Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

25 січня 2021 року КС «Самара» засобами поштового зв`язку направила до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 29 січня 2021 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2021 року було постановлено про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 24 січня 2020 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28/20, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, строком на 10 місяців, починаючи з 24 січня 2020 року по 23 листопада 2020 року, та зобов`язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. Однак, [PERSON] своїх обов`язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконує, в результаті чого станом на 30 грудня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 2 415 гривень 00 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 415 гривень 00 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1 000 гривень 00 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 415 гривень 00 коп., а також судовий збір у розмірі 2\~270 гривень. У своїй заяві до суду представник позивача просила справу розглядати за її відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов суду не направив. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 24 січня 2020 року між КС «Самара» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 28/20 відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 1 000 гривень (а.с. 5-7), про що свідчить видатковий касовий ордер від 24 січня 2020 року (а.с. 8), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, строком на 10 місяців, починаючи з 24 січня 2020 року по 23 листопада 2020 року, а відповідач [PERSON] зобов`язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 30 грудня 2020 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 2\~415 гривень 00 коп. (а.с. 4). Листами № 551/20 від 02 квітня 2020 року та № 1265/20 від 10 серпня 2020 року КС «Самара» на адресу [PERSON] було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 28/20 від 24 січня 2020 року (а.с. 9, 10), які відповідачем залишено без задоволення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст.\~623\~ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, то позов ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Таким чином, судом установлено неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору, що передбачає стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості згідно з розрахунком. Згідно до ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню за договором № 28/20 від 24 січня 2020 року заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 000 гривень 00 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом 1 415 гривень 00 коп., а всього 2 415 гривень 00 коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 270 гривень (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved