Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

24 липня 2013 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що із відповідачем в зареєстрованому шлюбі перебувала з 30 квітня 1998 року по 21 червня 2011 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В 2008 році чоловік не мав постійного місця роботи, а вона на той час працювала медичною сестрою в КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня №1». З метою покращення матеріального становища сім'ї чоловік переконав її про необхідність розпочати ведення своєї бізнес-справи, умовив взяти кредит під заставу належного їй будинку на суму 20 000 доларів США. За отримані кошти було придбано обладнання та матеріали для виготовлення метало-пластикових вікон. Але для нормального розвитку сімейного бізнесу коштів бракувати. Тому нею було отримано ще три кредити, кошти від одного з яких витрачено на купівлю вантажного автомобіля. Проте, після настання економічної кризи восени 2008 року, значно зменшилися об'єми замовлень, що разом із значною інфляцією, призвело до того, що доходів від бізнесу не вистачало навіть на погашення банківських кредитів. В червні 2009 року, на так званій сімейній раді, було прийнято рішення, про те, що вона поїде на заробітки до Італії, звідки буде надсилати кошти для погашення кредитів, в той час як позивач мав продовжувати розпочатий разом бізнес по виготовленню вікон. Перші пів року, було тяжко, а грошові кошти, які вона передавала чоловікові, не покривали кредитні платежі, але він запевняв, що все в загалом добре. З березня місяця 2010 року вона почала переказувати позивачу близько 800 € (євро) щомісяця. В загалом вона переслала чоловікові через свою знайому [PERSON], проживання якої офіційно легалізовано в Італії, 6325 € (євро). Крім того, вона постійно передавала подарунки та речі дітям. Проте в кінці 2010 року вона відчула від чоловіка та дітей певне погіршення у відношенні до неї. Вона неодноразово просила чоловіка повідомити про стан виплат на погашення кредитів, маючи намір скоріше повернутись до родини, але чоловік під різними приводами зволікав у наданні такої інформації. В січня 2011 року, її матір, перевірила стан сплати кредитних коштів і з'ясувалось, що чоловік вводив її в оману, платежі за найбільшим кредитом, що отриманий під заставу її будинку, вносилися лише двічі, в зв'язку із чим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 9 червня 2010 року з неї стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору від 18 квітня 2008 року в розмірі 123 400 грн. 19 коп. Також залишилися непогашеними і інші три кредити. Тому вона зробила висновок, що увесь її річний заробіток пішов не за призначенням, а на інші потреби відповідача. Через такі дії чоловіка вона втратила до нього довіру і подала заяву на розірвання шлюбу, а кошти продовжувала надсилати із Італії на адресу матері. В зв'язку із цим відповідач почав їй погрожувати, обмежив спілкування з дітьми не тільки її, а і її матір [PERSON] Остання була вимушена в судовому порядку добиватися зустрічей та побачень із онуками. При цьому, відповідач неодноразово відмовлявся від отриманні поштових переказів, які вона через матір надсилала йому на утримання дітей, відмовлявся отримувати посилки із дитячими речами. На даний час вона має роботу, як на Україні, так і в Італії, де її заробіток значно вищий ніж на Україні і куди вона вимушена частіше виїжджати з метою погасити заборгованість по кредитам та уникнути звернення стягнення на належний їй будинок. Відповідач, не дає їй вільно спілкуватися з дітьми, при цьому психологічно налаштовує дітей проти неї та її батьків. Тому позивачка, посилаючись на зазначені вище обставини, а також на положення ст. 161 СК України, Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок, схваленої Постановою Верховної Ради України від 06 березня 1999 року, Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, просить суд визначити місце проживання дітей із нею та зобов'язати відповідача передати дітей їй. В ході розгляду справи, з врахуванням того, що [INFO] старшому сину [PERSON] виповнилося 14 років, позивачка, з врахуванням положень ч.3 ст. 161 СК України, позовні вимоги зменшила та просила задовольнити її позовні вимоги в частині визначення проживання малолітнього сина [PERSON] із нею, зобов'язавши відповідача передати сина їй. Відповідач, не погоджуючись із позовом [PERSON], подав зустрічний позов, в якому зазначив, що шлюбні відносини із позивачкою припинені в 2009 році, коли вона вирішила виїхати до Італії, де до цього часу вона проживає, працює і влаштувала своє особисте життя. При цьому, перед її виїздом вони визначили місце проживання дітей разом із ним. Після виїзду до Італії позивачка не брала участі у вихованні дітей. За весь час, вона зробила декілька грошових переказів на суму 7 009 грн. та передала три посилки. З червні 2009 року він забезпечую матеріальне утримання дітей, їх виховання, духовний та фізичний розвиток, медичне обслуговування, належні умови для навчання, несе матеріальні витрати на оздоровлення дітей, приділяє їм багато уваги. Певний час він із новою сім'єю та дітьми проживав у будинку батьків, а на даний час у власному будинку, де діти мають власну кімнату забезпечену всім необхідним. В цілому сім'я забезпечена продуктами харчування. Він офіційно працевлаштований і отримує заробітну плату. Він постійно цікавиться справами обох синів, приходить до школи або телефонує, щоб дізнатися про навчання й поведінку, відвідує батьківські збори, має від навчального закладу подяку за активну участь у житті класу і за виховання старшого сина. Позивачка за весь цей період намагалася два рази в присутності представників місцевого самоврядування поспілкуватися з дітьми, але діти не виявили бажання до такого спілкування, про що було складено акт сільським головою с. Балаклея. В зв'язку з цим він звертався до Служби у справах дітей з заявою про сприяння в налагодженні контакту дітей з матір'ю та був направлений до психолога в м. Черкаси. Мати дітей на консультації психолога не з'являлася, не дивлячись на його запрошення. Психологом була дана рекомендація проводити зустрічі дітей з матір'ю на нейтральній території. На його неодноразові запрошення на зустріч з дітьми [PERSON] не з'являлася. Також позивачка ігнорує його пропозиції по визначенню міри її участі в вихованні дітей. Діти виховуються без рідної матері більш ніж чотири роки. Враховуючи викладене і те, що він в повноцінній родині виховує дітей в нормальних побутових умовах, в повній мірі забезпечую та створюю всі необхідні умови для їх виховання та розвитку, а менший син [PERSON] в силу свого віку взагалі не пам'ятає матір, діти дуже спільно прив'язані психологічно один до одного, тому просить в позові [PERSON] відмовити, а його зустрічний позов задовольнити, визначивши місце проживання обох синів біля нього. Представник служби у справах дітей Смілянської районної державної адміністрації показала, що Смілянська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування детально вивчила матеріали стосовно сім'ї [PERSON], розглянула та підготувала висновок щодо визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON], при цьому були враховані як умови виховання дітей (житлові, матеріальна забезпеченість, навчання), які самі по собі не є визначальними. В першу чергу враховані інтереси дітей, та дотримано вимоги законодавства щодо порядку розгляду в райдержадміністрації відповідних спорів. Прийнято рішення про те, що проживання вказаних дітей з матір'ю відповідатиме їх інтересам. При цьому було застосовано багаторічну практику органу опіки та піклування щодо якісного захисту прав та законних інтересів дітей. Зазначила, що на практиці здебільшого дитина залишається проживати з матір'ю. Це відповідає принципу 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 р.: малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. С точки зору психології між дитиною та її матір'ю існує дуже тісний зв'язок, розірвання якого накладає за часту глибокий слід в майбутньому на психіці та навіть на фізичному розвитку дитини. Та й самою природою було закладено спроможність забезпечення необхідних умов побуту, виховання, розвитку дитини саме в жінці. Не кожен чоловік самотужки зможе нести тягар домашніх клопотів та постійного, щохвилинного піклування про дитину. Позитивний приклад матері, її турбота, увага, розуміння є чи не найбільшою складовою гідного життя дитини в майбутньому. Прокурор, що вступив в розгляд даної справи на підставі ст. 121 Конституції України та ч.2 ст. 45 ЦПК України в інтересах неповнолітньої та малолітньої дитини, також вважає, що проживання малолітнього сина [PERSON] з матір'ю відповідатиме його інтересам. Заслухавши учасників процесу та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] разом із нею підлягає до задоволення, а в задоволенні аналогічного зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1998 року, який був розірваний між ними 21 червня 2011 року на підставі рішення суду (а.с. 14,59, т. 1). Від шлюбу у сторін є двоє дітей, [PERSON], [INFO] (а.с. 5, т.1) та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, т. 1). Дослідженими доказами по справі також встановлено, що з 2004 року відповідач ніде не працював, і сім'я сторін, яка вже складалася з 4-х осіб, фактично не мала ніякого джерела доходів, крім як з підсобного господарства та допомоги батьків. В 2007-2008 роках відповідач переконав позивачку, що він буде займатися підприємницькою діяльністю по виготовленню пластикових вікон, але для цього необхідні станки, а також транспортний засіб для їх перевезення. Сам він на той час ніякого майна не мав, а тому кредит бере [PERSON] під заставу власного домоволодіння [ADDRESS], яке їй подарувала матір 29 листопада 2004 року, разом з земельною ділянкою, площею 0, 2194 га. ( а.с. 7, т. 1) і де вся їх сім'я постійно проживала. Так, позивачка в інтересах сім'ї 05 березня 2008 року бере в ПАТ «Альфа- банк» кредит в сумі 850 дол. США під 40% річних ( а.с. 125-126, т. 1), 18 березня 2008 року бере в ПАТ «КБ ПриватБанк» споживчий кредит в сумі 18 305 дол. США ( а.с. 8-10, 139 -143, т.1) і заставляє вищевказане домоволодіння та земельну ділянку ( а.с.12,13), а [PERSON] дав свою згоду на передачу земельної ділянки в іпотеку, про що є його підпис на цьому договорі ( зв. а.с. 13). Крім цього, позивачка в червні 2008 року бере кредитну картку на 7 000 грн., а 12 серпня 2008 року в ПАТ КБ «Надра» кредит в сумі 53890 грн. та купує автомобіль JAC ( а.с. 131-133, т. 1) . Для налагодження виробництва пластикових вікон сторони придбали станки і взяли в оренду приміщення, де і були установлені ці станки. 04 липня 2008 року відповідач реєструється в Смілянській ОДПІ та розпочинає свою підприємницьку діяльність по виготовленню пластикових вікон (а.с. 17, т. 2). Восени з'ясувалось, що ця діяльність не надає достатніх прибутків, а гасити кредити не було чим. На сімейній нараді, так як мати відповідача на той час працювала в Італії, було вирішено, що саме позивачка, а не відповідач, виїде туди ж на заробітки і буде пересилати кошти для утримання дітей та погашення кредитів. Саме ризик зростання боргових зобов'язань, втрати домоволодіння та земельної ділянки, які були під заставою, змусили [PERSON] залишати двох малолітніх дітей на проживання їх в заставленому будинку разом з відповідачем, та в червні 2009 року виїхати до Італії на заробітки. Зв'язок з дітьми та чоловіком [PERSON] підтримувала по телефону та через Інтернет-мережу по системі «Skype», надсилаючи відповідачу кошти для утримання дітей і погашення кредитів. Всього за період з липня 2009 року по січень 2011 року позивачка через свою знайому [PERSON] переслала з Італії відповідачу кошти в сумі 6325 Євро, що документально підтверджується (а.с. 174-186, т. 1). Крім цього, дбаючи про дітей, позивачка не рідше 1 раз в 2 місяці передавала передачі з одягом для дітей та чоловіка, іграшками, солодощами, а в грудні 2010 року - 1200 Євро для придбання сину [PERSON] ноутбука, про що відповідач не заперечував в судовому засіданні. В кінці 2010 року позивачка відчула зміни у стосунках з чоловіком та дітьми, які рідше виходили на зв'язок з нею, не пояснюючи причин такого відношення, а тому попросила свою матір, [PERSON] перевірити стан справ по кредитним договорам. Саме вона дізналась, що вже на той час існував борг в сумі більше 3 400 дол. США, який треба було термінове погасити, щоб будинок позивачки не був проданий з аукціону. [PERSON] внесла 05 січня 2011 року борг в сумі 3 400 дол. США, але не дивлячись на це 24 березня 2011 року державною виконавчою службою на підставі виконавчого листа, виданого 09 червня 2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, проведено опис і арешт будинку [ADDRESS], де проживали відповідач та діти (а.с.136,137 т.1). Зазначені обставини змусили позивачку залишатись в Італії на заробітках, але погашення кредитів вона доручила вже своїй матері [PERSON], продовжуючи надсилати для цього кошти через [PERSON], про що частково підтверджується документально (а.с. 169, 171) Після легалізації свого перебування в Італії, починаючи з 2013 року, позивачка кошти з Італії для погашення кредитів та для дітей висилала на ім'я [PERSON], що також документально підтверджується (а.с.163-168 т.1). З аналізу цих переказів вбачається, що лише в 2013 році позивачка переслала [PERSON] 4 520 Євро, завдяки чому три кредити були повністю погашені в період 2011-2013 років (а.с. 19, 124, 127-128, 129, 134, 151-154, т. 1). Переклад цих документів із італійської на українську мову міститься на а.с. 9-13 в т. 2. З лютого 2011 року по 08 травня 2012 року [PERSON] від свого імені через свою матір на адресу відповідача надіслала перекази на загальну суму 7006 грн. з яких відповідач 4 005 грн. одержав, а 3001 грн. відмовився одержувати, а тому вони були повернуті [PERSON], про що свідчить довідка з поштового відділення (а.с.17, т. 1). Крім цього, за дорученням позивачки, [PERSON] відкрила на кожного із дітей 19 та 26 жовтня 2011 року накопичувальні вклади [NUMBER] та [NUMBER], де станом на 26 вересня 2013 року на рахунку [PERSON] було 9 339 грн. 55 коп., а на рахунку [PERSON] - 9 225 грн., які є власністю дітей ( а.с. 83, 155-162. т.1). 27 червня 2012 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] (а.с.42. т.2), а [PERSON] 21 серпня 2012 року уклала шлюб із громадянином Італії [PERSON] (а.с.198 т.2). При вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суд має виходити з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов'язком батьків діяти в її інтересах, визначаючи, в першу чергу, особисті якості кожного з батьків, враховуючи оцінку їх загальнолюдських якостей, характеристик з місця роботи, місця проживання, показань свідків. Свідок, [PERSON], директор Балаклеївської загальноосвітньої школи, в якій сім років навчався старший син сторін [PERSON] показала, що [PERSON] став у 7 класі агресивний, почав негативно навіть з ненавистю ставився до матері, говорив у школі, що вона з ними не живе, покинула їх. Таке відношення сина до матері, на думку [PERSON], викликано психологічним налаштуванням зі сторони батька, адже саме він займався його вихованням поки матір була на заробітках. В 6-7 класі [PERSON] на загальні збори в школу не ходив, а його нова дружина часто була на зборах, але цікавилась лише своїм сином [PERSON], пояснюючи адміністрації школи, що відповідальність за [PERSON] несе батько. Про те, що [PERSON] налаштовує своїх дітей проти їх матері, [PERSON], виховуючи ненависть проти неї, вбачається і з відповіді директора школи на ім'я голови органу опіки та піклування (а.с. 205 т. 1). Свідок [PERSON], сільський голова с. Балаклея Смілянського району, пояснила, що в 2011 році після розлучення [PERSON], часто до сільради зверталась бабуся, [PERSON], скаржилась що відповідач не допускає її до онуків, налаштував їх проти неї та матері. Представники сільради та бабуся з мамою дітей, [PERSON], приходили у двір до відповідача, де він проживав у своєї матері з дітьми та новою дружиною по [ADDRESS], намагались передати дітям від матері одяг та іграшки, але вони відмовлялись їх брати, подивляючись на свого батька. Вважає, що [PERSON] налаштував дітей проти матері та бабусі. Доказом цього є дані, викладені в акті від 22 грудня 2012 року (а.с. 71 т. 1). Також свідок [PERSON] показала, що до березня 2011 року відповідач постійно проживав з дітьми в [ADDRESS], але часто діти проживали у матері позивачки [PERSON] Після розлучення сторін [PERSON] став чинити перешкоди позивачці та [PERSON] бачитись та спілкуватись із дітьми. Вона як сільський голова була присутня при складенні акту матеріально-побутових умов у відповідача за місцем проживання дітей [PERSON], але там немає окремої кімнати для дітей, щоб вони мали можливість усамітнитися. Навпаки, у будинку матері, позивачки по справі, є всі умови для нормального проживання дітей, в будинку є всі для цього матеріально-побутові умови. Три-чотири рази вона була присутня при намаганні бабусі і мами передати речі, іграшки для дітей, але явно було видно, що вони боялись батька. Лише один раз батько дозволив [PERSON] взяти іграшку, яку принесла мама. Видно, що діти налаштовані батьком проти матері і це негативно впливає на їх виховання. Свідок [PERSON] повідомила, що вона була очевидцем, як діти відмовлялись від подарунків матері, і при цьому [PERSON] казав, що якби не було папи, то він би взяв гостинець. Як тільки появився [PERSON] то він сказав, що йому нічого не треба. Про негативне ставлення відповідача до позивачки підтвердила і представник органу опіки та піклування, [PERSON] Так, в судовому засіданні вона пояснила, що була очевидцем, того як [PERSON] влітку 2012 року прийшла разом з нею до будинку відповідача з гостинцями для дітей, але [PERSON] в будинок їх не пустив і в присутності дітей вигнав з двору. При цьому, відповідач вів себе некоректно та грубо. Як вбачається з матеріалів справи, у позивачки, [PERSON] є всі належні матеріально-побутові умови для нормального розвитку і добробуту сина [PERSON] Так, у власності позивачки є домоволодіння [ADDRESS] в зразковому санітарному стані, в якому зроблений гарний капітальний ремонт, будинок газифікований, з усіма зручностями і має три кімнати, житловою площею 42,8 м2, загальною площею 79,1 м2, повністю умебльований (а.с. 7, 110-112, т. 1; а.с. 40, 41, т.2). До того ж позивачка, працює комерційним агентом в приватному комерційно-виробничому підприємстві «КБН-Санелектро» і має на даний час зарплату 1200 грн. на місяць ( а.с. 37,103,104, т. 1). Той факт, що вона самостійно погасила з 2011 року три кредити і погашає ще один кредит, пересилаючи з Італії кошти на ім'я матері, також свідчать, що вона має і за кордоном високі доходи ( а.с. 163-168, т. 1). При подачі зустрічного позову, на підтвердження матеріально-побутових умов проживання своїх дітей відповідач надав суду акт від 29 січня 2012 року (а.с.60, т1), з якого вбачається, що будинок [ADDRESS], в якому робилось це обстеження належить його матері і в ньому проживає сім осіб, включаючи чотирьох малолітніх дітей. Проте, в останньому судовому засіданні відповідач надав технічний паспорт належного йому на праві власності домоволодіння [ADDRESS], де на даний час він проживає разом із дружиною та чотирма дітьми, а також акт обстеження житлово-побутових умов проживання в цьому домоволодінні учня Малостаросильської загальноосвітньої школи Смілянського району [PERSON] від 06 березня 2014 року, складеного директором, заступником директора по НВР та класоводом цієї школи. За даними технічного плану вбачається, що вказаний житловий будинок складається лише із двох житлових кімнат загальною площею 24,4 м2 (14,8 та 9,6м2). Згідно акту обстеження від 06 березня 2014 року, в будинку проживає двоє дорослих та четверо дітей, санітарний стан задовільний, для кожної дитини є власний робочий стіл, для трьох хлопчиків у спальній кімнаті є окреме ліжко. Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] проживає в задовільних житлово-побутових умовах. З довідки по місцю роботи [PERSON] та листа Смілянської ОДПІ вбачається, що доходів у нього, починаючи з 2008 року по серпень 2013 року, ніяких не було, а його заробітна плата складає в місяць 1151 грн. ( а.с. 207, 208, т.1; а.с. 15,17, т. 2). В судових засіданнях [PERSON] посилався на різні суми доходу своєї сім'ї, то 6 000 грн. на місяць, то 12 000 грн., але жодного доказу на підтвердження бюджету своєї сім'ї саме в такому розмірі він так і не надав. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Крім цього, згідно з «Декларацією про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок», схваленою Постановою Верховної Ради України від 06 березня 1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає приорітетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). По справі проведено судово-психологічну експертизу, метою дослідження якої було можливість встановити обставини психологічної природи: наявність або відсутність психологічного впливу на дитину і її характер, мотиваційні лінії поведінки кожної із сторін, психологічну характеристику системи взаємостосунків дитини з кожним з батьків. При цьому, головними питаннями, які ставились перед експертом у даній справі, була психологічна оцінка ситуації і стосунків батьків, що сперечаються, а також факти зловживання батьківськими правами. Із висновку експерта №2512/13-23 від 28 лютого 2014 року вбачається, що як у матері так і у батька малолітнього [PERSON] створені належні матеріально-побутові умови проживання. Але виходячи з наявності певних особистісних якостей важливих в даному конкретному випадку в психологічному портреті [PERSON] слід відзначи ти, що їй часто не вистачає терпіння, гнучкості в поведінці і уяви, що вона не достатньо чутлива і тепла у відносинах, а її наполегливість відлякує дитину, але головне відсутність емоційного контакту між сином і матір'ю, тому, що не були сформовані емоційні почуття з самого початку із-за фізичної відсутності контакту між ними з дуже важливого віку (сину було трохи більше 2-х років коли мати поїхала до Італії). Тому експерт зазначає, що переїзд малолітнього [PERSON] в сім'ю матері, на даний момент, є недоцільним і носить негативний характер. Разом з тим, зазначені доводи, викладені у висновку судово-психологічної експертизи, а також посилання в експертизі на прихильне ставлення дитини до батька, про те, що він в стані забезпечити дитину належними засобами для його розвитку, не є достатніми та вирішальними для визначення місця проживання дитини саме з ним. Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Тобто, для розлучення малолітньої дитини з матір'ю необхідна наявність виняткових обставин, що передбачені ч. 2 ст. 161 СК України, але таких обставин судом не встановлено. При цьому, для прийняття об'єктивного рішення суд, проводячи комплексний аналіз поведінки обох батьків, враховує і те, як ставилися батьки до дитини як до виникнення спору, так і під час його розгляду в суді, беручи до уваги соціальний портрет батьків, наявність у них моральних якостей, необхідних для виховання дитини. Якщо матір дітей є доброю матір'ю, батькові не слід докладати зусиль, щоб забрати дітей від неї. Це - неприродно забирати дитину від матері, навіть з огляду на конституційну рівність прав жінки та чоловіка. Навпаки, чоловіча гідність була б піднесена, якщо він усвідомить це і старатиметься полегшити ношу материнських обов'язків. Проте, відповідач продовж тривалого розгляду справи демонстрував прояви особистої неприязні та агресивну спрямованість до позивачки. Також з поведінки батька під час судового розгляду вбачається, що він демонстративно виявляє почуття до сина, маніпулює дитиною, граючи на її прихильності до нього. Він безумовно виявляє певну турботу про дитину, однак не зумів делікатно для психіки дитини підійти до вирішення даної спірної проблеми. Саме така поведінка відповідача, на думку суду, призвела до того, що старший син [PERSON] втратив будь-яку повагу до своєї матері, ставлячись до неї неприродно ворожнече. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає за необхідне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з матір'ю та зобов'язати [PERSON] передати сина матері. В силу ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 114 грн. 40 коп. та за надання юридичної допомоги адвоката в сумі 2000 грн., а всього 2114 грн. 40 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 6, 141, 157, 160, 161 СК України, Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок», схваленою Постановою Верховної Ради України від 06 березня 1999 року, Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року,

Outcome: approved