Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

26 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати протиправним рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом № 3 від 08.02.2019 року про зняття його з квартирного обліку та просить зобов`язати відповідача поновити його на квартирному обліку, як громадянина, який потребує поліпшення житлових умов у військовій частині [NUMBER] . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що його безперервна військова служба складає більше 20 років. Будь-якого житла у нього чи членів його сім`ї немає. Відповідно до рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] від 13.01.2006 року його було поставлено на квартирний облік в загальну чергу. Згідно ордеру від 10.07.2014 року він отримав ордер на службове житлове приміщення. За наказом командира ВЧ [NUMBER] №7-РС від 18.07.2018 року його було звільнено з військової служби в запас за підпунктом «к» пункту 2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Він разом із сім`єю зареєстрований у службовій квартирі [ADDRESS] . На засіданні житлової комісії ВЧ [NUMBER] від 08.02.2019 року було прийнято рішення про його зняття з квартирного обліку на підставі п.9 ст.12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 21 розділу 6 Наказу Міністра оборони України від 31.07.2018 року № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» - у зв`язку із звільненням його в запас. Таке рішення позивач вважає незаконним та таким, що порушує вимоги вище вказаного Закону, зокрема ст.12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та за захистом своїх житлових прав звернувся до суду із даним позовом. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в межах доводів позовної заяви. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, а саме, вважає, що позивач не має права продовжувати перебування на квартирному обліку у військовій частині, адже звільнений зі служби у зв`язку із закінченням дії контракту та небажанням його продовження. Представник третьої особи також вважала відсутніми підстави для задоволення позовних вимог позивача. З відзиву відповідача та письмових пояснень третьої особи, а також їх пояснень, що надані в ході розгляду справи, останні не визнали, що позивач належить до кола осіб, стосовно яких діють положення ч.9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зі змісту досліджених письмових доказів судом встановлено, що [PERSON] з 20.11.1991 р. по 11.11.1993 року, з 17.12.1993 р. проходив військову службу в Збройних Силах. З них з 11.01.1994 року за контрактом (а.с. 22, 25-26). Вислуга років позивача у збройних силах становить 26 років 04 місяці. За даними довідки начальника квартирно-експлуатаційної частини району військової частини [NUMBER] , [PERSON] перебував на квартирному обліку у цій частині з 05.09.1998 року (а.с. 14). З 14.16.2004 року [PERSON] зарахований у списки військової частини [NUMBER] , а 25.11.2005 року подав рапорт до ВЧ [NUMBER] про зарахування його на облік для отримання житлової площі у м.Миколаєві (а.с. 16). За даними довідки виконкому Прибужанської сільської ради Вознесенського району, [PERSON] був зареєстрований в ст.Мартинівка, вул. БОС-2, гуртожиток з 15.03.1996 року по 29.07.2005 року. Участі в приватизації не брав (а.с. 23). За попереднім місцем служби житло здано (а.с. 15). Відповідно до рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] від 13.01.2006 року [PERSON] було поставлено на квартирний облік в загальну чергу (а.с. 17). 10.07.2014 року він отримав ордер на службове житлове приміщення, зокрема квартиру [ADDRESS] (а.с. 20), в якій зареєстрований і проживає зі своєю сім`єю: дружиною та сином. Участі у приватизації не приймав (а.с. 24). За наказом\~командира ВЧ\~ [NUMBER] \~№7-РС\~від 18.07.2018\~року №\~7-РС\~прапорщика [PERSON] \~ (а.с.\~22)\~було звільнено\~з військової\~служби у\~запас за\~підпунктом «к»\~пункту 2\~ч.5\~ст.26\~ЗУ «Про\~військовий обов`язок\~і військову\~службу» (у\~редакції чинній\~на час\~даного звільнення). Зокрема, за п.п. «к» п.2 ч.5 ст. 26 даного Закону (у редакції, чинній станом на 17.08.2018) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду щодо військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду. Згідно даного наказу, [PERSON] підлягає направленню на військовий облік до Вітовського районного військового комісаріату Миколаївської області. Представник відповідача в ході розгляду справи не заперечує про перебування позивача у запасі Збройних сил України. В той же час, посилається на те, що нормами Закону, зокрема ч.9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачено залишення на квартирному обліку осіб, звільнених після закінчення строку служби за військовим контрактом. Вирішуючи спір по суті, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника військової частини та квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, дослідивши зміст, наданих письмових доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідним їх задоволення з наступного. \~ \~ \~ \~Так, Державою гарантується право громадян на житло та захист від незаконного позбавлення житла (ст.47 Конституції України). Відповідно до\~ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом Української РСР\~та іншими нормативно-правовими актами. Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднаймом (найм) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених\~пунктом 10\~цієї статті. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні\~з військової\~служби в\~запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (частина 9 ст.12). У відповідності до ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»\~проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Статтею 4 Закону передбачено, що Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом. В ст. 26 Закону вказано, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку. \~ \~ \~ \~З аналізу вище вказаних норм, звільнені військовослужбовці поділяється на дві категорії, зокрема, ті які придатні для військової служби звільняються в запас; особи, які не можуть за віком чи станом здоров`я нести військову службу у відставку. \~ \~ \~ \~Як слідує\~з наказу\~командиру військової\~частини [NUMBER] \~від 18.07.2018\~року №7-РС,\~ [PERSON] \~звільнений з\~військової служби\~у запас.\~За такого,\~позивач належить\~до кола\~осіб,\~на яких\~розповсюджується дія\~частини 9\~ст.\~12\~ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до п.21 розділ 6 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Натомість, підстави, визначені абзацом першим та другим п.21 розділу 6 вказаної Інструкції відсутні, а інші випадки, передбачені Законом, не встановлені. Ті, на які посилався відповідач (звільнення зі служби за контрактом) не спростовують право позивача на продовження перебування на квартирному обліку, адже позивач є особою, звільненою з військової служби у запас. За наведеного, суд вважає необхідним захист порушених житлових прав позивача, та обраний ним спосіб захисту відповідає способам, що визначені ст.16 ЦК України.

Outcome: approved