Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

25.03.2019р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу (а.с.№3-5). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.03.2019р. було прийнято \~позовну \~заяву\~до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання (а.с.№18). В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 25.07.2003р. в Жовтневому відділі ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 534. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку- [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами були припинені з 2015р. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння, різні погляди сторін на сім`ю та ведення господарства, через що виникали конфлікти і що негативно впливало на подружні стосунки. На даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена, просила строк на припинення не надавати і шлюб розірвати. В наданій до суду 30.05.2019р. заяві позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, шлюб розірвати та винести рішення в підготовчому засіданні за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.№28). Відповідач в\~наданій до\~суду 30.05.2019р. заяві проти задоволення позову не заперечував, період і причину припинення шлюбу, вказані позивачкою визнав, просив не надавати строк на примирення, шлюб розірвати та винести рішення суду в підготовчому засіданні за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с.№26). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200, ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалити рішення в підготовчому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 25.07.2003р. сторони зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 534 (а.с.№ 6). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.№7). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння, різні погляди на сім`ю та ведення господарства, через що виникали конфлікти, які негативно впливали на подружні стосунки. Сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство з 2015р. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами припинені близько чотирьох років тому, не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, то суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачці 50% від сплаченого судового збору при подачі позову по квитанції № 0.0.1289196699.1 від 07.03.2019р. в розмірі 384 грн. 20 коп. (а.с.№2). Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки частину понесених при подачі позову судових витрат по сплаті судового збору (з урахуванням повернення 50% сплаченого судового збору) в розмірі 384 грн. 20коп. (а.с.№2). На підставі викладеного,

Outcome: approved