overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

25.09.2017 року позивач звернулась до суду та просила постановити рішення, яким надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON], померлої 12.12.2013 року. В обґрунтування позову зазначає, що 12.12.2013 року померла її баба [PERSON] і в 6-ти місячний строк вона повинна була подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини за померлою за законом, так як є єдиною спадкоємицею після її смерті. Однак зробити цього не змогла, оскільки перебувала у скрутному матеріальному становищі. Звернулась до нотаріуса лише 07.07.2015 року і ним було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину. Для захисту своїх прав змушена звернутись до суду. В судове засідання позивач та її представник не зявились. В заяві просили справу розглядати без їх присутності. Позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився також. В заяві просили справу розглядати без їх присутності. Не заперечують щодо задоволення позову. Суд відповідно до положень ст. 174 ЦПК України приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, та, давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON], онука покійної, є єдиною спадкоємицею за законом, яка звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 12.12.2013 року. Вказані факти підтверджуються копіями свідоцтва про смерть [PERSON], про народження [PERSON], [PERSON], про одруження [PERSON] та [PERSON], повідомленням нотаріуса (а.с. 7, 9-13, 18). Згідно довідки, виданої виконкомом Городницької обєднаної територіальної громади [PERSON], на момент смерті була зареєстрована та проживала одиноко за адресою: с. Лучиця, вул. Центральна, 18 (а.с. 8). Однак позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк (а.с. 5). На підтвердження поважності причини пропуску звернення в шестимісячний строк до нотаріуса зазначає, що займалась вихованням та доглядом за малолітніми дітьми: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Також в період з 08.04.2014-18.04.2014 року та з 03.06.2014-18.06.2014 року займалась лікуванням своєї хворої дитини [PERSON], що стверджується довідкою Житомирської Центральної міської лікарні Поліклініки Богунського району (а.с. ). У відповідності до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплив 12.06.2014 року та на вказану дату позивач доглядала за хворою малолітньої дитиною, що суд вважає поважною причиною, та позов підлягає задоволенню з наданням додаткового строку на прийняття спадщини строком один місяць, достатньому для подання нею заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

25.09.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 21.12.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час спільне життя з відповідачем стало неможливим, тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Ремішевська». В судове засідання позивач не зявилася, в позовній заяві вказала, що просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 21.12.2007 року зареєстрували шлюб, про що виконкомом Іванівської сільської ради Волноваського району Донецької області в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №06 (а.с.4). Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, позивач, згідно заяви, на позові наполягає, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

25.09.2017 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності по ? частці кожному земельної ділянки площею 1,2097 га, кадастровий номер 7422280500:06:000:2038, рілля, яка розташована на території Атюшівської сільської ради, Коропського району Чернігівської області та по ? частці земельної ділянки площею 0,6460 га, кадастровий номер 7422286500:06:000:5405, кормові угіддя, яка розташована на території Поліської (Пролетарської) сільської ради, Коропського району Чернігівської області в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер 22.01.2016 року. В обґрунтування позову зазначили, що не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно (земельні ділянки), оскільки право власності на земельні ділянки було зареєстровано після смерті спадкодавця. У судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачі надіслали суду заяви про розгляд справи у відсутність представників. Проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області надіслав заяву про розгляд справи без участі представника. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. 22 січня 2016 року помер батько позивачів [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія 1-ЕЛ № 266661). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 095390 від 10 січня 2006 року [PERSON] був власником земельних ділянок площею 1,2097 га, кадастровий номер 7422280500:06:000:2038, рілля, площею 0,6460 га, кадастровий номер 7422286500:06:000:5405, кормові угіддя. За повідомленням нотаріальної контори спадкоємцями майна померлого [PERSON] за заповітом є його діти [PERSON], [PERSON], які прийняли спадщину подачею заяв до нотаріальної контори. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 вересня 2017 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки первинна реєстрація права власності на земельну ділянку була проведена після смерті спадкодавця. Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

25.09.2017 року позивач подав в суд позов, в якому просив розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що шлюбно-сімейні стосунки з дружиною припинені, спільне господарство не ведеться, мешкають вони з відповідачем окремо. Збереження шлюбу неможливо. Сторони в судове засідання не з'явилися. Надали до суду заяви з проханням розглядати справу у їхню відсутність. Позивач зазначив, що позов підтримує, вказав, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з 27 травня 2017 року, з того ж часу вони з відповідачем мешкають окремо. Вказав, що під час спільного проживання у них з дружиною постійно виникали сварки, які як він вважає провокувала саме відповідач, він намагався прикласти зусиль для збереження шлюбу але вони були марними. Дружина його не цінує та не приймає до уваги все те, що він робить для родини. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і строк для примирення не потрібен. Відповідач вказала в заяві, що позов визнає і згодна на розірвання шлюбу, зазначила, що шлюбно-сімейні відносини з позивачем припинені з 27 травня 2017 року, з того ж часу вони з ним мешкають окремо. Зазначила, що вважає що саме позивач винен у тому, що у них не склалися стосунки та він змусив її з донькою переїхати до іншого житлового приміщення. Вказала, що строк для примирення не потрібен. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 листопада 2015 року, який зареєстрований у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №609. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З 27 травня 2017 року сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, мешкають окремо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. З огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні взаємини подружжя, суд вбачає всі підстави для розірвання шлюбу, оскільки стосунки, які існують між позивачем та відповідачем формальні та виключають можливість збереження шлюбу в його дійсному розумінні та сенсі та суперечать інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

25.09.2017 року представник позивача [PERSON] акціонерне товариство ДТЕК Донецькобленерго [PERSON], що діє на підставі довіреності, звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позову представник позивача послався на те, що відповідачі, які мешкають за адресою: [ADDRESS] є споживачами електричної енергії (особовий рахунок № 4853-53), між ними та позивачем виникли відповідні зобовязання по сплаті спожитої електричної енергії. 19.04.2017 року при перевірці представниками позивача виконання вимог Закону України Про електроенергетику та [PERSON] користування енергетичною енергією для населення було виявлено порушення ними ст.ст.26, 27 Закону України Про електроенергетику та п.п. 42, 48 [PERSON] користування енергетичною енергією для населення, що виразилося у: самовільному підключенні до електромережі іншого споживача (власника мереж) без порушенням схеми обліку. Виявлене порушення було зафіксоване в Акті про порушення ПКЕЕН №212586 від 19.04.2017 р., відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, на підставі вищезазначеного Акту, було визначено обсяг та вартість спожитої, але не врахованої електричної енергії на загальну суму 29261,02 гривень. Акт про порушення ПКЕЕН, а також розрахунок заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку, електричну енергію відповідачами не оскаржувався, отже відповідачі зі свого боку, визнали факт порушення чинних ПКЕЕН, а також згоду із складеним актом та нарахованою сумою заборгованості. У звязку з чим просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиту, але не враховану приладами електричну енергію у розмірі 29261,03 гривень, а також судові витрати які були сплачені при подачі даного позову у розмірі 1600 гривень 00 копійок. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити, розглянути справу без її участі та не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи неодноразово повідомленими, до відкритого судового засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

25.09.2017 року представник позивача [PERSON] акціонерне товариство ДТЕК Донецькобленерго [PERSON], що діє на підставі довіреності, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позову представник позивача послався на те, що відповідачка, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] є споживачкою електричної енергії (особовий рахунок № 4851-44), між нею та позивачем виникли відповідні зобовязання по сплаті спожитої електричної енергії. 19.04.2017 року при перевірці представниками позивача виконання вимог Закону України Про електроенергетику та Правил користування енергетичною енергією для населення було виявлено порушення ними ст.ст.26, 27 Закону України Про електроенергетику та п.п. 42, 48 Правил користування енергетичною енергією для населення, що виразилося у: пошкодженні приладу обліку електричної енергії. Виявлене порушення було зафіксоване в Акті про порушення ПКЕЕН №212599 від 19.04.2017 р., відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, на підставі вищезазначеного Акту, було визначено обсяг та вартість спожитої, але не врахованої електричної енергії на загальну суму 5457,23 гривень. Акт про порушення ПКЕЕН, а також розрахунок заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку, електричну енергію відповідачами не оскаржувався, отже відповідачі зі свого боку, визнали факт порушення чинних ПКЕЕН, а також згоду із складеним актом та нарахованою сумою заборгованості. У звязку з чим просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиту, але не враховану приладами електричну енергію у розмірі 5754,23 гривень, а також судові витрати які були сплачені при подачі даного позову у розмірі 1600 гривень 00 копійок. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити, розглянути справу без її участі та не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Відповідака [PERSON], будучи неодноразово повідомленою, до відкритого судового засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

25.09.2017 року представник позивача [PERSON] акціонерне товариство ДТЕК Донецькобленерго [PERSON], що діє на підставі довіреності, звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позову представник позивача послався на те, що відповідачі, які мешкають за адресою: м. Маріуполь, Приморський район, вул. Жуковського, буд. 44 є споживачами електричної енергії (особовий рахунок № 155-6), між ними та позивачем виникли відповідні зобовязання по сплаті спожитої електричної енергії. 18.05.2017 року при перевірці представниками позивача виконання вимог Закону України Про електроенергетику та [PERSON] користування енергетичною енергією для населення було виявлено порушення ними ст.ст.26, 27 Закону України Про електроенергетику та п.п. 42, 48 [PERSON] користування енергетичною енергією для населення, що виразилося у: самовільному підключенні до електромережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку. Виявлене порушення було зафіксоване в Акті про порушення ПКЕЕН №213111 від 18.05.2017 р., відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, на підставі вищезазначеного Акту, було визначено обсяг та вартість спожитої, але не врахованої електричної енергії на загальну суму 25826,67 гривень. Акт про порушення ПКЕЕН, а також розрахунок заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку, електричну енергію відповідачами не оскаржувався, отже відповідачі зі свого боку, визнали факт порушення чинних ПКЕЕН, а також згоду із складеним актом та нарахованою сумою заборгованості. У звязку з чим просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиту, але не враховану приладами електричну енергію у розмірі 25826,67 гривень, а також судові витрати які були сплачені при подачі даного позову у розмірі 1600 гривень 00 копійок. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити, розглянути справу без її участі та не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи неодноразово повідомленими, до відкритого судового засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

25.09.2017р. позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11799,70грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» і відповідачем був укладений кредитний договір №500910114 від 25.06.2013р. на суму 11467,21грн.. 30.09.2014р. між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача, в тому числі за кредитним договором №500910114 від 25.06.2013р.. 10.10.2016р. між ТОВ «Дата Майнінг Груп» і позивачем було укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, за яким ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредиту, нарахованими процентами, комісіями, та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Дата Майнінг Груп», а позивач набув право вимоги на грошові кошти від відповідача, про що останньому було направлено відповідне письмове повідомлення. Відповідно до Додатку №1-1 до договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 11799,70грн.. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти та комісію за його користування та виконати інші зобов'язання в строки на умовах, передбачених кредитним договором. Свої зобов'язання відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 10.10.2016р. за ним рахується заборгованість в сумі 11799,70грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в сумі 9263,19грн., та заборгованості по процентам і комісією в сумі 2536,51грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглянути без його участі. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, взявши до уваги повне визнання відповідачем позову, враховуючи вимоги ст.526, ч.1 ст.530, ст.610, п.3 ч.1 ст.611, ст.629, ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1054, ст.1056-1 ЦК України, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем належними засобами доказування доведено всі ті обставини, на які він послався як на підставу своїх вимог, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Також в силу ч.1 ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 1600грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

25.09.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений 21.10.1995 року між ним та відповідачем. Як на підставу позову посилається на те, що з 1995 року він з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинені з червня 2016 року. Від сумісного проживання мають дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Ухвалою суду від 10.10.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. В підготовче засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити, на примирення незгоден. Відповідач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, шлюбні відносини припинені у червні 2016 року, час на примирення непотрібно; після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Литвинова». Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в оригіналі Свідоцтва про шлюб, 21 жовтня 1995 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб. Подружжя має спільних дітей: повнолітнього [PERSON], [INFO], неповнолітніх: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені в червні 2016 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть. На підставі викладеного, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає,\~що підстави,\~на які\~посилається позивач,\~наполягаючи на\~розірванні шлюбу,\~є обґрунтованими,\~збереження сім'ї\~неможливо,\~шлюб фактично\~розпався та\~існує формально,\~тому позов\~підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved