Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

26.03.2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій після її уточнення, заявив дві вимоги: - окремого провадження під час розгляду позовного про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем померлою 03.10.2003 року матір`ю [PERSON] Любов`ю Василівною; - позовного провадження щодо визнання за позивачем права власності на на земельну частку (пай), яка належала померлій 03.10.2003 року матері позивача [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0218942, виданого Золочівською районною державною адміністрацією Харківської області 13.02.1997 року за №52 розміром 4,87 в умовних кадастрових гектарах на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, який був зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів за №482. В обґрунтування позову зазначив, що 03.10.2003 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю), розміром 5,89 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «Київська русь», розташована на території Золочівської селищної ради та право на неї підтверджується сертифікатом серії ХР №0252721, виданого на підставі рішення Золочівської районної державної адміністрації від 24.11.1997 року за №646. Намагаючись оформити свої спадкові права позивач звернувся до нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області та отримав відмову в оформленні таких прав, оскільки не надав документів, які б підтверджували таке право на ім`я померлої матері та не надав доказів фактичного вступу в управління спадковим майном після смерті матері. Враховуючи відсутність підстав для вирішення справи в адміністративному порядку порядку позивач звернувся до суду із відповідною позовною заявою, яка містила вимоги окремого провадження. Відповідачем позивач зазначив свою доньку, а третьою особою відділ у Золочівському район Держгеокадастру у Харківській області. Ухвалою суду від 16.04.2018 року провадження у справі було відкрито (а.с.32). Ухвалою суду від 22.05.2018 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.43). У судовому засіданні 18.06.2018 року були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача за адресою належного йому домоволодіння: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, вул. Золочівська, буд. 5, які підтвердили факт того, що померла [PERSON] на протязі останніх полутора років перед смертю мешкала за адресою місця проживання заявника: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, вул. Золочівська, буд. 5. Заявник та його представник вимоги позову в редакції уточненої позовної заяви підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач як і у підготовчому судовому засіданні вимоги позовної заяви з урахуванням вимоги окремого провадження визнала, однак її визнання суд не приймає до розгляду, оскільки таке визнання відповідача суперечить вимогам закону. Третя особа по справі, яка була зроблена такої на підставі ухвали суду про відкриття провадження від 16.04.2018 року, у судове засідання не прибула, письмових пояснень не надала, причин неявки не повідомила, у звязку з чим судом встановлюється факт не прибуття вказаної особи без поважних причин, у звязку з чим справа може слухатися по суті. Вислухавши позивача, його представника та відповідача, дослідивши вимоги позовної заяви, суд приходить до думки, що вимоги позову в частині вимог окремого провадження підлягають задоволенню, а в іншій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. 03.10.2003 року померла [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №600751, виданого Золочівською селищною радою Золочівського району Харківської області (актовий запис №213 від 07.10.2003 року)(а.с.11). Позивач є сином померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БЮ №066592 від 01.11.1956 року (а.с.12). Відповідач по справі є донькою позивача копією свідоцтва про народження серії ІV-ВЛ №261542, виданим Золочівським РАЦС Харківської області 27.09.1985 року (актовий запис №180)(а.с.30) та копією свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ №122192 від 21.08.2009 року про укладення шлюбу із [PERSON] зі зміною прізвища відповідача (актовий запис №59)(а.с.31). Померла мати позивача володіла правом на землю, що підтверджувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР №0252721, який був зареєстрований в книзі сертифікатів за №182 14.04.1999 року та отриманий померлою матір`ю позивача (а.с.29). З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до державного нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову в такому оформленні відповідно до постанови державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 23.02.2018 року за вих.№430/02-31, в якому позивачу було відмовлено в формленні спадкових прав після померлої [PERSON] через відсутність документів на право на спадкове майно та відсутності доказів фактичного вступу в управління спадковим майном після смерті матері (а.с.17). Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що встановлення юридичного факту місця проживання померлої матері позивач разом із позивачем знайшло своє підтвердження у судовому засідання на підставі показів свідків та довідки без номеру та дати депутата Золочівської селищної ради Харківської області [PERSON] від 12.10.2017 року, а тому юридичний факт в окремому провадженні суд встановлює. Щодо позовних вимог, то в цій частині суд позивачу відмовляє через порушення субєктного складу учасників справи та за безпідставністю. Відповідно до ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» розпорядником невитребуваних земельних ділянок (паїв) є районна державна адміністрація, яка до участі у справі взагалі залучена не була. Встановлений судом факт до предмету позову також жодного відношення не має, оскільки мати позивача померла 2003 року, коли діяв ЦК УРСР 1963 року, відповідно до якого такої підстави для прийняття спадщини як проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини не було, а було відповідно до норм ст.549 або фактичне вступ в управління або володіння спадковим майном або подання заяви про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини у визначений законом шестимісячний строк. Заяву про прийняття спадщини позивач до 2018 року не подавав, жодних доказі фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном ані позовна заяви, ані інші матеріали справи не містять, тобто у суду відсутні підстави для встановлення такого факту та визнання за позивачем такого права. Посилання без надання відповідних доказів позивача на той факт, що він спадщину фактично прийняв судом не приймаються, оскільки належними доказами не підтверджуються. До того ж позивач у порядку досудової підготовки самостійно міг з`ясувати, чиє пай на ім`я померлої матері не витребуваним, чи використовується він наразі та ким, чи може на нього бути виділена реальна земельна ділянка. Крім цього, не містить ані первинна, ані уточнена позовна заява доказів обґрунтування звернення позивача до нотаріуса через 15 років після смерті матері, хоча він сам стверджував, що мати до дня смерті мешкала разом із ним, а відповідно до довідки третьої особи, мати позивача отримувала сертифікат на землю особисто. Таким чином, в частині визнання права власності на земельну частку (пай) позивачу повинно бути відмовлено у задоволенні його позовних вимог. Оскільки судом задовольняється вимога, заявлена як вимога окремого провадження, то судові витрати по ній не відшкодовуються на підставі ч.7 ст.294 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial