Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь малолітньої дитини [PERSON], 2006 року народження, починаючи з квітня 2013 року, аліменти в розмірі 1/3 від заробітної плати та інших доходів, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться повністю на її утриманні та потребує матеріальної допомоги, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач позов визнав частково, просив стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частки його доходіввід дня пред'явлення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 березня 2000 року. Даний шлюб розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.04.2013 (а.с. 6-7). Від шлюбу мають неповнолітнюдоньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5), яка мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги часткове визнання відповідачем позову, проживання дитини сторін разом з матір'ю, перебування на її утриманні, та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Доводи позову відносно стягнення аліментів з квітня 2013 року є необґрунтованими виходячи з наступного. Згідно з ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача. але він не зміг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Оскільки [PERSON] не надала суду жодного належного та допустимого доказу вжиття нею заходів для одержання аліментів та ухилення відповідача від їх сплати, а також зазначила у позовній заявіпро отримання від відповідача неодноразово коштів на утримання дитини, суд вважає, що аліменти належить стягнути з часу пред'явлення позову - 24 листопада 2014 року, що відповідає ч. 1 ст. 191 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial