Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

24.09.2010 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11065334000 від 26.10.2006 року (т.1 а.с.6-9). 17.11.2010 року за зазначеним позовом судом було винесено заочне рішення (т.1 а.с.89-90). 11.09.2015 року ухвалою суду заочне рішення від 17.11.2010 року було скасовано (т.1 а.с.158-159). 27.11.2015 року ухвалою суду (суддя Семенов О.А.) було замінено позивача по справі - ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника - ПАТ «Дельта Банк» (т.1 а.с.247). 12.11.2015 року [PERSON] і [PERSON] подали до суду зустрічний позов до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину (т.3 а.с.7-13). 27.01.2016 року ухвалою суду за клопотанням сторін до участі в справі за позовом [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» у якості співвідповідача було залучено ПАТ «Дельта Банк» (т.3 а.с.42-43). 27.01.2016 року ухвалою суду цивільні справи: за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] і [PERSON] і за позовом до [PERSON] і [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» - були об`єднані в одне провадження (т.3 а.с.44-45). Позивач ПАТ «Дельта Банк» (ПАТ «УкрСиббанк») до Вознюків просить суд: Стягнути з Відповідачів у солідарному порядку з [PERSON] ( [INFO] , місце народження: м. Одеса, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , ІПН № [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 18.02,1998 р. Іллічівськом МВ УМВС України в Одеській області.) та [PERSON] ( [INFO] , місце народження: м. Хмільник Вінницької області, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , ІПН № [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 15.10.1999 р. Іллічівським МВ УМВС України в Одеській області.) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (пр. Московський, 60, м. Харків, 61050, кореспондентський рахунок 32009100100 в УНБУ в Харківській області, МФО 351005, код за ЄДРПОУ 09807750) загальну суму заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11065334000 від 26.10.2006р. в сумі 137 851,95 грн. (сто тридцять сім тисяч вісімсот п`ятдесят одна гривня 95 коп.); Стягнути у солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з [PERSON] та [PERSON] суму сплачених судового збору в розмірі 1 378.51 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 51 коп.) та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 (сто двадцять грн.) та інші судові витрати. Вимоги не уточнювались і не змінювались. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно з Договором про надання споживчого кредиту № 11065334000 від 26.10.2006р (далі. - Кредитний договір) АКІБ «УкрСиббанк» надав [PERSON] (далі Відповідач 1) кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 15 638,00 (п`ятнадцять тисяч шістсот тридцять вісім США 00 цнт.), що в еквіваленті за курсом НБУ на день укладення договору становило 78 971,90 (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот сімдесят одна гривня 90 коп.) Відповідно до положень зазначеного кредитного договору та графіку погашення кредиту, Відповідач 1 зобов`язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки. Однак, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит Відповідачем 1 не дотримуються. У забезпечення виконання зобов`язань за даним договором, Банк прийняв в заставу рухоме майно, а саме: транспортний засіб - марки CHEVROLET модель LACETTІ, рік випуску 2006, колір чорний, тип ТЗ легковий седан, номери агрегатів: шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 13.10.2006р., зареєстрованим РЕВ 1-го МРВ УДАЇ ГУМВС України в Одеській області. Про передачу автомобілю в заставу 26.10.2006 складено договір застави транспортного засобу. Наданий Відповідачу 1 кредит також забезпечений порукою [PERSON] (далі - Відповідач 2), між Позивачем та Відповідачем 2 укладено договір поруки № 53756 від 26.10.2006р. (далі - Договір поруки). Згідно пунктів 1.3, 1,4 Договору поруки Поручитель (Відповідач 2) відповідає перед Кредитором (Позивачем) у тому ж обсязі, що й Позичальник (Відповідач 1), у тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених в Кредитному договорі. Ці пункти Договору поруки цілком відповідають ст. 554 ЦК України, в яких зазначено, що при порушенні боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя. Причини невиконання Позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання Поручителем зобов`язань по даному договору. Відповідно до пункту 2.2 Договору поруки у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов`язковими до виконання. Однак, взяті на себе зобов`язання за договором поруки Відповідачем 2 також не виконані. Згідно з розділом 11 Кредитного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за даним договором, Банк має право визнати термін дострокового повернення кредиту таким, що настав. При цьому кредит вважається обов`язковим до повернення з моменту отримання Позичальником відповідної письмової вимоги Банку. В цьому випадку Позичальник зобов`язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін у повному обсязі, а саме: протягом 31 календарних днів, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку. Терміни дострокового погашення кредиту та сплати плати за кредита вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі з 32 календарного дня, рахуючи з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку), або з інших підстав протягом 40 календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку. Враховуючи викладене, 01.08.2009р. Відповідачу 1 рекомендованою кореспонденцією за останнім відомим місцем його проживання направлено письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, яку згідно зі зворотнім повідомленням отримано 11.09.2009р. Проте, заборгованість досі не погашено. Аналогічне повідомлення 01.08.2009р. направлено Відповідачу 2. Через невиконання Відповідачами своїх зобов`язань перед Позивачем по Кредитному договору розмір заборгованості Відповідачів перед Позивачем станом на 06.09.2010р. складає 17 431.52 дол. США (сімнадцять тисяч чотириста тридцять один долар США 52 цент.), що в еквіваленті по курсу НБУ (7,9082) на зазначену дату складає 137 851.95 гри. (сто тридцять сім тисяч вісімсот п`ятдесят одна гривня 95 коп.), які складаються з: - заборгованості за основним боргом та простроченим кредитом - 12 820.43 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 101 386.52 гри.; - заборгованості по строковим та простроченим процентам за користування кредитом - 3 345.50 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 26 456.88 грн.; - суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 854.35 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 6 756.37 грн.; - суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 411.24 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 3 252.18 грн. [PERSON] , [PERSON] у своєму позові (зустрічному) просять суд: - Визнати недійсним кредитний договір від 26.10.2006 року №1165334000 укладений між позивачами та відповідачем; - Застосувати наслідки недійсності правочинів відповідно до норм цивільного кодексу України; - Стягнути з відповідача на користь позивачів витрати по оплаті судового збору. Свої вимоги Вознюки обґрунтовують тим, що 26.10.2006 року між ними та відповідачем було укладено кредитний договір № 11065334000 по якому банк надав, а вони отримали грошові кошти у доларах США на придбання автомобіля марки «CHEVROLET AVEО». Вважають даний договір недійсним з наступних підстав: - У кредитному договорі відсутня довідка, яка повинна бути підписана позивачами лід час отримання кредиту про загальну суму кредитних коштів та загальну суму подорожчання кредиту. Даний документ є обов`язковим документом, який повинен банк надавати перед отриманням коштів позивачам. Обов`язковість цього документу встановлена Законом України «Про захист прав споживачів». - У кредитному договорі зазначено, що грошові кошти надаються у доларах США, однак коштів у доларах США позивачі не отримували, оскільки кошти за автомобіль перераховувались у гривні. Тобто в даному випадку мав місце обман боржників, оскільки кредитор коштів у національній валюті йому не надавав. - У кредитному договорі зазначена не реальна відсоткова ставка, що досить легко перевіряється правилами математичного перерахунку. На підтвердження своєї позиції по справі будемо просити проведення судової бухгалтерсько-економічної експертизи; - У кредитному договорі підвищена відсоткова ставка була додатково прихована за скритими комісіями та платежами на користь третіх осіб однак які так чи інакше співпрацювали у свій час із банком відповідача. Всі ці порушення є суттєвими та такими, які грубо порушують вимоги чинного законодавства. На підтвердження правомірності позиції позивачів було винесено рішення ВСС від 22.10.2014 у справі № 6-26251 св 14 - аналогічна справа. По цій справі суд визнав умови кредитного договору недійсним тому, що Банк не надав письмову інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту, а в самому кредитному договорі не було детально розписана орієнтовна сукупна вартість кредиту. Що є порушенням Закону та Постанови Правління НБУ №168. ВСС дійшов висновку, що умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, є підставою для визнання такого договору недійсним. В судовому засіданні [PERSON] і [PERSON] , представники Вознюків адвокати: Філіппова Т.О. і Рибальченко Л.М. підтримали вимоги своїх довірителів, просять їх задовольнити, категорично заперечували проти вимог ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Укрсиббанк». Представник ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні не висловив своєї позиції, щодо вимог позову Вознюків, не надав своїх письмових заперечень, а 29.11.2016 року надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (т.3 а.с.119), в якій підтримав вимоги ПАТ «Дельта Банк» і заперечує проти вимог Вознюків, без будь якого обґрунтування. Представник ПАТ «Укрсиббанк» жодного разу в судові засідання не з`явився не надав суду будь-яких пояснень заперечень проти позовних вимог [PERSON] і [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 жовтня 2007 року між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір №11065334000 про надання споживчого кредиту (т.1 а.с.34-43). Відповідно до умов договору споживчого кредиту [PERSON] отримала кредит в іноземній валюті у розмірі 15.638,00 доларів США. Цільовим призначенням наданого кредиту є придбання автомобіля «Шевроле Лачетті». В забезпечення виконання кредитного договору 26 жовтня 2007 року було укладено договір застави транспортного засобу автомобіля «Шевроле Лачетті» (т.1 а.с.47-49). Також, в забезпечення виконання договору споживчого кредиту 26 жовтня 2006 року було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач [PERSON] прийняв на себе зобов`язання відповідати у повному обсязі за своєчасне в повне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №11065334000 (т.1 а.с.50-52). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] особисто не отримувала грошові кошти у розмірі 15.638 доларів США 00 центів за кредитним договором №11065334000. Грошові кошти у гривні у розмірі еквіваленту 15.638 доларів США 00 центів були перераховані банком продавцю вищевказаного автомобіля «Шевроле Лачетті». Тобто, [PERSON] взагалі не отримувала будь-яких коштів у касі банку (т.3 а.с.115). Валюта кредитного договору №11065334000 не відповідала меті для якої вищевказаний кредитний договір укладався, так як метою надання кредиту було придбання автомобіля «Шевроле Лачетті» за гривню України. Автосалон, в свою чергу, мав право приймати як платіжний засіб лише українську гривню, а не долар США. Так, відповідно до п. 1.1. кредитного договору №11065334000, [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 15.638 доларів США 00 центів, що в еквіваленті складає 78.971 гривню 90 копійок. В свою чергу, ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Укрсиббанк» не надали суду підтвердження отримання [PERSON] грошових коштів саме в іноземній валюті. Таким підтвердженням міг послужити видатковий ордер. Відтак, судом встановлено, що кредитний договір №11065334000 було укладено в українській гривні. Судом також встановлено, що договір про надання споживчого кредиту не містив права банку перерахувати кредитні кошти на рахунок автосалону для оплати автомобіля, відповідач [PERSON] не зверталась до банку із заявою про обмін коштів та про перерахування даних коштів на рахунок автосалону. У матеріалах кредитної справи відсутня довідка, яка повинна бути підписана\~ [PERSON] , [PERSON] під час отримання кредиту про загальну суму кредитних коштів та загальну суму подорожчання кредиту. Даний документ є обов`язковим документом, який повинен банк надавати перед отриманням коштів позивачам. Обов`язковість цього документу встановлена Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями статей 626628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. За змістом статті 216 ЦК ( 435-15 ) та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК. Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків. Суд звертає увагу на те, що з 02.03.2015 року Нацбанк України прийняв постанову про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатіжноздатних (т.3 а.с.125-126). Крім того, в самому позові ПАТ «Укрсиббанку» зазначається, що кошти стягнути з Вознюків на користь ПАТ «Укрсиббанк», а після заміни сторони позивача по первинному позову ПАТ «Дельта Банк» не уточнив своїх вимог, хоча ПАТ «Укрсиббанк» і відмовився від своїх вимог. Виходить, що ПАТ «Дельта Банк» ніяких вимог до Вознюків так і не заявив. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов\~ [PERSON] , [PERSON] про визнання\~недійсним договору споживчого кредиту\~№11065334000\~від\~26.10.2006 року та застосування наслідків недійсності правочину підлягає задоволенню, а позов ПАТ «Дельта Банк» про стягнення боргу за кредитним договором №11065334000\~від\~26.10.2006\~року, як наслідок підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed