Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

24 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,37 га за адресою: [ADDRESS] Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, в тому числі у виді вищевказаної земельної ділянки. У передбачений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право а спадщину щодо цього майна їй було відмовлено у зв'язку з помилками, допущеними у правовстановлюючому документі, що не дозволяє нотаріусу прийняти його як належний та вчинити нотаріальні дії. За вказаного позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом та просить про захист її спадкових прав. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але в адресованій суду заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує, та просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач Лиманівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області також звернулася до суду із заявою, в якій просила справу розглянути у їх відсутність та проти задоволення позову [PERSON] не заперечувала. Дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до заповіту, посвідченого 4 жовтня 2007 року секретарем виконкому Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідав все майно, що належатиме йому на час смерті, [PERSON] (а.с. 13). За даними свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року, про що Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 48 від 10.10.2013 року (а.с. 14). Згідно копії Державного акту МК № 04865, виданого на підставі рішення Лиманівської сільської ради народних депутатів від 28.08.93 року № 179, на час смерті [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,37 га для ведення підсобного господарства (а.с. 16). Зі змісту рішення Лиманівської сільської ради про зміну нумерації житлового будинку та присадибної земельної ділянки, належних [PERSON], вбачається про розташування вказаного майна за адресою: [ADDRESS] За даними спадкової справи, заведеної Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області за № 188/2013, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту звернулася [PERSON]. Згідно довідки Лиманівської сільської ради, на час смерті [PERSON] із ним проживали та були зареєстровані невістка - позивачка [PERSON], онуки та правнук. Осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні не зазначено (а.с. 9). Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом, підтверджуються листом нотаріуса Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 11.04.2014 року № 349/02-14, в якому позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, у зв'язку з тим, що дата видачі правовстановлюючого документу, передує даті прийняття рішення щодо передачі у власність [PERSON] вищевказаного майна (а.с. 19). Вказане також вбачається із наданого позивачкою Державного акту серії МК № 04865, в якому дата його видачі (25 серпня 1993 року) дійсно передує даті прийняття рішення Лиманівської сільської ради народних депутатів від 28.08.1993року № 179 про передачу земельної ділянки площею 0,37 га для ведення підсобного господарства [PERSON] (а.с. 16). Дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку про належність вищевказаного майна спадкодавцю [PERSON], а невідповідність відомостей, зазначених у правовстановлюючому документі є наслідком помилкового зазначення дати видачі вказаного документу, що перешкоджає спадкоємцю нотаріально оформити свої спадкові права. За положеннями ЦК України (ч.5 ст. 1268), спадкоємцеві незалежно від часу прийняття спадщини вона належить з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи викладене, та встановивши, що [PERSON] згідно зі ст.ст. 1233-1236 ЦК України є спадкоємцем [PERSON] за повітом, та відповідно до положень ст. 1269 ЦК України спадщину прийняла, проте наявні у правовстановлюючому документі розбіжності, перешкоджають позивачці нотаріально оформити спадкові права на вищевказане нерухоме майно, при цьому належність вищевказаного майна спадкодавцю не викликає сумніву, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, а її право, відповідно до ст.16 ЦК України, підлягає захисту судом.

Outcome: approved