Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

24 лютого 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, зазначаючи, що в червні 2013 року відповідач звернувся до нього з проханням зайняти йому до кінця літа 2013 року гроші в розмірі 10 000 гривень для вирішення питання про відчуження його майна. Він погодився та 22.06.2013 року в будинку відповідача в присутності дружини останнього передав відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000 гривень, а відповідач передав йому раніше написану розписку. В жовтні 2013 року він звернувся до відповідача з проханням повернути кошти, на що останній відповів, що грошей у нього немає та попросив почекати. Але надалі відповідач став уникати зустрічі з ним, не відповідав на телефонні дзвінки. В результаті дій відповідача йому спричинена моральна шкода в розмірі 1000 гривень, оскільки йому самому необхідні гроші для проходження лікування, він втратив спокій, став погано спати, має великий кров'яний тиск та постійний головний біль. Просив стягнути з відповідача по справі суму боргу в розмірі 10 000 гривень, суму грошей за користування його грошима в розмірі 1000 гривень, а всього - 11 000 гривень, в порядку відшкодування моральної шкоди - 1 000 гривень та судові витрати по справі. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.14). Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав частково, а саме - визнав борг в розмірі 10 500 гривень, оскільки 500 гривень в рахунок погашення заборгованості він повернув позивачу, тому не заперечував проти задоволення позову в цій частині позовних вимог, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди просив відмовити в повному обсязі (а.с.12). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 22.06.2013 року відповідач отримав від позивача в борг гроші в сумі 10 000 гривень та зобов'язався повернути 11 000 гривень після продажу нерухомого майна (а.с.15). Відповідно до розписки на а.с. 13 позивач [PERSON] отримав від відповідача 500 гривень в рахунок погашення заборгованості. На теперішній час сума боргу в повному обсязі відповідачем не повернута. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1046 ЦК України одна сторона (позичальник) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує пред'явлення йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з урахуванням погашення частини боргу відповідачем в розмірі 500 гривень, сума заборгованості в розмірі 10 500 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки відшкодування моральної шкоди за невиконання зобов'язань за договором позики не передбачено чинним законодавством України, суд відмовляє позивачу в задоволенні цієї частини позовних вимог. За правилами ст.88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір згідно квитанції, що міститься в матеріалах справи (а.с.2).

Outcome: partial