Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

24 листопада 2015 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд припинити стягнення аліментів з неї [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог , зазначила, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі , який був розірваний за рішенням суду. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] , у свідоцтві про народження якого, відповідач записаний як батько дитини. Після розірвання шлюбу син проживав разом з позивачем і відповідач сплачував аліменти на утримання сина, однак в 2014 році відповідач вмовив дитину переїхати жити до нього, після чого за рішенням суду від 20.05.2014 року з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина почали стягуватися аліменти в розмірі ? частина всіх видів заробітку. Однак, на момент звернення до суду неповнолітній [PERSON] почав проживати з позивачем по справі [PERSON], у звязку з чим вона звернулася до суду та просить суд задовольнити заявлені позовні вимого у повному обсязі. Позивач в судовому засіданні присутня не була , через канцелярію суду подала заяву в якій просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні присутній не був, через канцелярію суду подав заяву в якій просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Третя особа [PERSON] через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи за його відсутності позов підтримує та проше суд задовольнити. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні присутні не були , причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи вважає за можливе позов задовольнити з наступних підстав: Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 05.06.1999 року було укладено шлюб. Через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, діаметрально-протилежні характери, психологічну несумісність, що призводило до безпричинних сварок та скандалів стосунки між сторонами втратили сімейний сенс і набули не родинного характеру, внаслідок чого шлюб було розірвано 24.03 2010 р. (а. с. 6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , як вбачається з свідоцтва про народження серії 1-КИ №057899 від 22 листопада 1999 року позивач та відповідач вказані батьками дитини (а. с. 5). Рішенням Дзержинського районного суду від 20.05.2014 року були задоволені позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] [PERSON] щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON] (а. с. 7-8). На момент звернення до суду неповнолітній [PERSON] вирішив проживати з матірю. Згідно ст. 160 ч. 3 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За правилами ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає\~\~окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 89 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір між сторонами відсутній. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 17 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Визначаючи строк, з якого до якого стягуються аліменти, суд виходить з норм ст. 180 та ч. 1 ст. 191 СК України, відповідно до яких аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, право на утримання припиняється у разі досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі положень ст. 88 ЦПК України суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved