Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

25.02.2014 р. [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, яку було уточнено та просила визнати її правонаступником прав та обов'язків після смерті [PERSON], померлого [INFO] р., які не припинилися внаслідок його смерті та усунути їй перешкоди у проведенні реконструкції житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] з боку [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію № 00012601792 від 14.08.2013 р. [INFO] року у м. Одесі народилась [PERSON] у [PERSON] і [PERSON]. ( а.с. 39) З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00012601244 від 14.08.2013 р. видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 1001 складено 17.07.1965 р., після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с. 38) [PERSON] народилася [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], де її батьками записано [PERSON] та [PERSON] та паспортом серії [NUMBER], виданим 17.12.1999 р. Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області. (а.с. 5, 35) [INFO] р. помер батько позивача [PERSON], на підставі чого Міським РАГС м. Одеси видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та зроблено запис за № 5631 (а.с. 36) Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] за актовим записом № 1963, виданим Міським РАГС м. Одеси. (а.с. 37) Таким чином, [PERSON] являється рідною онукою [PERSON] і [PERSON] [PERSON] померла [INFO] р., про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 8833 та Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого райвиконкому 21.03.1995 р. повторно видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. (а.с. 41) [INFO] р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом РАГС Жовтневого району м. Одеси та повторно виданим свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого райвиконкому 21.03.1995 р. (актовий запис № 1548). (а.с.40, 41) Рішенням виконкому Одеського міської Ради депутатів трудящих № 707 від 07.08.1956 р. затверджено надані комісією висновки з обміру земель будівельного кварталу № 616-а, загальною площею 16657 кв.м., встановлено для домоволодінь, користувачі яких не надали правовстановлюючих документів, серед інших [PERSON], [PERSON], [PERSON], залишено у тимчасовому користуванні надлишок земельною площею 785 кв.м. (а.с. 72-74) З технічного паспорту, виданого [PERSON] у 1994 році видно, що самовільно побудоване домоволодіння в [ADDRESS], складається з будинку, який в свою чергу складається з кв. №1 та кв. № 2 загальною площею 54,0 кв.м., кухні площею 5,6 кв.м., житлової кімнати площею 12,6 кв.м., житлової кімнати площею 13,5 кв.м., житлової кімнати площею 11,6 кв.м., житлової кімнати площею 8,2 кв.м., коридору площею 2,5 кв.м., житлове площею 73,0 кв.м., житлове площею 50,7 кв.м., сараю площею 2,8 кв.м., сараю площею 2,9 кв.м., сараю площею 3,5 кв.м., літньої кухні площею 8,1 кв.м., сараю площею 8,2 кв.м., вбиральні, забору площею 7,4 кв.м. Зазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 295 кв.м. (а.с. 27-34) Частиною 1 ст. 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. В такому рішенні Верховного Суду України від 18.12.2013 року (справа 6-137цс13) висловлена наступна позиція. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Тому суд приходить до висновку, що вказані об'єкти будівництва являються самочинним будівництвом, тому що вони збудовані [PERSON] без відводу у безстрокове користування земельної ділянки. Пленум Верховного Суду України в п. 7 та 8 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 роз'яснив судам, що якщо ж спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво, то до спадкоємців переходить лише право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будівельні матеріали, обладнання, які були використані у житлову будинку по [ADDRESS]. Заповіту він не залишив, тому спадкування здійснюється за законом відповідно до правил ЦК УРСР. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. (ст. 548 ЦК УРСР) Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З відповіді П'ятої одеської державної нотаріальної контори від 17.04.2014 р. № 665/01-16 вбачається, що внаслідок перевірки, проведеної в період з 1986 р. по цей час, спадкова справа до майна [PERSON], померлого [INFO] р. не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, (а.с. 79) Відповідно до паспорту [PERSON] та домової книги будинку [ADDRESS] на день відкриття спадщини, тобто на [INFO] р. зі спадкодавцем проживала та була прописана лише [PERSON], яка відповідно до вимог ст.ст. 529, 548 і 549 ЦК УРСР прийняла спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Інші спадкоємці спадщину не прийняли, що підтвердила в судовому засідання відповідач [PERSON], двоюрідна сестра позивача. Зазначені в цьому рішенні юридичні і фактичні обставини надають [PERSON] підстави для звернення до Одеської міської ради з заявою про надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно та отримання після цього дозволу на реконструкцію вказаного житлового будинку. В частині усунення перешкод в здійсненні права на забудову позивачу необхідно відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що з 1989 року в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON], яка пред'являла і до [PERSON] вимоги, в тому числі і в судовому порядку, щодо її права користування цим будинком. У зв'язку з цим спором [PERSON] заперечує проти здійснення [PERSON] реконструкції. Бажаючи здійснити реконструкцію позивач знесла частину будівель, а саме літ. «А1», літ. «А-ж», літ. «Ж» та на її замовлення художньо-інжінірінговим центром «Експрес-Проект» розроблено містобудівельний розрахунок реконструкції житлового будинку за адресою: [ADDRESS], м. Одеса, з влаштуванням мансардного поверху. Належного дозволу на цю реконструкцію [PERSON] не отримала і здійснює її самочинно, тобто без правових підстав. Тому суд не може захистити відповідно до вимог, передбачених ст. ст. 15 і 16 ЦК України, ст. ст. 1, 3 і 4 ЦПК України, право не реконструкцію, яке [PERSON] не набула. Також відсутні докази щодо неправомірної поведінки відповідача [PERSON]

Outcome: partial