Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

25 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилався на наступне. 17 квітня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Текта» (далі - ТОВ «Текта») в особі директора Морозова Ю.П. та [PERSON] було укладено договір № 29-У про надання безвідсоткової позики, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу позику в розмірі 33000,00 грн., а відповідач, в свою чергу, взяв на себе зобов'язання прийняти її та повернути до 17 квітня 2009 року. Позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу позику в розмірі 33000,00 грн.. Відповідач же прийняті на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 31940,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь інфляційні витрати в розмірі 5819,46 грн., пеню в розмірі 11658,10 грн., 3% річних у розмірі 4451,38 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримував в повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, визнавав той факт, що дійсно договір про надання позики між сторонами існував, за ним відповідачем отримувались грошові кошти, однак вони були повернуті позивачу. Доказів повернення суду не надав. Разом з тим, подав письмову заяву про застосування строку позовної давності. В задоволенні позову просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось представниками сторін, що 17 квітня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Текта» (далі - ТОВ «Текта») в особі директора Морозова Ю.П. та [PERSON] було укладено договір № 29-У про надання безвідсоткової позики, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу позику в розмірі 33000,00 грн., а відповідач, в свою чергу, взяв на себе зобов'язання прийняти її та повернути до 17 квітня 2009 року. Позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу позику в розмірі 33000,00 грн.. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Доказів повернення суми позики в повному обсязі відповідачем суду не надано. Разом з тим, позов не може бути задоволений з наступних підстав. Відповідно до статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому ч. 5 зазначеної статті визначає, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з п. 3 договору від 17.04.2008 року № 29-У, позика надається позичальнику строком до 17 квітня 2009 року (а.с. 8). Таким чином, суд вважає, що перебіг строку позовної давності в даному випадку почався з дня, наступного після дати повернення позики, а саме з 18 квітня 2009 року. Позовна заява була подана ТОВ «Текта» 25.12.2013 року, тобто після закінчення строку позовної давності. Таким чином, враховуючи викладене, а також пропущення позивачем загального строку позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed