Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

25.10.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній власності. У своєму позові позивач зазначив, що йому на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування від 26.04.2018 року належить 2/100 частки житлового будинку [ADDRESS] Його частка в спільній частковій власності складається з приміщень розташованих в житловому будинку літ.Б-2 та зазначених в технічному паспорті на житловий будинок під №№ 4-1, 4-2, 4-3. Але повноцінно користуватися належними йому житловими приміщеннями він не має можливості, оскільки йому необхідно виділити у натурі частку із спільного майна, щоб отримати окрему адресу на належні йому приміщення для укладання договору з АТ «Миколаївобленерго» на постачання електроенергії. В судове засідання позивача [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування від 26.04.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельяновою Н.В. за реєстровим № 779, [PERSON] належить на праві особистої приватної власності 2/100 частки у праві спільної часткової власності житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 23.08.2018 року співвласниками вищезазначеного житлового будинку також є відповідачі по справі. Так, відповідно до договору дарування від 26.04.2017 року, [PERSON] на праві власності належить 4/100 частки у праві спільної часткової власності житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідно до договору дарування від 06.02.2017 року, [PERSON] на праві власності належить 3/100 частки у праві спільної часткової власності житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідно до договору дарування від 06.02.2017 року, [PERSON] на праві власності належить 3/100 частки у праві спільної часткової власності житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідно до договору дарування від 27.01.2017 року, [PERSON] на праві власності належить 3/100 частки у праві спільної часткової власності житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідно до договору дарування від 02.12.2014 року, [PERSON] на праві власності належить 56/100 частки у праві спільної часткової власності житлового будинку по [ADDRESS]. Також, з наданої довідки, яка міститься в матеріалах справи виданої КП ММБТІ від 25.06.2018 року вбачається, що також співвласником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON], якій належить 22/100 часток зазначеного житлового будинку. Крім того, 2/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] складається з частини житлового будинку літ. Б-2 прим. 4-1,4-2,4-3, житлова площа 14,0 кв.м., загальна площа 29,3 кв.м. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч.1 ст.367 ЦК, за домовленістю між ними. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч 1 ст.364 ЦК. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивач та відповідачі і є суб'єктами спільної часткової власності. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved