Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

24 червня 2016 року до суду подано цей позов. Позовна заява мотивована тим, що 15.07.2013 рок між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 4500 доларів США, а відповідач отримав зазначенні кошти та зобов'язався їх повернути у строк, передбачений договором. На підтвердження укладення вказаного вище договору та його умов, відповідачем було представлено позивачеві розписку про одержання ним грошових коштів в розмірі 4500 доларів США, а також встановлено кінцевий термін їх повернення - в термін один місяць з моменту отримання грошових коштів, тобто до 15.08.2013р. Проте, відповідач в порушення норм закону та прийнятих по договору зобов'язань, у строки обумовлені договором та розпискою позивачеві позику не повернув. В судовому засіданні позивач просив стягнути з відповідача не повернену йому суму боргу, однак пояснив, що відповідач фактично позичив у нього 1900 доларів США, в зв'язку з чим 6 грудня 2016 року [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, якою позовні вимоги зменшив до 1900 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют станом на 06.12.2016р. становить 49642 грн. та просив подальший розгляд справ провадити у його відсутності. Представник відповідача - адвокат [PERSON] до суду не з'явився, подав заяву у якій уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути без його та відповідача [PERSON] участі. З урахуванням позицій сторін, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що 15.07.2013р. між сторонами було укладено договір позики, згідно з яким [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 1900 доларів США та зобов'язався повернути їх до 15.08.2013р., про що дав розписку (а. с. 5), однак, незважаючи на неодноразові вимоги позикодавця, зобов`язання не виконав. Дані правовідносини регулюються: -ч. ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України, відповідно до якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; -ч.2 ст. 1047 ЦК України, яка передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; -ч. ч. 1, 2 ст. 1049 ЦК України, за змістом яких позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, а якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором; -ч.2 ст. 1051 ЦК України якою встановлено, що, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором; -ч.2 ст. 533 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки беззаперечно доведено, що між сторонами було укладено договір позики з кінцевим терміном повернення - 15.08.2013р., боржник у встановлений строк не повернув суму боргу в розмірі 1900 доларів США, що згідно з офіційним курсом гривні до долару США станом на 06.12.2016р. становить 49642 грн., то з метою захисту майнових прав позивача з відповідача її необхідно стягнути в примусовому порядку.

Outcome: approved