Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

26.09.2019 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] з позивачкою. Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 04.03.2017 р. Від подружнього життя в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Стосунки з відповідачем погіршилися. На даний час сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного. Оскільки їхній шлюб носить формальний характер, просить такий розірвати. 10.10.2019 року ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області відкрито провадження по справі і призначено підготовче засідання на 07.11.2019 року. 30.10.2019 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він не заперечує проти задоволення позову про розірвання шлюбу, однак позовні вимоги про визначення місця проживання дитини просить залишити без задоволення. Ухвалою суду від 07.11.2019 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, оскільки не в повному обсязі сплачено судовий збір. 12.11.2019 представником позивача усунуто недоліки позовної заяв вказані в ухвалі суду від 07.11.2019 22.01.2020року закрито підготовче засідання і справ призначено до розгляду по суті на 18.02.2020р. В судове засідання представник позивача [PERSON] . не зявився, однак подав до суду заяву в якій, позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Просить проводити розгляд справи у відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання 18.02.2020 не з`явився, однак 30.10.2019р. подав відзив на позовну заяву, в якому висловив свою правову позицію щодо заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Шлюб між сторонами зареєстровано 04.03.2017 року. Від подружнього життя в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім`ї. Суд приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався остаточно, сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому цей шлюб слід розірвати. Щодо заявленої вимоги [PERSON] про залишення проживати доньку [PERSON] з нею то така не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст.19 СК України, при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи те, що позивачка попередньо не звернулася до органу опіки та піклування з метою отримання висновку про доцільність визначення місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з нею, відповідач заперечує проти визначення місця проживання дитини з матірю, тому суд вважає, що позовна вимоги [PERSON] в частині визначення місця проживання [PERSON] з позивачкою є необґрунтованою, безпідставною і такою що не підлягає до задоволення. Крім цього, суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно до частини задоволених позовних вимог, а саме в сумі 768,40грн. оскільки судом задоволено позовні вимоги в частині розірвання шлюбу.

Outcome: approved