Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

26.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, у якому просила суд: - стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по аліментам в розмірі 43200 грн.; - стягнути з [PERSON] на її користь неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 43200 грн.; змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі виконавчого листа від 10 лютого 2014 року № 2/1005/2523/2012, 1005/9663/2012, що видав Бориспільський міськрайонний суд Київської області та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дні набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-9). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем вона з 07.11.2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 06.12.2012 року розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу з відповідачем проживає разом з нею. Також зазначила, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 18.12.2012 року було задоволено апеляційну скаргу відповідача [PERSON] на рішення Бориспільського міськрайонного суду від 09.11.2012 р., та визначено стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття. 10.02.2014 р. Бориспільським міськрайонний судом будо видано виконавчий лист, який в подальшому подано до примусового виконання до виконавчої служби. Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду, аліменти не сплачує, не допомагає жодним чином дитині ні одягом, ні харчами, ні ліками. Згідно довідки-розрахунку від 05.09.2018р. виданої державним виконавцем Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області, відповідач має заборгованість по аліментам, яка станом на 10.08.2018 року становить 43200 гривень. Зазначає, що зареєструвала шлюб з [PERSON], від якого народилася дочка [PERSON], [INFO]. Тобто, на її утриманні на даний час перебуває двоє дітей, тому, у відповідності ст.192 СК України, зазначена обставина свідчить про зміну не тільки сімейного, але й матеріального стану позивача. Вказує, що згідно ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком 6-18 років з 01 липня 2018 року становить 1944 гривень. Тому вважає, що суттєве збільшення вартості життя, а також зміна закону у частині підвищення мінімального розміру аліментів на дитину з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є безумовною та достатньою підставою для зміни їх розміру, оскільки визначений рішенням Апеляційного суду Київської області розмір аліментів 600 грн. становить величину меншу, ніж визначена вимогами Сімейного кодексу. Одночасно вказує, що відповідачем довідка-розрахунок про заборгованість по аліментам в розмірі 43200грн. не оскаржувалася, а отже відсутній спір між боржником та отримувачем аліментів. Тому, вважає, підлягає стягненню з відповідача даний розмір заборгованості. Крім того зазначила, що у відповідності до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, виникла неустойка (пеня), яка згідно проведеного нею розрахунку за період виникнення заборгованості по аліментам з 10.10.2012 по 10.08.2018, у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, становить 507\~992 гривень. Враховуючи положення ст.ст. 549 ЦК України та ст.196 СК України, вважає, що вона має право на стягнення неустойки (пені), яка станом на 10.08.2018 року становить 43 200грн. Ухвалою судді від 16.11.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження( а.с.31). У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та обставини, викладені в позовні заяві підтвердила, просила позов задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином- через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України( а.с.48,50,51), заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов суду не направив. Третя особа- Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, у судове засідання представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв та заперечень щодо позову суду не направили. Відповідно до вимог ст. ст.\~223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2012 року розірвано( а.с. 11, 26). Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 153788 (а.с. 13). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2012 року позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дочку [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.10.2012 року та до досягнення дитиною повноліття( а.с.22,23). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 грудня 2012 року апеляційну скаргу [PERSON] задовольнити частково. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.11.2012 року скасувати і ухвалити нове рішення. Позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково, стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 600грн. щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову [PERSON] відмовити. Стягнути з [PERSON] в дохід держави судові витрати в розмірі 214,60грн. (а.с.24,25). 10 лютого 2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 2/1005/2523/2012, 1005/9663/2012( а.с.16,17). Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 169384, виданого 06 вересня 2014 року відділом державної РАЦС РС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, вбачається, що 06 вересня 2014 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] Прізвище позивача після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.10). Від даного шлюбу народилася дитина- Гуща [PERSON], 19 липня 2015 року( а.с.12). Згідно з вимогами ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.1 ст.182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2\~\~вказаної статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Встановлено, що визначений ще в 2012 році судом розмір аліментів у сумі 600 грн. на дитину є вкрай недостатнім для утримання дитини позивачу, оскільки таких коштів не вистачає в повній мірі забезпечувати усі потреби її розвитку. При цьому, суд також враховує, що після ухвалення 18.12.2012 року Апеляційним судом Київської області рішення про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей збільшився, і відповідно до ЗУ «Про\~Державний бюджет\~України на\~2019\~рік» та для дітей віком від 6 до 18 років він складає: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень. Будь-яких доказів щодо матеріального стану відповідача та, що на його утриманні є інші непрацездатні особи, суду надано не було. Даючи оцінку дослідженим доказам, суд дійшов висновку, що доводи позивача є доведеними, а вимоги щодо зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини [PERSON], [INFO], є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки з моменту стягнення аліментів змінилася економічна ситуація в державі, збільшився прожитковий мінімум, змінився матеріальний та сімейний стан одержувача аліментів, і відповідач, який є особою працездатного віку, інших утриманців не має та заперечень щодо позову не подав, за своїм матеріальним станом може сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Щодо вимоги про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) суд зазначає наступне. Згідно ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. З довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 10.10.2012 по 10.08.2018, складеної головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області № 33036 від 05.09.2018, вбачається, що загальна сума заборгованості станом на 10.08.2018 становить 43\~200 гривень( а.с.21). Встановлено, що довідка-розрахунок відповідачем не оскаржувалася, а отже відсутній спір між боржником та отримувачем аліментів. Разом з тим, суд вважає, що позовна вимога про стягнення заборгованості по аліментах, не підлягає задоволенню виходячи із наступного. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст.\~71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Оскільки стягнення заборгованості по аліментах, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст.ст.\~194-195\~СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають. Згідно з ч. 1ст. 196 СК України, в редакції Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017, чинній з 08.07.2017, тобто на момент звернення з позовом до суду, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня простроче ння сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч.2 цієї статті розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, пеня у розмірі 1 відсотка суми несплачених аліментів нараховується на суму виникнення заборгованості (щодо кожного місячного платежу окремо) від дня прострочення до дня її повного погашення, проте, не має бути більше 100 відсотків заборгованості. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~№3\~від 15\~травня 2006\~року передбачена статтею 196\~Сімейного кодексу\~України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки настає за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Судом встановлено, що відповідачем у добровільному порядку не вживалися заходи щодо сплати аліментів у визначеному судом розмірі, а отже зазначена вище заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, який не мав обєктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів. Доказів протилежного суду надано не було. Позивачем долучено до позовної заяви розрахунок неустойки(пені)( а.с.18-20), що складає за період з 10.10.2012 р. по 10.08.2018р. 507\~992 гривень, правильність якого перевірена судом. Враховуючи вимоги ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, а також встановлені в судовому засіданні обставини, що заборгованість з аліментів виникла з вини відповідача, який не мав обєктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів, суд погоджується з позицією позивача, що розмір пені, який згідно з розрахунком складає 507\~992 грн., не може перевищувати розмір заборгованості з аліментів, який становить 43\~200 грн. Будь-яких заперечень щодо розміру нарахованої неустойки(пені), а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню неустойка( пеня) у розмірі 43\~200 гривень. У відповідності ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що дане рішення частково ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за вимогу про зміну розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому в цій частині судові витрати в розмірі 704 гривень 80 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави, а за позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментам - суд відносить за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial