Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

26.05.2015 р. ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» (далі [PERSON]) в особі його представника [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUI.137964.003 від 16 липня 2013 р. в розмірі 6173,32 грн., обгрунтовуючи вимоги тим, що 16.07.2013 р. між Банком і [PERSON] був укладений вказаний Договір. За умовами договору [PERSON] встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн. на рахунок № 26251000127393, який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг, зі сплатою 36 % річних за користування кредитом. Банк свої зобовязання виконав і на підставі Анкети-Договору позичальника з лімітом, надав кредит, встановивши 05.08.2013 р. вказаний кредитний ліміт. [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконує та своєчасно не сплачує нараховані за користування кредитними коштами відсотки у встановлені договором терміни. Станом на 06.02.2015 р. заборгованість склала 7830,58 грн., яка складається з 3549,29 грн. заборгованості по тілу кредиту, 1703,93 грн. простроченої заборгованості по тілу кредиту, 157,57 грн. поточної заборгованості по відсотках, 1515,04 грн. простроченої заборгованості по відсотках, 904,75 грн. суми пені. Постановою Правління НБУ від 27.11.2014 р. № 743 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «ВБР». Представник позивача [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилася. В заяві просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково і пояснив, що дійсно 16.07.2013 р. з Банком уклав кредитний договір, користувався кредитними коштами, сплачував заборгованість до червня 2014 р.. Через затримку виплати заробітної плати, наявність хвороб, періодичне перебування в зоні АТО не мав фінансової можливості сплачувати заборгованість. З заявленою до стягнення сумою заборгованості погоджується. Заслухавши відповідача, дослідивши письмові докази суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 16 липня 2013 р. між Банком і [PERSON] укладено кредитний договір № ICKGMCUI.137964.003, відповідно до п.п. 2.2-2.8, 3.1, 3.4 якого [PERSON] зобовязався протягом 60 днів з моменту його укладання встановити кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн. на рахунок № 26251000127393, який був відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти у розмірі 36 % річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Кредит надавався на підставі Анкети-Договору позичальника з лімітом, зазначеним в п. 2.2 на споживчі цілі і вступив в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 3-х років, але в будь-якому випадку до повного виконання зобовязань. 05.08.2013 р. [PERSON] встановив кредитний ліміт на 2000,00 грн. на відкритий рахунок. Згідно п. 6.2 [PERSON] нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення (а.с. 8-11). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] заборгував Банку станом на 06.02.2015 р. 7830,58 грн., що становить 3549,29 грн. заборгованості по тілу кредиту, 1703,93 грн. простроченої заборгованості по тілу кредиту, 157,57 грн. поточної заборгованості по відсотках, 1515,04 грн. простроченої заборгованості по відсотках, та 904,75 грн. суми пені (а.с. 3-7). Судом встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобовязання, визначені [PERSON], не виконав і не сплатив заборгованість по кредиту та нараховані за користування кредитними коштами відсотки у встановлені договором терміни, що підтвердив у судовому засіданні, однак посилання відповідача на фінансову неспроможність сплачувати заборгованість через хворобу, несвоєчасність виплати заробітної плати, перебування в зоні АТО є голослівними та не підтвердженими письмовими доказами. Банком вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачеві досудової вимоги з вимогою погашення заборгованості (а.с. 12), однак її одержання [PERSON] в суді заперечує. Відповідно до ст.ст.. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 цього ж Кодексу передбачено строк (термін) виконання зобовязання, а саме якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.. 625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання і на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням розміру процентів, встановленого договором, від простроченої суми. У відповідності з ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст. 1050 цього ж Кодексу за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо ж позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач свої зобовязання по кредитному договору виконав повністю, а відповідач кредитну заборгованість не погасив, чим порушив умови [PERSON], тому позовні вимоги підлягають задоволенню в межах заявленої до стягнення суми, яка становить 6173,32 грн. (а.с. 2), адже суд не може вийти за межі позовних вимог. Крім того, у відповідності до ч. 3 ст.. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі постанови Правління Національного Банку України від 27.11.2014 р. № 743 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням № 132 від 27.11.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «ВБР», тому суд присуджує з відповідача в дохід держави 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 549, 611, 625, ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України,

Outcome: approved