Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

25.10.2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 30.09.2011 року позивач уклала шлюб з відповідачем. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Позивач вказує, що подружні відносини між подружжям припинені з вересня 2018 року, сторони на даний час тимчасово проживають разом. Подальше збереження шлюбу позивачка вважає неможливим, просить його розірвати. Оскільки дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, а відповідач як батько зобов`язаний надавати дитині матеріальну допомогу, то позивач просить стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Ухвалою суду від 18.01.2019 року сторонам було надано строк для примирення тривалістю три місяці. В судове засіданні 18.04.2019 року позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, пояснила, що примирення не відбулось, позов про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання 18.04.2019 року не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи особисто під розпис (а.с.27), жодних заяв не подавав, причин неявки не пояснив. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 30.09.2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1468, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.11). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вживав заходів щодо примирення подружжя, надавши строк на примирення тривалістю три місяці, однак таке примирення не відбулось, про що свідчить наявність категоричного заперечення позивача проти збереження шлюбу. Відповідач взагалі не з`явився в судове засідання після закінчення строку на примирення, що свідчить про відсутність з його боку інтересу щодо збереження шлюбу. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обов`язок збереження сім`ї на одного з подружжя, при наявності на це його категоричного заперечення. Приймаючи до уваги, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, примирення подружжя протягом трьох місяців не відбулось, подружні відносини між сторонами фактично припинені, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Із копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком дитини є [PERSON] (а.с.12). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , він за законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому із [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини.\~\~\~ Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров`я, і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідачем не надано. Виходячи з принципу пропорціональності та співмірності, суд вважає, що розмір аліментів, визначений позивачкою у розмірі 1/4 частина від доходу - буде достатнім та відповідатиме тій ситуації, що склалась між сторонами. Таким чином, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 25.10.2018 року. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів на дитину та в зв`язку\~\~із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу суд залишає за позивачем, згідно її заяви.

Outcome: approved