Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

25.06.2020 року позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 2004 року, за час якого у них [INFO] народилася спільна дитина - син [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.05.2015 року їх шлюб було розірвано та присуджено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно. Зазначила, що на даний час розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина, є недостатнім для належного матеріального забезпечення дитини. У зв`язку зі зростанням цін на продукти харчування та промислові товари (взуття, одяг тощо), витрати на утримання сина значно зросли. В свою чергу, відповідач взагалі не приймає участі в утриманні та вихованні дитини. [PERSON] , [INFO] відвідує різні гуртки та секції, що потребує постійних додаткових витрат. Син проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. [PERSON] є працездатною особою, інвалідом не являється, на обліку у психіатричній лікарні не перебуває, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, розмір його заробітку є мінливим, оскільки останній не офіційно не працює. Враховуючи викладене, просить суд ухвалити рішення, яким розмір аліментів призначених судовим рішенням від 13.05.2015 року збільшити та стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засіданні від позивачки надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі та будь-яких заперечень щодо заочного розгляду справи не має (а.с. 21). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв, клопотань, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.10.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом РАГС Луцького МУЮ за актовим записом № 1229. За час шлюбу в сторін [INFO] народилася спільна дитина - син [PERSON] , що стверджую копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦСу Луцького МУЮ Волинської області 22.08.2006 року, актовий запис № 1743 (а.с. 5). Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.05.2015 року, яке 07.06.2015 року набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та вирішено з відповідача на користь позивачки стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 20.04.2015 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3-4). Неповнолітній син сторін проживає разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] . Доказів іншого суду надано не було. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що розмір аліментів, який на даний час стягується з відповідача на утримання дитини є недостатнім для належного матеріального забезпечення сина. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких інших осіб на утриманні не має, його розмір середньомісячного заробітку суду не відомий. Доказів іншого сторонами суду не надано. Суд вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітнього сина. Дитина має потреби в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити сина в повній мірі. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума аліментів, яка стягується на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.05.2015 року, є недостатньою для належного забезпечення її потреб, а тому заявлені вимоги позивачки [PERSON] про збільшення розміру аліментів підлягають до задоволення та вважає за необхідне їх розмір збільшити до 2000 грн. на місяць. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 192 СК України,

Outcome: partial