог підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просить їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Львівгаз збут» у судовому засіданні заперечив позовні вимоги, просив відмовити в задоволенні таких у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, позивач проживає за адресою [ADDRESS] . Відповідно до Акту про порушення №261-26/16 від 07.09.2016 року встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: відмові від встановлення будинкового вузла обліку газу за кошти ПАТ «Львівгаз» згідно п.5 глави 1 розділу Х Кодексу ГРС та ЗУ «Про комерційний облік газу», встановлено, що нарахування проводиться за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, згідно розділу ІХ, глави 4, п.3 Кодексу ГРС. За захистом порушених прав [PERSON] звернувся з позовом до суду до ТзОВ «Львівгаз збут» про визнання протиправними дій. Порядок та підстави забезпечення населення приладами обліку природного газу врегульовано\~Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»,\~Законом України «Про ринок природного газу», Главою 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого\~Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494, Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620\~(далі Тимчасове положення), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим\~Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498\~та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим\~Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500. У пункті 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Постанова № 2494 від 30 вересня 2015 року) вказано, що якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора [PERSON] (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого /поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього Кодексу. Аналізуючи зміст вказаної правої норми, суд доходить висновку, що ця норма передбачає можливість встановлення побутовому споживачу граничного об`єму споживання природного газу, визначеного додатком 15 до Кодексу газорозподільних систем, виключно у разі, коли цей побутовий споживач відмовився від встановлення індивідуального газового лічильника, а не загальнобудинкового, і відповідний акт з даного приводу має бути складено відносно конкретного споживача, а не групи споживачів чи мешканців багатоквартирного будинку, що має місце по даній справі. Будь-які дані, які б свідчили про те, що позивач [PERSON] відмовився від встановлення газового лічильника у своїй квартирі, в матеріалах справи відсутні. Пункт 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем дійсно передбачає, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. У вказаній правовій нормі мова йде лише про те, що лише Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ і взагалі не згадується про споживачів природного газу, які проживають в окремих помешканнях і з якими укладено окремі договори, а тому, на думку суду, складений 14 вересня 2016 року представниками ПАТ «Львівгаз»\~\~Акт, яким зафіксовано факт недопуску представників газорозподільчого товариства до встановлення будинкового приладу обліку газу не може породжувати для споживача [PERSON] будь-яких правових наслідків, оскільки в цих документах конкретно його прізвище не зазначено. Як встановлено у п. 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України № 46, від 27 січня 2016 року, можливість об`єднання споживачів в єдину групу для поліпшення ведення обліку природного газу визначається схемою газопостачання. Рішення про необхідність об`єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи. Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку. Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Тобто, вищевказане Тимчасове положення не передбачає можливості встановлення для споживача граничного об`єму споживання, який зазначений у додатку 15 до Кодексу газорозподільних систем, в розмірі 18,3 кубометрів газу на одну зареєстровану особу, у випадку якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора [PERSON] , а лише передбачає припинення газопостачання у такому випадку взагалі. Згідно ч.1\~ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»\~крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього\~Закону\~та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору. Стаття 24 Конституції України\~гарантує, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Приймаючи до уваги, що Кодекс газорозподільних систем, затверджений Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Тимчасове положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку є підзаконним відносно\~Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», тому, при вирішенні даної цивільної справи по суті в першу чергу необхідно керуватись саме цим Законом, а Кодекс та Тимчасовим положенням лише в тих частинах, які не суперечить положенням цього\~Закону,\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~та\~Конституції України. В статтях\~5\~і\~6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку газу»\~відсутні будь-які положення, які б передбачали встановлення для однієї категорії споживачів виключно індивідуальних газових лічильників, а для іншої категорії споживачів загальнобудинкових приладів обліку газу, а тому слід прийти до висновку, що відповідно до цього\~Закону\~Оператор ГРМ не вправі одноособово вирішувати питання, який саме газовий лічильник має бути встановлений для споживача, індивідуальний чи загальнобудинковий і споживач може нести встановлену законом відповідальність лише за відмову від встановлення газового лічильника виключно у своє помешкання. Разом з тим\~\~позовна вимога\~\~про зобов`язання відповідача у подальшому часі нарахування сплати за газ здійснювати відповідно до норм споживання природного газу, у разі відсутності газового лічильника, що встановлені та підтверджені поставною Кабінету Міністрів України №203 від 23 березня 2016 року «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», зі змінами. Внесеними згідно Постанови КМ №316 від 27.04.2016 року та №609 від 18.08.2017 року (якою змінено норма споживання газу з 4,4 куб.метра на одну особу на місяць на 3,3 куб. метра на одну особу на місяць) і зазначено в ч.3 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно\~ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу»\~постачальник природного газу (далі постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу (п. 27), а оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (п. 17). Отже, по відношенню до побутового споживача ТОВ «Львівгаз збут» є постачальником, а ПАТ «Львівгаз» - оператором газорозподільної мережі. Відповідно до глави 4 розділу об`єми та обсяги споживання природного газу побутовими споживачами визначаються оператором газорозподільної мережі (в даному випадку ПАТ «Львівгаз»). Зокрема, в абзаці 3 п. 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу вказано, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. В зв`язку з вищевикладеним відсутні підстави для задоволення вказаної позовної вимоги. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed