Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

26.02.2016 року Публічне акціонерне товариство [PERSON] «Приват Банк» (далі [PERSON]) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 21555,87 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 21.03.2007 року між Банком та [PERSON] укладено договір-заява про відкриття кредитного карткового рахунку, за яким [PERSON] надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на вказані обставини та на порушення відповідачем своїх зобов'язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з [PERSON] 21555,87 грн. заборгованості. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги Банку підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги Банку не визнав. Посилаючись на пропуск Банком строків позовної давності, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 21.03.2007 року на підставі заяви [PERSON] між Банком та відповідачем укладено кредитний договір про відкриття карткового рахунку. Згідно умов зазначеного договору банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином. Проте, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.01.2016 рік утворилась заборгованість у розмірі 21555,87 грн., з яких заборгованість за кредитом 2216,63 грн., заборгованість по процентам 14671,26 грн., заборгованість за пенею та комісією 3165,32 грн., а також штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1\~002,66 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно положень ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. В роз'ясненнях, що містяться в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Пунктом 9.12 розділу І Умов встановлено, що кредитний договір від 21.03.2007 року діє впродовж 12 місяців з моменту підписання. Також передбачено автоматичне пролонгування дії договору на такий самий строк у разі, якщо жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору. Договір між позивачем та відповідачкою було укладено 21.03.2007 року та враховуючи відсутність заяви [PERSON], договір припинив свою дію 2008 році. Крім того, відповідно до положень п. п. 9.3, 9.6 Умов для продовження дії платіжної картки на картрахунку платіжної картки повинні бути кошти в розмірі, достатньому для оплати послуг банка. Як вбачається з матеріалів справи, на картоковому рахунку [PERSON] грошові кошти, за наявності яких [PERSON] вправі був пролонгувати строк дії картки були відсутні, нова картка відповідачу не видавалась, а тому підстави для продовження строку дії картки були відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed