overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

25 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 19 жовтня 2012 року виконкомом Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу мають малолітню доньку, яка проживає з нею. Сімейні стосунки припинені, через прояви неповаги з боку відповідача та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 жовтня 2012 року виконкомом Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 09 (а. с. 4), від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 5), яка проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

25 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], яка народилася [INFO] року. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], яка народилася [INFO] року та проживає з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], а також довідкою Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 1116 від 24 жовтня 2016 року про склад сім'ї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

25 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час мешкають та надалі будуть мешкати з позивачем. Сім'я фактично розпалася, втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дітей. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 14.06.1997 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Ляшенко) [PERSON] (а.с. 8). Подружжя має двох синів [PERSON], [INFO] (а.с. 9) та [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітніх дітей на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили фактичні шлюбні відносини, кожен веде своє особисте життя, спільного господарства не мають, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

25 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 24 вересня 2015 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя не склалося за причиною непорозуміння та різних поглядів на життя. З червня 2016 року шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведуть. Просила позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2015 року, який оформили у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, свідоцтво про одруження [NUMBER], актовий запис № 358 (а.с. 3) Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надасть, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про майно між сторонами не теперішній час не існує. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

25 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Першотравенськ, вул. Чайковського, 16/7. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.10.2016р. о 08 год. 15 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.10.2016р. о 08 год. 15 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „ЦПМСД ДОР м. Першотравенськ. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора доступна формальному мовному контакту. Дистанцію не підтримує. Емоції неадекватні. Настрій нестійкий, роздратована. Питання осмислює у спростовній формі. Після повторів, розяснень. Фразове мовлення розвинене недостатньо. Інтелект виражено знижений. Мислення конкретне, дезорганізоване. Інструкції виконує після розяснення, повторів. Свій стан не усвідомлює. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розумова відсталість невточненого генезу (рання постнатальна патологія в формі епілепсії по анамнезу) в ступіні нерізко виразної імбецильності, складний олігофреничний дефект. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

25 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Новомосковськ, вул. Севастопольська, 107. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.10.2016р. о 10 год. 34 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.10.2016р. о 10 год. 34 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Барсукової лікарні МСЄК № 2. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, занепокоєна, відмічається почуття страху, безсоння. Не заперечує вживання алкоголю. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, психопатоподібний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

25 жовтня 2016 року заявник звернулася до суду із вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що її дядько [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи з дитинства, має стійкий психічний розлад здоровя, внаслідок чого не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Виконавчий комітет Усівської сільської ради визнав за доцільне призначити її опікуном над дядьком, тому просить визнати [PERSON] недієздатним, призначити її опікуном над дядьком та призначити судово-психіатричну експертизу. В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали повністю, заінтересована особа в судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду була оповіщена у встановленому порядку, сільський голова направив заяву з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. В судовому засіданні заявниця та її представник пояснив, що [PERSON], [INFO], є її дядьком та інвалідом ІІ групи з дитинства довічно. Внаслідок психічного захворювання він позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вона здатна здійснювати опіку над дядьком. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування пояснила, що [PERSON] необхідно визнати недієздатним та доцільно призначити заявницю опікуном над ним. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку, що всі докази є належними, допустимими та достовірними, а також достатні і взаємно пов'язані. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] (а.с.5 - копія паспорта), є інвалідом ІІ групи з дитинства довічно (а.с.16 - копія довідки МСЕК), йому встановлено діагноз: глибока розумова відсталість, двобічний анофтальм (а.с.16 медична довідка). Згідно з актом амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи [PERSON], страждає на важку розумову відсталість ступеню вираженої імбецильності. За своїм психічним станом розуміти значення своїх дій та керувати ними не може (а.с.48-49 акт). [PERSON] проживає із племінницею [PERSON], яка опікується ним (а.с.9, 10, 14, 15, 18 акт, довідки, характеристика). Виконавчий комітет Усівської сільської ради Згурівського району Київської області як орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити заявника опікуном над [PERSON] (а.с.6, 7, 8, 12 \~ висновки, подання, копія рішення). Згідно зі ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Заслухавши пояснення заявника, її представника, представника органу опіки та піклування, думку прокурора, яка вбачає за можливе визнати недієздатним [PERSON] та призначити опікуном над ним заявника, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та заінтересована особа вбачає за доцільне призначити заявника опікуном над ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

25 жовтня 2016 року заявник звернулася до суду із даною заявою в якій зазначає, що з 2014 року знайома із [PERSON], з яким із 2016 року почали проживати як чоловік і жінка. Вона має бажання вийти за нього заміж, вести спільне господарство та народити від нього дитину. В даний час знаходиться на 30 тижні вагітності. У зв`язку з тим, що вона не досягла шлюбного віку, просить суд постановити рішення, яким надати їй право зареєструвати в органах реєстрації актів цивільного стану шлюб із [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала повністю з підстав, які в ній зазначені та пояснила, що познайомилася із [PERSON] в лютому 2014 року і в 2016 році завагітніла від нього. Вона розуміє відповідальність за створення сімї і разом із [PERSON] мають взаємні почуття. Просить надати їй право на шлюб. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що має взаємні почуття до [PERSON], розуміє відповідальність за створення сімї. Просить заяву задовольнити і надати заявнику право на шлюб. [PERSON] та [PERSON] батьки заявника, не заперечують проти шлюбу дочки із [PERSON] Просять надати їй право на шлюб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що заява є підставною та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 22 ч. 1 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Заявник народилася 28 лютого 2000 року, що стверджено її свідоцтвом про народження (а.с. 5) та паспортом громадянина України (а.с. 4) і на даний час шлюбного віку не досягла. [PERSON] бажає одружитися із [PERSON] та народити дитину. Згідно довідки Центральної райлікарні Камінь-Каширського району від 24 жовтня 2016 року № 417 (а.с. 10) [PERSON] знаходиться на обліку в Камінь-Каширській жіночій консультації з діагнозом вагітність, терміном 30 тижнів. [PERSON] бажає зареєструвати шлюб із заявником. Відносини між ними побудовані на спільній згоді на одруження і вони розуміють відповідальність за створення сімї. Згідно ст. 23 ч. 2 СК за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Надання права на шлюб заявнику відповідає її інтересам. Зважаючи на встановлені обставини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

25 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 07.10.2006 року, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Від даного шлюбу у подружжя є малолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили у 2015 році. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили розірвати шлюб. Строк на примирення просили не надавати, оскільки сімю зберегти не можливо. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та просила шлюб розірвати, оскільки сімю зберегти не можливо. Строк на примирення просила не надавати, оскільки вони припинили шлюбні відносини, довгий період проживають окремо. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у звязку із наступним. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 07.10.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія I-БВ № 025884, актовий запис № 2053. Від шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-БВ № 053552, та малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БВ № 108754. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи та із пояснень сторін наданих в судовому засіданні, сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо з 26.09.2015 року, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved