Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

25 квітня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що протягом останніх двох років стосунки погіршилися, причиною стали постійні розбіжності при вирішенні побутових питань та різні погляди щодо спільного бюджету, ведення побуту та поведінки в сім`ї, внаслідок чого вони прийняли рішення розірвати шлюб. Спільне господарство не ведеться, майновий спір відсутній, діти поживають з нею. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.05.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.06.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 29.07.2019 р. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.07.2019 року задоволено частково клопотання відповідача, надано сторонам у справі строк на примирення два місяці до 29.10.2019 р., провадження у справі зупинено. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.10.2019 року поновлено провадження у справі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, вказала, що сімейні відносини фактично припинені за рік, вона перебувала під постійним психологічним тиском, на час подання позовної заяви вона проживала в квартирі відповідача разом з доньками, потім коли чоловік повернувся з рейсу - дівчати залишалися з відповідачем, оскільки вона не має можливості купити квартиру. На теперішній час відповідач знову в рейсі та вона проживає у його квартирі з дівчатами, після розірвання шлюбу планує забрати дівчат за своїм місцем проживання. Майнового спору на час розгляду справи в суді не має. Представник відповідача адвокат Мокіна І.В. в судовому засіданні вказала, що відповідач позов визнає, час для примирення результатів не дав, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу. Сімейні відносини припинені з травня 2019 року, діти проживали та проживають за місцем проживання відповідача. Зазначала, що зі слів відповідача сімейні відносини припинені, оскільки позивачці не вистачала грошей, що заробляв відповідач. Вважає, що діти повинні проживати з батьком, який їм створив усі умови для проживання. Суд, заслухав пояснення позивача, представника відповідача, дослідив матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 жовтня 2005 року у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 15.10.2005 року (арк. справи 6). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвами про народження (арк. справи 11-12). Судом встановлено, що сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру на подальше збереження сім`ї. Майнового спору на час розгляду справи судом немає. Діти подружжя на час розгляду справи в суді проживають за адресою: [ADDRESS] , що визнано сторонами. Сторонам роз`яснено, що у випадку існування спору щодо місця проживання малолітніх дітей, мають право звернутися до органу опіки та піклування, або до суду. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст. 26 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 80 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини та категоричне небажання позивача на примирення, безрезультатність вжитих заходів щодо примирення відповідачем, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім`ї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі жінки, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторонами не заявлено про зміну їх прізвищ на дошлюбні. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 29 жовтня 2019 року. На підставі викладеного, ст.ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved