Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

26 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 08 вересня 2012 року, від подружнього життя сторони дітей не мають. Однією сімєю проживали до вересня 2016 року. На даний час сімя фактично розпалась, основою розпаду сімї стало те, що між ними втрачено порозуміння при вирішенні побутових питань, відсутні спільні інтереси, тобто різні погляди на життя. Вказані обставини призвели до втрати почуттів поваги та любові між ними. Позивачка вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить її інтересам, тому вона і звернулась до суду з даним позовом, і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, в телефонному режимі повідомила, що позов підтримує, просила розглянути справу без її участі та позов задовольнити, залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до \~ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі Дударєва (дошлюбне прізвище) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 вересня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що складено відповідний актовий запис за № 75. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БП № 071837 (а. с. 7). Як вбачається з позовної заяви дітей від шлюбу сторони не мають, причиною розпаду сімї стало те, що між сторонами втрачено порозуміння, відсутність спільних інтересів. Суд зазначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а, як встановлено при дослідженні матеріалів справи, позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливе, подальше спільне проживання неможливе, так як суперечить інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У звязку з наявністю заяви позивачки, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved