Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

26.11.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування поданого позову вказує, що має намір розірвати шлюб у зв`язку з тим, що спільне життя між ним та відповідачем не склалось через різні характери, погляди на життя, ведення домашнього господарства. З вересня 2015 року вони спільно не проживають, шлюб між ними існує лише формально. Спору про поділ майна чи визначення місця проживання дітей між ними немає. За таких обставин позивач вважає, що подальше існування шлюбу не можливе, а тому просить його розірвати. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи до суду не прибула, що не є перешкодою у розгляді справи. Фіксування судового засідання відповідно до вимог ст.247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд враховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний, якщо він розпався остаточно та безповоротно і існує лише формально. Судом встановлено, що 11.02.1990 р. сторони зареєстрували шлюб, що засвідчується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.12.2018 р., зареєстрованим 11.02.1990 року виданим виконавчим комітетом Довжківської сільської ради Славутського району Хмельницької області, актовий запис №3 (а.с.4). У сторін є двоє повнолітніх дочки, що підтверджується довідкою Ганопільської сільської ради від 12.11.2019 №465. Як видно з позовної заяви, сторони припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, взаємна повага та любов відсутні, майновий спір між сторонами відсутній. У поданій заяві позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач для спростування вимог позовної справи до суду не прибула. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалась та не може бути збережена, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, неможливість продовження подружнього життя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу у порядку визначеному ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved