Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

25 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги неможливістю іншим чином прийняти спадщину. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON], підтримали заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких пояснили, що згідно договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності, виданого відділом комунального господарства виконкому Макіївської міської ради на підставі рішення № 1005 від 24 жовтня 1961 року про відвід земельної ділянки, бабці позивачки - [PERSON] належало домоволодіння, що складалося з жилого будинку з надвірними спорудами та побудовами. [INFO] року вона померла, внаслідок чого відкрилася спадщина у вигляді належного померлій на праві власності спірного домоволодіння. Спадкоємцями першої черги були рідни діти померлої: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] прийняв спадщину, оскільки вступив в управління і володіння домоволодінням, оскільки мешкав і мав реєстрацію за наведеною адресою. [PERSON] на спадщину не претендував, мешкав за іншою адресою і [INFO] року помер. В травні 2002 року позивачка за проханням рідного дядька [PERSON], котрий не мав постійного місця роботи та не міг самостійного впоратися з веденням домашнього господарства, переїхала до нього у спірне домоволодіння та мешкає в ньому дотепер. [INFO] року [PERSON] помер. Продовжуючи мешкати в спірному домоволодінні позивачка здійснювала в ньому ремонт, оплачувала комунальні послуги. Оформити спадкове майно позивачка не мала змоги, оскільки за життя [PERSON] не встигла зареєструватися у спірному домоволодінні. Посилаючись на наведені обставини [PERSON], просила суд встановити факт прийняття нею спадщини у вигляді жилого будинку з надвірними спорудами та побудовами, що входить до складу домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала повністю, погодившись з поясненнями позивачки в суді та пояснила, що вона є рідною сестрою позивачки, з травня 2002 року її сестра проживає у спірному домоволодінні, здійснює в ньому ремонт, сплачує комунальні платежі. Вона на спадщину не претендує, разом з сестрою не проживала, має окреме житло. Вислухавши пояснення позивачки, представника позивача, відповідачки, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належав [PERSON] на підставі рішення № 1005 виданого виконавчим комітетом Макіївської міської ради 24 жовтня 1961 року та договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності, виданого 06 грудня 1962 року відділом комунального господарства виконкому Макіївської міської ради, зареєстрованим в КП «БТІ м. Макіївки» за № 552 від 07 лютого 1963 року. За даними технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS], виготовленого службовою особою комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Макіївки», станом на 07 квітня 2014 року на земельній ділянці за вищеназваною адресою маються: житловий будинок під літерою «А-1», загальною площею приміщень - 50,80 м2, в тому числі житловою - 32,60 м2, літня кухня - сарай під літерою «Б», сарай під літерою «В», сарай під літерою «Г», погріб з шийкою під літерою «Д», а також тимчасові господарські будови: сарай під літерою «Е», навіс під літерою «З», душ під літерою «К» та вбиральня під літерою «Ж». Всі будови не відносяться до самовільних. 08 червня 1966 року [PERSON] припинила шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на «Тур», що підтверджено свідоцтвом про припинення одруження, серії [NUMBER], актовий запис № 259 від 08 червня 1966 року. В 1969 році номер будинку [ADDRESS] було змінено на [ADDRESS], що підтверджується даними домової книги. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER], виданим 12 лютого 2014 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 104. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалася з будинку № [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги є її діти: [PERSON] та [PERSON]. Спадкове майно [PERSON] прийняв, фактично вступивши в управління та володіння домоволодінням в передбачений діючою на той момент статтею 549 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року шестимісячний строк, мешкав та був зареєстрований в спірному домоволодінні. [PERSON] на спадщину не претендував, мешкав за іншою адресою. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER], виданим 23 лютого 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 523. [INFO] року помер [PERSON] у віці 42 років, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00013419606 від 06 лютого 2014 року. Таким чином, [PERSON] спадщину, яка відкрилась після смерті його матері, а саме будинок № [ADDRESS], фактично прийняв, але не зареєстрував у встановленому законом порядку. Єдиними спадкоємцями [PERSON] є його племінниці [PERSON] та [PERSON] [PERSON] прийняла спадкове майно, вступивши в фактичне управління і користування останнім, оскільки з 05 травня 2002 року мешкала за адресою знаходження спірного домоволодіння, що підтверджується довідкою, виданою комітетом самоорганізації населення жилого масиву селища Землянки. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з будинку № [ADDRESS]. Відносини спадкування, як роз'яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. На підставі положень ст. 525 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Таким чином, часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, а тому відносини спадкування регулюються чинним на той час ЦК УРСР (в ред. 1963 року). Спадкуванням за змістом норми статті 524 ЦК УРСР є перехід майна після смерті його власника (спадкодавця) до інших осіб в порядку, передбаченому правила цього Кодексу. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР, яка діяла на час існування спірних правовідносин і відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з положеннями статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 256 ЦПК України передбачений судовий порядок встановлення фактів, від яких залежить виникнення особистих або майнових прав громадянина, коли не передбачено іншого порядку їхнього встановлення, а так само неможливості одержання зацікавленими особами відповідних документів, які засвідчують ці факти. З пояснень позивачки [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON] в 2002 році вона мешкає в спірному будинку по теперішній час, сплачує комунальні послуги, підтримує її технічній стан, тобто фактично прийняла спадщину у вигляді будинку № [ADDRESS]. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених позивачкою і свідками, оскільки викладені ними обставини про взаємини між сторонами підтверджуються іншими об'єктивними доказами. Як вбачається з пояснень позивачки, вона не може прийняти у спадщину спірне домоволодіння, у зв'язку з тим, що [PERSON] не зареєстрував належним чином своє право власності на будинок в якості спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON] та у зв'язку з тим, що за час проживання з [PERSON] не встигла зареєструватися у спірному домоволодінні. За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, [PERSON], яка є спадкоємицею п'ятої черги за законом, не може реалізувати своє право на прийняття спадщини, яка складається з будинку № [ADDRESS] з урахуванням виявлених відхилень. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на будинок № [ADDRESS] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Позивачка не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду і розглядом судової справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved