Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

26.02.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-21121. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що в період з 16.09.1994 року по 21.02.2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON]. За час перебування у шлюбі відповідачем було набуте майно - автомобіль ВАЗ 21121 легковий - комбі-В, 2008 року випуску, кузов [NUMBER], державний реєстраційний [NUMBER]. У червні 2013 року з повідомлення начальника відділу РЕР ДАІ з обслуговування м. КривогоРогу та Криворізького району позивачу стало відомо, що вищевказаний автомобіль відповідачем [PERSON] 30.11.2012 року був знятий з обліку для реалізації, після чого 04.04.2013 року зареєстрований у ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Кривого Рогу та Криворізького району на підставі довідки рахунку ААА № 027542 від 01.04.2014 року за гр. [PERSON] та присвоєно номерний знак [NUMBER]. Посилаючись на те, що автомобіль, який придбаний позивачем та відповідачем [PERSON] під час шлюбу був проданий без згоди позивача, позивач просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21121 легковий комбі - В 2008 року випуску (кузов [NUMBER]) від 01.04.2013 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та посилаючись на обставини викладені в позові просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21121 легковий комбі - В 2008 року випуску від 01.04.2013 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та посилаючись на те, що автомобіль був проданий в інтересах родини з метою сплати заборгованості за кредитним договором, просив в позові відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував та посилаючись на те, що придбав спірний автомобіль відповідно до вимог законодавства, просив відмовити в задоволені позовних вимог ( а.с. 60-61 - заява та заперечення). Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.09.1994 року по 21.02.2013 року ( а.с. 5-6 - копії свідоцтва про шлюб та рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу). За час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] було придбано - автомобіль ВАЗ 21121 легковий - комбі-В, 2008 року випуску, кузов [NUMBER], державний реєстраційний [NUMBER]. (а.с.7 - копія довідку рахунку). Згідно довідки № 14/4ЦНП/-1624 від 11.07.2014 року, наданою на судовий запит Центром надання послуг пов'язаних із використанням автотранспортних засобів УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровські області, спірний автомобіль ВАЗ 21121 легковий - комбі-В, 2008 року випуску на підставі довідки - рахунку ААА № 027542 від 01.04.2013 року зареєстрований за відповідачем [PERSON] (а.с. 70-71 - довідка та копія довідки-рахунку). Відповідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч.2 ст.369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку( доходу). Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Зважаючи на вищевказані обставини, спірний транспортний засіб є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] відповідно до положень ст. 60, 63 СК України і вони мають рівні права на володіння, користування та розпорядження ним. Згідно зі ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Докази на підтвердження надання [PERSON] письмової згоди на продаж спірного автомобіля у матеріалах справи відсутні. Судом також не можуть бути прийняті заперечення відповідача [PERSON] в частині того, що кошти отримані ним від продажу автомобіля були витрачені в інтересах родини з метою сплати заборгованості за кредитним договором, оскільки як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося відповідачем [PERSON], на час продажу спірного автомобіля шлюб між сторонами був розірваним та на цей час судом розглядався позов про поділ спільного сумісного майна подружжя. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. З огляду на наведене та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved