Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

25 липня 2017р. позивач [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що із 25 лютого 2006 р. перебуває із відповідачем [PERSON] у шлюбі і проживала разом із ним, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає із позивачем. Відповідач добровільно надає кошти на утримання дитини. Через кілька років після народження дитини в їх сім`ї стали виникати часті сварки, які влаштовувались з різних причин. Відповідач постійно перебував на роботі, а у вільний час не приділяв достатньої уваги сім`ї. Таким чином, з кожним днем їх стосунки з відповідачем ставали все гіршими. Вони віддалялися один від одного. Були випадки, що вони припиняли шлюбні відносини та позивач з дитиною переїжджала від позивача, але потім примирялись заради збереження сім`ї. Однак в вересні 2015 року позивач з відповідачем припинили шлюбні стосунки, які більше не поновлювали. Наразі вони проживають окремо та їх шлюб існує лише формально. Спір про майно будуть намагатися вирішити мирно. Після розірвання шлюбу дитина залишається жити з позивачем. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», витрати по справі стягнути з відповідача. Позивач [PERSON] надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]» (а.с. 15). Відповідач [PERSON] надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує (а.с.16). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 25 лютого 2006 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] від 25 лютого 2006 року, актовий запис 53 (а.с.4). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України сторона, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: approved