Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

25.12.2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В позові позивач посилався на те, що він працював на посаді молодшої медичної сестри (санітарка палатна) 1 чоловічого психіатричного відділення Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради з 13.06.2005 року, наказом №196 від 29.11.2015 року був звільнений згідно ч.2 ст. 40 КЗпП України в зв`язку з невідповідністю займаній посаді (нанесення тілесних ушкоджень 19.07.2015 року хворому [PERSON] під час його перебування на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради з 01.07.2015 року по 29.07.2015 року), вважає своє звільнення незаконним з наступних підстав: порушений порядок накладення дисциплінарного звільнення, а саме наказ був виданий у вихідний день тижня, копію наказу йому видати відмовились, а лише прохали поставити свій підпис в наказі, копію наказу він отримав 14.12.2015 року, вважає, що порушено ст.47 КЗпП України, яка передбачає видати копію наказу у день звільнення, причини його звільнення, викладені в наказі, а саме: невідповідність займаній посаді (нанесення тілесних ушкоджень 19.07.2015 року хворому [PERSON] під час його перебування на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради з 01.07.2015 року по 29.07.2015 року) не відповідають дійсності і вимогам ч.2 ст.40 КЗпП України, так ч.2 ст.40 КЗпП України передбачає підстави розірвання договору власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, вважає, що недостатня кваліфікація не може виражатися у нанесенні тілесних ушкоджень, вважає, що роботодавець безпідставно прийшов до висновку, що тілесні ушкодження хворому заподіяно ним, взявши до уваги пояснення хворого, висновок судово-медичного експерта від 24.07.2015 року про наявність тілесних ушкоджень у хворого, йому відомо, що спричинення тілесних ушкоджень є кримінально караним діянням, яке встановлюється не лікарем, а уповноваженою на це особою чи органом, прохає поновити його на посаді молодша медична сестра (санітарка-палатна) Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради, стягнути з Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.11.2015 року до дня поновлення на роботі, зобов'язати Комунальну установу Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 2000 грн. 08.02.2016 року до суду звернувся позивач з уточненою позовною заявою, в якій посилався на те, що він працював на посаді молодшої медичної сестри (санітарка палатна) 1 чоловічого психіатричного відділення Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради з 13.06.2005 року, наказом №196 від 29.11.2015 року був звільнений згідно ч.2 ст. 40 КЗпП України в зв`язку з невідповідністю займаній посаді (нанесення тілесних ушкоджень 19.07.2015 року хворому [PERSON] під час його перебування на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради з 01.07.2015 року по 29.07.2015 року), вважає своє звільнення незаконним з наступних підстав: порушений порядок накладення дисциплінарного звільнення, а саме наказ був виданий у вихідний день тижня, копію наказу йому видати відмовились, а лише прохали поставити свій підпис в наказі, копію наказу він отримав 14.12.2015 року, вважає, що порушено ст.47 КЗпП України, яка передбачає видати копію наказу у день звільнення, причини його звільнення, викладені в наказі, а саме: невідповідність займаній посаді (нанесення тілесних ушкоджень 19.07.2015 року хворому [PERSON] під час його перебування на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради з 01.07.2015 року по 29.07.2015 року) не відповідають дійсності і вимогам ч.2 ст.40 КЗпП України, так ч.2 ст.40 КЗпП України передбачає підстави розірвання договору власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, вважає, що недостатня кваліфікація не може виражатися у нанесенні тілесних ушкоджень, вважає, що роботодавець безпідставно прийшов до висновку, що тілесні ушкодження хворому заподіяно ним, взявши до уваги пояснення хворого, висновок судово-медичного експерта від 24.07.2015 року про наявність тілесних ушкоджень у хворого, йому відомо, що спричинення тілесних ушкоджень є кримінально караним діянням, яке встановлюється не лікарем, а уповноваженою на це особою чи органом, дисциплінарне стягнення накладено в порушення вимог ч.1 ст.148 КЗпП України через 4 місяці після виявлення проступку, прохає визнати незаконним та скасувати наказ №196 від 29.11.2015 року про звільнення його з посади молодшої медичної сестри (санітарки-палатної) Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради, поновити його на посаді молодша медична сестра (санітарка-палатна) Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради, стягнути з Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.11.2015 року до дня поновлення на роботі, зобов'язати Комунальну установу Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 2000 грн. 01.03.2016 року до суду звернувся представник відповідача [PERSON] з запереченнями на уточнену позовну заяву, в яких посилався на те, що позивач працював позмінно і вихідний день тижня: неділя був його робочим днем, з наказом позивач був ознайомлений 29.11.2015 року, про що свідчить акт, підставою для звільнення позивача була довідка Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації про результати перевірки заяви [PERSON], відповідно до якої йому рекомендовано притягнути всіх винних осіб до відповідальності дисциплінарного характеру, відповідно до п.27 посадової інструкції молодшої медичної сестри (санітарки-палатної) Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради позивач повинен бути зразком дисциплінованості, чистоти та охайності, піклуватися про хворих, підтримувати і укріпляти їх моральний стан, відповідно до п.2.19 інструкції позивач повинен дотримуватися принципів медичної деонтології, а також забезпечувати чуйне ставлення до пацієнтів, виявляти мякість, ввічливість, турботу, не допускати жорстокості, різкості, спорів і суперечок, до агресивної поведінки пацієнта відноситися спокійно, терпляче, без особистих образ, пам'ятаючи, що це проявлення психічної хвороби, посилався на п.4.1 інструкції, вважав, що факт нанесення тілесних ушкоджень пацієнту [PERSON] підтверджується особистою заявою пацієнта, наявністю саден в області стегна та мошонки під час огляду лікарем Павлюк, що зафіксовано в медичній карті стаціонарного хворого та висновком судмедексперта від 24.07.2015 року №26, вважає, що в даному випадку обставини справи підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації позивач не може виконувати покладені на нього трудові обов`язки, стягнення на позивача накладено відповідно до вимог ст.148 КЗпП України, не визнаючи спричинення позивачу моральної шкоди посилається на те, що до матеріалів справи не надано жодного доказу в обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди у сумі 2000 грн., характеру та обсягу страждань, майнових втрат тощо, прохає відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні позивач уточнену позовну заяву підтримав, суду пояснивши, що він не бив хворого [PERSON], 29.11.2015 року він не отримав копію наказу про своє звільнення, на засідання профспілкового комітету, де вирішувалося питання про надання згоди на його звільнення, не викликався, засідання відбулося без його участі, він отримав трудову книжку, однак копію наказу про звільнення він не отримав, вважає своє звільнення незаконним, прохає визнати незаконним та скасувати наказ №196 від 29.11.2015 року про звільнення його з посади молодшої медичної сестри (санітарки-палатної) Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради, поновити його на посаді молодша медична сестра (санітарка-палатна) Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради, стягнути з Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.11.2015 року до дня поновлення на роботі, зобов'язати Комунальну установу Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Представник позивача [PERSON] уточнену позовну заяву підтримав, суду пояснивши, що підстави незгоди зі звільненням його довірителя викладені у позові, а також в уточненій позовній заяві, прохає визнати незаконним та скасувати наказ №196 від 29.11.2015 року про звільнення позивача з посади молодшої медичної сестри (санітарки-палатної) Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради, поновити позивача на посаді молодша медична сестра (санітарка-палатна) Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради, стягнути з Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.11.2015 року до дня поновлення на роботі, зобов'язати Комунальну установу Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, суду пояснивши, що позивач працював позмінно і вихідний день тижня: неділя був його робочим днем, з наказом позивач був ознайомлений 29.11.2015 року, про що свідчить акт, підставою для звільнення позивача була довідка Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації про результати перевірки заяви [PERSON], відповідно до якої йому рекомендовано притягнути всіх винних осіб до відповідальності дисциплінарного характеру, відповідно до п.27 посадової інструкції молодшої медичної сестри (санітарки-палатної) Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради позивач повинен бути зразком дисциплінованості, чистоти та охайності, піклуватися про хворих, підтримувати і укріпляти їх моральний стан, відповідно до п.2.19 інструкції позивач повинен дотримуватися принципів медичної деонтології, а також забезпечувати чуйне ставлення до пацієнтів, виявляти м'якість, ввічливість, турботу, не допускати жорстокості, різкості, спорів і суперечок, до агресивної поведінки пацієнта відноситися спокійно, терпляче, без особистих образ, пам'ятаючи, що це проявлення психічної хвороби, посилався на п.4.1 інструкції, вважав, що факт нанесення тілесних ушкоджень пацієнту [PERSON] підтверджується особистою заявою пацієнта, наявністю саден в області стегна та мошонки під час огляду лікарем Павлюк, що зафіксовано в медичній карті стаціонарного хворого та висновком судмедексперта від 24.07.2015 року №26, вважає, що в даному випадку обставини справи підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації позивач не може виконувати покладені на нього трудові обов`язки, стягнення на позивача накладено відповідно до вимог ст.148 КЗпП України, не визнаючи спричинення позивачу моральної шкоди посилається на те, що до матеріалів справи не надано жодного доказу в обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди у сумі 2000 грн., характеру та обсягу страждань, майнових втрат тощо, прохає відмовити в задоволенні позову. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача: [PERSON] суду пояснив, що працює виконуючим обов`язки головного лікаря Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради з 2015 року, 20.07.2015 року йому стало відомо, що хворий [PERSON] поскаржився на позивача, що той спричинив йому тілесні ушкодження, з цього приводу завідуючим чоловічим відділенням [PERSON] була складена службова записка, дружина хворого написала заяву на його ім'я та прохала застосувати заходи дисциплінарного характеру, 24.07.2015 року хворий був обстежений і виявлено пошкодження, проведене службове розслідування не підтвердило факт проступку позивача, з 01.08.2015 року позивач знаходився у відпустці, в жовтні 2015 року дружина хворого [PERSON] поцікавилася з приводу звільнення позивача, так як останнього не було звільнено, то вона звернулася з заявою до Департаменту охорони здоров`я Запорізької області, при розгляді заяви був присутній [PERSON] і пояснив в присутності позивача, що той побив його, перевіркою заяви було встановлено факт проступку позивача і комісія рекомендувала притягнути всіх винних осіб, 23.11.2015 року відбулося засідання профспілкового комітету по розгляду подання адміністрації про надання згоди на звільнення позивача, позивач був запрошений на засідання профспілкового комітету, однак не з`явився і не повідомив про причини своєї неявки, була надана згода на його звільнення, позивач знаходився на лікарняному і тому наказ про його звільнення був виданий 29.11.2015 року, позивача не допустили до роботи, надавши наказ про звільнення, однак той відмовився його підписувати, а тому було складено акт про відмову від підпису, коли видавали трудову книжку, тоді і вручили наказ про звільнення, вказали підставу звільнення недостатність кваліфікації, так як позивач порушив свої посадові обов`язки, прохає відмовити в задоволенні позову. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює завідуючим чоловічого відділення комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради, в липні 2015 року йому зі слів хворого [PERSON] стало відомо, що його побив позивач, пояснивши, що він попрохав позивача дати йому пігулки від головного болю, однак той його схопив за мошонку руками, він оглянув хворого і побачив сліди надання йому медичної допомоги за допомогою розчину діамантовий зелений в області мошонки та коліна, хворий повідомив родичів, через декілька днів хворий був обстежений експертами у м. Пологи, родичі наполягали на переведенні хворого до Запорізької обласної лікарні, однак він умовив їх залишити хворого у відділенні з огляду на його незадовільний психічний стан здоров`я, з 29.07.2015 року хворий лікується в Запорізькій обласній лікарні, за позивача може повідомити, що той періодично притягувався до дисциплінарної відповідальності, були випадки неналежного виконання ним своїх обов`язків, внаслідок чого хворі отримували різного ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що неприпустимо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з 2011 року працює молодшою медичною сестрою (санітаркою палатної) 1 чоловічого психіатричного відділення Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради, 19.07.2015 року вона знаходилася на денній зміні разом з позивачем та свідком [PERSON], в цей час на лікуванні знаходився хворий [PERSON], який вів себе виклично, на зауваження не реагував, вимагав ввімкнути йому телевізор, погрожував всіх звільнити з роботи, наступного дня близько 17 години хворий звернувся до неї зі скаргою, що його побив позивач, продемонструвавши їй свої полові органи. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює медичною сестрою (санітаркою палатної) 1 чоловічого психіатричного відділення Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради, 19.07.2015 року він знаходився в маніпуляційному кабінеті, де розкладав ліки хворим, коли в кабінет зайшов позивач з хворим [PERSON] та повідомив, що той робив спробу вчинити бійку з хворими, так як був вихідний день і лікар був відсутній в закладі, то він без призначення лікаря ввів хворому ін'єкцію ліків, не зробивши відповідний запис про це, при цьому позивач неодноразово клав на кушетку хворого, але той виявляв спротив, розкидав ліки, при ньому позивач побоїв хворому не наносив, наступного дня хворий повідомив йому, що позивач наніс йому тілесні ушкодження, за яких обставин не пояснював, позивач є його підлеглим, порушення пояснює тим, що не було часу звертатися до лікаря в зв`язку з поведінкою хворого, йому оголошена догана за порушення дисципліни. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є інвалідом 2 групи з 1973 року з армії, періодично проходить лікування в психіатричних закладах для підтримання належного стану здоров`я, підставою для такого лікування є погіршення стану здоров`я, а саме такий симптом як втрата нормального сну, тому 01.07.2015 року він був поміщений на лікування до 1-го чоловічого психіатричного відділення Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради, де перебував на лікуванні до 29.07.2015 року, після чого був переведений до комунальної установи Запорізька обласна психіатрична лікарня, де продовжував лікування, перебуваючи на лікуванні 1-му чоловічому психіатричному відділенні Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради він в зв`язку з поганим самопочуттям звертався до позивача з проханням повести його до медичної сестри, щоб йому надали медичну допомогу, однак позивач, взявши його силоміць ззаду за футболку повів його до кабінету, де йому зробили укол, він не бажав, щоб йому робили укол лежачому, а тому коли його позивач клав на кушетку він неодноразово піднімався з неї, позивач його не бив, тілесні ушкодження він міг отримати при тому, коли позивач силоміць клав його на кушетку, після ін'єкції позивач посадовив його на стілець і він з півгодини перебував на ньому, наступна після позивача зміна надала йому медичну допомогу, обробивши місця саден зеленкою, заперечує, що провокував конфліктні ситуації з хворими, що вимагав ввімкнути телевізора, однак не заперечує, що на той час у нього був погіршений стан здоровя: часткова втрата сну, головна біль і біль у грудях, при медичному обстеженні у нього встановлена хвороба: бронхіт. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 13.06.2005 року наказом №5-1 позивач був прийнятий на роботу молодшої медичної сестри (палатної) до Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради з випробувальним терміном 3 місяці, що підтверджується копією наказу (а.с.27). 12.09.2005 року наказом № 42 позивач був прийнятий на роботу молодшої медичної сестри (палатної) до Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради постійно з 14.09.2005 року, що підтверджується копією наказу (а.с.28). 30.03.2012 року наказом №110 посада молодшої медичної сестри (палатної) Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради змінена посаду молодша медична сестра (санітарка-палатна) (а.с.29). 23.06.2015 року наказом тимчасово виконуючого обов`язки головного лікаря Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради [PERSON] позивачу була оголошена догана за халатне виконання своїх функціональних обов`язків за фактом проступку, який мав місце 22.06.2015 року, що підтверджується копію наказу (а.с.91). 01.07.2015 року наказом виконуючого обов`язки головного лікаря Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради [PERSON] затверджена посадова інструкція молодшої медичної сестри (санітарки-палатної), в розділі 5 якої передбачено кваліфікаційні вимоги, а саме: 5.1 повна або базова загальна середня освіта та підготовка на робочому місці, без вимог до стажу роботи (а.с.55-56). 20.07.2015 року до тимчасово виконуючого обов`язки головного лікаря Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся хворий [PERSON] з заявою про те, що під час робочої зміни позивач наніс йому тілесні пошкодження, погрожував його вбити, якщо той буде скаржитися, прохав перевести його в Запорізьку обласну психіатричну лікарню для подальшого лікування, що підтверджується копією його заяви (а.с.30). 20.07.2015 року до тимчасово виконуючого обов`язки головного лікаря Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся завідуючий чоловічим відділенням Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради [PERSON] з докладною запискою, в якій повідомляв про те, що під час чергування 19.07.2015 року між позивачем і [PERSON] виник конфлікт, в результаті якого позивач наніс йому тілесні пошкодження: садна та гематоми в ділянці мошонки справа і правого стегна, що підтверджується копією докладної записки (а.с.33). 22.07.2015 року до тимчасово виконуючого обов`язки головного лікаря Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради [PERSON] звернулася дружина хворого [PERSON] з заявою про те, що при провідуванні 18.07.2015 року свого чоловіка у лікарні той знаходився у доброму стані, після їхнього від'їзду той був побитий санітаром у відділенні, прохає застосувати заходи адміністративного характеру до працівників, які побили її чоловіка, що підтверджується копією її заяви (а.с.32). 24.07.2015 року висновком спеціаліста №26 встановлено, що у [PERSON] виявлені садна на правій кінцівці та на ділянці полових органів, дані пошкодження кваліфікуються як легкі тілесні, що утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею і могли утворитися в строк і при обставинах вказаних обстеженим (а.с.44-45). 27.07.2015 року наказом №153 було призначено службове розслідування і призначена комісія по інциденту 19.07.2015 року (а.с.46). 29.07.2015 року актом службового розслідування не було встановлено факт побиття позивачем хворого [PERSON], що підтверджується копією акту (а.с.47). За висновком комісії Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації службова перевірка 29.07.2015 року комісією проведена формально, третю особу як особу, яка тимчасово виконує обов`язки головного лікаря зобов`язано притягнути всіх винних до відповідальності дисциплінарного характеру (а.с.51-52). 23.11.2015 року тимчасово виконуючий обов`язки головного лікаря Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до профспілкового комітету Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради з поданням про надання згоди на звільнення позивача з посади молодша медична сестра (санітарка-палатна) в зв`язку з невідповідністю займаній посаді (нанесення тілесних ушкоджень 19.07.2015 року хворому [PERSON] під час перебування на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради, що суперечить принципам надання психіатричної допомоги, а саме: законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, а також порушення його посадових обов`язків молодшої медичної сестри), що підтверджується копією подання (а.с.53). 23.11.2015 року профспілковий комітет Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради, розглянувши подання адміністрації про надання згоди на звільнення позивача у його відсутність, надав згоду на звільнення позивача з посади молодша медична сестра (санітарка-палатна) в зв`язку з невідповідністю займаній посаді (нанесення тілесних ушкоджень 19.07.2015 року хворому [PERSON] під час перебування на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради, що суперечить принципам надання психіатричної допомоги, а саме: законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, а також порушення його посадових обов`язків молодшої медичної сестри), що підтверджується копією протоколу №17 засідання профспілкового комітету (а.с.54). 29.11.2015 року наказом №196 виконуючого обов`язки головного лікаря Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради [PERSON] позивач звільнений з посади молодшої медичної сестри (санітарки-палатної) згідно п.2 ст.40 КЗпП України в зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді (нанесення тілесних ушкоджень 19.07.2015 року хворому [PERSON] під час його перебування на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради з 01.07.2015 року по 29.07.2015 року) з 29.11.2015 року, що підтверджується копією наказу (а.с.7-8). 29.11.2015 року було складено акт про відмову від підпису про ознайомлення з наказом (а.с.9). Трудова книжка видана позивачу. З 29.11.2015 року по день винесення рішення у справі позивач не працює, що підтверджується його трудовою книжкою та його поясненнями. Середньоденний заробіток позивача становить 115,07 грн., що підтверджується довідкою про доходи (а.с.58). Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Кодексом Законів про працю України. Відповідно до ч.1 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч.1 п.2 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи. Судом встановлено, що відповідач розірвав трудовий договір, укладений на невизначений строк, з позивачем в зв`язку з невідповідністю працівника займаній посаді за п.2 ст.40 КЗпП України. Однак суд вважає, що право позивача, передбачене ч.1 ст.43 Конституції України, порушене відповідачем шляхом його незаконного звільнення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання наказу про звільнення незаконним та скасування його та поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у строк, передбачений ч.1 ст.233 КЗпП України, з тих підстав, що вважав своє звільнення незаконним, з тих підстав, що не був ознайомлений з наказом про своє звільнення, дисциплінарне стягнення у виді звільнення з роботи було накладено через чотири місяці після виявлення проступку, підстава звільнення не відповідає фактичним обставинам, факт побиття ним хворого не встановлений в установленому законом порядку, прохав визнати незаконним наказ про його звільнення та скасувати його, поновити його на роботі та стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Судом встановлено, що 19.07.2015 року між 17 та 18 годинами в м. Гуляйполе Запорізької області позивач, працюючи молодшою медичною сестрою (санітаркою палатної) 1-го чоловічого психіатричного відділення Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради в денну зміну та перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: вул. Дачна 89, діючи відповідно до своїх обов`язків, супроводив до маніпуляційного кабінету комунальної установи хворого [PERSON], де в цей час знаходилася медична сестра (палатна) 1-го чоловічого психіатричного відділення Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради [PERSON], який після повідомлення позивача про те, що хворий провокує конфліктну ситуацію з хворими, всупереч своїм посадовим обов'язкам, діючи за межами своєї компетенції, у відсутність лікаря, прийняв рішення про призначення ліків хворому шляхом ін'єкції без призначення лікаря, після чого позивач, якому було відомо про незаконність дій його безпосереднього керівника, виконуючи незаконне розпорядження останнього, здійснив неодноразові спроби з застосуванням фізичної сили шляхом захвату руками хворого за одяг та різні частини тіла покласти на кушетку для введення ін'єкції ліків хворому [PERSON], який чинив активний супротив, неодноразово вставав з кушетки, при цьому останньому були спричинені тілесні ушкодження у виді саден правої гомілки та полових органів. Суд вважає, що відповідач не встановив дійсних обставин події, яка мала місце 19.07.2015 року за участю позивача. Так, службове розслідування 29.07.2015 року відповідачем було проведено неповно, необ'єктивно, на що вказує і довідка Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації відповідно до якої службова перевірка 29.07.2015 року комісією проведена формально, так як в комісію, яка створена наказом від 27.07.2015 року №153, не включений лікар-психіатр, тому не надана кваліфікована оцінка психічного стану [PERSON] 19.07.2015 року. Перевірка фактів, які висвітлені в зверненні [PERSON] до Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації також не встановила дійсних обставин події 19.07.2015 року про що свідчить довідка (а.с.48-52). Не містить дійсних обставин події 19.07.2015 року і наказ №196 від 29.11.2015 року про звільнення позивача. Суд вважає звільнення позивача незаконним з наступних підстав. Відповідно до ч.1 п.2 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи. Відповідно до розділу 5 п.5.1 посадової інструкції молодшої медичної сестри (санітарки-палатної), затвердженої 01.07.2015 року наказом виконуючого обов`язки головного лікаря Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради [PERSON] до посади молодшої медичної сестри (санітарки-палатної) передбачені кваліфікаційні вимоги: повна або базова загальна середня освіта та підготовка на робочому місці, без вимог до стажу роботи (а.с.56). Позивач повністю відповідає вимогам розділу 5 п.5.1 посадової інструкції молодшої медичної сестри (санітарки-палатної), затвердженої 01.07.2015 року наказом виконуючого обов`язки головного лікаря Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради [PERSON] до посади молодшої медичної сестри (санітарки-палатної). Наказ №196 від 29.11.2015 року не містить законної підстави його звільнення, передбаченої ч.1 п.2 ст.40 КЗпП України, а саме: виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а містить посилання як на підставу звільнення: виявленою невідповідності займаній посаді (нанесення тілесних ушкоджень 19.07.2015 року хворому [PERSON] під час його перебування на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради з 01.07.2015 року по 29.07.2015 року) з 29.11.2015 року, що не передбачена ч.1 п.2 ст.40 КЗпП України. Таким чином суд доходить висновку про те, що наказ №196 від 29.11.2015 року про звільнення позивача є незаконним, а позивача, як працівника, звільнено без законної підстави, так як відповідачем не встановлена підстава за якою звільнено позивача, передбачена ч.1 п.2 ст.40 КЗпП України, а тому наказ №196 від 29.11.2015 року про звільнення позивача як незаконний підлягає скасуванню. Суд, вирішуючи позовну вимогу про поновлення на роботі виходить з наступного: Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Так як судом встановлено, що позивач звільнений без законної підстави, то суд відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України як орган, який розглядає трудовий спір, поновлює позивача на попередній роботі на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-палатної) Комунальної установи Гуляйпільська психіатрична лікарня Запорізької обласної ради. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу......, але не більше ніж за один рік. Так як суд виносить рішення про поновлення на роботі як орган, який розглядає трудовий спір, то відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення позивача на роботі одночасно приймає рішення про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з дати звільнення: 29.11.2015 року по день винесення рішення. Суд, вирішуючи позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 2000 грн., виходить з наступного: Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд, задовольняючи ці вимоги в розмірі 200 грн., вважає, що право позивача на працю, передбачене ст.43 Конституції України, порушене незаконним звільненням без законної підстави. Суд, відмовляючи в задоволенні решти позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачу, виходить з того, що позивачем було порушено свої функціональні обов`язки, що стало підставою для його звільнення. В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити. Суд, оцінюючи показання свідка [PERSON] в частині заперечення щодо його поведінки 19.07.2015 року вважає ці показання необ'єктивними з огляду на його захворювання в зв`язку з чим останній не може об'єктивно свідчити про свою поведінку, що також підтверджується записами в його історії хвороби, що також відображено у наказі №196 від 29.11.2015 року про те, що погіршення стану його здоров`я в період з 15.07.2015 року по 19.07.2015 року, що виразилося у втраті сну хворим, його роздратованості, що усугубилося його хворобою: бронхітом, ознаки якої були наявні на 19.07.2015 року. Так як рішення ухвалено на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору в сумі 1553,60 грн., то судовий збір в сумі 1553,60 грн. підлягає стягненню відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч.1 п.4 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Зважаючи на те, що рішення прийняте про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, то суд відповідно до ч.1 п.4 ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення суду у справі про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Outcome: partial