Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

25 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом і просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в сумі 2000грн., щомісячно, на утримання сина [PERSON], 21.08.1999 року, у звязку з навчанням до досягнення ним двадцяти трьох років. На обґрунтування позову повідомила, що вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 22.08.2005 році був розірваний. Від шлюбу у них є повнолітній син [PERSON], [INFO], який є студентом Тульчинського ВТУ - 41. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2018 року. Син на даний момент знаходиться фактично тільки на її утриманні, однак вона за станом здоровя не може постійно допомагати йому матеріально. Батько добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість надавати допомогу, оскільки має постійний заробіток, адже працює на ЛТЕС. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, у якій зменшила розмір позовних вимог до 1000грн., при цьому змінені позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, у якій не заперечував проти задоволення позову із урахуванням зменшених позовних вимог, та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Ураховуючи те, що сторони, скористались своїми правами, які врегульовані ч.2 ст.158 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів, що містяться у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 182, 191, 199, 200,201 СК України. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 20 Постанови пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що позивачка із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22.08.2005 році був розірваний. Від шлюбу у них є повнолітній син [PERSON], [INFO], який є студентом Тульчинського ВТУ 41. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2018 року. Син знаходиться фактично тільки на утриманні позивачки, однак вона за станом здоровя не може постійно допомагати сину матеріально. Батько добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість надавати допомогу, оскільки має постійний заробіток, адже працює на ЛТЕС. Статтею 174 ч.4 ЦПК України, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, а також те, що позивач має право на отримання аліментів від відповідача на утримання повнолітньої дитини, суд приймає до уваги визнання відповідачем позову та вважає за можливе стягнути аліменти в розмірі, зазначеному у позовній заяві з урахуванням змінених позовних вимог. На підставі ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 640 грн.00 коп. судового збору.

Outcome: approved