Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з заявою про визнання недієздатним свого брата [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначає, що її брат має І групу інвалідності з дитинства та страждає на психічне захворювання, внаслідок чого не здатен самостійно себе обслуговувати, позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за своїм станом потребує постійного стороннього догляду. Заявник [PERSON] може здійснювати догляд за братом, згодна бути його опікуном, тому вона звернулася до суду з цією заявою, оскільки необхідно встановити соціальний статус хворому брату та є потреба у захисті його прав. Відповідно ч. 1 ст. 240 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом з урахуванням стану її здоров'я. [PERSON], стосовно якого розглядається справа про визнання його недієздатним, з урахуванням стану його здоровя, в судове засідання не викликався. Заінтересована особа надала через канцелярію суду подання, яким просила у випадку визнання [PERSON] недієздатним, призначити опікуном [PERSON]. Суд, розглянувши цивільну справу, оцінивши докази, які містяться у справі, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась 18.10.1963 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія І-ЕД № 370516 (а.с. 14). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу Серія І-ЕД № 358307 від 06.04.1977 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], про що був зроблений актовий запис № 173 від 06.04.1077 року, прізвище після укладення шлюбу [PERSON] (а.с. 12). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] він народився 17.07.1976 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про одруження Серія І-ЕД № 066158 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], про що був зроблений актовий запис № 237 від 25.08.2000 року, прізвище після укладення шлюбу [PERSON] (а.с. 11). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААА № 754656 [PERSON] має першу групу інвалідності з причини інвалідності з дитинства, висновок про умови та характер праці: життєдіяльність різко обмежена, потребує постійного догляду, нагляду, допомоги (а.с. 13). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 90 від 16.05.2016 року, [PERSON], [INFO], страждає на стійкій психічний розлад у вигляді важкої розумової відсталості (згідно МКХ-10, F72.0), що позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 42-43). Відповідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно ч. 1 ст. 240 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом з урахуванням стану її здоров'я. Відповідно ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» психічні розлади - розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті; тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, для застосування в Україні. Діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних із станом її психічного здоров'я. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для визнання [PERSON], [INFO], недієздатним, оскільки згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 16.05.2016 року [PERSON] позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно Подання органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради № 299 від 06.09.2016 року, призначення [PERSON] опікуном над братом [PERSON] відповідає інтересам хворого (а.с. 63). Відповідно ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки і піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Таким чином, враховуючи подання органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуна хворому, суд вважає можливим призначити опікуном недієздатного [PERSON], [INFO], його сестри [PERSON], [INFO]. Відповідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Суд вважає за необхідне розяснити заявнику положення частин 2-4 ст. 41 ЦК України, відповідно до яких недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Також, суд вважає за необхідно розяснити положення ч. 1 ст. 42 ЦК України, згідно з якими за заявою опікуна та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Outcome: approved