Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

26.12.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 23.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 826 та встановити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні з дитиною. Судові витрати при зверненні до суду покласти на [PERSON]. Позивач посилається на те, що від шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON],[INFO], однак, подружні стосунки не складаються, фактично шлюб між сторонами припинено у жовтні 2017 року, спільного господарства не ведуть, примирення подружжя неможливе, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, аліменти на користь дитини стягнуті з позивача у судовому порядку. Позивач [PERSON] до судового засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив шлюб розірвати, при цьому пояснивши, що в частині встановлення способу участі у спілкуванні з дитиною дійшли до мирової угоди, яку просить суд затвердити. Окрім того, позивач відмовився від стягнення з відповідачки на його користь суми судового збору. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання з'явились, не заперечували проти розірвання шлюбу та затвердження мирової угоди щодо спілкування з дитиною. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] 23.07.2011 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 826, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.07. 2011 року /а.с.11/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилася дитина: [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження від 24.11.2011 року серія [NUMBER] батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.12/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved