Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

25 вересня 2017 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на квартиру № 6, загальною площею 26,4м.кв., житловою площею 18,5кв.м., розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Станційна, будинок № 70 Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивача просив задовольнити. Суд вважає, що позов є таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка починаючи з 22.09.1979р. є зареєстрованою та проживає у [INFO]. Відповідно до листа КП «Овідіопольське РБТІ» за вих. № 713 від 08.08.2017р. по вказаній квартирі житлового будинку поточна інвентаризація була проведена станом на 01.08.1997р., правовстановлюючі документи на даний обєкт нерухомого майна відсутні. Так, квартира [ADDRESS] розташована на першому поверсі двухповерхового будинку та складається в цілому з однієї кімнати житловою площею 18,5кв.м., кладової площею 7,9кв.м., тобто загальною площею 26,4м.кв. На сьогоднішній день позивачка продовжує проживати у вказаній квартирі по вул. Станційній, 70 в смт. Великодолинське, тобто добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за квартирою та утримує її, періодично здійснює в ній ремонтні роботи. Дані обставини підтверджуються довідкою, виданою КП «Великодолинське» від 20.09.2017р. № 1546. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, крім неї, немає. Слід зазначити, що раніше вулиця Станційна мала назву вулиця Мізікевича (була перейменована згідно рішення [PERSON] селищної ради № 15-VІІ від 20.11.2015р.). Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст. 344 ЦК України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Статтею 344 ч. 1 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст. 344 ч. 4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим, факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Але набрання рішенням суду законної сили не є підставою для виникнення права власності на нерухоме майно. На цей вид майна право власності за набувальною давністю виникає з моменту державної реєстрації цього права. Таким чином, увесь час проживання у [INFO] позивачка розуміла, що вона не належить їй на праві власності, однак вона її підтримувала у належному стані, що говорить про виконання всіх необхідних елементів набувальної давності, передбаченої у вже вказаній статті 344 ЦК України.). За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved