Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

24 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що 13 березня 1975 року зареєструвала шлюб із [PERSON], після чого стали проживати у належному йому будинку по [ADDRESS]. Починаючи із січня 1966 року користувався чоловік, а після укладення шлюбу і вона спірною земельною ділянкою розміром 0,5 га за що платили земельний податок. Рішенням Олениненської сільської ради Камінь-Каширського району [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,07 га, якою користувалися вона та її чоловік єдиним масивом і яка розташована поряд із їх господарськими будівлями, без прийняття рішення вилучення її в них. Без їх згоди сільська рада своїм рішенням погодила проект землеустрою. На підставі вказаного рішення відповідачці був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0,0726 га, який вважає недійсним, оскільки вона із чоловіком згоди на вилучення земельної ділянки не давали, протокол узгодження меж чоловік не підписував. Посилаючись на окремі норми закону, разом із заявою про уточнення позовних вимог просить визнати недійсними рішення Олениненської сільської ради Камінь-Каширського району від 18.06.2012 року № 22/3-1 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON]», рішення цієї ж сільської ради від 17.10.2012 року № 25/3 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання і видачі державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON]» та Державний акт на право власності на земельну ділянку № 228448, виданий 28 листопада 2012 року [PERSON] на підставі рішення Олениненської сільської ради Камінь-Каширського району від 17 жовтня 2012 року № 25/3 власнику земельної ділянки площею 0,0726 га. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, та пояснили, що спірною земельною ділянкою завжди користувалися вона та її чоловік, а тому оскаржувані рішення винесені неправомірно. Просять позов задовольнити. Представник Олениненської сільської ради Камінь-Каширського району позов не визнав та пояснив, що спірною земельною ділянкою розміром 0,0726 га протягом останніх 48 років користувалася відповідачка [PERSON], у зв'язку з чим їй надано дозвіл на розробку технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право користування цією земельною ділянкою та передано у власність цю ділянку. Тому вважає позов безпідставним. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила, що спірною земельною ділянкою майже 50 років користувалася вона та її чоловік коли він був живий, а тому оскаржувані рішення та державний акт є правомірними, а позов безпідставним. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачів, свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В силу ст. 152 ч. 1 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Згідно ст. 158 ч. 2 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ст. 116 ч. ч. 1, 2, 3 п. «а» ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Судом установлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку № 228448 (а.с. 6) [PERSON], яка проживає по [ADDRESS], на підставі рішення Олениненської сільської ради Камінь-Каширського району від 17 жовтня 2012 року № 25/3 є власником земельної ділянки площею 0,0726 га, яка розташована в урочищі «Дубина» с. Оленине Камінь-Каширського району. Цільове призначення вказаної земельної ділянки - ведення особистого селянського господарства. Встановлено, що підставою передачі вказаної земельної ділянки відповідачці [PERSON] стало користування нею цією земельною ділянкою протягом тривалого часу - майже 50 років, що ствердив при розгляді справи сільський голова Олениненської сільської ради Камінь-Каширського району Сидорук О.В. та землевпорядник сільської ради Пащук В.І. Твердження позивачки, що із січня 1966 року вона разом із чоловіком [PERSON] (свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 3), а потім, після його смерті [INFO] (свідоцтво про смерть (а.с. 4), сама користувалася спірною земельною ділянкою, не доведені при розгляді справи. Так, із поданих [PERSON] копій квитанцій на прийом податкових платежів, квитанції до прибуткового касового ордера №44, квитанцій про прийняття податків і зборів (а.с. а.с. 29-40) не вбачається, що вказані в них платежі сплачувалися її чоловіком за користування саме спірною земельною ділянкою. Свідок [PERSON] пояснив, що часто орав поля [PERSON] колгоспним трактором, але чи це була спірна земельна ділянка пояснити не може. Свідок [PERSON] пояснила суду, що допомагала позивачці обробляти земельну ділянку. Частиною земельної ділянки користувалася мати чоловіка тітки. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] - мати чоловіків [PERSON] та [PERSON], дійсно проживала деякий час із позивачкою і її чоловіком, але останній час проживала із відповідачкою [PERSON] і її чоловіком, які поховали її. Ці обставини підтверджуються будинковими книгами. Як убачається із витягів із земельно-кадастрової книги Олениненської сільської ради Камінь-Каширського району (а.с. 55), із книги обліку платників податків за 2011-2015 рік названої сільської ради (а.с. 56) земельна ділянка розміром 1,95 га знаходиться в користуванні [PERSON] в межах Олениненської сільської ради Камінь-Каширського району. З технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] (а.с. а.с. 58-65) вбачається, що межі спірної земельної ділянки між суміжними землекористувачами встановлені та погоджені у встановленому порядку. Покликання позивачки і її представника на те, що допущені порушення при погодженні меж, не заслуговують на увагу. Сільський голова пояснив, що покійний [PERSON] відмовився погоджувати межі, про що був складений відповідний акт в якому він засвідчив узгодження. Враховуючи наведене, оскаржувані рішення Олениненської сільської ради Камінь-Каширського району винесені правомірно, згідно ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12 ЗК України, а тому державний акт, виданий на підставі рішення названої сільської ради від 17 жовтня 2012 року № 25/3, є чинним, оскільки не порушує права інших землекористувачів.

Outcome: dismissed