overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

24 квітня 2014 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбуються про здоров'я і розвиток дитини, постійного доходу не має, а тому просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошової сумі. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач з позовом не погоджується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]), який мешкає за адресою: [ADDRESS], працює охоронцем в ТОВ «Промтоварний ринок» є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою [PERSON], [INFO], не працює. Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється, постійного місця роботи не має. Відповідно до ст.ст. 182, 184 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, якій не має постійного доходу, а також думку сторін, з урахуванням середньо статичної заробітної плати по Овідіопольському районі Одеської області, яка складає 2538 грн. та середньої місячною зарплатою відповідача, яка складає 3300 грн. за місяць, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн., але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст. 367 ч.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

24 квітня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 28 серпня 1999 року у відділі РАГС Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області, від спільного проживання мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, близько півтора року сторони проживають окремо. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. З метою належного допиту відповідача в зв'язку з тим, що він мешкає в м.Мелітопіль, на підставі ухвали суду від 12 травня 2014 року було направлене окреме доручення про його допит до Мелітопілського міськрайонного суду Запорізької області. Зазначене доручення було повернуто на адресу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 09 вересня 2014 року. Відповідач [PERSON] викликався до суду для отримання пакету документів та допиту в якості відповідача на 16 червня та 03 липня 2014 року, однак повідомлення були повернуті на адресу суду без вручення (а.с.19-37). Суд, заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28 серпня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАГС Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис № 619, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАГС м.Костянтинівки Донецької області (а.с.7), свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС по м.Костянтинівка Костянтинівського МРУЮ Донецької області (а.с.6). Близько півтора року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

24 квітня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Бойко Л.В., Служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації, про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Бойко Л. В., служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації про визнання права власності на спадкове майно. 16 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у цій справі і просила визнати за нею право власності на цінні папери ПАТ «Тернопільський молокозавод», акцій простих - іменних в кількості 6666 шт.; визнати за [PERSON] право власності на цінні папери ПАТ «Тернопільський молокозавод», акцій простих - іменних в кількості 6667 шт.; визнати за [PERSON] право власності на цінні папери ПАТ «Тернопільський молокозавод», акцій простих - іменних в кількості 6667 шт.; визнати за [PERSON] право власності на цінні папери ПАТ «Тернопільський молокозавод», акцій простих-іменних в кількості 6667 шт.; визнати за [PERSON] право власності на цінні папери ПАТ «Тернопільський молокозавод», акцій простих-іменних в кількості 6667 шт. Суд, оглянувши матеріали справи, вивчивши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення прийшов до переконання про її підставність.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

24 квітня 2015 позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 липня 2012 року виконавчим комітетом Селищенської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, за актовим записом № 06. У судове засідання позивач не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

24 квітня 2015 року [PERSON] (далі позивачка) звернулась до суду з позовом до [PERSON].(далі відповідач) про розірвання шлюбу, де зазначив, що13 листопада 1998 року вони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва, актовий запис за № 871 від 13.11.1998 року. В обґрунтування позову зазначила, що на протязі останніх двох років життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім»ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає позивачки дочка, зять, її мати, що тяжким чином впливає на їх психологічний стан та кожен раз спричиняє їй душевні страждання. Наданий момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, тому вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем неможливі, тому просить шлюб укладений,13 листопада 1998 року зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва між нею та відповідачем - розірвати. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю, просить шлюб розірвати. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин. Спроби на примирення в минулому не принесли жодних результатів. Судові витрати з відповідача просить не стягувати. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, погодився з тим, що шлюб має бути розірваний. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони фактично сімейних стосунків не підтримують, і це дає суду підстави для висновку про те, що сім'я повністю розпалась і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Встановлено, що під час реєстрації шлюбу 13 листопада 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва, актовий запис № 871, прізвище позивачка не змінювала, оскільки до реєстрації шлюбу мала прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

24 квітня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що вказана квартира перебуває у комунальній власності, у даній квартирі крім позивача були зареєстровані його батьки [PERSON], [PERSON] та брат [PERSON]. [INFO] помер батько [PERSON], [INFO] померла мати [PERSON] З січня 2008 року відповідач перестав спілкуватись та спільно проживати з сім?єю, на похорони батьків останній не приходив. Відповідач, будучи зареєстрованим в спірній квартирі, фактично не проживає в ній з січня 2008 року. З цього часу по сьогодні [PERSON] відсутній в спірній квартирі без поважної причини. Відповідач добровільно залишив житло, ніякої участі в утриманні спірної квартири не бере, не сплачує за комунальні послуги, квартирної плати, не бере участі в поточних ремонтах. Позивач не має матеріальної змоги проводити оплату за комунальні послуги, які нараховуються на відповідача, а також немає можливості оформити субсидії. Оскільки відповідач не проживає в вищезазначеній квартирі понад шість місяців, вважає, що є всі підстави визнати його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не з?явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через засоби масової інформації. Зі згоди позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в зв'язку з наступним. 01 квітня 2003 року між [PERSON] та ЖКП№2 Нововолинської міської ради було укладено Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду (а.с.4,5) згідно якого, наймодавець надає наймачу [PERSON] та членам його сім?ї дружині [PERSON], синам [PERSON], [PERSON] у безстрокове користування житло за адресою [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO], [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.7,8). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS], що стверджується довідкою ЖКП №2 від 16.04.2015 року - а.с.7. Як вбачається з акту від 16 квітня 2015 року (а.с.11) складеного комісією ЖКП №2, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS], але за вказаною адресою більше семи років не проживає. Таким чином, в суді встановлено, що відповідач [PERSON] понад шість місяців без поважних причин відсутній по місцю постійного проживання, не проявляє ніякого інтересу до спірного житла як до свого постійного місця проживання і не належить до переліку осіб, за якими, у відповідності до ст. 71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк. Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому суд визнає [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст. 72 ЖК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

24 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вказує, що з 27 липня 1996 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина, [INFO]. Зазначав, що спільне життя у них не склалось, тому просив шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивач позов підтримав, відповідач позов визнала, просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 27 липня 1996 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано Панасівським сільвиконкомом Липоводолинського району Сумської області, актовий запис №4. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] зареєстрований [INFO], фактично проживає [INFO]. [PERSON] зареєстрована та проживає [INFO]. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст.3, ч.ч.5, 6 ст.7, ст.51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч.2 ст.112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

24 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що він з 26 січня 2015 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Дольською сільською радою Турійського району Волинської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу спільних дітей не мають, разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказуючи, що від подачі спільної заяви до органів реєстрації актів цивільного стану відповідач ухиляється, посилаючись на зайнятість, що їхній шлюб існує лише формально і його збереження є неможливим, оскільки він суперечить його інтересам, просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що наполягає на задоволенні позовних вимог, на примирення з відповідачем не погоджується, справу просить розглядати за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає та на розірвання шлюбу погоджується, справу просить розглядати за її відсутності. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з'явилися і згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 26 січня 2015 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Дольською сільською радою Турійського району Волинської області, актовий запис № 1 (а.с. 4). Від шлюбу спільних дітей не мають (а.с. 7-9). Судом встановлено, що позивач та відповідач спільних дітей не мають, разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, те, що відповідно до ст. 174 ЦПК України, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Судові витрати по справі суд залишає за позивачем [PERSON] у зв'язку з відповідним його клопотанням. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

24 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання [PERSON],[INFO], недієздатною та призначення над нею опіки. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що [PERSON], [INFO],є матір'ю. Вона тривалий час сильно хворіє на психічні захворювання, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра в комунальному закладі «Павлоградська міська лікарня №1 ДОР», страждає на хронічне, стійке захворювання психіки, внаслідок чого вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, є інвалідом другої групи. Також зазначає, що може надавати постійну допомогу у веденні господарства та догляді, тому просить призначити її опікуном над [PERSON],[INFO]. У судовому засіданні заявник підтримала заяву,просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви просив розглянути заяву без участі представника. Суд, вислухавши заявника, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.241 ЦПК України, ст.39 ЦК України - фізична особа може бути оголошена судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно приписів ч.1 ст.60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №141 від 23.06.2015 року - [PERSON], [INFO], страждає хронічним стійким психічним розладом у формі шизофренії параноідной, за своїм психічним станом в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.(а.с.33-35). Згідно подання від 10.04.2015 року орган опіки та піклування Павлоградської міської ради просить встановити опіку над психічно хворою [PERSON],[INFO], з боку - [PERSON].(а.с.7). За таких обставин, суд вважає необхідним визнати недієздатною [PERSON],[INFO], яка проживає за адресою: [INFO] та призначити над нею опікуна - [PERSON],[INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

24 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

24 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе через постійні суперечки та непорозуміння , з квітня 2014 року проживають вони окремо. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач до суду також не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 01 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спільне життя між ними не склалося, з квітня 2014 року сторони разом не проживають. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, на примирення не згодні. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved