Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

25.11.2021 року адвокат Бровко Р.М. звернувся до суду із вказаною заявою, яку підтримав у клопотанні про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.11.2021 року позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінпром маркет» по визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено у повному обсязі. Разом із позовною заявою, на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України, позивачем було заявлено попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, остаточний розрахунок яких додано до заяви про ухвалення додаткового рішення. Так, розмір судових витрат, понесених на правову допомогу, складає 5550,00 грн., крім того, стороною позивача було сплачено 77,00 грн. за направлення адвокатського запиту на адресу ТОВ «Фінпром маркет». Понесені судові витрати підтверджуються доданими до заяви доказами. Тому заявник просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ТОВ «Фінпром маркет» на користь [PERSON] 5627,00 грн. судових витрат, понсеених на правову допомогу і поштові послуги. Представник ТОВ «Фінпром маркет», повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, будь-яких пояснень з приводу заявлених вимог не надав, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.11.2021 року по справі №592/10938/21 позовні вимоги [PERSON] задоволено; визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №14629, вчинений 23.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення із [PERSON] ( [INFO] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (код ЄДРПОУ 43311346) заборгованості в розмірі 10614 грн. 80 коп.; стягнуто із ТОВ «Фінпром маркет» на користь [PERSON] в рахунок повернення судового збору 454 грн. 00 коп.; повернуто [PERSON] 50% судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 454 грн. 00 коп. (а.с.73-76). Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Як вбачається із заяви про ухвалення додаткового рішення, адвокат Бровко Р.М. просить стягнути із ТОВ «Фінпром маркет» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5550,00 грн., а також 77,00 грн. поштових витрат, докази понесення яких сторона позивача надає протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Вимога про необхідність відшкодування судових витрат та їх попередній (орієнтовний) розрахунок заявлялися позивачем у позовній заяві. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Встановлена на законодавчому рівні можливість сторін отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту своїх прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Верховним Судом у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2021 року (провадження №61-44217св18) зроблено висновок, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Судовим розглядом встановлено, що 18.07.2021 року між адвокатом Бровком Р.М. та [PERSON] (в якості Клієнта) було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №2/18-07-21, предметом якого є, крім іншого, надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі; складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень; представництво/захист інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства незалежно від процесуального статусу. Дії та вживані заходи, викладені вище, стосуються складання позову та участі в судовій справі, предметом якої є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Розділом 4 вказаного Договору передбачено, що сума гонорару адвоката складає 7250,00 грн,., що включає вартість послуг, тарифи яких узгоджені сторонами. Факт надання послуг підтверджується Актом наданих послуг, який є невід`ємною частиною до Договору. 22.11.2021 року між сторонами підписано Акт приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг, яким засвідчено факт надання адвокатом Бровком Р.М. і прийняття клієнтом [PERSON] правової допомоги, що включає наступні послуги: консультацію (300,00 грн.); аналіз та вивчення законодавчої бази, що врегульовує спірні правовідносини (1000,00 грн.); аналіз судової практики відносно вказаної категорії спорів (1500,00 грн.); складання позовної заяви (2000,00 грн.); складання та відправку адвокатського запиту на адресу відповідача (750,00 грн.). Загальна вартість наданих адвокатських послуг становить 5550,00 грн. Підписавши Акт приймання-передачі, [PERSON] підтвердив факт належного отримання та надання послуг відповідно до положень Договору №2/18-07-21 від 18.07.2021 року, засвідчивши відсутність претензій до адвоката. Крім того, [PERSON] сплачено 77,00 грн. за направлення адвокатського запиту на адресу ТОВ «Фінпром маркет» за допомогою засобів поштового зв`язку. Таким чином, факт надання [PERSON] професійної правничої допомоги (витрати за якою становлять 5627,00 грн.) під час розгляду цивільної справи №592/10938/21 підтверджується наявними у справі доказами. Разом з тим, суд приймає до уваги, що у відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зважаючи на викладене, враховуючи типовість та незначну складність цивільних справ про визнання виконавчих написів нотаріусів такими, що не підлягають виконанню, підтвердженням чого є судова практика про розгляд вказаної категорії спорів у порядку спрощеного позовного провадження, беручи до уваги законодавство, яким регулюються спірні правовідносини, суд критично сприймає наданий позивачем розрахунок визначення вартості юридичних послуг та вважає його неспівмірним зі складністю справи, витраченим часом та обсягом виконаних адвокатом робіт, у зв`язку з чим приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Outcome: partial