Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

25.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що 06.02.2013 року померла [PERSON], яка по день смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із житлового будинку, земельної ділянки, площею 1,6013 га, розташованої на території Калитинської сільської ради, та грошових внесків з нарахованою компенсацією. Вона є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] 21 липня 2017 року їй відмовлено у оформленні у звязку із пропуском строків звернення з заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк, як того вимагає ст.1270 ЦК України. Причиною пропуску строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини стало те, що вона вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном [PERSON], тому невірно зрозуміла розяснення працівників Калитинської сільської ради щодо строків та порядку оформлення спадщини. Просить визнати строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 06.02.2013 року [PERSON], пропущеним нею з поважних причин та визначити їй додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 07.08.2017 року від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с.24). Представник відповідача Калитинської сільської ради в судове засідання не зявився. 07.08.2017 року представник Калитинської сільської ради [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 03.08.2017 року (а.с.26), подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] сільська рада визнає, не заперечує щодо їх задоволення (а.с.25). В судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивачка та представник відповідача подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив факт, що 06.02.2013 року в с. Покутине Шаргородського району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №261076 (а.с.5), яка по день смерті постійно проживала та була зареєстрована в [INFO] на вул. Котляревського, 8. Згідно із записом у погосподарській книзі №4 по особовому рахунку №266, на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ніхто не проживав (а.с.13). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається, в тому числі, із житлового будинку, розташованого в с. Калитинка по вул. Котляревського, 8, земельної ділянки, площею 1,6013 га, розташованої на території Калитинської сільської ради (а.с.8-12), а також грошових внесків з нарахованою компенсацією. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивачка [PERSON], що підтверджується заповітом від 01.02.2013 року, посвідченим секретарем Калитинської сільської ради [PERSON], зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій сільської ради за №2, який на день смерті спадкодавця не змінено і не відмінено (а.с.7). [PERSON] не подала вчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини через те, що невірно зрозуміла розяснення працівників Калитинської сільської ради про строки прийняття та порядок оформлення спадщини. 21.07.2017 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК [PERSON] відмовлено позивачці в оформленні спадщини за заповітом після смерті [PERSON] у звязку із пропуском строків прийняття спадщини (а.с.15). Встановленим судом фактам відповідають спадкові правовідносини, які регулюються Конституцією України та Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Позивачка [PERSON], спадкоємець майна померлої [PERSON] за заповітом, своєчасно не прийняла спадщину через невірне розуміння нею строків та порядку прийняття і оформлення спадщини. За таких обставин, суд вважає, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропущено з поважних причин, тому є підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1272 ЦК України, тобто для визначення додаткового строку для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з розясненнями, що містяться в абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до розяснень, що містяться в абз.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини 4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи, що представником відповідача визнано позовні вимоги [PERSON], що вбачається із письмової заяви представника Калитинської сільської ради (а.с.25), то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Отже, суд вважає, що позов підлягає\~ задоволенню.

Outcome: approved