Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

26.11.2014 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним державного акту та його скасування, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Джуринська сільська рада Шаргородського району Вінницької області та Відділ Держземагенства у Шаргородському районі, в якому просить визнати недійсним і скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ № 715826, виданий 26.07.2010 року Джуринською сільською радою і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:10:814:00994 про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,3945 га, кадастровий номер 0525381400:05:002:0085 для ведення особистого селянського господарства, розташовану в [ADDRESS] В обґрунтування позову позивач зазначила, що [INFO] року помер її батько [PERSON], який по день смерті проживав та був зареєстрований по [ADDRESS]. Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із житлового будинку та господарських будівель і знаходиться на [ADDRESS]. Спадкоємцями майна по закону є вона та відповідачка [PERSON], оскільки є, відповідно, донькою і матір'ю померлого. Спадщину вона та відповідачка прийняли і оформили свої спадкові права на житловий будинок по 1/2 частці кожна. В ході підготовки матеріалів для оформлення на себе частини присадибної земельної ділянки, яка знаходиться під успадкованим будинком, виявилося, що всю земельну ділянку, площею 0,3945 га по [ADDRESS], приватизовано на відповідачку та зазначено її цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства». Згідно з технічною документацією, виготовленою ПП «Карітекс», на відповідачку оформлено дві земельні ділянки, одна з яких (площею 0,2077 га) по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а інша - площею 0,3945 га по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства. При цьому, на останній земельній ділянці не зазначено будівель та двору, що свідчить про порушення, які допущені ПП «Карітекс». Відповідачка виготовила державний акт на своє ім'я на всю земельну ділянку, що знаходиться на [ADDRESS], тоді як їй належить лише половина будинку, розміщеного на земельній ділянці. Відповідачка визнає, що зображені площі її земельних ділянок на державних актах і технічній документації частково не відповідають призначенню. Вважає, що при виготовленні державного акту та технічної документації на земельну ділянку по [ADDRESS] були допущені порушення, а тому державний акт, виданий відповідачці Джуринською сільською радою 26.07.2010 року слід визнати недійсним з наступних підстав: з матеріалів технічної документації на земельні ділянки відповідачці по [ADDRESS] і [ADDRESS] не зазначено будівель на експлікації земельних угідь, не зазначено площ земельних ділянок під будівлями та двором по [ADDRESS]; відповідачкою не доведено, що при виготовленні технічної документації у 2009-2010 роках було дотримано встановленого порядку приватизації земель, оскільки їй має належати тільки 1/2 частина земельної ділянки по [ADDRESS]. Про порушення права на частину земельної ділянки за місцем знаходження успадкованого нею будинку: по [ADDRESS], вона дізналася тільки після оформлення своїх спадкових прав - у вересні 2014 року. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити, визнати недійсним і скасувати державний акт серії ЯЛ №715826 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0525381400:05:002:0085, площею 0,3945 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на [ADDRESS], який виданий 26.07.2010 року [PERSON] Джуринською сільською радою Шаргородського району Вінницької області на підставі рішення Джуринської сільської ради від 20.01.2009 року і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:10:814:00994. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, заперечень щодо його задоволення не має. Суду пояснила, що при оформленні права власності на земельні ділянки, що знаходяться біля належних їй житлового будинку та 1/2 частини житлового будинку і отриманні державних актів було допущено помилку і видано їй державний акт про право власності на всю земельну ділянку, яка знаходиться на [ADDRESS] а також було змінено цільове призначення земельної ділянки, тоді як їй та позивачці належить по 1/2 частині житлового будинку, які вони успадкували після смерті [PERSON], тому і земельна ділянка повинна була б бути розподілена пропорційно. Проте, приватна фірма «Карітекс», яка виготовляла технічну документацію для виготовлення державних актів на землю, допустила помилку, але на даний час ліквідована, тому змінити технічну документацію не можливо. Просить визнати незаконним і скасувати спірний державний акт. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Джуринської сільської ради - [PERSON], що діє на підставі довіреності від 09.12.2014 року за №02-18-159, в судовому засіданні позов визнав, заперечень щодо його задоволення не має. Суду пояснив, що у 2009-2010 роках проводилася безоплатна приватизація земель, була велика кількість справ, тому сільська рада при затвердженні технічної документації і видачі державного акта на землю [PERSON] допустила помилку, але так як приватна фірма, яка виготовляла технічну документацію на замовлення відповідачки ліквідована, то змін у документацію внести неможливо, тому вважає, що слід визнати державний акт недійсним та скасувати його, щоб відновити порушене право позивачки. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Відділу Держземагенства у Шаргородському районі - Вовк А.І., що діє за довіреністю від 08.12.2014 року за №01-04-10/5085, в судовому засіданні позов визнала, не заперечує щодо його задоволення, виходячи із того, що дійсно приватна фірма «Карітекс», яка виготовляла технічну документацію на ім'я відповідачки, ліквідована, внести зміни в техдокументацію неможливо, іншим способом відновити порушене право позивачки на отримання земельної ділянки пропорційно до належної частки будинку неможливо. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.2014 року, виданого Шаргородською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №2-878, є власником 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS] (а.с.8). Право власності на 1/2 частку будинку, розташованого в [ADDRESS], за [PERSON] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом за №27130619 від 22.09.2014 року та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.9, 11). 1/2 частка вказаного будинку, розташованого в [ADDRESS], належить відповідачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Шаргородською державною нотаріальною конторою 23.12.2005 року і зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №4574 (а.с.65). Право власності на 1/2 частку будинку, розташованого в [ADDRESS], за [PERSON] зареєстровано Могилів-Подільським МБТІ 24.04.1996 року (а.с.23, на звороті). Рішенням 15 сесії 5 скликання Джуринської сільської ради від 20.01.2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку біля вказаного будинку [PERSON] та передано їй у власність земельну ділянку на вул. Пешотравневій загальною площею 0,6022 га, в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд - 0,2077 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,3945 га (а.с.20). На підставі вказаного рішення Джуринської сільської ради [PERSON] отримала два державні акти про право власності на земельні ділянки від 26.07.2010 року, відповідно: серії ЯЛ №715826, серії ЯЛ №715825, що посвідчують право власності на земельні ділянки площею 0,3945 га, яка знаходиться в [ADDRESS] і призначена для ведення особистого селянського господарства, та площею 0,2077 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 12, 22). Таким чином, судом встановлено, що всю земельну ділянку площею 0,3945 га, яка знаходиться під будинком за [ADDRESS], який по 1/2 частці належить позивачці та відповідачці на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], на підставі державного акту серії ЯЛ №715826 від 26.07.2010 року, виданого Джуринською сільською радою, передано у власність відповідачки [PERSON], що підтверджується вказаними вище доказами, а також оглянутою в судовому засіданні Технічною документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки [PERSON], що знаходяться на території Джуринської сільської ради, оглянутою в судовому засіданні, копія якої знаходиться в матеріалах цивільної справи (а.с.32-47). З вказаної Технічної документації також вбачається, що земельна ділянка відповідачки площею 0,2077 га по місцю проживання відповідачки по [ADDRESS] в с. Джурин передана останній для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, тоді як земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,3945 га передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, при цьому, змінено цільове призначення земельної ділянки, оскільки не враховано, що на ній знаходиться житловий будинок, що належить позивачці та відповідачці в рівних частинах (по 1/2 частці). Таким чином, внаслідок допущених порушень при виготовленні та затвердженні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки [PERSON], що знаходяться на території Джуринської сільської ради, та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку позивачка позбавлена можливості отримати право на земельну ділянку біля належної їй частки житлового будинку пропорційно цій частці. Встановленому судом факту відповідають цивільно-правові відносини, що регулюються Конституцією України, ЗК України, ЦК України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч.3 ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено повноваження сільських рад, зокрема п. 34 передбачає, що виключно на пленарних засіданнях сільської ради вирішується відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі; видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею;вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом (ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ). Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, ренти, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини (ст. 81 ЗК України). За правилами ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності чи користуванні іншої особи, переходить відповідно, право власності чи користування на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, а щодо користування - і на тих самих умовах і в тому самому обсязі, що були у попереднього землекористувача. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст. 126 ЗК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин). Згідно з ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом припинення правовідношення та визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно із ч.3 ст.152 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст.155 ЗК України). Виходячи із положень ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб... Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.2 постанови від 16.04.2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (з наступними змінами), виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК, глав 27, 33, 34 ЦК, судам підвідомчі справи за заявами, зокрема з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 22.05.2013 року та від 24.04.2013 року, які прийняті за результатами перегляду судових рішень з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, у справах №6-33цс13, №6-14цс13, та в силу імперативних положень ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковими у правозастосуванні (а.с.92-102). Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконують суд, що внаслідок допущених порушень при виготовленні та затвердженні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки [PERSON], що знаходяться на території Джуринської сільської ради, та видачі спірного державного акта на право власності на земельну ділянку позивачка позбавлена можливості отримати право на земельну ділянку біля належної їй частки житлового будинку пропорційно цій частці, у зв'язку з чим державний акт на право власності на земельну ділянку підлягає визнанню недійсним.

Outcome: approved