Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

26.02.2018 року позивач звернулася до суду із вказаним позов до відповідача, про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця та стягувати їх починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та на утримання [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення сином трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем, перебуває у шлюбі з 14.12.2015 року, та останній є батьком їхньої спільної дитини, [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вказує, що відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у його вихованні. Також, відповідач ухиляється від її утримання, як дружини (матері дитини), яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, чим порушує її права. Оскільки між відповідачем та позивачем на момент пред`явлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини, враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини та проживає окремо, вважає, що стягнення аліментів саме у такому розмірі відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини та сприятиме якнайкращому її соціальному забезпеченню. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 29.03.2018 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання (а.с.28). 02.10.2018 року ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити її до розгляду по суті (а.с.40). Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 05.08.2020 року постановлено прийняти відмову представника позивача від частини позову та закрити провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку (а.с.100). Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак через канцелярію суду останній подав заяву, згідно з якої заявлені вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити, а справу слухати у їх відсутності (а.с.103). Відповідач у судове засідання не з`явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує та просить їх задоволити (а.с.104). Оскільки учасники справи у судовезасідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 грудня 2015 року Великоплавучанською сільською радою Козівського району Тернопільської області, актовий запис №3 (а.с.5). У шлюбі в сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Частиною 1 ст.155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним, може таку допомогу надати і не заперечує щодо позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з ч.1ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання відповідачем позову в повному обсязі, беручи до уваги задоволення позову, суд,

Outcome: approved