Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

25.09.2018 р. заявники [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із вказаною заявою, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. Заявники як спадкоємці першої черги за законом не можуть її оформити у нотаріуса, оскільки в документі, що посвідчує право власності на спадкове майно прізвище покійного вказано як «[PERSON]», а згідно свідоцтву про смерть «[PERSON]». Тому заявники звернулися до суду за захистом своїх прав. Заявники просять: встановити факт належності [PERSON], який помер [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області [INFO] свідоцтва про право власності [NUMBER] від 14.06.1993 р., видане Макарівською районною державною адміністрацією Київської області згідно з розпорядженням (наказом) від 27.05.1993 р. на імя [PERSON]. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 26.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті. Заявники в судове засідання не з'явилися, подали до суду письмові заяви, в яких просять суд розглянути заяву без їх участі, заяву підтримують та просять суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, заяв, клопотань до суду не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши і оцінивши письмові докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтву про смерть серії [NUMBER], виданого 28.10.2008 р. Виконавчим комітетом Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області [INFO] помер [PERSON] (а.с. 5). Згідно відповіді на заяву щодо оформлення спадщини № 1557/02-31 від 13.09.2018 р. Макарівська районна державна нотаріальна контора відмовила заявникам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки встановлено розбіжність у записах свідоцтва про смерть спадкодавця, де його прізвище вказано як «[PERSON]» та у документі, що мав би підтвердити право власності на спадкове майно, а саме у свідоцтві на право власності [NUMBER] від 14.06.1993 р. прізвище вказано «[PERSON]» (а.с. 11). Так, з свідоцтва про право власності [NUMBER] від 14.06.1993 р., вбачається, що його видано Макарівською районною державною адміністрацією Київської області згідно з розпорядженням (наказом) від 27.05.1993 р., на імя [PERSON] (а.с. 11). Згідно свідоцтву про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 05.05.1987 р., [PERSON] та [PERSON] одружилися 05.05.1987 р. Свідоцтво складено російською мовою та в графі прізвища вказані: чоловікові «[PERSON]», дружині «[PERSON]» (а.с. 13). Згідно паспорту серії [NUMBER], його видано [PERSON]. Згідно технічного паспорту, виданого 20.04.1993 р., який складений на російській мові вбачається: «Технический паспорт на квартиру [ADDRESS], собственник квартиры [PERSON]» (а.с. 12-16). Згідно технічного паспорту, виданого 09.08.2012 р., який складений українською мовою, на квартиру [ADDRESS], власником вказано [PERSON] (а.с. 17-21). Відповідно до експертного висновку від 16.08.2012 р. № 056/534-с, наданого Українським бюро лінгвістичних експертиз, встановлено, що у практиці лінгвістичних експертиз спостерігаються непоодинокі випадки документальної фіксації некоректних форм особових імен під впливом російської вимови або під графічним впливом відповідних записів російською мовою. Наявність у частині документів записів, що відповідають чинним нормам, призводять до виникнення орфографічно відмінних записів у різних документах однієї особи або членів однієї родини. Ідентифікація таких записів грунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими вище причинами. З урахуванням зазначеного українські записи прізвища [PERSON] та [PERSON] у документах наданих для експертизи (державний акт на право власності на земельну ділянку, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право власності) є ідентичними (а.с. 22). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved