Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

26.06.2020 року позивач звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з даним позовом, посилаючись на те, що є власником будинку де зареєстроване місце проживання відповідача. Відповідач є її колишнім чоловіком, шлюб розірвано 16.10.2019 року. З 2018 року відповідач проживає окремо, його теперішнє місце проживання невідоме, останнього разу бачила в червні 2019 року. Наявність реєстрації місця проживання відповідача є перепоною у здійсненні права користування і розпорядження його майном. Просить постановити рішення, яким усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належними їй 73/100 частинами житлового будинку [ADDRESS] шляхом позбавлення [PERSON] права користування жилим приміщенням - 73/100 частинами житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.07.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач є її колишнім чоловіком, розлучені, більше року не проживає будинку позивача, не має особистих речей в ньому. Відповідача прописано як члена сім`ї. Із-за реєстрації відповідача не може вільно розпоряджатися майном, оформити субсидію. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвала про заочний розгляд справи постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена в протокол судового засідання. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивач є її донькою, відповідач є її колишнім зятем. Вона прожива з позивачем в одному будинку, який складається з двох частин. Відповідача не бачила з літа 2019 року. В будинку він не з`являється, речей його там немає. Суд, заслухавши позивача, свідка, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідка, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником 73/100 частини будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 07.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нестерович О.І. та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15880483 від 11.09.2007 року. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією поквартальної карточки, Довідкою відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради від 02.07.2020 року №16-21/980. Шлюб між сторонами розірвано заочним рішенням Херсонського міського районного суду Херсонської області від 16.10.2019 року у справі №766/10428/19. Відсутність речей відповідача та його не проживання у житловому приміщенні більше одного року, підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , та актом Виконавчого комітету Зеленівської селищної ради №81/01-08 від 23.10.2020 року. У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідком. Дані про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Суд не бере до уваги надані позивачем аркуші із викладенням письмових пояснень осіб. Оскільки такі пояснення не є належними та допустимими доказами. За даними поясненнями неможливо ідентифікувати особу та перевірити їх. Так, відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Згідно із ст. ч. 1 ст. 91 ЦПК України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У відповідності із ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянуті речові докази. Клопотання про допит осіб, письмові пояснення яких надано позивачем, суду не заявлялось, у зв`язку із чим суд не мав можливості безпосередньо опитати даних осіб в якості свідків й дати оцінки їх показам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Суд застосовує норму права, яка регулює дані правовідносини. За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні з моменту реєстрації, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 405 ЦК України, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial