Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

25.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частина заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи позовні вимоги тим, що шлюб з відповідачем не зареєстрований. 11.10.2010 року позивачка народила доньку [PERSON]. Батьком дитини є відповідач. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судове засідання не з»явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином (а.с. 12). До суду надійшла заява, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с. 16). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у відповідності до ст. 74 ЦПК України (а.с. 13-14). Причини його неявки суду не відомі. Тому, беручи до уваги положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України та враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України явка до суду є правом, а не обовязком сторони у справі, суд вважає можливим розглядати справу за його відсутністю на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони не перебували у шлюбі, мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], батьками якої вони являються. (а.с.6) Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а, отже, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мати зобовязання щодо утримання. Виходячи з того, що дитина подружжя проживає разом із позивачем (а.с.2), враховуючи вік дитини, спільний обовязок батьків щодо матеріального утримання дитини, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.08.2016 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved