overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

25 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 18 серпня 2007 року у Совєтському відділі РАЦС Макіївського міського управління юстиції, актовий запис № 176, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають, також зазначив, що шлюбно-сімейні відносини припинили з лютого 2015 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 серпня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 176, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО, виданим у Совєтському відділі РАЦС Макіївського міського управління юстиції (а.с.8). Сторони від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. З лютого 2015 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

25 травня 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 26.07.2014 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з вересня 2014 року, оскільки перестали розуміти один одного, різні інтереси, немає взаємовідносин у сімї, частих сварок. Подальше сумісне життя та збереження сімї вважає неможливим. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву у якій зазначив, що з позовними вимогами згоден, просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-НО №356409 виданого 26.07.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 26.07.2014, актовий запис №506 внесений Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного міського управління юстиції у Донецькій області. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЖС №26303 виданого 13.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселівського районного управління юстиції у Запорізькій області, батькамиЖаленко [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згоден з розірванням шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

25 травня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 04 червня 2014 року у міському відділі ДРАЦС реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 312, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили наприкінці 2015 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище - [PERSON] (а.с.14). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с.15). Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04 червня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 312, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим міським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.8). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області (а.с.9). Наприкінці 2015 року сторони брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір 551,20 грн. (а.с.1) та витрати на правову допомогу 150,00 грн. (а.с.11). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

25 травня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 21 вересня 2013 року у відділі міському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 860. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з 10 травня 2015 року у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON]. надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала (а.с.7). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий курєр» (а.с.15-16), тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Суд, зясувавши позицію позивачки, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 21 вересня 2013 року у відділі міському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 860, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО № 329477 (а.с.4). Сторони від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з 10 серпня 2015 року у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

25 травня 2016року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 232523,86гривень, а також стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2325,24грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 1 січня 2016року відповідач [PERSON] під розписку на короткий строк позичив у неї 200000,00гривень зі сплатою 27% річних, та зобов'язався повернути позичену суму до 29 лютого 2016року. На даний час сума позики не повернута. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Вказала, що на час розгляду справи судом відповідач борг не повернув. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та його слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, з долученої до матеріалів справи розписки від вбачається, що 1 січня 2016року відповідач [PERSON] під розписку на короткий строк позичив у неї 200000,00гривень зі сплатою 27% річних, та зобов'язався повернути позичену суму до 29 лютого 2016року. У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що ні на вказані в розписках строки, ні на час розгляду справи судом відповідач вказаних сум грошей позивачу не повернув. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищенаведеного, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив умови договору позики, не повернув позивачу гроші на загальну суму 232523,86гривень позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того з відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2325,24гривень, сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

25 травня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від сумісного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем. На даний час шлюб розірвано, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4), який мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 25.05.2016 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

25 травня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому проситьпризначити аліменти на матір дитини, яка проживає з дитиною -інвалідом, в розмірі 1/6 частини заробітку, щомісячно, починаючи з дати, вказаної в довідці дитячої поліклініки № 2 (з 28.05.2016 по 27.05.2017), де дитина потребує домашнього догляду, у звязку із опікою над дитиною-інвалідом, непередбаченими тратами на лікування дочки, яка проживає з матірю, знаходиться на її утриманні та перебуває під опікою позивача та не може обходитися без постійного стороннього нагляду. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач позов не визнав, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з матірю та перебуває на її утриманні, має вади фізичного розвитку та потребує домашнього догляду, має статус «дитина-інвалід», що підтверджується довідкою № 85/0216 від 27.05.2016, дійсною до 27.05.2017. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.06.2016 стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.10.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.. Стаття 88 СК України передбачає, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Частиною 2 вказаної статті визначено, що розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. У відповідності до частин 1 та 2 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи рівень доходів відповідача, суд доходить висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/12 частини заробітку щомісячно, з 28.05.2016 до 27.05.2017. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

25 травня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача і просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду.\~ У судове засідання позивач не з`явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.\~ Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ст. 180 СК України\~ -\~ батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.\~ У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 23 вересня 2006 року (арк.с.3). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 13 березня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області (арк.с.4). Малолітня [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на її утримання відповідач не надає, тому, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~\~\~ Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України,\~ якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

25 травня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 19 жовтня 2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку, за актовим записом № 352. Під час спільного проживання 08.01.2003 року у них народився син [PERSON]. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Крім цього позивач просила залишити їй прізвище «Сухенко». Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, не підтримують їх протягом півроку, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Позивачу залишити прізвище Сухенко. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: квитанцією № 147 від 25.05.2016 року (а.с. 1) у розмірі 551 грн. 21 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved