Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

25.02.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої доводи мотивує тим, що в 10.08.2013 року він вирішив придбати 1/5 частину квартири [ADDRESS], яка належала йому на праві власності, згідно свідоцтва про право власності від 13.01.2008 року. З відповідачем вони домовилися про умови угоди, і 10.08.2013 року він уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 40,50 кв.м., житловою площею 27,80 кв.м. На підтвердження укладення вказаного договору позивач передав йому 10 000 гривень, а останній видав йому розписку і правовстановлюючі документи. Позивач не має можливості оформити право власності через нотаріальну контору, т.я. розписка не є правовстановлюючим документом, а [PERSON] від нотаріального посвідчення угоди уклоняється. Оскільки позивач та [PERSON] домовилися по усім суттєвим умовам договору та відбулося повне його виконання обома сторонами, а відповідач уклоняється від нотаріального посвідчення угоди то просила визнати договір дійсним. Позивач у судове засідання не з»явився надав заяву, про розгляд справи без його участі, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з»явився надав заяву, про розгляд справи без його участі,позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України в разі не виконання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися про усі суттєві умови договору, що підтверджується письмовими доказами та відбулося повне або часткове його виконання. Згідно ст.334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором,який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору,не посвідченого нотаріально-дійсним. Згідно ст.219 ч.2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Згідно розписки від 10.08.2013 року, сторони уклали договір купівлі - продажу 1/5 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 40,50 кв.м. і житловою площею 27,80 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами. Житловим будинком фактично володіє позивач, проживає в ньому, гроші у повній сумі за вказану нерухомість передані [PERSON] Викладені докази приводять суд до впевненості, що між сторонами відбулася угода купівлі - продажу нерухомості - 1/5 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 40,50 кв.м., житловою площею 27,80 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, і договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачем необхідно визнати право власності на вказану нерухомість. На підставі ст.ст. 220, 292 ч.2, 328, 334 ч.3, 657 ЦК України,

Outcome: approved