Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

25 червня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача борг за договором позики від 10 травня 2016 року в сумі 36860,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10 травня 2016 року між позивачем та відповідачем укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 36860,00 грн. зі строком повернення до 1 грудня 2016 року. На підтвердження укладеного договору позики та його умов відповідач 10.05.2016 року власноруч написала розписку. У встановлений договором строк [PERSON] суму позики не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 36860,00 грн., що і стало причиною звернення позивача до суду. Позивач у судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 7 вересня 208 року подав до суду клопотання, у якому просив судове засідання провести без його участі, також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзиву, заяв та клопотань від неї не надходило. За відсутності заперечень позивача суд у засіданні 7 вересня 2018 року, враховуючи зазначені вище обставини, ухвалив провести заочний розгляд справи згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Суд встановив такі обставини. 10 травня 2016 року [PERSON] надала [PERSON] розписку, яка підтверджує укладення між вказаними особами договору позики. Згідно із зазначеними у розписці умовами [PERSON] передав у власність [PERSON] суму гроші у сумі 36860 грн., які она зобовязалась повернути позикодавцеві у строк до 1 грудня 2016 року. Також [PERSON] зобовязувалась щомісяця сплачувати по 6140,00 грн. до кожного першого числа кожного місяця. Зазначена розписка підтверджує отримання відповідачем грошей у вказаній сумі. Наявність оригіналу зазначеної розписки у позивача підтверджує те, що відповідач не повернула гроші за відповідним договором позики. При вирішення справи суд застосував такі норми права. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Таке тлумачення правових наслідків надання розписки на виконання договору позики відповідає висновками ВСУ, викладеним у постанові у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, та у постанові у справі №6-50цс16 від 24 лютого 2016 року. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку (ч. 2 і ч. 3 ст. 545 ЦК України). Враховуючи встановлені у справі обставини, зокрема те, що відповідач не виконала своїх зобовязань за договорами позики, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved