overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

26 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS] Новоодеського району Миколаївської області. Зазначив, що відповідач є його бувшою дружиною, з якою розірвав шлюб у судовому порядку 29 травня 2012 р., та зареєстрована в належному йому будинку. Вказав. що після розірвання шлюбу, а саме, з листопада 2012 р. відповідач не проживає у його будинку, а він як власник будинку змушений сплачувати за неї комунальні послуги. З посиланням на ч. 2 ст. 405 ЦК України просив визнати відповідача таким, що втратила право користування у вищевказаному житловому будинку. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач будучи своєчасно та неодноразово повідомленою про час і місце розгляду справи як через оголошення у пресі, так і за фактичним місцем проживання у судове засідання без поважних причин не зявилася. Заслухавши пояснення позивача і його представника, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] У період з 11 грудня 2013 р. по 29 травня 2012 р. сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у судовому порядку. У цей період позивач здійснив реєстрацію місця проживання відповідача у власному будинку. Позивач суду пояснив, що у листопаді 2012 р. відповідач зібравши свої речі, виїхала з його будинку у невідомому напрямку і з того часу не поверталася. Факт не проживання [PERSON] за місцем реєстрації більше року, а саме з листопада 2012 р., підтверджується актом обстеження будинку складеним комісією у складі депутата Новосафронівської сільської ради за участю мешканців села, а також допитаними у судовому засіданні свідками [PERSON] і [PERSON] За такого, суд дійшов висновку, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, а тому наявні правові підстави вважати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням у вищезазначеному будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

26 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 07 вересня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини сторони припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, з осені 2013 року мешкають окремо. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засідання просив позов задовольнити, шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала, просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON] (а.с.16). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 вересня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 277, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області (а.с.8). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області (а.с.10). З осені 2013 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

26 грудня 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення з нього страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 5040 грн. 56 коп. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщався належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 03 червня 2011 року між ВАТ «Українська-страхова компанія «Дженералі Гарант» (правонаступником якого є ПАТ «УСК «Гарант-Авто») між позивачем та [PERSON] був укладений поліс № 19 G- 0351976 добровільного страхування транспортного засобу марки Porsche cayenne s, р/н [NUMBER]. 09 лютого 2012 року о 12-45 год. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки ГАЗ-33021, д/н [NUMBER] у м.Миколаєві по вул.Херсонське шосе знаходячись на перехресті з круговим рухом пр..Жовтневий - вул..Херсонське шосе перед початком руху відволікся від керування транспортного засобу та допустив зіткнення з зупинившимся попереду автомобілем марки Porsche cayenne s, р/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Центрального районного суду м.Миколаєва від 07 березня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави в сумі 340 грн. 10 лютого 2012 року [PERSON] звернулася до позивача з з заявою про пошкодження застрахованого автомобіля. Страховик

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

26 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання на час вагітності в розмірі 1 000 грн. щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову, а у разі народження дитини - до досягнення дитиною трьох років. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач ухиляється від її утримання у період вагітності, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1 000 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

26 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 12 березня 2004 року та стягнути на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1200 грн. щомісяця до його повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково, зазначивши, що відповідач згоден на розірвання шлюбу та стягнення аліментів у частці від заробітку, а саме ? частини, посилаючись на те, що він працює, має стабільний дохід. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 12 березня 2004 року, який зареєстрований Чернігівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис № 212 (а/с 20). Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу сторони вважають не можливим, оскільки це суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Враховуючи, що відповідач є працездатним, має постійне місце роботи, може надавати матеріальну допомогу, відсутність у відповідача інших утриманців, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також з відповідача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

26 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця до їх повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем і відповідачем зареєстрований 10 вересня 2004 року, актовий запис № 1215 (а/с 2). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а/с 4, 5). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, оскільки позивач стверджує, що відповідач не надає коштів на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

26 грудня 2013 року позивачка звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сім'ї з відповідачем неможливе, так як в період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких є зловживання алкогольними напоями відповідача та несумісністю характерів. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, просила провести розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, від надання строку для примирення категорично відмовляється, наполягає на розірванні шлюбу, судові витрати просить залишити за нею. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає і не заперечує проти розірвання шлюбу, від надання строку для примирення категорично відмовляється. Судом встановлено, що сторони 04 серпня 2007 року у Корюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Корюківського району, Чернігівської області зареєстрували шлюб, актовий запис за №67, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Корюківським відділом реєстрації актів цивільного стану, Чернігівської області 04.08.2007 року. Від спільного подружнього життя сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі між сторонами, почали виникати конфлікти, причиною яких є зловживання алкоголем відповідача. Відповідач неодноразово обіцяв змінитися на краще, але це так і залишалось обіцянками. Через пияцтво навіть втратив роботу. Відповідач ввесь час вчиняє сварки, на прохання припинити не реагує, в результаті чого діти плачуть та не можуть заснути. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, від строку для примирення категорично відмовились. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя якщо, це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сім'ї неможливе, а тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню, а оскільки позов задовольняється, то судовий збір, сплачений позивачем ри зверненні з позовом до суду, слід залишити за нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

26 грудня 2013 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивачка вказує на те, що з 17 вересня 2005 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити . Представник відповідача у судовому засіданні проти стягнення аліментів не заперечував, проте посилався на невірно зазначену позивачем дату припинення подружніх відносин. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 17 вересня 2005 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюб між сторонами не розірвано. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача стосовно дати припинення шлюбних відносин між сторонами, оскільки це виходить за межі позовних вимог та предмету доказування у даному спорі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. За такого, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

26 грудня 2013 року ПрАТ « Страхова компанія « БРОКБІЗНЕС » звернулася до суду з вищевказаним позовом. Вказав, що 28.11.2009 року між ПрАТ « СК « БРОКБІЗНЕС » та [PERSON] було укладено договір страхування цивільно - правової відповідальності власника транспортного засобу марки ЗАЗ, державний номер [NUMBER] за полісом №ВС/7916032. 01.07.2010 року в м. Кіровограді мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки Шевролет, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до довідки про ДТП, дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] правил дорожнього руху. Потерпілий в ДТП звернувся до свого страхувальника ПрАТ « АСК Інго Україна » із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування із транспортним засобом Шевролет, державний номерний знак [NUMBER]. Страховиком вищевказана заява була прийнята та були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитків та виплаті страхового відшкодування. Так, ПрАТ « АСК Інго Україна » на підставі Звіту №22 та інших зібраних по справі документів, враховуючи умови договору страхування, здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 4163,00 грн. ПрАТ « АСК Інго Україна » звернулася з відповідною претензією про відшкодування у порядку регресу шкоди, заподіяної в результаті ДПТ до ПрАТ « Страхова компанія « БРОКБІЗНЕС ». На підставі даної претензії ПрАТ « Страхова компанія « БРОКБІЗНЕС » здійснила виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ « Інго Україна » у розмірі 3653,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

26 грудня 2014 позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача у справі про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 25 грудня 1999 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Донецька Донецької області, а\\з № 1278, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначала, що з грудня 2013 року припинили спільне проживання у зв'язку зі сварками, неможливістю знайти порозуміння. Примирення з відповідачем вважає неможливим, просила шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позов, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. У судове засідання відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечував. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.(ст. 112 СК України). Сторони зареєстрували шлюб 25 грудня 1999 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Донецька Донецької області, а\\з № 1278, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 3). У шлюб сторони вступили вперше, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Сторони припинили сімейні стосунки в зв'язку з частими сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Суд вважає, що шлюб розпався остаточно, подальше спільне життя подружжя, примирення сторін неможливе, продовження шлюбу буде суперечить моральним засадам сім'ї. Спір про поділ спільного майна та про місце мешкання дитини відсутній. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved