Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

25.05.2016 р. позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.11.2014 р. між ТОВ «Еталон Краси» та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу №БК 0111 згідно якого позивач зобовязався надати клієнту комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а клієнт зобовязалась прийняти цей комплекс по догляду згідно Акту приймання передачі товару та сплатити за нього визначену договором грошову суму (ціну). Сторони погодили, що при передачі товару вони складають та підписують акт приймання-передачі згідно переліку №1 (специфікації). Зобовязання сторони по передачі комплексу по догляду за шкірою вважаються виконаними в момент його передачі в розпорядження клієнта згідно акту приймання-передачі та підписання даного договору. Відповідно до укладеного договору вартість товару, що підлягає сплаті, складає 15500 грн. Позивач свої договірні зобовязання виконав, передавши відповідачці комплекс по догляду. Проте відповідач свої зобовязання не виконала. Із огляду на викладене, позивач прохає стягнути із відповідачки на свою користь суму заборгованості у розмірі 15500 грн.; 463 грн. 73 коп. 3% річних та 7198 грн. 60 коп. інфляційних витрат відповідно до ст. 625 ЦК України а також пеню у розмірі 7493 грн. 93 коп. згідно ст.ст. 8, 536, 1048 ЦК України. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява із проханням розглянути справу без його участі. Вимоги підтримує і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилась, хоча про місце та час розгляду справи була повідомленою належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає часткову задоволенню з огляду на наступне. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 11.11.2014 року між ТОВ «Еталон Краси» із одного боку та [PERSON] з іншого боку, було укладено договір купівлі-продажу за №БК 0111 згідно якого позивач зобовязався надати клієнту комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя (п.4.1.1), а клієнт зобовязалась прийняти цей комплекс по догляду згідно Акту приймання передачі товару та сплатити за нього визначену договором грошову суму (ціну) (п. 1.1). Сторони погодили, що при передачі товару вони складають та підписують акт приймання-передачі згідно переліку №1 (специфікації) (п. 2.2). Зобовязання сторони по передачі комплексу по догляду за шкірою вважаються виконаними в момент його передачі в розпорядження клієнта згідно акту приймання-передачі та підписання даного договору (п. 2.4). Відповідно до укладеного договору вартість товару, що підлягає сплаті, складає 15500 грн. Перший платіж становить 2000 грн. (п. 5.1) (а.с. 7) Згідно акту приймання-передачі до договору ТОВ «Еталон Краси» у особі директора передало, а відповідач [PERSON] прийняла комплекс товарів і послуг по догляду за шкірою зазначені у переліку №1 (специфікації) до договору. Претензій щодо переданого комплексу по догляду і по виконанню умов договору у клієнта немає, що засвідчили сторони своїми підписами. (а.с. 11, 12) Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобовязання або одностороння його зміна не допускається, якщо інше не установлено договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із огляду на викладене, вимоги позивача у частині стягнення на його користь основної суми боргу, 3% річних та інфляційних витрат підлягають задоволенню. Проведені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних витрат судом перевірені, вони проведені вірно. Разом із тим вимоги позивача у частині стягнення пені у розмірі 7493 грн. 93 коп. згідно ст.ст. 8, 536, 1048 ЦК України задоволенню не підлягають із огляду на наступне. Згідно ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару за вимогою продавця покупець зобовязаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. Згідно ст. 536 ЦК України, на яку посилається позивач, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Зі змісту договору встановлено, що розмір процентів за користування договором не встановлений. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших акті цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Отже, аналогію закону можна застосувати виключно у разі подібності спірних неврегульованих правовідносин. Виходячи із того, що умовами укладеного між сторонами договору купівлі-продажу розмір процентів не встановлений, договори купівлі-продажу і договори позики є різними за своєю правовою природою та регулюють різні види цивільних правовідносин, то застосування до договору купівлі-продажу положень про договір позики (зокрема ст. 1048 ЦК України) є безпідставним. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем було сплачено 1378 грн. судового збору. Оскільки вимоги позивача задоволені лише частково (на 75,55%) то сума судових витрат, яка підлягає відшкодуванню на користь товариства становить 1378х75,55/100 = 1041 грн. 08 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial