Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

24 березня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та її матері. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони проживали однією сім'єю до вересня 2013 року. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина. Позивач позбавлена можливості отримувати додаткові прибутки, від надання їй матеріальної допомоги на її утримання відповідач ухиляється. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а також на своє утримання у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с.а.с. 1 - 4). Позивач у судовому засіданні позов підтримала, а відповідач не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин 1, 2 статті 91 Сімейного кодексу України (далі - СК) якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім'єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу. Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин 2 - 4 статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно з частинами 2, 4, 6 статті 84 СК дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. У відповідності зі статтею 88 СК якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини 1 статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Судом встановлено, що сторони від спільного проживання мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем (а.с.а.с. 5, 10). Позивач здорова, з урахуванням утримання дитини матеріально забезпечена недостатньо, отримає державну соціальну допомогу дітям-інвалідом (а.с.а.с. 8, 9, 11, 13). Відповідач здоровий, працює. Дитина має статус інваліда з дитинства, часто хворіє, матеріально забезпечена недостатньо. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання слід задовольнити. При розв'язанні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з наступного. За правилами статей 180 - 184, 191 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, жінки, батьків, доньки, сина, інші обставини, які мають суттєве значення. Розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подання позову. Відтак, за вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини слід також задовольнити. Суд вважає за необхідне відмовити у позові в частині стягнення аліментів від дня звернення до суду із цим позовом, оскільки відповідач до червня 2014 року включно добровільно сплатив аліменти, про що свідчать надані ним копії квитанцій. У відповідності зі статтею 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах сум платежу за один місяць до негайного виконання. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial