Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

26.02.2016р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 26.04.2014р. у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Торезького міського управління юстиції у Донецькій області під актовим записом № 103. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивачка вказує, що шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з жовтня 2015р. Причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння, постійні сварки з різних побутових приводів, крім того, відповідач не забезпечував сім'ю. Сторони з жовтня 2015р. не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та з січня 2016р. стали проживати окремо. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. У наданій суду заяві від 16.05.2016р. позивачка просила шлюб розірвати, строк для примирення не надавати та винести по справі заочне рішення в судовому засіданні за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Після розірвання шлюбу просила прізвище «[PERSON] » змінити на дошлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с. № 22). Відповідач [PERSON] в судові засідання 04.04.2016р. та 16.05.2016р. повторно не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, через розміщення оголошення у пресі «Урядовий кур'єр», що відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням (а.с. №20 - зв. сторінка). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 224-226 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.04.2014р. у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Торезького міського управління юстиції у Донецькій області під актовим записом № 103 (а.с. № 9). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. № 8). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, не прийняття участі відповідача у фінансовому забезпечення сім'ї, втрату почуття любові та поваги. Сторони хоча і проживали разом до січня 2016р., проте з жовтня 2015р. мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з жовтня 2015р., тобто більше пів року тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач ніяких заперечень не надав, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією (а.с. № 2). Крім того, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивачки судові витрати, пов'язані з розглядом справи у розмірі 630 грн., які пов'язані з розміщенням у пресі оголошення про виклик відповідача (а.с. № 19). На підставі викладеного,

Outcome: approved