Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

26 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з позовом про стягнення матеріальної шкоди, мотивуючи позов наступним. Відповідно до Статуту державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрьск», затвердженого Міністерством інфраструктури України 07.06.2013 року наказом № 369, вказане підприємство засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України (Уповноважений орган управління). Наказом № 354 від 17.10.2016 року Міністерство інфраструктури України перейменувало державне підприємство «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» у державне підприємство «Стивідорна компанія «Ольвія». Відповідач [PERSON] наказом ДП «СМП «Октябрьск» № 143-К від 26.02.2016 року був прийнятий на роботу до цього підприємства на посаду виконуючого обов`язки першого заступника директора. Відповідно до п.6.6 Статуту ДП «СМП «Октябрьск» всі заступники директора призначаються на посаду і звільняються з посади директора за погодженням з Уповноваженим органом управління. 25.05.2016 року за № 5138/10/10-16 Міністерство інфраструктури надало погодження на призначення відповідача на посаду першого заступника директора ДП «СМП «Октябрьск». У зв`язку з чим наказом ДП «СМП «Октябрьск» від 27.05.2016 року № 440-К, відповідач був призначений першим заступником директора ДП «СМП «Октябрьск». 22.08.2016 року наказом ДП «СМП «Октябрьск» № 721-К відповідача було звільнено з роботи. З 26.07.2016 року по 2.08.2016 року на ДП «СМП «Октябрьск» Державною фінансовою інспекцією в Миколаївській області була проведена виїзна ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «СМП «Октябрьск», за результатами якої було складено акт № 14-24/77 від 30.08.2016 року. В ході ревізії було встановлено порушення фінансово-господарської діяльності підприємства, допущене відповідачем, яке призвело до незаконних витрат, як наслідок матеріальних збитків в сумі 5600,00 грн. Так, ревізією було встановлено, що 14.03.2016 року між ДП «СМП «Октябрьск» та [PERSON] було укладено цивільно-правовий договір №54Ц-2016. Згідно п.1.1 договору [PERSON] бере на себе зобов`язання виконати роботи з дослідження та аналіз ринку України з продажу товарів, робіт, послуг, пов`язаних з виробничими потребами замовника, з наданням письмових висновків замовнику, з аналізу ринкових цін України щодо закупівель товарів, робіт, послуг, здійснених замовником у період з 01.01.2015 по 14.03.2016, з наданням письмових висновків замовнику. Згідно п.1.3 договору період, за який виконується робота, складає з 14.03.2016 по 13.06.2016. Згідно п.1.4 договору результатом виконаної роботи є звіт виконавця за місяць, на підставі якого складається акт здавання-приймання виконаних робіт. Згідно п. 3.1 договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 8800,00 грн щомісячно. Ревізією було встановлено, що відповідачем як першим заступником директора були підписані акти здаванні-приймання виконаних робіт в тому числі акт від 07.04.2016 рок на суму 5600 грн. За вказаним актом [PERSON] було виплачено згідно видаткового касового ордеру від 11.04.2016 року та розрахункового листа від 11.04.2016 року 4508,00 грн (за вирахуванням обов`язкових податків та зборів нараховано 5600,00 грн. - утримання1092,00). При цьому ревізією було встановлено відсутність у ДП «СМП «Октябрьск» звітів, що передбачені п.1.4 договору. При аналізі звіту на відповідність предмету договору, ревізією встановлено, що в звіті №1 від 07.04.2016 року відсутні будь-які висновки щодо дослідження та аналіз ринку України з продажу товарів, робіт, послуг, пов`язаних з виробничими потребами підприємства та аналізу ринкових цін України щодо закупівель товарів, робіт, послуг, здійснених підприємством у період з 01.01.2015 по 14.03.2016. Також в ньому було вказано, що аналіз неможливий за відсутністю необхідних документів. Ревізією було зроблено висновок, що виконання [PERSON] в березні 2016 року робіт по договору від 14.03.2016 року № 54Ц-2016 не підтверджено. Виплачена сума 5600,00 грн. є незаконними витратами, що є збитками підприємства. Крім того, право підписання актів приймання-передачі виконаних робіт за витратними договорами було надано виключно головному інженеру підприємства, отже відповідач не мав право на підписання актів. Посилаючись на те, що відповідач порушив свої посадові обов`язки, передбачені посадовою інструкцією, вимоги ч.2 ст. 133, ч.4 ст. 136 КЗпП України, а також на те, що середньомісячний заробіток відповідача перевищує заподіяну шкоду, просив стягнути з відповідача на користь ДП «Стивідорна компанія «Ольвія» матеріальну шкоду в розмірі 5600,00 грн. та понесені судові витрати 1600,00 грн. (а.с.2-9). Письмових заперечень на позов не надійшло. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач позов не визнав, скільки його діями збитки не нанесені. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини. Наказом №143-К від 25.02.2016 року по державному підприємству «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» [PERSON] прийнятий на роботу з 26.02.2016 року виконуючим обов`язки першого заступника директора (а.с. 32). Відповідно до п.6.6. Статуту державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрьск», затвердженого наказом Міністерством інфраструктури України від 07.06.2013 року № 369, всі заступники директора призначаються на посаду і звільняються з посади директором за погодженням з Уповноваженим органом управління, тобто Міністерством інфраструктури (а.с.10). 25.05.2016 року за № 5138/10/10-16 Міністерство інфраструктури надало погодження на призначення відповідача на посаду першого заступника директора ДП «СМП «Октябрьск». Наказом ДП «СМП «Октябрьск» від 27.05.2016 року № 440-К, відповідач був призначений першим заступником директора ДП «СМП «Октябрьск» (а.с. 33, 34). Наказом № 721-К від 22.08.2016 року по державному підприємству «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» трудовий договір з [PERSON] був припинений за угодою сторін (а.с. 35). Актом виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «СМП «Октябрьск» № 14-24/77 від 30.08.2016 року встановлено, що 14.03.2016 року між ДП «СМП «Октябрьск» та [PERSON] було укладено цивільно-правовий договір №54Ц-2016. Згідно п.1.1 договору [PERSON] бере на себе зобов`язання виконати роботи з дослідження та аналіз ринку України з продажу товарів, робіт, послуг, пов`язаних з виробничими потребами замовника, з наданням письмових висновків замовнику та з аналізу ринкових цін України щодо закупівель товарів, робіт, послуг, здійснених замовником у період з 01.01.2015 по 14.03.2016, з наданням письмових висновків замовнику. Згідно п.1.3 договору період, за який виконується робота, складає з 14.03.2016 по 13.06.2016. Згідно п.1.4 договору результатом виконаної роботи є звіт виконавця за місяць, на підставі якого складається акт здавання-приймання виконаних робіт. Згідно п. 3.1 договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 8800,00 грн щомісячно. Ревізією було встановлено, що відповідачем як першим заступником директора були підписані акти здаванні-приймання виконаних робіт в тому числі акт від 07.04.2016 рок на суму 5600 грн. За вказаним актом [PERSON] було виплачено згідно видаткового касового ордеру від 11.04.2016 року та розрахункового листа від 11.04.2016 року 4508,00 грн (за вирахуванням обов`язкових податків та зборів нараховано 5600,00 грн. - утримання 1092,00). При цьому ревізією було встановлено відсутність у ДП «СМП «Октябрьск» звітів, що передбачені п.1.4 договору. При аналізі звіту на відповідність предмету договору, ревізією встановлено, що в звіті №1 від 07.04.2016 року відсутні будь-які висновки щодо дослідження та аналіз ринку України з продажу товарів, робіт, послуг, пов`язаних з виробничими потребами підприємства та аналізу ринкових цін України щодо закупівель товарів, робіт, послуг, здійснених підприємством у період з 01.01.2015 по 14.03.2016. Також в ньому було вказано, що аналіз неможливий за відсутністю необхідних документів. Ревізією було зроблено висновок, що виконання [PERSON] в березні 2016 року робіт по договору від 14.03.2016 року № 54Ц-2016 не підтверджено, що є порушенням вимог п.1 ст. 629 ЦК України, умов п. 1.1, 1.4, 2.3, 4.1.1, 4.3.3 договору. Виплачена сума 5600,00 грн. є незаконними витратами, що є збитками підприємства (а.с. 39-40, 41-49). Висновком судово-економічної експертизи № 18-507/508 від 14.08.2018 року, проведеним Миколаївським відділенням ОНДІСЕ, підтверджено обгрунтованість висновків ревізії в частині того, що виконання робіт в березні 2016 року по договору від 14.03.2016 року [PERSON] не підтверджено. Крім того, відповідно до наказу №66 від 04.04.2014 року «Про делегування обов`язків і повноважень та про розподіл обов`язків щодо підпису документів на підприємстві» право підписання актів приймання-передачі виконаних робіт за витратними договорами було надано виключно головному інженеру підприємства, отже відповідач не мав право на підписання актів (а.с. 71-73). Згідно довідки підприємства від 25.07.2017 року середньомісячний заробіток відповідача складає 19647,52 грн (а.с. 36). Відповідно до частини першої та другої стаття 130 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Згідно з частиною другою статті 130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. В узагальненні ВССУ від 01.09.2015 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю» до категорії прямої дійсної шкоди належать витрати, спричинені незаконними або необгрунтованими виплатами (переплатами) за цивільно-правовими договорами. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.133 КЗпП України матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям. Як роз`яснено в п.6 постанови Пленуму ВСУ N 14 від 29.12.92 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» до зайвих грошових виплат відносяться, зокрема, суми стягнення штрафів, заробітної плати, виплачені звільненому працівникові у зв`язку з затримкою з вини службової особи видачі трудової книжки, розрахунку, неправильним формулюванням причин звільнення, тощо. Відповідно до ч.4 статті 136 КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. Аналізуючи досліджені докази та наведені вимоги норм КЗпП, судову практику, суд погоджується з доводами позову про наявність підстав для стягнення з відповідача заподіяної підприємству шкоди в розмірі 5600,00 грн., оскільки наявна пряма дійсна шкода; протиправна винна поведінка працівника, яка виразилася як в тому, що він не мав права на підписання акту, так в тому, що він підписав документ для оплати, який містить дані про те, що робота, передбачена договором, фактично не виконана; мається прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією працівника і шкодою, яка настала. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь підприємства слід стягнути понесені судові витрати в вигляді сплати судового збору в розмірі 160,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 12, 141, 265, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved