Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

25.03.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, обґрунтовуючи вимоги тим, що 13.07.1996 року між [PERSON] та [PERSON] у Солом`янському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, після реєстрації якого відповідач взяв прізвище [PERSON] , про що був внесений відповідний актовий запис № 452, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві від 05.03.2019 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києві серії [NUMBER] від 11.01.2008 року. Проте, спільне подружнє життя не склалося, так як у вересні 2017 року відповідач [PERSON] залишив сім`ю, після чого подружжя разом не проживає, шлюбні відносини не підтримують, подружжя втратили почуття взаємної любові, поваги один до одного та взаємодопомоги, діти проживають з матір`ю, яка самостійно несе витрати на утримання дітей, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , 2007 р.н., в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн., починаючи з дати подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 25.03.2019 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання, ухвалою суду від 22.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с.34-35, 43-44). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити в повному обсязі, пояснивши, що можливості у позивача з відповідачем зберегти сім`ю немає, шлюбні відносини не підтримують, з вересня 2017 року проживають окремо, просила шлюб розірвати та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., починаючи з дати подання даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 3 768 грн. 40 коп. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу, підтвердив, що дійсно з позивачем з вересня 2017 року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, проте, просив, визначити аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.07.1996 року між [PERSON] та [PERSON] у Солом`янському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, після реєстрації якого відповідач взяв прізвище [PERSON] , про що був внесений відповідний актовий запис № 452, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно видане повторно Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві від 05.03.2019 року від 05.03.2019 року (а.с.8). Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.9), які зареєстровані в кв. [ADDRESS] та проживають разом з позивачкою (а.с.10). Причиною розпаду сім`ї стало те, що у вересні 2017 року відповідач [PERSON] залишив сім`ю, після чого подружжя разом не проживає, шлюбні відносини не підтримують, подружжя втратили почуття взаємної любові, поваги один до одного та взаємодопомоги, діти проживають з матір`ю, яка самостійно несе витрати на утримання дітей, а саме виховання, догляд, харчування, навчання та забезпечення неповнолітнього сина [PERSON] у зв`язку з чим звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн., починаючи з дати подання даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (до ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. У даному випадку позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду не надано. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Також позивач не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування та/або навчання дитини в порядку ст. 185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно зі ст. 192 СК України. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Положенням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 768 грн. 40 коп. Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати за сплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 768 грн. 40 коп. та витрати на адвокатські послуги в сумі 3000 грн. (а.с.25). На підставі викладеного та

Outcome: partial