Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

24 листопада 2014 року помер [PERSON], який за життя склав заповіт, яким заповів позивачу все своє майно, де б воно не знаходилося б і з чого б воно не складалося. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки: площею 0,2500 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована по вул.Тараса Шевченка, 74 в с.Одарівка Криничанського району Дніпропетровської області; площею 0,1937 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: вул.Верхня, с.Одарівка Криничанського району Дніпропетровської області. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], але нотаріусом йому було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, виправленнями в Державних актах на право власності на земельні ділянки. Тому він просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на вищевказані земельні ділянки. Представник відповідача Криничанська селищна рада Криничанського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, згідно заяви просить розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Криничанська державна нотаріальна контора в судове засідання не зявився, згідно заяви просить розглянути справу без участі представника. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивач є спадкоємцем, померлого 24 листопада 2014 року [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 602383, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криничанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 113, якому на праві приватної власності належать земельні ділянки: площею 0,2500 га, кадастровий номер 1222055100:08:005:0002, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована по вул.Тараса Шевченка, 74 в с.Одарівка Криничанського району Дніпропетровської області; площею 0,1937 га, кадастровий номер 1222055100:08:005:0003, призначена для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: вул..Верхня, с.Одарівка Криничанського району Дніпропетровської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №005663, виданого 02 квітня 1997 року на підставі рішення виконавчого комітету Криничанської селищної ради №89 від 22 листопада 1995 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1059. Вищезгадану земельну ділянку [PERSON] заповів [PERSON], про що свідчить заповіт від 01 червня 2005 року, який посвідчений державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1215. Але у встановленому законом порядку позивач не може успадкувати вказане майно із-за відсутності правовстановлюючих документів та виправленнями в Державному акті на право приватної власності на землю. Згідно заяви №200/01-16 від 25 січня 2017 року, засвідченої державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори у спадкодавця є інші спадкоємці за законом, які відповідно до заяв №1254 від 12 грудня 2014 року, №1324 від 26 грудня 2014 року відмовляються від належної їм частки спадщини за законом. Згідно з ч.1\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1\~ст.1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 статтею 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За\~ст.6 Європейської конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - \~на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. У відповідності до ст.ст.1235, 1261 ЦК України суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: approved