Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

24.12.2020 року позивач [PERSON] через свого представника звернувся до суду з позовом до Рівненського МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту з майна на обґрунтування якого зазначив, що наразі, як йому стало відомо, на належна йому квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перебуває під обтяженням (арештом) на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та номер 48166760, виданої 25.09.2015 року державним виконавцем Рівненського МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Іл`юк Н.В. та Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та номер 32704712, виданої 29.05.2012 року державним виконавцем Рівненського МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Іл`юк Н.В. Вказані, арешти майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, були накладені в рамках виконавчих проваджень № 32704712 та № 48166760, з приводу стягнення із нього на користь УПФУ м. Рівне заборгованості в розмірах 4010,30 грн. та 533,70 грн. відповідно. Однак, на даний час матеріали виконавчих проваджень, в межах яких на належне йому майно було накладено арешт, знищено за закінченням строку зберігання. Таким чином, станом на дату звернення до суду заборгованість, на забезпечення стягнення якої було накладено спірні арешти, не існує, матеріали виконавчого провадження знищені, а строки повторного пред`явлення виконавчих документів до виконання сплинули. При цьому, згідно інформації ГУ ПФУ в Рівненській області та ГУ ДПС у Волинській області у нього будь-яка інша заборгованість відсутня. Враховуючи наведене, просить суд зняти арешти з усього належного йому майна, в тому числі з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладені на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та номер 48166760, виданої 25.09.2015 року державним виконавцем Рівненського МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Іл`юк Н.В. та Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та номер 32704712, виданої 29.05.2012 року державним виконавцем Рівненського МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Іл`юк Н.В., а також стягнути з відповідача на свою користь судовий збір та витрат и на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. 03.02.2021 року від відповідача - Рівненського МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - Відділ) надійшов відзив на вищевказану позовну заяву на обґрунтування якого зазначено, що на виконанні у Відділі перебували виконавчі провадження № 32704712 та № 48166760, в межах яких було накладено спірні арешти. Виконавчі документи, на підставі яких було відкрито вказані виконавчі провадження, 28.12.2012 року та 02.03.2016 року повернуті стягувачу на підставі п. 5 та п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно. При цьому, ЗУ «Про виконавче провадження» при поверненні виконавчих документів за наведених умов не передбачено імперативної норми стосовно зняття арешту з майна боржника. В свою чергу, у разі повернення виконавчого документу стягувачу виконавче провадження не вважається закінченим. Разом з тим, згідно даних АСВП в межах виконавчих проваджень № 32704712 та № 48166760 виконавчий збір та витрати виконавчого провадження позивачем не були сплачені, що унеможливлює зняття арешту з майна останнього. Так, 02.12.2020 Відділом було надіслано представнику позивача лист, в якому було запропоновано сплатити виконавчий збір та витрати виконавчих проваджень № 32704712 та № 48166760 та надані реквізити Депозитного рахунку Відділу. У випадку сплати позивачем виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у Відділу з`явились підстави для завершення вищевказаних виконавчих проваджень, що в свою чергу передбачає зняття арешту з нерухомого майна боржника та скасування всіх інших заходів з примусового виконання виконавчих документів. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі (а.с. 72-73). 08.02.2021 року представником позивача було подано до суду відповідь на відзив. В обґрунтування своїх заперечень щодо доводів відповідача, викладених у відзиві зазначає, що завершуючи виконавче провадження (в рамках якого було накладені спірні арешти на майно позивача), арешт з майна підлягав зняттю, проте цього зроблено не було. Крім того, зазначаючи про необхідність до моменту зняття арешту сплатити витрати виконавчого провадження, відповідач не надає доказів винесення відповідної постанови про стягнення виконавчого збору, в зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу у встановлені Законом строки, як і доказів направлення такої постанови боржнику. Враховуючи наведене, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, законними, доведеними належними доказами, а тому просить їх задовольнити (а.с. 76-79). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.02.2021 року до участі у справі за позовом [PERSON] до Рівненського МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту з майна в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача було залучено Рівненське ОУ ПФУ Рівненської області (а.с. 87). 25.02.2021 року від третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Рівненського ОУ ПФУ Рівненської області надійшли письмові пояснення на позовну заяву, в яких зазначено, що станом на 24.02.2021 року по вимогах про сплату боргу, виставлених УПФ на суми коштів 4010,30 грн. та 533,70 грн., [PERSON] заборгованості немає, кошти сплачені на рахунки ДПС в м. Рівне (а.с. 93). До початку судового засідання представником позивача на електронну адресу суду було подано клопотання з проханням слухати справу за її відсутності та відсутністю її довірителя (а.с. 95). Представник відповідача та представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали. За наведених обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Як встановлено судом, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, загальною площею 80,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 223692764 від 11.09.2020 року (далі - Інформаційна довідка). Із інформаційної довідки також вбачається, що належна позивачу квартира перебуває під обтяженням (арештом) на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та номер 48166760, виданої 25.09.2015 року державним виконавцем Рівненського МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Іл`юк Н.В. та Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та номер 32704712, виданої 29.05.2012 року державним виконавцем Рівненського МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Іл`юк Н.В. (а.с. 9-10). Отже, вищевказані арешти майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, були накладені в рамках виконавчих проваджень № 32704712 та № 48166760. Згідно даних АСВП на виконанні у Рівненському МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - Відділ) перебувало виконавче провадження № 32704712 щодо примусового виконання вимоги про сплату боргу від 15.02.2012 року № Ф-562у, виданої УПФУ м. Рівне про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ заборгованості в розмірі 4010,30 грн. 28.12.2012 року державним виконавцем Відділу винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника). Згідно даних АСВП на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 48166760 щодо примусового виконання вимоги про сплату боргу від 15.05.2012 року № Ф- 562у УПФУ м. Рівне про стягнення із [PERSON] на користь УПФУ м. Рівне залишку заборгованості в сумі 533,70 грн. 02.03.2016 року державним виконавцем Відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). Вищевказані обставини підтверджуються інформаційним листом Рівненського МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 169397 від 03.11.2020 року (а.с. 28-30) та жодною із сторін не оспорюються. Судом встановлено, що представником позивача в інтересах останнього подавались адвокатські запити до органів, які були стягувачами, та до яких перейшли повноваження з обліку внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, з проханням повідомити стан заборгованості та надати реквізити для погашення заборгованості (а.с. 12-19). Відповідно до інформації, отриманої від ГУ ПФУ в Рівненській області, станом на 03.08.2020 року відповідно до карток особового рахунку заборгованості по сплаті внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, штрафних санкцій та пені фізична особа - підприємець [PERSON] не має (а.с. 20). Згідно інформації, отриманої від ГУ ПФУ у Волинській області станом на 27.08.2020 року, [PERSON] взятий на облік в управлінні 12.01.2017 року в зв`язку зі зміною місцезнаходження. Згідно даних, що містяться у Центральному сховищі даних обліку сплати страхових внесків, заборгованість по платежах, стосовно яких контролюючими органами є органи Пенсійного фонду України, відсутня (а.с. 21). Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням ДПС у Волинській області, станом на 03.08.2020 року у ФОП [PERSON] обліковувався податковий борг у сумі 914,60 грн виключно за ККББ 18050400 (Єдиний податок з фізичних осіб) та ККББ 11010500 (Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) (а.с. 24). При цьому, судом також встановлено, що державними органами допускалося різноманітне написання імені позивача [PERSON] , а саме: « [PERSON] », « [PERSON] » та « [PERSON] », хоча усі вищезазначені документи стосуються позивача. У своєму позові представник [PERSON] зазначає, що станом на дату звернення до суду заборгованість, на забезпечення стягнення якої було накладено спірні арешти, не існує, матеріали виконавчого провадження знищені, а строки повторного пред`явлення виконавчих документів до виконання сплинули, відтак існування спірних арештів порушує право власності позивача. Порядок примусового виконання рішень до набрання чинності ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначений ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV (надалі - Закон № 606-ХІV), що був чинний як на момент відкриття виконавчих проваджень № 32704712 та № 48166760, в рамках яких було накладено спірні арешти майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, так і на час їх завершення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 Закону № 606-ХІV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 57 Закону № 606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Як встановлено судом, позивач через свого представника звернувся до відповідача із заявою від 15.10.2020 року, якою просив Рівненський МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти арешти, накладені на належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25-27). Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ст. 59 Закону № 1404-VIII, так як з відповідними вимогами про вчинення виконавчих дій щодо зняття арешту позивач звернувся в жовтні 2020 року. У відповідь на вищевказану вимогу заяву 30.11.2020 року представником [PERSON] отримано лист про те, що підстави для зняття арешту, передбачених ч. 4 ст. 59 Закону № 1404-VIII не вбачаються, оскільки згідно даних АСВП в межах виконавчих проваджень № 32704712 та № 48166760 виконавчий збір та витрати виконавчого провадження позивачем не були сплачені, що унеможливлює зняття арешту з майна останнього (а.с. 28-30). Заперечуючи щодо задоволення заявлених позовних вимог сторона відповідача посилається на вищевказану обставину, як на підставу для відмови в позові у повному обсязі. Однак, з вищевказаним твердженням суд не погоджується виходячи з наступного. Частиною 3 ст. 40 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. п. 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого ч. 9 ст. 27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 4 ст. 42 Закону № 1404-VIII на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення. Відповідно до положень ч. 5 ст. 41 Закон № 606-ХІV, постанова про стягнення з боржника витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом. Зазначаючи про необхідність до моменту зняття арешту сплатити витрати виконавчого провадження, відповідач не надає доказів винесення відповідної постанови про стягнення виконавчого збору у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу у встановлені Законом строки, як і доказів направлення такої постанови боржнику. Більше того, згідно ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII, у разі повернення виконавчого документу стягувачу державний виконавець має правові підстави для прийняття постанови про стягнення виконавчого збору, яка є виконавчим документом та для виконанні якої відкривається окреме виконавче провадження. Відповідні висновки містяться в Постанові Верховного Суду (Касаційного адміністративного суду) від 21.01.2021 року у справі 640/3430/19. Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З огляду на зазначені положення, а також враховуючи, що Рівненський МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не надав доказів відкриття окремого виконавчого провадження зі стягнення витрат виконавчого провадження, у відповідача відсутні повноваження на стягнення витрат виконавчого провадження. Так, ч. 4 ст. 59 Закону № 1404-VIII визначено підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. В свою чергу, ч. 5 ст. 59 Закону № 1404-VIII передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з даною позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно не вбачається, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до Рівненського МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту з майна. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З вищевикладеної норми закону слідує, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі в розмірі 840,80 грн. понесені останнім при сплаті судового збору. На підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV, ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII,

Outcome: approved