Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

25.10.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON], який зареєстровано 14.10.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1430. Свої вимоги мотивував тим, що внаслідок різних поглядів на сімейне життя, на права та обов'язки подружжя у них погіршились взаємовідношення, у зв'язку з чим з лютого 2017 року вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство. Збереження шлюбу вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти будуть мешкати з відповідачем. Спору про розподіл майна подружжя немає. У судове засідання позивач не з'явився, повідомлявся своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити. Через канцелярію суду також надійшла заява від представника позивача - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в якій він зазначив, що просить розгляд справи проводити у його відсутність. Крім того, вказав, що на відшкодування сплаченого судового збору не претендують. Відповідач у судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином та своєчасно, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що визнає позовні вимоги, просить розірвати шлюб. Також зазначила, що шлюбно-сімейні відношення з позивачем припинені з лютого 2017 року, з того ж часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Крім того вказала, що після розірвання шлюбу, неповнолітні діти залишиться мешкати з нею. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище без змін - «[PERSON]». Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 жовтня 2005 року, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1430. Від шлюбних стосунків сторони мають повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено, шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, на примирення не згодні. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Спору про майно між сторонами немає, неповнолітні діти залишаться проживати із відповідачем - [PERSON], що було добровільно вирішено сторонами, питання про їх утримання на цей час не виникає. Відповідно до вимог ст.113 СК України відповідач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved