Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

24.07.2019 року позивач звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 14 квітня 2012 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області та про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 67. Від шлюбу вони мають двох синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб існує лише формально, вони спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом, почуття любові до відповідача у позивачки відсутнє. Подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 14 квітня 2012 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 67. До початку підготовчого судового засідання позивач надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Після розірвання шлюбу залиши їй прізвище « [PERSON] ». До початку підготовчого судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією свідоцтва про шлюб, з якого вбачається, що 14 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Шлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». Факт наявності у сторін дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , підтверджується копіями свідоцтв про народження. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує, суд вважає доведеним факт розпаду сім`ї і знаходить, що перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В зв`язку із зазначеним, позивачу, яким при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп., необхідно здійснити повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що відповідно становить 384 грн. 20 коп., а також здійснити стягнення з відповідача на користь позивача 384 грн. 20 коп. судового збору, що відповідає пропорційному розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved