overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

26 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 10 серпня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя із відповідачем не склалося через несумісність характерів. Шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2014 року, з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спір щодо поділу майна буде вирішений окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, в якій також зазначив, що шлюбні відносини між ними припинені у вересні 2014 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, в якій також зазначила, що шлюбні відносини між ними припинені у вересні 2014 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 серпня 2006 року, про що Виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 27 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 4). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через несумісність характерів, внаслідок чого виникали непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені у вересні 2014 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

26 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 12 листопада 1993 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітнью дитину - сина [PERSON], який народився 17 квітня 2002 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з 2009 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

26 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 21 вересня 2012 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітнью дитину - доньку [PERSON], яка народилась 26 червня 2013 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з березня 2016 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримавїла в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

26 квітня 2016 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 13.03.2013 року, який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 118. Від цього шлюбу вони дітей не мають. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з квітня 2013 року. Спір про поділ майна, що є їх спільною власністю, буде вирішений в судовому порядку. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], 13.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 118. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу не змінювала прізвище та просить залишити їй прізвище «[PERSON]», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 551,20 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

26 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому ставить питання про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 13.10.2015 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від шлюбу позивач з відповідачем дітей не мають. Сумісне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені. Позивач вважає, що збереження сімї неможливо та суперечить її інтересам. Спору про поділ майна немає. Позивач надала заяву, де просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Черниш». Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 13.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №175, що підтверджено свідоцтвом про шлюб І-НО №439419 (а.с.4). Від шлюбу позивач з відповідачем дітей не мають, спору про поділ майна та наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Судом встановлено, що позивач бажає залишити прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

26 квітня 2016року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісяця, до повноліття дитини. Позивач вказала, що 15.11.2013року вона уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], 01.03.2014року народження, яка проживає разом з позивачем та утримується за її рахунок. В даний час відповідач проживає окремо, дитина знаходиться повністю на утриманні позивача. Посилаючись на викладене позивач просила \~стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати в її відсутність та вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 15.11.2013року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], 01.03.2014року народження (свідоцтво про народження серії 1-ФП №204103 видане Міським відділом ДРАЦС РС Миколаївського МУЮ 06.03.2014року). Малолітня [PERSON] проживає з позивачем \~і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Підлісненської сільської ради №231/04-03 від 25.04.2016року У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якої-небудь взаємної угоди про оплату між позивачем та відповідачем аліментів в добровільному порядку досягнуто не було. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку, що батьки зобов'язані утримувати \~своїх неповнолітніх дітей, а отже \~при вищезгаданих обставинах можуть бути стягнуті аліменти з відповідача на утримання дитини на користь позивача. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача і стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи з часу пред'явлення вимог 26.04.2016року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, на підставі статті 367 ЦПК України, підлягає обовязковому негайному виконанню. \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

26 квітня 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 17 березня 1995 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя, актовий запис № 98. Від шлюбу дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з 2006 року через різні погляди на життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Просила позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає. Після розірвання шлюбу просить суд залишити прізвище - [PERSON]. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 17 березня 1995 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №98, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спір майнового характеру між сторонами на час вирішення справи не виникав. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з 2006 року. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно ч.8 ст. 235 ЦПК України після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін - «[PERSON]». На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

26 квітня 2016 року позивачі звернулись з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою 54 в будинку 71 по вул.Полтавській в м.Павлограді, посилаючись на те, що вони є власниками названої квартири, відповідач, який підтримував дружні стосунки з родиною позивачів, зареєстрований в квартирі, але з листопада 2014 року фактично в ній не проживає. У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивачів, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За даними КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.14-16) [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою [ADDRESS]. У квартирі за даною адресою зареєстрований [PERSON], але фактично не мешкає з листопада 2014 року, що підтверджується актом, складеним зі слів сусідів паспортистами КП «ПЖС» (а.с.17). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що відповідач колишній цивільний чоловік [PERSON], проживав у її квартирі до 2014 року, потім виїхав, забравши речі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знає сім'ю позивачів приблизно 30 років, [PERSON] був цивільним чоловіком [PERSON], проживав у квартирі позивачів з 2010 по 2014 рік. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач колишній член сім'ї [PERSON] не проживає за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік. Зважаючи на відсутність у відповідача майнових прав на квартиру [ADDRESS] суд дійшов висновку про наявність у позивачів права, передбаченого ст. ст. 383, 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном. Тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування квартирою 54 в будинку 71 по вул.Полтавській у м.Павлограді. Судові витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до суду у розмірі 551 грн 20 коп підтверджуються квитанціями (а.с.1, 2) і підлягають стягненню з відповідача як передбачено ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

26 квітня 2016 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути с відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Сторони до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка свій позов підтримала. Відповідач позов визнав повністю. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1999 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с.8). З медичного висновку №28 від 10.06.2015 року вбачається, що дитина є інвалідом, хворіє на бронхіальну астму, паталогічної форми, побутова ІІІ ст., частково контрольовану, ДН І ст. (а.с.11). 25 березня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). З довідки про склад сім'ї від 22.02.2016 року , виданої виконавчим комітетом Роменської міської ради Сумської області, вбачається, що син проживає разом з позивачкою (а.с.10). Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 183 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач добровільно забезпечувати сина матеріально відмовляється, хоча працює і має таку можливість. На його утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків не має. Дитина є інвалідом. За таких обставин з нього необхідно стягнути аліменти через суд в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

26 квітня 2016 року Скадовським районним судом ухвалено рішення по цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа Михайлівська сільська рада Скадовського району Херсонської області про встановлення факту, що має юридичне значення. Заяву задоволено, рішення набрало чинності 10.06.2016. Однак судом не вказано в резолютивній частині рішення суду, що [PERSON] проживав з [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років, з 2008 року та до часу відкриття спадщини. Вказана обставина є перешкодою для оформлення спадщини. Сторони в судове засідання не з`явилися. Їх неявка не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в резолютивній частині рішення не було вказано термін протягом якого [PERSON] та [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи викладене вище та положення ст. 270 ЦПК України, суд вважає, що наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

26 квітня 2016 року, у відповідності до поштового відправлення, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, як за спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON], мотивуючи свій позов тим, що вона у встановлений законом шестимісячний строк не звернулась до нотаріальної контори, оскільки не була обізнана про необхідність такого звернення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Ладинська сільської ради Чернігівського району та області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі судом встановлено наступне. Як вбачається з наданої копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO], про що Виконкомом Ладинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області 12 квітня 2007 року зроблено актовий запис за № 08. Після її смерті відкрилась спадщина на майно. За життя, 12 жовтня 1991 року спадкодавцем було складено заповіт, який не змінено і не скасовано та посвідчено секретарем виконкому Ладинської сільської ради Чернігівського району, яким вона все своє майно заповіла [PERSON]. (а.с. 3,20) У відповідності до довідки виконавчого комітету Ладинської сільської ради (а.с.9,21), [PERSON] на день смерті [INFO] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], проживала одна. Згідно довідки Ладинської сільської ради (а.с.10), 22 жовтня 2015 року вулицю Першотравневу в с. Друцьке було перейменовано на вулицю Михайлівську. Позивачу при зверненні до нотаріальної контори було роз»яснено про пропущення встановленого законом шестимісячного строку та рекомендовано звернутись до суду. У відповідності до копії свідоцтва про народження позивача, матір»ю [PERSON], яка змінила прізвище на «[PERSON]» у зв»язку з укладенням шлюбу, є [PERSON], дошлюбне прізвище якої [PERSON], та яка змінила прізвище у зв»язку з укладенням шлюбу, який в подальшому розірвала, про що мається актовий запис про розірвання шлюбу № 02 від 13 січня 1951 року, складеного Чернігівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області. ( а.с.4,5,7,28) В судовому засіданні знайшло підтвердження, що позивач пропустила встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме через необізнаність у необхідності звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, враховуючи викладене, а також те, що спір про спадщину відсутній, суд дійшов висновку, що позивачу має бути встановлений додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини На підставі наведеного,

Outcome: approved