Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

26.03.2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, - [PERSON], Ізмаїльська міська рада, про визначення порядку користування квартирою та її перепланування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення виконкому Ізмаїльської міської ради за №101 та ордеру №67 від 28.02.1980 року вона, [PERSON] та [PERSON] як члени однієї сім'ї вселилися до квартири [ADDRESS] Дана квартира загальною площею 42 кв.м та складається з двох житлових кімнат площею 27,5 кв.м, коридору, кухні, ванної кімнати, туалету і комори. В подальшому [PERSON] помер та був виписаний з квартири. У 1998 році народився [PERSON], який був зареєстрований за даною адресою як член сім'ї. Власником спірної квартири є Ізмаїльська міська рада, а вони втрьох є її наймачами. На даний час в квартирі зареєстровані та постійно проживають: вона, [PERSON] та її син [PERSON] Особовий рахунок оформлений на відповідачку, яка є головним квартиронаймачем. Стверджує, що [PERSON] перешкоджає їй та її синові в реалізації прав та обов'язків, які випливають з договору найму. Так, відповідачка неодноразово намагалася у судовому порядку виселити їх з квартири, постійно вимагає звільнити займану житлову площу, вчиняє сварки, забороняє користуватися комунальними послугами та приймати участь у їх оплаті. З 1995 року між ними склалися вкрай неприязні стосунки, вони припинили вести спільне господарство та перестали бути членами однієї сім'ї. Таким чином, на її думку, спільне користування житловими приміщеннями квартири стало неможливим. У відповідності до вимог ст.104 ЖК України вона має намір укласти з міською радою окремий договір найму, проте [PERSON] на це згоду не дає та у добровільному порядку визначити порядок користування квартирою відмовляється, у зв'язку з чим, вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 07.05.2013 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучений виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради (а.с.37). 10.10.2013 року до суду із позовом до [PERSON] звернулася третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані доводами, на які посилалася [PERSON] у своїй позовній заяві (а.с.101-103). Ухвалою суду від 12.11.2013 року позовна заява [PERSON] до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, - [PERSON], Ізмаїльська міська рада, про перепланування квартири та визначення порядку користування нею прийнята до спільного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, - [PERSON], Ізмаїльська міська рада, виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради, про перепланування квартири та визначення порядку користування нею (а.с.121). У судовому засіданні позивачка та її представник, а також третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, позовні вимоги уточнили, остаточно просили: визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], згідно з Додатком №2 до висновку №6/4-2014 по додатковій будівельно-технічній експертизі від 31.03.2014 року, за яким: у їх безпосереднє користування виділити жилу кімнату №5-3 площею 14,3 кв.м та коридор №5-8 площею 3,1 кв.м - всього 17,2 кв.м; у безпосереднє користування [PERSON] виділити жилу кімнату №5-2 площею 12,5 кв.м та балкон приведеною площею 0,8 кв.м - всього 13,3 кв.м; у спільному користуванні залишити приміщення: №№5-1 - коридор площею 4,4 кв.м, 5-5 - кухня площею 4,2 кв.м, 5-6 - ванна кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 - вбиральня площею 1,1 кв.м, - всього 12,2 кв.м. Також просили покласти на них виконання робіт за їх рахунок з перепланування квартири [ADDRESS] у відповідності до доопрацьованого варіанту №3, запропонованого архітектором [PERSON], а також варіанту №3 Додатку №1 до висновку №6/4-2014 по додатковій будівельно-технічній експертизі від 31.03.2014 року, за якими: приміщення №5-2 площею 15,9 кв.м розділити перегородкою на два - жилу кімнату площею 12,5 кв.м та коридор площею 3,1 кв.м, проектною шириною 1,1 м; для організації житлової кімнати №5-3 площею 14,3 кв.м об'єднати приміщення жилої кімнати №5-3 площею 11,6 кв.м та комори №5-4 площею 2,3 кв.м шляхом розбирання існуючої між ними перегородки; встановити вхідні двері в жиле приміщення №5-2 площею 12,5 кв.м; встановити вхідні двері в жиле приміщення №5-8 площею 3, 10 кв.м та приміщення №5-3 площею 14, 3 кв.м (а.с.18, 19 т.2). Проти задоволення позовних вимог один одного не заперечували. В обґрунтування позову представник позивачки додатково зазначила, що доводи відповідачки про вжиття її довірителькою спиртних напоїв у шумній компанії є безпідставним, так як остання хворіє на цукровий діабет та є інвалідом ІІ групи. Вважала, що вирішення між сторонами конфліктної ситуації, яка триває протягом багатьох років, є можливим лише в тому випадку, якщо позивачка та її син не будуть весь час проходити повз кімнату відповідачки, яка є прохідною, та, відповідно, надасть останній, яка є людиною похилого віку, можливість усамітнитися, відпочити тощо. Звернула увагу, що двокімнатна квартира була виділена відповідачці лише через склад сім'ї з трьох осіб ([PERSON], [PERSON] та [PERSON]), що зазначено у протоколі засідання президії РК профспілки медпрацівників за №8 від 06.02.1980 року на а.с.87 т.1. Також стверджувала, що будь-якого нерухомого майна на праві власності у позивачки та її сина не має, вони весь час проживають за спірною адресою. Грошових коштів на придбання іншого житла або для здійснення обміну вони не мають. Відповідачка та її представник вважали позови необґрунтованими та безпідставними. В обґрунтування заперечень проти позовів позивачка пояснила, що більш ніж 17 років перебуває у неприязних стосунках з [PERSON] та її сином [PERSON], які весь час їй погрожують, займаються рукоприкладством тощо. Відносини, які між ними склалися, є нестерпними, створюють загрозу її життю та здоров'ю. До позивачки часто приходять гості, з якими вона голосно спілкується, вживає спиртні напої та слухає музику. Звернула увагу, що вона є пристарілою людиною та інвалідом ІІ групи. Звернення до суду із позовами про виселення позивачки та її сина, а також до міліції із заявами про вжиття відносно них відповідних заходів результатів не дали. Стверджувала, що проживання їх втрьох під одним дахом є категорично неможливим. Вважала, що [PERSON] та її син не мають правових підстав проживати на спірній житловій площі, адже квартира була виділена безпосередньо їй за місцем роботи, а тому останні зобов'язані вирішити питання про обмін квартири на дві однокімнатні або придбати їй інше житло. Також звернула увагу, що позивачка має інше житло в [ADDRESS], де весь час проживала. На її думку, [PERSON] та [PERSON] нещодавно поселилися у спірну квартиру з метою вижити її звідти. Представник третіх осіб - Ізмаїльської міської ради та виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради не заперечувала проти задоволення позовів. На додаткове запитання пояснила, що дозвіл на переобладнання квартири виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради надається лише за наявності згоди всіх наймачів. У разі відсутності такої згоди, виконавчий комітет радить звернутися для вирішення спору до суду. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи допитаними у судовому засіданні, пояснили, що між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки, які протягом тривалого часу вони намагаються вирішити у судовому порядку. При цьому, згідно свідчень свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] конфлікт весь час провокує відповідачка, не впускає позивачку та її сина до квартири, забороняє їм та їх гостям проходити повз її кімнату, виражається на їх адресу нецензурною лайкою тощо. Тоді як зі свідчень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] сварки провокує позивачка та її син, так як влаштовують шумні посиденьки, голосно слухають музику, застосовують відносно відповідачки фізичну силу і т.і. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, третіх осіб, які заявляють та не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, допитавши свідків, розглянувши подані документи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Загальна декларація прав людини 1948 року передбачає право кожної людини на такий життєвий рівень, який є необхідним для підтримання здоров'я і добробуту її самої та її сім'ї. У Декларації зазначено, що необхідний життєвий рівень забезпечує, зокрема, житло (п.1 ст.25). Аналогічне положення міститься в п.1 ст.11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради УРСР від 19.10.1973 року N 2148-VIII, в якому, крім вказаного, закріплено обов'язок держав - учасників Пакту вживати необхідних заходів для забезпечення здійснення такого права. У судовому засіданні встановлено, що 28.02.1980 року сім'ї у складі трьох осіб - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради народних депутатів видано ордер за №67 на квартиру [ADDRESS] (а.с.19, 77, 85-87 т.1). Вищезазначена квартира загальною площею 42 кв.м. (жилою - 27,5 кв.м), до складу якої входять приміщення: №№5-1 - коридор площею 4,4 кв.м, 5-2 - жила кімната площею 15,9 кв.м, 5-3 - жила кімната площею 11,6 кв.м, 5-4 - комора площею 2,3 кв.м, 5-5 - кухня площею 4,2 кв.м, 5-6 - ванна кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 - вбиральня площею 1,1 кв.м. Приміщення №5-2 є прохідною жилою кімнатою (а.с.16, 17 т.1). Стаття 64 ЖК УРСР визначає, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ч.2 ст.65 ЖК УРСР особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. На час розгляду справи в спірній квартирі, яка не є приватизованою, зареєстровані та проживають [PERSON], її син [PERSON], а також [PERSON] Головним квартиронаймачем є [PERSON] Між сторонами склався порядок користування квартирою, за яким позивачка і третя особа займають приміщення №5-3 площею 11, 6 кв.м, відповідачка - приміщення №5-2 площею 15, 9 кв.м. (а.с.15, 23, 24, 65 т.1). Протягом тривалого часу між позивачкою [PERSON], третьою особою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] склалися вкрай неприязні стосунки, які супроводжуються періодичними сварками та рукоприкладством. Однією з причин конфлікту є та обставина, що позивачка та її син, весь час, у тому числі у вечірній, ходять повз кімнату відповідачки та іноді проводять гостей, чим заважають останній відпочивати, переодягатися та інше. Також відповідачка [PERSON] без згоди інших мешканців квартири звернулася із заявою до КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» про відключення від теплопостачання, не дає [PERSON] та [PERSON] квитанції на оплату житлово-комунальних послуг тощо. Дані обставини підтверджені показаннями всіх без винятку допитаних у судовому засіданні свідків, численним зверненнями до суду із позовами про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення, а також із заявами до правоохоронних органів на неправомірні дії (а.с.8-14, 20, 64, 132, 133, 168 т.1). Наявність нетерпимості один до одного сторони не приховували та не спростовували під час судового засідання, що у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає додатковому доказуванню. Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради на звернення [PERSON] листом за вих.Л-816 від 30.04.2010 року роз'яснено, що розподіл особових рахунків та видача абонентської книжки за відсутності згоди всіх наймачів можливий лише за рішенням суду про розподіл квартири та визначення порядку користування житловими приміщеннями (а.с.65). Частиною 5 ст.9 ЖК УРСР передбачено, що житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. За змістом ч.4 ст.816 ЦК України порядок користування житлом наймачем та особами, які постійно проживають разом з ним, визначається за домовленістю між ними, а у разі спору - встановлюється за рішенням суду. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.104 ЖК УРСР член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. У відповідності до ст.63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язані з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Відповідно до ч.1 ст.48 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Норма жилої площі встановлюється в розмірі 13, 65 квадратного метру на одну особу (ст.47 ЖК УРСР). За змістом ч.ч.1, 2 ЖК УРСР переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. У разі відмови наймодавця, наймача або членів його сім'ї у згоді на переобладнання чи перепланування жилого приміщення спір може бути вирішено в судовому порядку, якщо на переобладнання чи перепланування є дозвіл виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Аналогічну за змістом норму містить п.п.1.4.1 п.1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 року за №76 (далі - Правила). Згідно з п.п.1.4.3 п.1.4 Правил до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Відповідно до п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 08.10.1992 року за №572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Разом з тим слід враховувати, що нормативними правовими актами визначено поняття переобладнання об'єктів, які не належать до самочинного будівництва і відповідно не вимагають дозволу на його проведення. Так, згідно п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 року за №127, не є самочинним будівництвом, зокрема улаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх не капітальних стінах, збільшення або зменшення житлової або допоміжної площі за рахунок демонтування або влаштування перегородок (без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок), комор, утеплення і оздоблення стін. Отже, для переобладнання, перепланування квартири, крім переобладнань, які вважаються самочинним будівництвом, його наймачу немає необхідності отримувати дозвіл органу місцевого самоврядування на проведення конкретних робіт. Згідно варіантів реконструкції квартири [ADDRESS], запропонованих архітектором [PERSON], передбачається утворення двох ізольованих жилих кімнат. Для цього запропоновано приміщення №5-2 площею 15,9 кв.м розділити перегородкою на два - жила кімната площею 13, 0 кв.м та коридор площею 2, 85 кв.м (проектна ширина коридору 1 м). Відповідно після перепланування квартири у її складі будуть наступні приміщення: №№5-1 - коридор площею 4,4 кв.м, 5-2 - жила кімната площею 13,0 кв.м, 5-3 - жила кімната площею 11,6 кв.м, 5-4 - комора площею 3,3 кв.м, 5-5 - кухня площею 4,2 кв.м, 5-6 - ванна кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 - вбиральня площею 1,1 кв.м, 5-8 - коридор площею 2,85 кв.м, загальною площею 42 кв.м, у тому числі жилої 27,5 кв.м (а.с.6, 7). При цьому, згідно з варіантом №1 при вході з приміщення №5-1 до приміщення №5-8 передбачається наявність двері, тоді як згідно з варіантом №2 передбачається наявність арочного прорізу (а.с.5, 6 т.1). За змістом висновку експерта за №66/27-2013 по судовій будівельно-технічній експертизі від 20.01.2014 року в цілому запропоновані архітектором [PERSON] варіанти реконструкції квартири [ADDRESS] не суперечать вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» і після наданих уточнень можуть бути прийняті за основу для перепланування з утворенням двох ізольованих житлових кімнат у такому складі приміщень: №№5-1 - коридор площею 4,4 кв.м, 5-2 - жила кімната площею 12,5 кв.м, 5-3 - жила кімната площею 11,6 кв.м, 5-4 - комора площею 3,3 кв.м, 5-5 - кухня площею 4,2 кв.м, 5-6 - ванна кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 - вбиральня площею 1,1 кв.м, 5-8 - коридор площею 3,1 кв.м, загальною площею 43,5 кв.м, у тому числі жилої 24,1 кв.м (з урахуванням приведеної у відповідності до п.В.2 додатку В ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» площі незаскленого балкону). Після вказаного перепланування можливо запропонувати лише порядок користування для двох членів сім'ї, за яким: у безпосереднє користування одного з членів сім'ї надається жила кімната №5-2 площею 12,5 кв.м та балкон приведеною площею 0,8 кв.м - всього 13,3 кв.м; у безпосереднє користування другого члена сім'ї надається жила кімната №5-3 площею 11,6 кв.м, комора №5-4 площею 3.3 кв.м та коридор №5-8 площею 3,1 кв.м - всього 18,0 кв.м; у їх спільному користуванні залишаються приміщення позначені на плані: №№5-1 - коридор площею 4,4 кв.м, 5-5 - кухня площею 4,2 кв.м, 5-6 - ванна кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 - вбиральня площею 1,1 кв.м, - всього 12,2 кв.м. З огляду на вимоги ст.50 ЖК УРСР інші варіанти порядку користування приміщеннями квартири експертом не вбачаються (а.с.202-213 т.1). Як вбачається з доопрацьованого висновку експерта за №66/27-2013 по судовій будівельно-технічній експертизі від 20.01.2014 року після перепланування приміщень квартири [ADDRESS] у відповідності до запропонованих [PERSON] варіантів можливо запропонувати лише порядок користування для двох членів сім'ї, за яким: у безпосереднє користування одного з членів сім'ї надається жила кімната №5-2 площею 12,5 кв.м та балкон приведеною площею 0,8 кв.м - всього 13,3 кв.м; у безпосереднє користування другого члена сім'ї надається жила кімната №5-3 площею 11,6 кв.м, комора №5-4 площею 2,3 кв.м та коридор №5-8 площею 3,1 кв.м - всього 17,0 кв.м; у їх спільному користуванні залишаються приміщення позначені на плані: №№5-1 - коридор площею 4,4 кв.м, 5-5 - кухня площею 4,2 кв.м, 5-6 - ванна кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 - вбиральня площею 1,1 кв.м, - всього 12,2 кв.м. За вказаним варіантом у користування третього члена сім'ї не виділяється жодне з приміщень. Встановлення іншого варіанту порядку користування можливе лише за умови доопрацювання запропонованих [PERSON] варіантів перепланування, а саме об'єднання приміщень жилої кімнати №5-3 площею 11,6 кв.м та комори №5-4 площею 2,3 кв.м шляхом розбирання існуючої між ними перегородки, в результаті чого площа жилої кімнати буде збільшена до 14,1 кв.м, що є достатнім для облаштування спальні на дві особи, як передбачено п.2.24 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення». Після вказаного перепланування можливо запропонувати порядок користування, за яким: у безпосереднє користування одного з членів сім'ї надається жила кімната №5-2 площею 12,5 кв.м та балкон приведеною площею 0,8 кв.м - всього 13,3 кв.м; у безпосереднє користування інших двох членів сім'ї надається жила кімната №5-3 площею 14,1 кв.м та коридор №5-8 площею 3,1 кв.м - всього 17,2 кв.м; у їх спільному користуванні залишаються приміщення позначені на плані: №№5-1 - коридор площею 4,4 кв.м, 5-5 - кухня площею 4,2 кв.м, 5-6 - ванна кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 - вбиральня площею 1,1 кв.м, - всього 12,2 кв.м (а.с.223-236 т.1). Відповідно до доопрацьованого варіанту реконструкції квартири [ADDRESS], запропонованого архітектором [PERSON], передбачається утворення двох ізольованих жилих кімнат. Для цього запропоновано приміщення №5-2 площею 15,9 кв.м розділити перегородкою на два - жила кімната площею 12,5 кв.м та коридор площею 3,1 кв.м (проектна ширина коридору 1,1 м). Відповідно після перепланування квартири за варіантами №№1, 2 у її складі будуть наступні приміщення: №№5-1 - коридор площею 4,4 кв.м, 5-2 - жила кімната площею 12,5 кв.м, 5-3 - жила кімната площею 11,6 кв.м, 5-4 - комора площею 2,3 кв.м, 5-5 - кухня площею 4,2 кв.м, 5-6 - ванна кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 - вбиральня площею 1,1 кв.м, 5-8 - коридор площею 3,1 кв.м, загальною площею 41,95 кв.м, у тому числі жилої 24,1 кв.м. При цьому, згідно з варіантом №1 при вході з приміщення №5-1 до приміщення №5-8 передбачається наявність двері, тоді як згідно з варіантом №2 передбачається наявність арочного прорізу. Згідно з варіантом №3 передбачається об'єднання приміщень жилої кімнати №5-3 площею 11,6 кв.м та комори №5-4 площею 2,3 кв.м шляхом розбирання існуючої між ними перегородки. Після перепланування квартири за варіантом №3 у її складі будуть наступні приміщення: №№5-1 - коридор площею 4,4 кв.м, 5-2 - жила кімната площею 12,5 кв.м, 5-3 - жила кімната площею 14,3 кв.м, 5-5 - кухня площею 4,2 кв.м, 5-6 - ванна кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 - вбиральня площею 1,1 кв.м, 5-8 - коридор площею 3,1 кв.м, загальною площею 41,95 кв.м, у тому числі жилої 26,8 кв.м (а.с.248 т.1). Згідно з висновком експерта №6/4-2014 по додатковій будівельно-технічній експертизі від 31.03.2014 року із запропонованих архітектором [PERSON] варіантів реконструкції квартири [ADDRESS] з улаштування двох ізольованих житлових кімнат найбільш прийнятним для проживання трьох осіб є варіант №3, оскільки ним забезпечується створення ізольованої кімнати площею 14,3 кв.м, що є достатнім для облаштування спальні на дві особи, як передбачено п.2.24 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення». Після перепланування квартири можливо запропонувати порядок користування, за яким: у безпосереднє користування одного з членів сім'ї надається жила кімната №5-2 площею 12,5 кв.м та балкон приведеною площею 0,8 кв.м - всього 13,3 кв.м; у безпосереднє користування інших двох членів сім'ї надається жила кімната №5-3 площею 14,3 кв.м та коридор №5-8 площею 3,1 кв.м - всього 17,2 кв.м; у спільному користуванні всіх трьох членів сім'ї залишаються приміщення позначені на плані: №№5-1 - коридор площею 4,4 кв.м, 5-5 - кухня площею 4,2 кв.м, 5-6 - ванна кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 - вбиральня площею 1,1 кв.м, - всього 12,2 кв.м (а.с.1-7 т.2). Приймаючи до уваги, що сторони, а також третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, протягом тривалого часу перебувають у вкрай неприязних стосунках, протягом тривалого часу не можуть дійти згоди щодо порядку користування квартирою, враховуючи принципи справедливості, розумності та сумлінності, суд у відповідності до вищезазначених норм цивільного та житлового законодавства дійшов до висновку про те, що позовні вимоги в частині визначення порядку користування квартирою згідно з Додатком №2 до висновку №6/4-2014 по додатковій будівельно-технічній експертизі від 31.03.2014 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Найбільш прийнятним варіантом реконструкції спірної квартири для визначення порядку користування нею згідно з вимогами діючого законодавства, суд вважає доопрацьований архітектором [PERSON] варіант №3, а також варіант №3 Додатку №1 до висновку №6/4-2014 по додатковій будівельно-технічній експертизі від 31.03.2014 року, так як ними забезпечується створення ізольованої кімнати №5-3 площею 14, 3 кв.м, що є достатнім для облаштування спальні на дві особи ([PERSON] та [PERSON].), а також ізольованої кімнати №5-2 площею 12, 5 кв.м, що є доцільним для людини похилого віку ([PERSON].). Крім того, на думку суду, перепланування квартири зменшить кількість конфліктних ситуацій між її мешканцями. Інших варіантів визначення порядку користування квартирою та її перепланування відповідачкою та її представником запропоновано не було. Доводи відповідачки та її представника про те, що позивачка і третя особа мають власне житло в [ADDRESS], суд до уваги не приймає, адже будь-яких допустимих доказів на підтвердження даних обставин у судовому засіданні не було. Твердження [PERSON] та її представника про те, що [PERSON] та її син [PERSON] не проживають за спірною адресою, а проживають в [ADDRESS] спростовуються рішеннями Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.07.1997 року, 09.10.2001 року, 25.12.2009 року, які були залишені без змін судом апеляційної інстанції (а.с.8-10, 13, 14, 18 т.1), довідкою з місця мешкання про склад сім'ї та прописку за №335 від 24.12.2012 року (а.с.15 т.1), довідками виконавчого комітету Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за вих.№02-11/1124 від 01.10.2013 року, №498 від 17.10.2013 року (а.с.88 т.1), а також показаннями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачка із зустрічним позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, не зверталася. Заперечення відповідачки в тій частині, що позивачка та її син проживають в квартирі без правових підстав, так як квартира була виділена особисто їй за місцем роботи, суд вважає безпідставними, так як ордер за №67 від 28.02.1980 року у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. Приймаючи таке рішення, суд враховує також ту обставину, що [PERSON], перебуваючи на квартирному обліку, від однокімнатної квартири відмовилася, оскільки її сім'я складалася із трьох осіб: чоловіка та племінниці [PERSON] (а.с.87 т.1).

Outcome: approved