Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

25.10.2017 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивачка просить суд визнати за нею право власності на\~ самочинно збудоване нерухоме майно, розташоване в м. Карлівка на вул. Іподромна, 19, а саме: на житловий будинок, який позначений в технічному паспорті «А-1», загальною площею 79,1 кв.м. літню кухню «Б, б» площею 54,4 кв.м., сарай «В» площею 43,2 кв.м., колодязь питний «№1», огорожу «№2». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що\~ 06.05.1999 посвідчено договір купівлі-продажу жилого будинку 64% готовності, розташованого на вул. Іподромна (назва до перейменування Тухачевського), 19 в м. Карлівка, згідно якого [PERSON] продав, а позивачка купила такий будинок. Після придбання будинку у 2000 році, позивачка повністю добудувала його. 18.10.2007 Карлівською міською радою прийнято рішення про передачу позивачці земельної ділянки під будинком і в подальшому видано державний акт на таку. Позивачка також виготовила новий технічний паспорт на належний їй будинок, де на зворотній стороні поставлено відмітку про наявність самочинного будівництва. У вересні 2016 позивачка звернулася до архітектурно-будівельної інспекції з питанням прийняття в експлуатацію добудованого будинку і отримала відмову, в якій зазначено, що такі будівлі можуть бути прийняті в експлуатацію лише після визнання права власності на них в судовому порядку. Згідно звіту технічного обстеження, самочинне будівництво відповідає умовам подальшої безпечної експлуатації. Позивачка в судове засідання не з'явилася. В матеріалах справи міститься заява представника позивачки, в якій він просить суд розглядати справу за його відсутності і зазначає, що підтримує вимоги позову у повному обсязі та просить такі задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. В матеріалах справи міститься заява міського голови, в якій він просить справу розглядати за відсутності їхнього представника і зазначає, що при вирішенні справи вони покладаються на розсуд суду. Дослідивши письмові докази суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва, прийняття нерухомого майна до експлуатації та державної реєстрації такого майна. Згідно з положеннями частин 1, 2, 5 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог необхідної містобудівельної документації, отриманої забудовником до початку виконання будівельних робіт, зокрема: вихідних даних, технічних умов, будівельного паспорта, розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Статтями 29, 30-1 Закону України «Про планування та забудову територій» питання правомірності забудови територій, діяльності по будівництву, переплануванню, реконструкції, реставрації та капітального ремонту житлових приміщень покладено на інспекції державного архітектурно-будівельного контролю та їх територіальні органи. Прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року N 91 зі змінами. 06.05.1999 позивачка придбала у [PERSON] незакінчений будівництвом жилий будинок (64% готовності), розташований в м. Карлівка на вул. Тухачевського, 19 (а.с. 6). Назва вулиці після перейменування «Іподромна» (а.с. 31). Право власності на будинок не зареєстроване (а.с. 21). Позивачка є власницею земельної ділянки під таким будинком, про що свідчить витяг від 19.09.2017; призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 18-20). До матеріалів справи також долучено рішення міської ради про передачу такої земельної ділянки у приватну власність, державний акт на право власності на земельну ділянку та технічну документацію (а.с. 11-17). 12.07.2016 позивачкою виготовлено технічний паспорт на будинок по вул. Іподромна, 19 в м. Карлівка. Згідно штампа, який міститься на звороті технічного паспорта, житловий будинок «А-1», літня кухня «Б, б», сарай «В», колодязь питний «№1», огорожа «№2» - побудовані самочинно (а.с. 22). 21.10.2016 приватним підприємцем - інженером будівельником [PERSON] складено звіт за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку по вул. Іподромна, 19 в м. Карлівка, де зазначено у висновку, що стан основних будівельних конструкцій обєкта відповідає умовам подальшої безпечної експлуатації, встановлено відповідність обєкта вимогам надійності і безпечної експлуатації (а.с. 26-29). З відповіді Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області від 29.09.2016 встановлено, що позивачка звернулася до них з метою ввести в експлуатацію самочинно збудовані обєкти, які відповідають вимогам безпечної експлуатації, проте їй було відмовлено, з розясненням, що до введення обєктів в експлуатацію, [PERSON] має визнати право власності на них в судовому порядку. Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, розташоване в м. Карлівка на вул. Іподромна, 19, а саме: на житловий будинок, який позначений в технічному паспорті «А-1», загальною площею 79,1 кв.м. літню кухню «Б, б» площею 54,4 кв.м., сарай «В» площею 43,2 кв.м., колодязь питний «№1», огорожу «№2».

Outcome: approved