Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

24.09.2018 року позивач звернувся до суду із вказаною заявою. Посилався на те, що він згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок є власником будинку, розташованого за адресою: Донецька область, Волноваський район, с. Рибинське, вул. Польова, буд. 39. У вказаному будинку також зареєстрована дружина - [PERSON], та [PERSON], який є сином позивача, з 2014 року у вказаному будинку не мешкає. Крім цього, відповідач не здійснює плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, вказані витрати несе позивач в повному обсязі. Особистих речей відповідачки у зазначеному будинку не має. Вказує, що відповідно до ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 156 ЖК України\~та ч.1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Відповідно до ч.2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Між позивачем і відповідачем не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж порядок встановлений законом. Оскільки відповідач у будинку не проживає без поважних причин більше одного року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, вважає що він втратив право користування вказаним житлом. Отримання рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, необхідне для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-ІV, так як кількість зареєстрованих осіб впливає на розмір оплати за комунальні послуги та оформлення субсидії, у зв'язку з чим був вимушений звернутися до суду. Позивачк в судове засідання не з'явився, у заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає, у разі неявки відповідачів не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням\~статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 268 ч.5 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З копії паспорту серії ВВ816658, виданого Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області 26.05.1999 року ім'я [PERSON], [INFO], що є наявною у справі вбачається, що він зареєстрована за адресою: [INFO](а.с.2). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.1988 року вбачається, що позивач у справі є власником будинку, розташованого за адресою: Донецька область, с. Рибинське, вул. Польова, буд. 39 (а.с.4). З довідки Рибинської сільської ради № 886, від 18.09.2018 року, встановлено, що станом на 18.09.2018 року за адресою: Донецька область, с. Рибинське, вул. Польова, буд. 39, мешкає [PERSON], дружина - [PERSON], та також зареєстрований [PERSON], який з 2014 року не мешкає за вказаною адресою, його речі у будинку відсутні (а.с.7,8). Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником Донецька область, с. Рибинське, вул. Польова, буд. 39, де він зареєстрований та мешкає. Відповідач у справі є його родичем, зареєстрований у будинку позивача однак з 2014 року в зазначеному будинку він не мешкає. Враховуючи, що відповідач добровільно залишив будинок і не мешкає у ньому без поважних причин більше одного року, його особистих речей і спального місця в будинку не має, не знявся з реєстрації, до суду за викликом не з'явився, заперечень не надав, що дає право суду визнати, що він перешкоджає позивачу як власнику будинку користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст.ст. 386, ч.2, 391, 405\~ЦК України та

Outcome: approved