Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

25 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року заяву було прийнято до розгляду суду, відкрито провадження в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Заявник у своїй заяві посилалася на те, що вона є онукою [PERSON] , який помер [INFO] у м. Свердловську Луганської області, що є тимчасово окупованою територією України. За фактом смерті було видано медичне свідоцтво про смерть. У зв`язку із встановленням на території міста Свердловська окупованої влади невизнаною Луганською народною республікою та проведенням на території Луганської області операції об`єднаних сил, відділи державної реєстрації актів цивільного стану управління юстиції України у м. Свердловську Луганської області не працюють, а будь-які акти, свідоцтва, рішення, видані органами невизнаної республіки, є незаконними. Свідоцтво про смерть необхідно заявникові для оформлення своїх спадкових справ. Заявник у своїй заяві просила суд встановити факт смерті її діда [PERSON] , на тимчасово окупованій території України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є онукою [PERSON] (а.с. 14, 15, 20, 21). [INFO] [PERSON] помер, причиною смерті у лікарському свідоцтві про смерть зазначено хронічну недостатність кровообігу, атеросклеротичний кардіосклероз (а.с. 10). 19 травня 2021 року на бланку невизнаної Луганської народної республіки було видано свідоцтво серії [NUMBER] про смерть [PERSON] (а.с. 8). Не може вважатися легітимним на території України надане свідоцтво про смерть, адже його було видано органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законодавством України, тому даний документ не може створювати правових наслідків для осіб, яким його було видано. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. На підставі ч.ч. 1-3 ст.\~9\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 статті 17\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст.\~18\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Разом з тим, до матеріалів заяви заявником не надано доказів звернення з питанням реєстрації смерті [PERSON] , померлого [INFO] , до відповідних органів державної реєстрації актів цивільного стану та їх письмової відмови у державній реєстрації. За відсутності такої письмової заяви суд позбавлений можливості встановити наявність порушеного права заявника, тому у задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed