Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

25 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Павлограджитлосервіс», в якому просить зобов'язати КП «Павлограджитлосервіс» закрити особовий рахунок [NUMBER] та скасувати всю заборгованість по ньому, зобов'язати КП «Павлограджитлосервіс» на підставі ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодувати завдані моральні збитки в розмірі 30000 грн., завдані КП «Павлограджитлосервіс» внаслідок численних, грубих, довготривалих порушень прав споживача та інших неправомірних дій щодо позивача, приниження честі та гідності, що напряму і своїми наслідками завдано моральну шкоду. Позовна заява мотивована тим, що між сторонами у справі не існує договірних відносин, особовий рахунок на ім'я позивача не відкривався, фактично послуги відповідачем не надаються. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити вимоги в повному обсязі, надав суду пояснення, що відповідають змісту позовної заяви. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог на підставі доводів заперечень. Згідно заперечень відповідач відкрив особовий рахунок на квартиру відповідача, будь-які зміни в особовому рахунку проводяться на підставі документів, що надають таке право та особистої заяви. Відповідач зазначає, що між ним та позивачем склались договірні відносини у зв'язку з наданням відповідачем житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій до будинку проживання позивача, проте позивачем надані послуги оплачені не були. Третя особа в судове засіданні не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно письмової заяви просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що місце проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок [NUMBER] щодо послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій на ім'я [PERSON] Згідно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року, яким скасовано рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2014 року, позов КП «Павлограджитлосервіс» до [PERSON] та [PERSON] задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Павлограджитлосервіс» заборгованість по оплаті за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в розмірі 2854,89 грн., яка утворилась за період з серпня 2010 року по квітень 2014 року. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року набрало законної сили, оригінал рішення суду було оглянуто в судовому засідання в матеріалах справи за позовом КП «Павлограджитлосервіс» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судом не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на обставини, встановлені в рішенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2014 року, оскільки вказане рішення суду скасовано, натомість суд враховує обставини, встановлені рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року встановлено, що між сторонами склались договірні відносини, внаслідок невиконання своїх зобов'язань у [PERSON] та [PERSON] виникла заборгованість за надані КП «Павлограджитлосервіс» послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з серпня 2010 року по квітень 2014 року, оскільки відповідачами не спростовано, що за цей період такі послуги позивачем не надавались або надавались не в повному обсязі. Щодо доводів позивача про ненадання відповідачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій суд вважає на необхідне додатково зазначити, що у разі виявлення таких порушень, споживач у відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зобов'язаний був скласти відповідні акти-претензії, які за змістом даної норми права є належним доказом на підтвердження обставин порушення прав споживача. Але жодного акту з цього приводу відповідачем суду надано не було. Відсутність укладеного із позивачем договору щодо надання житлово-комунальних послуг також не може бути підставою для звільнення від обов'язку по оплаті фактично наданих послуг, оскільки такий обов'язок випливає із вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил користування приміщення житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно з ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частин 1,2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, згідно із ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Завдання моральної шкоди [PERSON] внаслідок численних, грубих, довготривалих порушень прав споживача та інших неправомірних дій КП «Павлограджитлосервіс» щодо позивача, приниження честі та гідності, про що вказує позивач в позові, не доведено належними та допустимими засобами доказування. Враховуючи вищенаведене та з огляду на пояснення сторін, докази, надані у справі, суд приходить до висновку про безпідставність вимог [PERSON] про закриття особового рахунку, скасування заборгованості та відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed