Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

25 липня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON], в якій позивач просила суд, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 21 січня 2015 року, стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь: - внесені грошові кошти за договором банківського вкладу «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN25000733677410, особистий рахунок № [NUMBER], укладений 11 березня 2013 року у розмірі 20000,00 ЕUR, що на день складання заяви про уточнення розміру позовних вимог, за офіційним курсом НБУ складає 365600,00 гривень; - відсотки за договором банківського вкладу «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN25000733677410, особистий рахунок № [NUMBER], укладений 11 березня 2013 року, в повному обсязі за строк з 11 березня 2013 року до 11 березня 2014 року включно, за відсотковою ставкою у 8 % річних у розмірі 1 600,00 ЕUR, що у національній валюті за курсом НБУ на день складання заяви про уточнення розміру позовних вимог, складає 29 248, 00 гривень; - внесені грошові кошти за договором банківського вкладу «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN25000737455809, особистий рахунок № [NUMBER], укладений 05 вересня 2013 року, у розмірі 25 000,00 ЕUR, що на день складання заяви про уточнення розміру позовних вимог, за офіційним курсом НБУ складає 457 000, 00 гривень; - відсотки за договором банківського вкладу «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN25000737455809, особистий рахунок № [NUMBER], укладений 05 вересня 2013 року, за 322 фактичні дні дії договору за відсотковою ставкою 3,5 %, що складає 769,80 ЕUR, що у національній валюті за курсом НБУ на день складання заяви про уточнення розміру позовних вимог, складає 14 071, 94 гривень; - внесені грошові кошти за договором банківського вкладу на підставі заяви №SAMDN250070063813100, особистий рахунок № [NUMBER], про відкриття депозитного рахунку на умовах вкладу «Стандарт», укладений 22 січня 2014 року, в розмірі 40 000,00 ЕUR, що на день складання заяви про уточнення розміру позовних вимог, за офіційним курсом НБУ складає 631 200, 00 гривень; - відсотки за договором банківського вкладу на підставі заяви №SAMDNWFD0070063813100, особистий рахунок [NUMBER], про відкриття депозитного рахунку на умовах вкладу «Стандарт», укладений 22 січня 2014 року, за зниженою відсотковою ставкою у розмірі 5%, що складає 1 010, 93 ЕUR, що у національній валюті за курсом НБУ на день складання заяви про уточнення розміру позовних вимог, складає 15 952, 47 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 11 березня 2013 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN25000733677410, за умовами якого позивач внесла на особовий рахунок № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 20000,00 ЕUR. Внесення коштів підтверджується банківською квитанцією № 15 від 11 березня 2013 року. Вклад оформлений на 365 днів по 11 березня 2014 року. За умовами договору банківського вкладу, на суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 8 % річних. Періодичність нарахування - 1 місяць. 05 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN25000737455809, за умовами якого позивач внесла на особовий рахунок [NUMBER] грошові кошти 25000,00 ЕUR. Внесення коштів підтверджується банківською квитанцією № 7 від 05 вересня 2013 року. Вклад оформлений на 366 днів по 05 вересня 2014 року включно. За умовами договору банківського вкладу, на суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 7% річних. Періодичність нарахування - 1 місяць. 22 січня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено заяву №SAMDNWFD0070063813100 про відкриття депозитного рахунку на умовах вкладу «Стандарт», за умовами якого позивач внесла на особистий рахунок [NUMBER] грошові кошти в розмірі 40000,00 USD. Внесення коштів підтверджується банківською квитанцією від 22 січня 2014 року. Вклад оформлений на 366 днів по 22 січня 2015 року включно. За умовами договору банківського вкладу, на суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 10% річних. Періодичність нарахування - 1 місяць. Починаючи з березня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк», в односторонньому порядку, перестав виконувати умови договорів, що виразилося у невиплаті відсотків за користування грошовими коштами, внесеними позивачем на депозитні рахунки. У зв'язку з чим 30 квітня 2014 року позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про виконання умов договору, нарахування і сплату відсотків за банківськими вкладами, яку було отримано уповноваженим представником відповідача 05 травня 2014 року. Також, як зазначає позивач, відповідача в даній вимозі було попереджено, що у разі подальшого невиконання умов договорів, позивач вважатиме їх розірваними та вимагатиме повернення грошових коштів. Дана вимога була проігнорована відповідачем, жодних відсотків за вказаними договорами нараховано та сплачено не було, з огляду на що остання була змушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених в позові та згідно доказів, наявних в матеріалах справи. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, посилалась на те, що договори банківських вкладів з [PERSON] укладався на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасового окупованою територією, у зв'язку з чим відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» на території Автономної Республіки Крим припинив свою діяльність. Крім того, окупаційна влада фактично здійснила конфіскацію майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанк», що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Були арештовані також права та зобов'язання банку, в тому числі права вимоги і борги за всіма зобов'язаннями. Майно ПАТ КБ «Приватбанк» на території Автономної Республіки Крим окупаційною владою віднесено до майна, що підлягає націоналізації і обліковується, як власність Республіки Крим. Відповідно до закону Російської Федерації № 39-ФЗ від 04 квітня 2014 року зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати клієнтам банківських установ на території Республіки Крим взяла на себе автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників». Згідно офіційних повідомлень вказана організація замінила ПАТ КБ «Приватбанк» за всіма зобов'язаннями, в тому числі депозитними, орендними, кредитними тощо, а ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 квітня 2014 року автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників» в довірче управління переданий майновий комплекс Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Викладені факти в сукупності свідчать про те, що зобов'язання за договорами ПАТ КБ «ПриватБанк», укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», виконує автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя. Окрім того, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначила про те, що відповідно до п. 20.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 для дострокового розірвання дії договору банківського вкладу або повернення частини вкладу за бажанням вкладника - фізичної особи вкладник зобов'язаний повідомити про це банк шляхом подання заяви. З наявних в матеріалах справи копій укладених між позивачем та банком договорів вбачається, що строк їх дії, станом на момент розгляду справи судом не сплинув, а отже позивач забажав достроково розірвати спірні договори. В силу зазначеного, на виконання вимог п. 5 договорів депозитних вкладів, вкладник, у разі бажання розірвати вклад достроково, мав повідомити про це банк за два банківських дня до дати їх розірвання. Проте, позивачем не було надано суду доказів її звернення у належній формі до відповідача з письмовою вимогою про дострокове розірвання депозитних вкладів, що є предметом розгляду по справі. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 11 березня 2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN25000733677410, за умовами якого позивач внесла на особовий рахунок [NUMBER] грошові кошти у розмірі 20000,00 ЕUR. Внесення коштів підтверджується банківською квитанцією № 15 від 11 березня 2013 року. Вклад оформлений на 365 днів по 11 березня 2014 року. За умовами договору банківського вкладу, на суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 8 % річних. Періодичність нарахування - 1 місяць (а.с. 11 - 12). 05 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN25000737455809, за умовами якого позивач внесла на особовий рахунок [NUMBER] грошові кошти 25000,00 ЕUR. Внесення коштів підтверджується банківською квитанцією № 7 від 05 вересня 2013 року. Вклад оформлений на 366 днів по 05 вересня 2014 року включно. За умовами договору банківського вкладу, на суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 7% річних. Періодичність нарахування - 1 місяць (а.с. 13 - 14). 22 січня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено заяву №SAMDNWFD0070063813100 про відкриття депозитного рахунку на умовах вкладу «Стандарт», за умовами якого позивач внесла на особистий рахунок [NUMBER] грошові кошти в розмірі 40000,00 USD. Внесення коштів підтверджується банківською квитанцією від 22 січня 2014 року. Вклад оформлений на 366 днів по 22 січня 2015 року включно. За умовами договору банківського вкладу, на суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 10% річних. Періодичність нарахування - 1 місяць (а.с. 15 - 16). Відповідно до умов договорів, що за своєю суттю є ідентичними за змістом, сторонами було досягнуто згоди про можливість лонгування укладених договорів за наступних умов. Так, положення п.п. 6, 7 укладених сторонами договорів передбачають можливість продовження терміну дії договору за відсутності заяви клієнтів про бажання витребування вкладу. Пунктом 9 договорів передбачено право сторін достроково розірвати договір, повідомивши про це іншу сторону за два банківські дні до дати розірвання договору. Таким чином, умовами договору визначено порядок виплати коштів у тому числі при достроковому розірванні договору сторони передбачили, що виключно заявою клієнта оформлюється волевиявлення як щодо небажання продовжити термін дії договору, так і щодо дострокового розірвання договору, наслідком чого є обов'язок банку видати кошти за вкладом. За положеннями п. 12 договорів, за неповний строк вкладу, відсотки виплачуються за зниженою у два рази відсотковою ставкою за фактичну кількість днів, минулих від дати оформлення вкладу чи продовження його строку до дня розірвання договору. Сума нарахованих процентів за цілу кількість мінімальних строків вкладу, що сплинули з моменту оформлення договору, сплачується у повному обсязі. Окрім того, судом було встановлено, що 30 квітня 2014 року позивачем на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено заяву, в якій [PERSON] просила відповідача нарахувати та сплатити їй відсотки за банківськими вкладами, що розміщені нею в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 17 - 18). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та процент на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. За ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. За правилами ч. 6 ст. 1061 ЦК України, проценти на вклад виплачуються вкладникові на його вимогу. Зазначені вище норми Цивільного кодексу України кореспондуються з умовами укладених сторонами договорів та свідчать про те, що розірвання останніх, наступна видача коштів за ними здійснюється виключно за заявою клієнта банку. Встановлено, що позивач [PERSON] не здійснила дій, необхідних за визначеними договорами та законодавством порядком, для дострокового їх розірвання та отримання вкладів і процентів за ними, а саме не направила відповідачу ПАТ КБ «ПриватБанк» заяв про дострокове розірвання договорів. Вказана обставина стороною позивача не оспорювалась, доказів зворотного позивачем суду надано не було, що свідчить про відсутність факту порушення права. Щодо направленої [PERSON] на адресу відповідача заяви про нарахування та виплату їй відсотків за банківськими вкладами, що розміщені позивачем в ПАТ КБ «ПриватБанк», остання не може бути розцінена судом, як належна вимога позивача про дострокове розірвання укладених між сторонами договорів банківських вкладів, як на тому наполягає сторона позивача, оскільки будь-яких вимог щодо розірвання договірних зобов'язань з банком дана заява не містить. 27 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яким територія Автономної Республіки Крим і міста Севастополя визначена тимчасово окупованою територією. За ч. 2 ст. 4 цього Закону правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території АРК та міста Севастополя було припинено Постановою Правління Національного банку України № 260 від 06 травня 2014 року «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», у зв'язку з чим відповідач протягом місяця з дня набрання чинності цієї Постановою повинен був забезпечити закриття відокремленого підрозділу, про що повідомити Національний банк України. Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території АРК і міста Севастополя також унеможливлювали нормативні акти Російської Федерації, зокрема рішення Банку Росії № РН-33/1 від 21 квітня 2014 року про припинення з 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ «ПриватБанк», Федеральний Закон № 39-ФЗ «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя». Наслідком стало придбання автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» прав (вимог) по вкладам і здійснення компенсаційних виплат, у тому числі клієнтам відокремленого підрозділу відповідача, фактична зміна відповідача за всіма його зобов'язаннями, укладеними працівниками відокремленого підрозділу банку на території АРК і міста Севастополя, арешт та передача в управління «Фонду захисту вкладників» всього майна ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК і міста Севастополя (нерухомості, транспорту, банкоматів, терміналів, готівкових грошових коштів, документації, у тому числі касових документів та укладених договорів), передання «Фонду захисту вкладників» прав виконавчих органів відповідача, виконання «Фондом захисту вкладників» зобов'язань ПАТ КБ «ПриватБанк» перед вкладниками за договорами Кримської філії банку за рахунок майна банку на території АРК і міста Севастополя. Викладені факти є загальновідомими та підтверджуються наданими відповідачем доказами та свідчать про те, що «Фонд захисту вкладників», поза волею банку, замінив ПАТ КБ «ПриватБанк» за всіма зобов'язаннями, укладеними працівниками відокремленого підрозділу на території АРК і міста Севастополя, у тому числі договорами депозитних вкладів та виконує зобов'язання за рахунок майна відповідача на окупованій території. Ч. 5 ст. 6 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне судові витрати у справі покласти на рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed