Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

25 вересня 2020 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Зміївська РДА Харківської області, у якій позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно сина. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.08.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області. Позивач 20.05.2020 зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.06.2017 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.06.2017 позивачу належить 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про склад сім`ї від 14.09.2020 у вказаній квартирі проживають позивач, її чоловік та син. Умови для проживання дитини у сім`ї позивача та її чоловіка задовільні, є окрема кімната з необхідними меблями та шкільним приладдям, стосунки у сім`ї доброзичливі, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеним Зміївською районною державною адміністрацією. На виконанні в Балаклійському районному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1-1157/11, виданого 25.10.2011 Балаклійським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з 29.09.2011 до досягнення сином повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа №2-1-1157/11 від 25.10.2011. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам від 01.09.2020 №21201, заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.09.2020 складає 133523,54 грн, аліменти відповідачем взагалі жодного разу не сплачувались. Відповідно до характеристики на учня 4-А класу Слобожанського ліцею №1 [PERSON] , [INFO] , батько дитини [PERSON] ніколи не цікавився навчанням сина, батьківські збори не відвідував жодного разу, ніякої участі у заходах та проєктах класу не брав. Згідно з довідкою-характеристикою Донецької селищної ради Харківської області від 14.09.2020 [PERSON] раніше судимий, притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, на даний час перебуває під домашнім арештом. Зміївською районною державною адміністрацією Харківської області 17.11.2020 надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Частиною 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 152 СК України передбачено забезпечення права дитини на належне батьківське виховання. Підстави позбавлення батьківських прав встановлені частиною першою статті 164 СК України. Позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його сина, ґрунтуються на ухиленні відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини 1 статті 164 СК України). Згідно з ч.2,5 ст.150, п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. За правилами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до роз`яснень пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тому, виходячи із змісту вищезазначених вимог закону, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Судом встановлено, що протягом тривалого часу жодного з обов`язків, покладених законом на батьків, відповідач не виконує, не спілкується з сином, не цікавиться його життям, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Визнавши позов відповідач фактично підтвердив свою байдужість до долі сина. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи заяву відповідача про визнання позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги вищенаведене, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 420,40 гривень, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (840,80 х 0,5 = 420,40). Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 420,40 гривень відповідно до ст.141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 7, 150, 152, 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved