Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

25.04.2010 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,67 га, розташовану на території Серединської сільської ради Бершадського району. 16.05.2010 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,74 га, розташовану на території Серединської сільської ради Бершадського району. Обидві померлі за життя вчинили розпорядження, яким заповіли усе своє майно [PERSON]. Остання спадкове майно прийняла, однак оформити не встигла, так як померла 06.04.2012 року. [PERSON] проживаючи разом з [PERSON] однією сім'єю більше п'яти років та будучи спадкоємицею на її майно, спадщину прийняла належним чином та отримала свідоцтво про право власності на майно, яке належало [PERSON] Однак, оформити дві вищевказані земельні ділянки вона позбавлена можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, так як [PERSON] за життя не оформила на себе прийняте спадкове майно. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить в порядку спадкування за законом визнати за нею право приватної власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 2,67 га, розташовану на території Серединської сільської ради Бершадського району, що на підставі державного акту на право приватної власності серії ЯА №096926 виданого 28.10.2005 року належала померлій 25 квітня 2010 року [PERSON] та земельну ділянку площею 2,74 га, розташовану на території Серединської сільської ради Бершадського району, що на підставі державного акту на право приватної власності серії ЯА №096925 виданого 28.10.2005 року належала померлій 16 травня 2010 року [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Від представника Серединської сільської ради також надійшла до суду заява про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копій свідоцтва про смерть (а.с.4,7) 25.04.2010 року померла [PERSON], а 16.05.2010 року померла [PERSON]. Після смерті вказаних осіб відкрилась спадщина на дві земельні ділянки, розташовані на території Серединської сільської ради, які належали померлим згідно Державних актів (а.с. 5, 8). З довідок Серединської сільської ради №117, №118 від 25.05.2015 року (а.с.ю10, 11) та заповітів від 25.07.2008 року (а.с.12-13) вчинених померлими на ім'я [PERSON], вбачається, що остання була єдиною спадкоємицею на їх майно. Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.14) [PERSON] померла 06.04.2015 року. Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.05.2012 року (а.с.15) вбачається, що позивачка проживала однією сім'єю з померлою з 2005 року по 2012 рік. Крім того, будучи спадкоємицею на її майно вона отримала свідоцтва про право на спадщину на житлову квартиру та земельну ділянку (а.с. 16,17). Однак, постановою нотаріуса від 16.06.2015 року у видачі свідоцтва на дві земельні ділянки, належні [PERSON] та [PERSON] було відмовлено (а.с.18), оскільки [PERSON] за життя не оформила право власності на дані земельні ділянки, які перейшли її у спадок за заповітами. Ч.1 ст. 1222 цього ж кодексу говорить про те, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, а в ч.1 ст. 1223 визначено право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 роз'яснює, що статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення із зазначених підстав.

Outcome: approved