Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

25.09.2014 року на розгляд суду надійшов вищевказаний позов. В обгрунтування свого позову позивач зазначила, що 05.10.2006 року між її матір'ю [PERSON] (орендодавцем) та СЗАТ «Південний колос» (орендарем), нині відповідачем ТДВ «Південний колос», було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 10,11 га, належної матері на правах власності, строком на 10 років. Зазначила, що [INFO] року, її мати - [PERSON] померла, а вона як спадкоємець першої черги прийняла спадщину, але свідоцтво про прийняття спадщини, через відсутність на той час грошових коштів, отримала лише 22.04.2014 року. Посилаючись на те, що відповідач, як орендар, починаючи з 2009 року не здійснював їй, як спадкоємцю, виплату орендної плати за землю по цьому договору, позивач просила суд зобов'язати відповідача сплатити їй цю орендну плату з урахуванням індексу інфляції, з 2009 року по час винесення судового рішення в сумі 11728,94 гривні. Ухвалою суду від 25.09.2014 року, даний позов був залишений без руху, а після усунення позивачем недоліків позову, ухвалою суду від 30.09.2014 року було відкрито провадження по даній справі. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов і, посилаючись на викладені в ньому обставини, на порушення відповідачем умов договору оренди землі та вимог чинного законодавства про оренду землі, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечуючи фактичних обставин щодо існування між сторонами договірних орендних земельних відносин та не заперечуючи права позивачки, як спадкоємця, на отримання орендної плати по цьому договору, разом з тим, представник відповідача послався на пропуск позивачем строку позовної давності до вимог про стягнення такої орендної плати за період 2009-2010 роки і просив суд застосувати до цієї частини позовних вимог позовну давність. Крім того, посилаючись на те, що по договору оренди землі ще не настав строк проведення розрахунку з виплати орендної плати за 2014 рік, представник відповідача також просив суд відмовити в цій частині заявленого позову. Представник відповідача визнав позов в частині заявлених вимог про наявну заборгованість відповідача перед позивачем з виплати орендної плати за три останні роки, а саме 2010-2013 роки. Причину невиплати орендної плати по цьому договору пояснив тим, що позивач не оформляла спадщину до 22.04.2014 року, а тому господарство, не знаючи відомостей про те, хто являється спадкоємцем, не могло здійснити ці виплати. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 05.10.2006 року між матір'ю позивача - [PERSON] (орендодавцем) та СЗАТ «Південний колос» (орендарем), нині відповідачем ТДВ «Південний колос», було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 10,11 га, належної [PERSON] на правах власності, строком на 10 років. [INFO] року, [PERSON] померла, а позивач, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину. Свідоцтво про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], позивач, через відсутність на той час грошових коштів, отримала лише 22.04.2014 року. В судовому засіданні встановлено і ці обставини були визнані обома сторонами, а тому відповідно до ст.61 ЦПК України, являються такими, що не підлягають доказуванню, що після смерті [PERSON], починаючи з 2009 року, відповідач по справі не проводив виплату орендної плати по вищевказаному договору оренди земельної ділянки. Позивач в передбачений законодавством шестимісячний строк, 26.02.2009 року, своєчасно подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті матері, але свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса не отримувала, як зазначила сама позивач, через відсутність у неї грошових коштів, аж до 22.04.2014 року. 22.04.2014 року, державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори, позивачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого вбачається, що вона стала спадкоємцем орендованої відповідачем земельної ділянки площею 10,1083 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровим номером 4824810000:05:003:0003, що належала [PERSON] і, що це право позивача було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто позивач стала власницею цієї земельної ділянки. Суд зазначає, що з 22.04.2014 року, у позивача, як у спадкоємця, яка прийняла спадщину, а не у інших можливих спадкоємців, у відповідності до ст.ст. 1216, 1225 ЦК України, виникло право на отримання орендної плати по договору оренди вищевказаної земельної ділянки від 05.10.2006 року, укладеного між [PERSON] (орендодавцем) та СЗАТ «Південний колос» (орендарем). У відповідності до ст.792 ЦК України, ст.ст.1,13,21-23 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької діяльності та інших видів діяльності, за умовами якого орендодавець повинен за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати цю земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст.24 Закону України «Про оренду землі» та у відповідності з п.п. 1, 2, 9-11 умов договору оренди земельної ділянки від 05.10.2006 року, позивач, вже як орендодавець, має право на одержання від відповідача (орендаря) орендної плати за використання землі, у визначеному договором розмірі, яку відповідач у визначений договором строк не виплачував орендодавцю. Також, у відповідності до вимог ст.ст.526, 530, ЦК України, якими передбачено загальні умови виконання зобов'язань, передбачено, що зобов'язання мають виконуватись належними чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, у встановлений договором або законом строк. Позивач посилається, на те, що відповідач, в порушення умов цього договору і діючого законодавства про оренду землі, не виплачував їй орендну плату за 2009- 2014 роки. З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи, письмових доказів, вбачається, що представник відповідача визнав той факт, що відповідач не виплачував позивачу орендну плату за орендовану земельну ділянку за період 2009-2013 років. Разом з тим, не заперечуючи фактичних обставин щодо існування боргу з виплати орендної плати, представник відповідача послався на винну поведінку позивача, яка не оформила своєчасно своїх спадкових прав, внаслідок чого пропустила строк позовної давності щодо вимог про стягнення такої орендної плати за 2009-2010 роки. Представник відповідача просив суд застосувати позовну давність до цієї частини позовних вимог щодо стягнення орендної плати. Відповідно до ст.ст.256-257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальний строк якої встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач в судовому засіданні не заявила про поважні причини пропущення нею строку позовної давності щодо вимог про витребування орендної плати від відповідача за 2009-2010 роки, хоча в поясненнях зазначила, що не змогла своєчасно отримати свідоцтво про право на спадщину через брак грошових коштів. Вказані позивачем причини пропуску нею строку позовної давності до заявлених нею вимог про стягнення з відповідача орендної плати за 2009-2010 роки, суд вважає пропущеними без поважних причин, а тому, приходить до висновку, що до вказаної частини позовних вимог слід застосувати строки позовної давності, про що заявляв представник відповідача. В зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню, через пропуск строку позовної давності, позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання відповідача сплатити на користь позивача орендну плату за 2009 та 2010 роки по договору оренди земельної ділянки від 05.10.2006 року, укладеного між [PERSON] та СЗАТ «Південний колос». Також не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині покладення зобов'язання на відповідача сплатити позивачу орендну плату за 2014 рік, так як відповідно до п.11 цього договору, строк виплати орендної плати за 2014 рік ще не настав. У відповідності до п.11 договору, орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі один раз на рік до 20 числа першого за звітним роком місяця, тобто за 2014 рік повинна бути виплачена до 20 січня 2015 року, в зв'язку з чим, суд вважає безпідставними та передчасними позовні вимоги в цій частині заявленого нею позову. Що ж стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача сплатити на користь позивача орендну плату за період 2011-2013 років, то ці позовні вимоги підлягають задоволенню, так як вони обґрунтовані позивачем, доведені в судовому засіданні і, крім того, визнані представником відповідача. Позивачка, відповідно до вимог ст.16 ЦК України, обрала саме такий спосіб захисту відновлення порушених її прав орендодавця через присудження відповідачу обов'язку сплати орендну плату. З урахуванням вимог чинного законодавства та заявлених позовних вимог, суд погоджується з обраним позивачем способом захисту її порушених прав через присудження відповідачу до виконання обов'язку сплатити орендну плату по договору оренди землі. Як вбачається з досліджених в суді обставин, відповідач по справі - орендар ТДВ «Південний колос», не виплатив позивачу орендну плату за 2011-2013 роки, тобто за три роки. Згідно до п.п.5 та 9 договору оренди земельної ділянки, вартість орендованої земельної ділянки, станом на 2006 рік, становила 62208,07 грн., а орендна плата становила 1,5 % від її грошової оцінки. Постановою КМУ від 23.03.1995 року №213 була затверджена методика нормативно грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, згідно якої підлягає щорічній індексації нормативна грошова оцінка земельних ділянок. За 2011 рік нормативна грошова оцінка орендованої відповідачем у позивача земельної ділянки, площею 10,11 га становила 78034,43 грн. З урахуванням індексу інфляції, розмір орендної плати за 2011 рік повинен складати 1170,25 гривень. З урахуванням індексу інфляції, коефіцієнту змін у рентному доході ( 1,756), розмір орендної плати за 2012-2013 роки повинен складати 2055, 35 гривень. В зв'язку з цим, виходячи з вимог чинного законодавства, умов договору, суд приходить до висновку, що відповідач повинен виплатити позивачу орендну плату за 2011 рік в сумі 1170,25 гривень, а за 2012 та 2013 роки - орендну плату в сумі по 2055,35 гривень, а всього за ці три роки - орендну плату в сумі 5280,95 гривень. Поскільки суд визнав передчасними, необґрунтованими, а тому безпідставними вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача виплатити орендну плату позивачу за 2014 рік, то в зв'язку з цим, являються безпідставними і посилання позивача на те, що розмір орендної плати за 2014 рік повинен складати 4110,70 гривень. На підставі ст.88 ЦПК України, в зв'язку з частковим задоволенням позову, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, але не менше 243,60 гривень.

Outcome: partial